cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sui generis
Pravo
U pravu, to je stručni termin koji se koristi za identifikaciju pravne klasifikacije koja postoji nezavisno od drugih kategorizacija, bilo zbog svoje posebnosti ili zbog specifičnog stvaranja prava ili obaveze. Na primjer, ovlasti suda za nepoštovanje suda proizlaze sui generis, a ne iz statuta ili pravila. Apelacioni sud u Njujorku je koristio termin u opisivanju zadružnih stambenih korporacija, uglavnom zato što se ovaj oblik stanovanja smatra nekretninama za neke svrhe, a ličnom imovinom za druge.
Prilikom navođenja sudskih slučajeva i drugih organa vlasti, advokati i sudije mogu se pozivati na „slučaj sui generis “ ili „ sui generis autoritet“, što znači da je to poseban slučaj koji je ograničen na sopstvene činjenice i stoga ne mora imati širu primjenu.
Intelektualna svojina
Uopšteno govoreći, zaštita intelektualne svojine se proteže i na intelektualne kreacije kako bi se podstakla inovacija, a zavisi od prirode posla i njegovih karakteristika. Glavne vrste zakona o intelektualnoj svojini su: autorsko pravo, koje štiti kreativna dela; patent, koji štiti pronalazak; poslovna tajna, koja štiti informacije koje nisu opšte poznate ili lako provjerljive, a koje su vrijedne za nosioca tajne; i zaštitni znak, koji štiti brendiranje i druga ekskluzivna svojstva proizvoda i usluga. Svaka stvar koja ispunjava ove kriterije može biti zaštićena.
Međutim, u mnogim zemljama postoje sui generis statuti koji proširuju zaštitu intelektualnog vlasništva na materiju koja ne zadovoljava karakteristične definicije: raspored integriranih kola, dizajn trupa broda, modni dizajn u Francuskoj, baze podataka ili biljne sorte zahtijevaju sui generis statute zbog svojih jedinstvenih karakteristika. Sjedinjene Države, Japan, Australija i mnoge zemlje EU štite topografiju poluprovodničkih čipova i integriranih kola prema sui generis zakonima, koji posuđuju neke aspekte iz zakona o patentima ili autorskim pravima. U SAD-u je ovaj sui generis zakon poznat kao Zakon o zaštiti poluprovodničkih čipova iz 1984. godine.
Statutarno pravo
U zakonskom tumačenju, odnosi se na problem davanja značenja grupama riječi gdje je jedna od riječi dvosmislena ili sama po sebi nejasna.
Na primjer, u zakonu o drumskom saobraćaju, statut može zahtijevati razmatranje velikih vozila odvojeno od drugih vozila. Riječ veliki je dvosmislena sama po sebi, ali se može smatrati teškom. Stoga relevantno zakonodavstvo često sadrži odjeljak pod nazivom Korišteni termini ili Definicije koji navodi sve riječi koje se smatraju dvosmislenim i daje specifična tumačenja u skladu s prirodnim jezikom. Dakle, ova lista nam govori da teško vozilo označava vozilo sa BMV preko 4,5 tone, a BMV označava bruto masu vozila, ukupnu dozvoljenu masu vozila. Dalja objašnjenja pokrivaju različite nepredviđene situacije. Dakle, veliko je ekvivalentno teškom i (za ovaj jedinstveni slučaj) je jasno definisano sui generis.
Teletekst
Teletekst je prvi oblik integracije televizije i  novina. Naime, teletekst je oblik novina u stalnom nastajanju (tekuće novine), a može korisnicima pružati osim općih i selektivne grupe informacija. Za ovaj sistem, tehnički je važno da se on koristi "praznim prostorom" u TV signalu i daje na ekranu kratke pisane i grafičke informacije o političkim i društvenim događajima kao i niz drugih uslužnih informacija (npr. o redu vožnje, opskrbljenosti tržišta, priredbama, cijenama itd.).
Sui generis
Urbanizam
U zakonu o urbanističkom planiranju Velike Britanije, posebno u vezi s Naredbom o uređenju grada i zemlje (klase upotrebe) iz 1987. godine, mnoge uobičajene vrste korištenja zemljišta su kategorizirane u posebne "klase korištenja". Za promjenu namjene zemljišta unutar klase upotrebe nije potrebna urbanistička dozvola; međutim, promjena između klasa upotrebe može zahtijevati dozvolu za planiranje, a dozvola je uvijek potrebna ako je nova upotreba sui generis.
Teletekst
Historija
Tehnologija teleteksta je nakon afirmacije na svjetskom tržištu informacija primijenjena u Austriji 1980. godine, u Belgiji također 1980. godine, u Finskoj 1981. godine, a u Švicarskoj 1982. godine. U bivšoj Jugoslaviji telekst je eksperimentalno uveden 1982. godine za vrijeme prijenosa Svjetskog prvenstva u gimnastici, prvo tadašnja TV Zagreb, a dvije godine kasnije i TV Sarajevo tokom Zimskih olimpijskih igara. Radiotelevizija Srbije je uvela telekst u martu 1994. godine.
Oliver Heaviside
Oliver Heaviside bio je elektroinženjer, matematičar i fizičar koji je prilagodio kompleksne brojeve potrebama analize električkih krugova, otkrio načine rješavanja diferencijalnih jednačina ekvivalentne Laplaceovim transformacijama te preoblikovao Maxwellove jednačine polja u skladu sa današnjim savremenim pojmovima sa područja elektromagnetizma. Premda u nesuglasju sa naučnom zajednicom tokom cijelog svog života, Heaviside je svojim radom izmijenio dalji toek fizike i matematike, utemeljujući matematičke metode jednog sasvim novog područja primijenjene nauke - elektrotehnike.
Biografija
Rođen je u Londonu (Camden Town). Kao mlad je prebolio šarlah, zbog čega mu je ostalo oštećenje sluha. Bio je odličan student (peti na listi od pet stotina studenata u 1865. godini), a njegov ujak, Sir Charles Wheatstone (1802. – 1875.) bio je jedan od izumitelja telegrafa sredinom 1830-ih. Tokom godina Heavisideova odrastanja njegov ujak, međunarodno priznati stručnjak na području telegrafije i elektromagnetizma, imao je sigurno značajan utjecaj na tok Heavisideove edukacije. Heaviside je napustio školu kada je imao 16 godina da bi, kao samouk, kod kuće prikupljao saznanja iz područja telegrafije i elektromagnetizma. Tada se, u jedinom plaćenom zaposlenju koje je ikada imao, zaposlio kao operater na telegrafu u firmi Great Northern Telegraph Company, radeći prvo u Danskoj, a nakon toga u Engleskoj. Heaviside je nastavio s učenjem, i za vrijeme dok je bio zaposlen, da bi u dobi od 21, odnosno 22 godine objavio istraživanja vezana za električne krugove i telegrafiju. Tokom 1874. godine daje otkaz i cijelo svoje vrijeme usmjerava na dalje učenje u roditeljskom domu u Londonu. Ostao je sam kroz cijeli svoj život.
Premda bez dubljeg formalnog obrazovanja iz matematike, istražio je problematiku prenosa električnog signala kroz električne vodove velike dužine, te ustanovio utjecaj induktivnosti voda i otpora izolacije na kvalitet prenešenog signala. Heavisideove jednačine pomogle su daljem širenju i primjeni telegrafa. Tokom 1880. godine Heaviside je istraživao tzv. «skin efekt» u prijenosnim telegrafskim vodovima, i te iste godine patentirao u Engleskoj koaksijalni vod. Tokom 1884. godine je preoblikovao Maxwellovu matematičku analizu iz njenog originalnog oblika, u savremeni oblik. Koristeći vektorsku terminologiju početnih dvadeset jednačina sa dvadeset nepoznatih, suzio je na četiri diferencijalne jednačine sa dvije nepoznate koje danas poznajemo kao Maxwellove jednadžbe.
Između 1880. i 1887. godine Heaviside je u račun uveo oznaku diferencijalnog operatora, i razvio metodu rješavanja diferancijalnih jednačina na način da ih transformira u obične algebarske jednačine, što je na početku prouzrokovalo brojne polemike u naučnim krugovima, a s obzirom na odsustvo matematički strogog dokaza za njegov postupak. Njegova poznata izjava je: «Matematika je eksperimentalna nauka, a definicije ne dolaze prve, nego kasnije», što je bio njegov odgovor na kritike da upotreba njegovih operatora nije striktno definisana. Drugom prilikom je, kažu, izjavio da ne odbija ručak samo zato što ne razumije proces probave.
Heaviside predlaže 1887. godine ugradnju dodatnih induktivnih zavojnica na telegrafske linije kako bi se povećala njihova samoindukcija i popravila postojeća izobličenja. Međutim, iz političkih razloga to nije učinjeno. Važnost Heavisideovog rada je ostala neotkrivena neko vrijeme nakon objave njegovog rada u časopisu «The Electrician». Sticajem okolnosti zasluge za njegovo otkriće pripale su drugima. Premda mu je, naknadno, od strane kompanije AT&T ponuđena odšteta u zamjenu za njegova izumiteljska prava, Heaviside je prihvaćanje ponude uvjetovao punim priznanjem njegovog rada. Taj njegov uslov nije prihvaćen, pa je Heaviside, hronično u oskudici, zapao u još teže materijalne prilike.
U dva rada objavljena 1888, odnosno 1889. Heaviside je izračunao deformacije električnog i magnetnog polja koje okružuju električni naboj u pokretu, kao i efekte ulaska naboja u medij veće gustine. To je uključilo, između ostalog, i predviđanje nečega što danas prepoznajemo kao Čerenkovljevo zračenje. Najzad, u 1891. godini «British Royal Society» prepoznaje njegov doprinos matematičkom opisu elektromagnetizma i imenuje ga titulom «Fellow of the Royal Society». Počasni doktorat Sveučilišta u Göttingenu dodijeljen mu je 1905. godine.
Heaviside je 1902. godine iznio pretpostavku ionosfere koja danas nosi i njegovo ime (Kennelly-Heavisideov sloj). Postojanje ionosfere potvrđeno je u 1923. godini. U kasnijoj dobi Heaviside postaje ekscentrična osoba, prestajući se se zanimati za dalji rad. Umro je u Devonu, a većina zasluga priznata mu je tek nakon njegove smrti.
Inovacije i otkrića
Znatno je doprinio razvoju metode vektorskog računa, pojednostavio je formulaciju Maxwellovih jednačina uvodeći nove operatore u vektorski račun, i predočio je u onom obliku, kakav je i danas poznat. Uveo je «step» funkciju koja je njemu u čast nazvana «Heavisideova step funkcija» i primijenio je u analizi električnih krugova. Otkrio je i primijenio način rješavanja linearnih diferencijalnih jednačina vezanih naročito za područje elektrotehnike, metodu koja je slična već tada postojećoj Laplaceovoj transformaciji.
Heaviside je unaprijedio ideju da gornji sloj Zemljine atmosfere sadrži ionizirani sloj, ionosferu i razvio teoriju prenosnih vodova (linija). Razradio je i uveo pojmove električne impedancije, admitancije, reaktancije, induktivnosti te magnetskog permeabiliteta i druge, čime je neprocjenjivo pridonio daljem razvoju elektrotehnike.
Sui generis
Urbanizam
Primjeri sui generis upotrebe uključuju ambasade, pozorišta, zabavne arkade, praonice rublja, taksi ili poslove iznajmljivanja vozila, benzinske pumpe, deponije, noćne klubove, salone automobila, maloprodajna skladišta, klubove i hostele.
IC 1975
IC 1975 (također poznat kao PGC 3080474) je pekulijarna galaksija koja je udaljena oko 476 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 0,30 (42 hiljade sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (42 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Herbert Alonzo Howe 19. januara 1900. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Sui generis
Urbanizam
Davanje licenci za operatere privatnih vozila (taksi vozila) od strane lokalnih vlasti često ima uslov da se tim prostorijama izda odgovarajuća sui generis dozvola za planiranje promjene upotrebe kako bi se osiguralo da ta preduzeća ne mogu zakonito trgovati bez odgovarajućih saglasnosti za planiranje.
Filozofija
Analitička filozofija često koristi izraz da ukaže na ideju, entitet ili stvarnost koja se ne može svesti na niži koncept ili uključiti u viši koncept.
Politika i društvo
U političkoj filozofiji, neuporedivi razvoj Evropske unije u poređenju sa drugim međunarodnim organizacijama doveo je do njenog proglašenja kao sui generis geopolitičkog entiteta. O pravnoj prirodi EU se široko raspravlja jer njena mješavina međuvladinih i nadnacionalnih elemenata uzrokuje da dijeli karakteristike i sa konfederalnim i federalnim entitetima. Općenito se smatra više od konfederacije, ali manje od federacije. U poređenju sa drugim međunarodnim organizacijama, EU se često smatra "sui generis" jer njen pravni sistem sveobuhvatno odbija bilo kakvu upotrebu uzvratnih sankcija od strane jedne države članice protiv druge.
Sličan slučaj koji je doveo do upotrebe izraza sui generis je odnos Nove Kaledonije u odnosu na Francusku, jer se s pravom može reći da pravni status Nove Kaledonije leži negdje između francuske prekomorske teritorije i suverene nacije. Iako mogu postojati i drugi primjeri takvog statusa za druge zavisne ili sporne teritorije, ovaj aranžman je jedinstven unutar francuskog carstva.
Pravni status Vatikana je također opisan kao sui generis entitet koji posjeduje međunarodni subjektivitet. Suvereni vojni malteški red je također opisan kao " sui generis primarni subjekt međunarodnog javnog prava". Drugi entitet za koji se smatra da ima sui generis međunarodni pravni subjektivitet je Međunarodni komitet Crvenog krsta.
U lokalnoj upravi, sui generis entitet je onaj koji se ne uklapa u opštu šemu lokalne uprave u zemlji. Na primjer, u Engleskoj, Grad London i Ostrva Sili su dva sui generis lokaliteta, budući da su njihovi oblici lokalne uprave (iz povijesnih ili geografskih razloga) vrlo različiti od onih u drugim dijelovima zemlje.
Na konferenciji za novinare tokom koje su novinari pokušavali analizirati njegovu političku ličnost, Huey Long je rekao, "...reci da sam ja sui generus, i pusti to."
Sociologija
U sociologiji, metodološki holisti tvrde da društveni fenomeni postoje sami po sebi (sui generis) i da se ne mogu svesti na postupke pojedinaca. Na primjer, Emile Durkheim je tvrdio da je stopa samoubistava društveni fenomen sui generis (postoji mimo postupaka pojedinaca) U društveno-konstrukcijskoj perspektivi, "sui generis je ono što je eksternalizirano, zatim internalizirano u cjelokupnoj javnosti i postaje dio društva koji jednostavno postoji u svojoj konstrukciji. To nije nešto za šta se ne misli da je stvoreno, jer je ugrađeno u svačiji način razmišljanja i postojanja. Primjeri uključuju ideju ljubavi, ili odlazak u školu, ili odjeću koja pripada određenom spolu. Ovi primjeri su sui generis jer jednostavno postoje u društvu i široko su prihvaćeni bez razmišljanja o tome odakle dolaze ili kako su stvoreni.
Pedro de la Rosa
Pedro Martínez de la Rosa (Barcelona, 24. februar 1971.) je španski vozač Formule 1.
Potpuni spisak rezultata u F1
(Key)(Utrke u boldu označuju najbolju startnu poziciju) (Utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke) * Sezona u toku
Zastava Ruande
mini|200px|Zastava Ruande mini|200px|Bivša zastava Ruande
Zastava Ruande je usvojena 25. oktobra 2001. Zastava je horizontalna trobojka plave, zečene i žute boje. U gornjem lijevom uglu nalazi se sunce u drugoj nijansi žute boje.
Zastava je promijenjena jer je bivša zastava postala preusko povezana za Ruandski genocid.
Teletekst
Dizajn
Kad je riječ o dizajniranju teleteksta i u tome su učinjene značajne inovacije mijenjanjem slova radi naglašavanja, zatim izmjenom boje (što u ovom sistemu gotovo ništa ne poskupljuje opremu teksta). Time se stvara mnogo prihvatljiviji i privlačniji tekst nego u dosadašnjoj grafičkoj industriji.
Primjena
Primjenom teleteksta u administraciji, također se ubrzava, olakšava i produbljuje tzv. unutrašnja komunikacija - prikupljanje potrebnih informacija, primanje i davanje podataka, nabavljanje svih potrebnih stvari (teletrgovina).
Menart
Menart Records (poznat i kao Menart) je izvorno slovenačka diskografska kuća koju je 1994. godine u Ljubljani osnovao slovenački poduzetnik Boštjan Menart. Kompanija je izdala stotine digitalnih izdanja u Sloveniji, Hrvatskoj i Srbiji.
Historija
Menart je 1994. godine u Ljubljani osnovao slovenački poduzetnik Boštjan Menart. Nedugo zatim, 3. oktobra 1997. godine osniva se podružnica u Hrvatskoj, u Zagrebu, a dana 24. decembra 2009. godine starta sa radom podružnica u Beogradu, u Srbiji. Zastupništvo tadašnjeg majora BMG 1997. godine, pretvorilo se u početak rada kompanije Menart. Ubrzo su počeli izdavati fonograme vlastitih domaćih izvođača. Uz bogat domaći katalog, Menart zastupa i jednu od vodećih diskografskih kuća u svijetu – Sony Music Entertainment za Hrvatsku, Sloveniju, Srbiju, BiH, Crnu Goru, Makedoniju, Kosovo i Albaniju. Također, Menart se bavi i distribucijom filmskih izdanja.
Aktivnosti
Menart se pored diskografskog segmenta bavi i tržištem dječijih igračaka, koje se 2014. godine došle u njihov fokus. Naime, Menart je te iste godine započeo saradnju s vodećim kompanijama filmske industrije kao što su; Disney, Warner Brothers, Fox, Universal i Sony Pictures, kao licencni partner i distributer za home entertainmet izdanja. U Zagrebu su pokrenuli multimedijalnu knjižaru koja nudi velik broj domaćih i stranih knjiga, stripova, filmova, muzike, igračaka, uredskog pribora i dr. programa.
Hipertekst
Hipertekst je intertekstualni dokument/sistem sa povezanim tehnološkim jedinicama, što klasična knjiga ne može pružiti. On je viši oblik tehnološkog razvoja prezentiranja grafičkih formata na daljinu. Prije svega, to je elektronička slika teksta ugrađena u računar i može se jedino unutar njega ostvarivati, mijenjati i čitati. Hipertekst je međusistemsko rješenje sa raznih područja informacijskog procesiranja kao što su: baze podataka, pretraživanje informacija i računarsko procesiranje informacija. Međutim, i tradicionalni tekst može biti djelimično nesekvencijalan u slučaju kada sadrži takve elemente, npr. fusnote, reference i sl., zato što čitalac može odrediti hoće li se zaustaviti i pročitati sadržaj na kojeg oznaka upućuje ili će nastaviti sa čitanjem teksta. Hipertekst je modularan, čime se želi naglasiti da on u određenom smislu nikada nije dovršen, jer se uvijek može dodati novi modul. Hipertekst ne mora biti potpun kako bi bio funkcionalan, te se može objaviti u stanju za koje autor smatra da je prikladno.
Konavoski rat
Konavoski rat (1430-1432) predstavlja sukob između bosanskog vojvode Radoslava Pavlovića i Dubrovčana zbog područja župe Konavli. U literaturi ovaj sukob se ponekad naziva i Prvim konavoskim ratom, obzirom da je kasnije vođen još jedan sukob zbog župe Konavli između hercega Stjepana Vukčića Kosače i Dubrovčana 1451-1454. Konavoski rat je interesantan jer je u svome polazištu pojavno imao bezazlena nadmudrivanja, malo vojnih dejstva, a na kraju je prerastao u pravu širu međunarodnu krizu na jugoistoku Evrope.
Hipertekst
Vrste
Postoje 2 vrste hiperteksta:
Konavoski rat
Vojvoda Radoslav Pavlović je izazvao i otpočeo sukob protiv Dubrovčana. Iako je prodao svoj dio župe Konavli Dubrovčanima krajem 1426., dobio za to novac, tribut i druge privilegije, vojvoda Radoslav Pavlović je tražio da mu se njegov posjed vrati nazad. Izgovor za vojne operacije nalazio je u neopravdanim zahtjevima i optužbama, na koje mu Dubrovčani nisu mogli pozitivno odgovoriti. Zato je on napao na Dubrovčane.
Hipertekst
Primjena
Najpoznatija primjena hiperteksta je globalni informacijski internetski servis World Wide Web (skraćeno WWW ili Web). Za objavljivanje hipertekstualnog sadržaja koristi se HTML (HyperText Markup Lanugage), a protokol koji se koristi zove se HTTP (HyperText Transfer Protocol).
Konavoski rat
U toku Konavoskog rata nije bilo previše vojnih dejstava. Na prvi napad vojvode Radoslava Dubrovčani su izvršili opsežne pripreme angažirajući sve svoje snage, ali i snage privatnika, plaćenika, naročito iz Italije i Albanije, koji su za novac pristajali na vojnu službu. Dubrovčani su imali sreće u prodoru do Trebinja. Međutim, nisu ni stigli da uživaju u pobjedi a uslijedio je žestok napad snaga Radoslava Pavlovića i do teškog poraza Dubrovčana. Sve poslije ovoga, ratna 1431. i 1432. godina bilo je u znaku sitnih čarki.
Politički rat se u potpunosti iskomplicirao i otišao u krajnosti koje nisu imale vidljiv završetak. Dubrovčani su se žalili bosanskom kralju, svome senioru Žigmundu Luksemburškom i pripremali političko rješenje rata stvaranjem koalicije protiv Radoslava Pavlovića. Dubrovčani, neutralni vojvoda Sandalj Hranić Kosača i bosanski kralj Tvrtko II Tvrtković radili su na stvaranju lige protiv vojvode Radoslava Pavlovića. Cilj lige bio je da se neutrališe vojvoda Radoslav i da se njegovi posjedi podjele među članovima lige. Pregovori su doveli do finansijske konstrukcije lige i do planiranih poteza koje je trebalo učiniti. Tako je trebalo prvo kupiti dobru volju od Osmanlija, čiji je vazal bio vojvoda Radoslav Pavlović. Zatim je trebalo da se on vojno pobijedi ... Međutim ni vojvoda Radoslav nije strajao skrštenih ruku. Nije uspijevao da nagovori bosanskog kralja ni vojvodu Sandalja da zarate sa Dubrovnikom, niti da prihvati njihova nagovaranja da prizna krivicu zbog izazivanja sukoba i da preuzme posljedice. Izlaz je našao u Osmanlijama. Požalio se sultanu, slagavši da mu je dio posjeda otet, tj. da nije prodao nego prepustio na upravu svoj dio posjeda, a sada mu, kao Dubrovčani to nisu htjeli da vrate nazad. Uprkos lažima Osmanlije su mu mogle pomoći, no u pitanju su bili širi međunarodni okviri. To je vrijeme dobrih odnosa sa Ugarskom, a nije im odgovaralo da upravo oni budu pokretači kršenja dobrih odnosa. Zato Osmanlije šalju svoje poslanike (poklisare) da ispitaju situaciju i da vrate svoga vazala u neopravdano oduzeti posjed. Na terenu su zatekli sasvim drugačiju situaciju. Dubrovčani su im predočili kupoprodajne dokumente i oni su tek tada shvatili da ih je vojvoda Radoslav Pavlović prevario.
Svi ti pregovori, u kojima su učešće uzeli i predstavnici ugarskog kralja, rezultirali su ipak u korist vojvode Radoslava Pavlovića. Liga stvarana za njegovo uništenje sada nije mogla djelovati zbog širih međunarodnih okolnosti. Dogovoren je mirovni sporazum koji je ratificiran 1432. godine. Vojvoda Radoslav Pavlović se izvukao iako je bio uzrok svemu. Istina nije mogao dobiti ono što je htio izazivanjem rata, a za čitavo vrijeme rata nije mogao ni uživati svoj uobičajeni Konavoski dohodak.
Ratno zrakoplovstvo i protivzračna odbrana Armije Republike Bosne i Hercegovine
Ratno zrakoplovstvo i protivzračna odbrana Armije Republike Bosne i Hercegovine je predstavljalo jedan od dva vida Armije Republike Bosne i Hercegovine tokom rata u Bosni i Hercegovini i poslijeratnom periodu do osnivanja Vojske Federacije BiH kada prelazi u njen sastav. Cilj RZ i PZO-a je bio zaštita zračnog prostora R BiH, snadbijevanje i podrška kopnenim jedinicama Armije R BiH i pomoć i podrška civilnom stanovništu tokom rata u Bosni i Hercegovini, naročito stanovništu u enklavama koje su se nalazile pod opsadom kao Bihać, Srebrenica, Žepa i Goražde. RZ i PZO Armije R BiH je formirano 22. maja 1992. godine kao Prva vazduhoplovna brigada Armije R BiH na devastiranom i oštećenom aerodromu Dubrave kojeg je prije toga napustila i pokušala onesposobiti JNA.
Historija
Raspadom Jugoslavije i izbijanje ratnih sukoba u SFRJ pripadnici nesprske nacionalnosti napuštaju JNA među kojima su bili piloti, aviomehaničari i ostali kadar RV i PVO-a JNA i stavljaju se na raspolaganje Teritorijalnoj odbrani Bosne i Hercegovine koja je kasnije preustrojena u novoforiranu Armiju Republike Bosne i Hercegovine. Armiju R BiH po osnivanju i tokom cijelog rata pratili su problemi nedostatka oružja i vojne opreme, borbenih i neborbenih letjelica zbog embarga na uvoz oružja od strane Vijeća sigurnosti UN-a, oduzimanjem oružja TO od strane JNA, nestabilnim putevima opskrbe. Aerodromi koji su se nalazili na prostorima BiH pod kontrolom Armije RBIH u aprilu i maju 1992. godine su uništeni ili devastirani tokom povlačenja JNA. aerodrom Željava kod Bihaća je onesposobljen od povlačenja JNA 16. maja 1992, a ratna tehnika i avioni MiG-21 su dislocirani. Proglašenjem nezavisnosti Hrvatske i Bosne i Hercegovine ovaj aerodrom se našao ispresijecan graničnim pojasom dviju država. Uspostavom linije razgraničenja između Armije R BiH i Srpske vojske Krajine aerodrom više nije bio upotrebljiv. U maju i junu iste godine u Bihaću grupa pilota i kadra bivše JNA sa aerodroma Željava radi na formiranju vazduhoplovne grupe i izgradnji aerodroma Ćoralići u istoimenom mjestu na teritoriji općine Cazin. Prvi let je obavljen 15. juna 1992. godine u pravcu Zagreba u svrhu uspostave zračnog mosta između bihaćkog područja, koje se nalazilo u okruženju i Zagreba. Prvo slijetanje na novi aerodrom Ćoralići bilo je 22. juna 1992. s dva aviona Antonov An-2 Hrvatskog ratnog zrakoplovstva kojima su pilotirali Josip Hrgović i Vladimir Rajtar. Nakon pauze, HRZ je 15. jula uspostavio zračni most Lučko - Ćoralići, istovremeno obučavajući pilote iz BiH za pilotiranje avionom An-2. Prvi samostalan let nekog od tih pilota za Ćoraliće izvršio je 14. augusta Suad Pečenković. Zračni most održavan je do 30. decembra 1992.
Aerodrom Dubrave su preuzele jedinice Teritorijalne odbrane i MUP-a općine Živinice nakon pregovora sa JNA 18. maja 1992. godine. Pista aerodroma je bila minirana, a poletno-spustna staza, kontrolni toranj i prateće instalacije su bile uništene. Nakon sanacije aerodroma 22. maja 1992. godine formirana je Prva vazduhoplovna brigada Armije R BiH. Ta jedinica je raspolagala sa sportskim i višenamjenskim avionima iz obližnjih aeroklubova PZL-104 Wilga, Utva 75 i Piper PA-18. Prvi let je obavljen 17. jula na relaciji Dubrave - Zagreb avionom Utva 66 kojim je upravljao pilot Esad Sinanović u svrhu transporta teško ranjenog pripadnika namjenske vojne industrije. Prilikom preleta preko neprijateljske teritorije avion je teško oštećen i razbio se pokušavajući prinudno sletjeti blizu Zagreba.
Brigada dobiva na raspolaganje prve helikoptere tipa Mil Mi-8 20. februara 1993. godine. Prvi letovi ovih helikoptera bili su u pravcu opkoljene Srebrenice. Do kraja godine obavljeno je ukupno 10 letova u istom pravca. Iste godine izvode se radovi na ustroju jedinice, obuke i uvježbavanja pilota. 7. marta 1994. godine odlukom Vlade Republike Bosne i Hercegovine aerodrom Dubrave se predaje na korišćenje snaga UN-a. Letjelice i jedinica se izmješataju na okolnje improvizovane lokacije. Pripadnici ove brigade osim u letačkim aktivnostima učestvovali su u borbama u vidu pješadije na području Repuha, Živinica, Smoluće, Lukavca i Vozuće i Posavine tokom ofanzive VRS-a.
Tokom rata u BiH RV i PVO Armije R BiH biva angažovano na letovima u pravcu enklava u istočnoj Bosni Srebrenica, Žepa i Goražde i u pravcu Bihaća na sjeverozapadu BiH. Letovi su obavljani ne samo u borbene, već i u humanitarne svrhe s ciljem snadbijevanja lokalnog stanovništva hranom, lijekovima, sanitetskim materijalom i prevozom ranjenika. RV i PVO je vršilo uspješnu koordinaciju sa kopnenim snagama Armije R BiH prilikom čega su vršili transport municije, vojne opreme, oružja, ranjenika, vojnika i vojnog kadra.
Kako su se vršili preleti preko teritorije R BiH, koja nije bila pod nadzorom Armije R BiH, prema enklavama dolazilo je do izlaganja opasnosti obaranja helikoptera uslijed djelovanja guste protivavionske odbrane Vojske Republike Srpske. Od 14 helikoptera s koliko je raspolagala Armija R BiH, oboreno ih je 7.
1. augusta 1994. godine na letu Ćoralići - Zagreb oboren je projektilom Srpske vojske Krajine transportni avion kojim je upravljao pilot Samir Beganović sa ukrajinskom posadom u rejonu Plitvičkih jezera. Posmrtni ostaci nisu nikada predani članovima porodica. 7. maja 1995. godine na letu prema Žepi biva oboren helikopter Mi-8 pilota Envera Malkića i Envera Čokića kada je poginula cjelokupna posada sa putnicima, koji su pretežno bili ljekari.
U noći s 27. na 28. maj 1995. godine na letu Ćoralići - Zagreb projektilom ispaljenim od strane Srpske vojske Krajine oboren je helikopter Mi-8. Poginula je cijela posada sa putnicima, među kojima su bili tadašnji ministar vanjskih poslova dr. Irfan Ljubijankić, zamjenik ministra pravde Izet Muhamedagić, dr. Mensur Šabulić savjetnik u ambasadi R BiH u Zagrebu i ostali.
U toku rata u BiH RV i PVO Armije R BiH je izvršilo preko 7.000 letova, prevezlo preko 3.000 tona tereta i transportovalo preko 30.000 ljudi. Ratni priznanjem Zlatni ljiljan odlikovano je sedam pilota.
Zastava Nigerije
mini|200px|Zastava Nigerije
Zastava Nigerije je dizajnirana 1959, a prvi put postavljena 1. oktobra 1960. Sastoji se od tri jednake horizontalne pruge od kojih su bočne pruge zelena boje a srediđnja pruga bijele.
Zelena je simbol šuma i značajnog prirodnog bogatstva ove zemlje, dok bijela simbolizira mir.
Selca kod Bogomolja
Selca kod Bogomolja su naseljeno mjesto u sastavu općine Sućuraj, na ostrvu Hvaru, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila su se u sastavu stare općine Hvar.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Selca kod Bogomolja je imalo 9 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Zastava Nigera
Zastava Nigera je usvojena 1959., godinu prije nego što je ova zemlja stekla nezavisnost. Zastava je trobojka narandžaste, bijele i zelene boje. Na centru se nalazi narandžasti krug kao simbol sunca. Narandžasta boja na zastavi predstavlja sjeverni dio zemlje koji je u Sahari, bijela pruga predstavlja čistoću, a zelena nadu i plodnost zemlje.
Neuobičajena razmjera ove zastave nema neki poznati značaj.
Novinarski žanrovi
Teorija novinarstva obuhvata i teoriju novinarskih žanrova (Fr. Genre - rod, vrsta) kao naučno-praktičnu disciplinu koja proučava obike novinarskog izražavanja i načine njihovog grupisanja u žanrove. Oblici novinarskog izražavanja kao što su vijest, izvještaj, osvrt, bilješka, komentar, kritika, članci, esej i feljton pripadaju određenim žanrovima. Iako u svijetu nema precizne i općeprihvaćene tipologije novinarskih žanrova, profesor Boban Tomić ("Uvod u medije", Čigoja štampa, Beograd 2012.) iz savremene prakse i teorije uočava slijedeće žanrove (vrste, rodove): informativni ili faktografski (vijest, 5W i izvještaj), interpretativni (Vijest 5x+2, prošireni izvještaj, komentar, kolumna, bilješka, osvrt, crtica, hronika), analitički ili istraživački (reportaža, kolumna, intervju, fičer, članak, kritika), beletristički (priča, esej, kolumna, satira, kozerija, sarkazam, burleska, aforizam), ilustrativni (fotografija, strip, crtež, karikatura, mapa, tabela, grafikon, infografika) i nenovinarski (reklame, oglasi, obaviještenja, horoskopi, enigmatika).
Vijest
Vijest kao osnovni oblik novinarskog izražavanja je definiran formulom 5 W (Who, What, Why, Where, When). Svaka vijest koja uspješno odgovori na sva ova pitanja postaje jasna primaocu, a ako ijedna značajka nedostaje vijest je nepotpuna. Od novinara se traži sažeto izražavanje, jer novinarstvo nije roman. Uz spomenutih pet značajki bilo bi dobro napomenuti i izvor iz kojeg potječe vijest.
U teoriji novinarstva do danas se razvilo nekoliko podvrsta ovog elementarnog žanra, pa se tako razlikuje: Blic ili fleš vijest, standardna vijest i proširena vijest.
Blic ili fleš vijest je uvijek eliptična, skraćena, te ne posjeduje sve strukturalne značajke, ali također mora biti svakome prepoznatljiva i razumljiva.
Standardna vijest sadrži sva svoja strukturalna obilježja. B. Kojić navodi kako: "Potpuna definicija vijesti još nikome nije uspjela", i to je s filozofske tačke gledišta tačno, ali je ipak tačno i to da je vijest najsažetiji subjektivni odraz i izraz vanjskog svijeta.
Proširena vijest je oblik već forma prijelaza iz vijesti prema izvještaju i prikazu. Njegova osnovna značajka je da daje proširene informacije o jednoj ili dvije strukturalne odlike vijesti.
Izvještaj
Izvještaj pokazuje kako se neki događaj dogodio, kako je proces tekao itd. Izvještaj je puno duži od vijesti pa se i po tome razlikuje od vijesti. Izvještaj se uvijek odnosi na zbivanja među ljudima, on govori o onome o čemu su ljudi govorili i što su zaključili. "Piši tako da svako iz tvog izvještaja shvati što se zbilo na skupu kojem si prisustvovao, što je odlučeno, zašto, kao i zašto su neki bili za i protiv, kako je cijeli događaj protekao, odnosno koja je njegova osnovna poruka" naglašava D. Đurić (1975)
Prikaz je zapravo objektivna deskripcija bez vlastitog stajališta novinara.
Osvrt, bilješka, komentar
Osvrt, njegova osnovna značajka je da on stoji kao prijelazni žanr između tzv. deskriptivnog i analitičkog novinarstva. Naime, za razliku od golog događaja osvrt sadrži ocjenu, odnosno subjektivno stajalište novinara.
Bilješka je podvrsta osvrta. Ona je literalizirani oblik osvrta. Bilješka je informacija o nekoj novosti, vrsta kraćeg napisa kojim se prikazuju neki rezultati znanstvenog istraživanja ili neka novost iz svijeta znanosti ili književnosti.
Komentar je zajedničko ime za niz analitičkih i angažiranih žanrova kojima novinarstvo ostvaruje svoju najvišu izražajnu vrijednost.
Kritika, članci, esej, feljton
Kritika (grč. kritein= suditi, prosuđivati) je žanr gotovo istovjetan komentaru, ali se uglavnom uvriježila praksa da se kritikom nazivaju komentari s područja umjetnosti i kulture u užem smislu pa se danas pišu pozorišne kritike, literarne kritike, muzičke kritike itd.
Članak žanr koji ulazi u red komentara jer je i on razložan odnosno ima svoju znanstvenu dramaturgiju. Članak je komentar i kritika na području znanosti i tehnologije.
Esej je granični žanr koji dijeli i spaja novinarstvo s književnošću i znanošću.
Feljton ima velike sličnosti sa esejom. On je tipično impresinonstički oblik izražavanja, pa je lagan, zanimljiv, zabavan i pun efekata. Uvijek mora imati svoju poantu ili neki drugi završetak u kojem se nalazi temeljna poruka. Za razliku od ostalih žanrova, feljton je najčešće u nastavcima.
Interakcija čovjeka i računara
mini|desno|200px|Osnovno pitanje interakcije čovjeka i računara jeste: kako čovjek koristi računare Interakcija čovjek-računar (engl. Human-computer interaction, HCI) je interdisciplinarna oblast koja se bavi proučavanjem interakcije između ljudi i računara, sa ciljem da računare učini prikladnijim i lakšim za korištenje, a da se pri tome koriste kao instrumenti koji poboljšavaju čovjekovu kreativnost i komunikaciju, i saradnju između ljudi. Također se ponekad koriste i skraćenice CHI (engl. Computer human interaction) i MMI (engl. Man machine interaction).
HCI je postala izuzetno važna krajem 20. vijeka pojavljivanjem sve jeftinijih, manjih i sve moćnijih računara.
Interakcija između korisnika i računara pojavljuje se kao korisnički interfejs, koji obuhvata:
Benediktinci
thumb|desno|200px|Sveti Benedikt, osnivač zapadnog redovništva. Detalj sa [[Freska|freske italijanskog renesansnog slikara Fra Angelica, San Marco, Firenca.]] Benediktinci (Red sv. Benedikta) su najstariji monaški red u katoličkoj crkvi. Osnovan je u 6. vijeku. Osnovao ga ja Benedikt iz Nursije (oko 480-oko 550). On je 'otac zapadnog redovništva'. Okupio je monahe u samostanu Monte Kasino (Monte Cassino) u centralnoj Italiji kojeg je osnovao oko 530.
Benedikt iz Nursije je odredio pravila koja su određivala kako samostani trebaju da budu vođeni. Pravila su pored molitvi predviđala i fizički rad za monahe. Od redovnika se očekivala poniznost, molitva, rad, poslušnost, šutnja i spolna čistoća. Njegova sestra Skolastika, osnovala je ženski red benediktinki. Benediktinci su bili pod direktnom upravom rimskih papa. Sveti Benedikt Anijanski (oko 750-821) je dao nova pravila koja su bila priznata 817. Svoj vrhunac benediktinci su doživjeli u 10. i 11. vijeku. Najznačajnija opatija postao je Samostan Klini (Cluny) u Burgundiji u Francuskoj. Pod uticajem duhovnika sa Istoka benediktinci su se počeli baviti prepisivanjem knjiga, otvaranjem škola i biblioteka. Oni su postali istaknuti naučnici i glavni predstavnici u školstvu u Evropi. Iz redova benediktinaca bilo je oko 40 papa.
Od 12. vijeka benediktinci slabe u svojim porvobitnim namjerama. Vremenom su prikupili ogromne posjede i pretvorili se u krupne feudalce. Od sredine 19. vijeka ponovo doživljavaju procvat u njihovom religioznom djelovanju.
Marko Jakše
Marko Jakše, slovenački akademski slikar rođen u Ljubljani 1959. godine.
NGC 3559
NGC 3559 (također poznat kao MCG 2-29-8, NGC 3560, PGC 33940 i UGC 6217) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 149 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,30 (57 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (39 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 12. aprila 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Marko Jakše
Biografija
Dobitnik je Nagrade Prešernovog fonda za 2015. godinu.
Izlagao je na brojnim samostalnim i kolektivnim izložbama u Sloveniji i širom svijeta.
Raif Dizdarević
Raif Dizdarević (rođen 9. decembra 1926) je bosanskohercegovački političar. Bio je učesnik NOB-a od 1943. godine. Bivši je član SKJ od 1943, a od 1945. do 1951. je bio u službi državne bezbjednosti. 1951. godine stupa u diplomatsku službu SFRJ i obavlja različite uloge u ambasadama SFRJ u Bugarskoj, SSSR-u i Čehoslovačkoj. Obavlja dužnost predsjednika Predsjedništva SR BiH od 1978. do 1982, te predsjednik Savezne skupštine (1982–1983). Od 15. maja 1984. do 30. decembra 1987 je bio Savezni sekretar za inostrane poslove a član Predsjedništva SFRJ od 30. decembra 1987. do 15. maja 1989. Nakon ostavke Hamdije Pozderca iz predsjedništva SFRJ, Dizdarević obavlja dužnost predsjednika Predsjedništva SFRJ od 15. maja 1988. do 15. maja 1989.
Objavio je memoarsku knjigu "Od smrti Tita do smrti Jugoslavije" (ISBN 978-9958-10275-2) i knjigu uspomena na događaje i ličnosti "Vrijeme koje se pamti" (ISBN 9958-703-81-5).
Stara Evropa
mini|desno|Evropa od oko 4.500. do 4.000. p. n. e. Stara Evropa je naziv koji je prva počela upotrebljavati Marija Gimbutas kako bi opisala ono što je smatrala relativno homogenom i široko rasprostranjenom neolitskom kulturom u Evropi od 6.500. do 3.500. p. n. e. Izraz se odnosi na teritoriju od Egeja i Jadrana sa ostrvima na jugu, do Češke, Slovačke i južne Poljske na sjeveru i Moldavije i Ukrajine na istoku. U njenom glavnom djelu, The Goddesses and Gods of Old Europe: 6500–3500 B.C. (1982), ona je za sve te neolitske kulture koristila zajednički naziv "Stara Evropa". To je kultura matrijarhata, zemljoradnje i sjedilačkog načina života, jednakosti i mira, što je u suprotnosti sa kulturom koju su donijeli Indoevropljani i koja je bila patrijarhalna, stočarska, mobilna i ratnički orijentisana.
Tokom sedmog, šestog i petog milenija p. n. e. poljoprivrednici jugoistočne Evrope stvorili su kulturni obrazac uporediv sa istim takvim u Mezopotamiji, Anadoliji i Egiptu. Istovremeno stanovništvo ovog područja razvilo je daleko kompleksniju socijalnu organizaciju od njihovih zapadnih i sjevernih susjeda, izgradilo naselja koja su često bila mali gradovi, stvaralo religiju i vladajuće institucije.
Na oko 3.000 arheoloških nalazišta pronađeno je oko 30.000 figurina, mnoštvo keramičkog posuđa, ukrašavanje vaza sa simbolima i raznim motivima, hramovi i svetilišta, pogrebna oprema, kao potvrda stepena razvijenosti tadašnje civilizacije.
Kulturu Stare Evrope moguće je podijeliti u pet manjih cjelina:
Slaven Musa
Slaven Musa je bosanskohercegovačko trener i bivši nogometaš. Nastupao je za FK Velež, HŠK Zrinjski Mostar, NK Imotski, HNK Šibenik i NK Široki Brijeg. Godine 1997. vratio se u Zrinjski, u kojem je 2001. završio karijeru.
Igračka karijera
Slaven Musa profesionalnu karijeru počeo je u Veležu 1989., a za Zrinjski je počeo igrati odmah nakon njegovog obnavljanja. U prvoj utakmici igranoj u Imotskom (Croatia – Zrinjski 2:1) nosio je kapitensku traku, 1992. godine. Nakon toga odlazi u Metković i Dubrovnik gdje igra za NK Neretvu i NK GOŠK Dubrovnik. Vraća se u Zrinjski i tu završava nogometnu karijeru 2001. godine. Iste godine Musa osvaja navijački trofej "Filip Šunjić - Pipa" kao jedan od najboljih pojedinca Zrinjskog na terenu i izvan njega u sezoni 2000./2001. Premijer lige BiH. U medijskim nastupima, Slaven je često isticao svoju ljubav prema Zrinjskom i simpatije prema Ultrasima.
Trenerska karijera
Musa je bio pomoćni trener Zrinjskog u sezonama 2002./2003. i 2003./2004. Premijer lige Bosne i Hercegovine. Sezone 2002./03. asistirao je Daliboru Cvitanoviću, Stjepanu Čordašu, Ivici Barbariću i Franji Džidiću, dok je u prvom dijelu sezone 2003./2004. bio pomoćnik Stjepanu Deveriću. Čak je i vodio prvi tim na jednoj utakmici, bilo je to u 5. kolu (Posušje 0:2) sezone 2003./2004. U posljednje četiri sezone vodio je mostarskog drugoligaša Branitelj s kojim je ove sezone dogurao do četvrtfinala Kupa, a klub je ostavio na ubjedljivo vodećoj poziciji Druge lige Jug. U novembru 2010. izabran je za prvog trenera Zrinjskog, nakon serije loših rezultata Marijana Bloudeka. U aprilu 2014., Musa dobija otkaz u NK Širokom Brijegu nakon 1-0 gubitka protiv Veleža. Nakon poraza NK Širokog Brijega u Zenici u septembru 2015. od Čelika, uprava NK Širokog Brijega i Davor Mladina sporazumno su raskinuli saradnju. Musa je potom postao novi trener NK Širokog Brijega.
Zastava Senegala
mini|200px|Zastava Senegala
Anomija
Anomija (grč. a- = ne i vομος = zakon) je pojam koji je uveo francuski sociolog Émile Durkheim da bi označio pomanjkanje, suspenziju ili neefikasnost društvenih normi, zakona, propisa i vrijednosti koje dovodi do dezorganizacije i destabilizacije društva, kao i do konfuzije u moralnoj svijesti pojedinca, a često i do delinkventnog ponašanja. Do stanja anomije dolazi u periodima društvene i političke krize, ratova i buna, kao i u vremenima društvene tranzicije kada više ne važe ranije norme i tradicionalne vrijednosti a nove još nisu uspostavljene, što dovodi do pometnje i dezorijentacije članova društva u traganju za socijalno poželjnim obrascima ponašanja.
Luka Modrić
Luka Modrić hrvatski je nogometaš i reprezentativac, koji trenutno igra za španski Real Madrid. Većinom igra kao razigravač na poziciji ofanzivnog veznog ili lijevog krila. Na Svjetskom prvenstvu 2018. u Rusiji proglašen je najboljim igračem, a četiri godine kasnije dobio je Bronzanu loptu.
Karijera
Nogometnu karijeru započeo je u mlađim kategorijama NK Zadra, da bi 2000. godine prešao u NK Dinamo Zagreb gdje je, preko pozajmica u Zrinjskom iz Mostara i Interu iz Zaprešića, izborio mjesto u prvih jedanaest zagrebačkog Dinama. Sa Dinamom je uzastopno osvojio tri naslova državnog šampiona te dva naslova pobjednika Hrvatskog nogometnog kupa. Tome je pridodao i jedan osvojeni Hrvatski nogometni superkup iz 2006. godine. Također je dobitnik godišnje nagrade Sportskih novosti za najboljeg igrača Prve hrvatske nogometne lige, koja mu je dodijeljena 2008. godine. Dobitnik je i nagrade za najveću nadu hrvatskog nogometa koju mu je 21. decembra 2004. godine dodijelio Večernji list.
Reprezentativna karijera
Za hrvatsku nogometnu reprezentaciju nastupio je na Svjetskom prvenstvu 2006. godine u Njemačkoj, na Evropskom prvenstvu 2008. godine u Austriji i Švicarskoj, na Euru 2012 u Poljskoj i Ukrajini, te na Euru 2016 u Francuskoj. Odličnim igrama u dresu nacionalne vrste zaslužio je epitet najvažnijeg igrača selektora Slavena Bilića.
Raspodjela vlasti
Raspodjela vlasti je način i sistem sprovođenja državnih obaveza na jednom teritoriju ili u samoj državi.
Sudska vlast
Sudska vlast je pravni sistem države koji je zadužen za donošenje odluka u pogledu i na osnovi zakona.
Zakonodavna vlast
Zakonodavna vlast, u najčešćem slučaju parlament ili vlada države, je zadužena za donošenje zakona i ustava u jednoj državi.
Izvršna vlast
Izvršna vlast, uglavnom egzekutivni sistem države (policija, vojska itd) je zadužena za sprovođenjeodluka sudke vlasti i održanje vanjskog i unutrašnjeg mira.
Grozdan Knežević
Grozdan Knežević (Makarska, 8. juna 1928. - Zagreb, 8. srpnja 2008.), arhitekt.
Biografija
Diplomirao 1953. godine, na Tehničkom fakultetu (Arhitektonski odjel) u Zagrebu, doktorirao 1980. godine s disertacijom „Apsolutna i relativna fleksibilnost u organizaciji stana“. Na istom fakultetu je bio profesor od 1985-1995. godine. Autor je brojnih stambenih i obiteljskih zgrada u Zagrebu, poznatiji objekti su, poslovni toranj Industrogradnje na Savskoj cesti, 1972. godine, (stambeni tornjevi u Čazmanskoj ulici, 1968. godine, stambene zgrade na Ksaveru, 1975. godine, na Savici, 1984. godine, te mnogo drugih projekata. Za svoj doprinos i zasluge je dobio nagradu "Vladimir Nazor: za životno djelo 1993. godine i drugih šezdesetak nagrada.
Knjige čiji je autor s Ivom Kordišem iz Zagreba, su: Stambene i javne zgrade“, Tehnička knjiga, „Višestambene zgrade“. Voditelj je znanstvenih domaćih projekata istraživać glavni američko-hrvatskog projekta znanstvenog „Energetska i ambijentalna rehabilitacija u stanovanju-PN 777“. Izlagao je na 15 izložbi Zagrebačkog salona, „50 godina arhitekture u Hrvatskoj“ i dvije skupne izložbe: „Arhitektura sedamdesetih godina u Hrvatskoj“.
Umro je u Zagrebu, 8. srpnja 2008. i pokopan na Mirogoju.
Zavidovići
Zavidovići su grad i naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini. Smješteni su između Doboja i Zenice, na rijekama Bosni, Krivaji i Gostoviću. Administrativno pripadaju Zeničko-dobojskom kantonu Federacije Bosne i Hercegovine. Po popisu iz 2013. godine, u Zavidovićima živjelo je 35.988 stanovnika.
Historija
Zavidovići su naselje koje je nastalo krajem 19. vijeka. Nalazi se na 44,27 sjeverne geografske širine i 18,10 stepeni istočne geografske dužine, a na nadmorskoj visini od 210 metara. Općina se prostire na 590 kvadratnih kilometara, a sam grad na površini od 4 kvadratna kilometra. Klima je umjereno kontinentalna sa prosječnom temperaturom od 5-10 step. C, sa padavinama od 800–1200 mm i oko 1631 sunčanih sati godišnje.
Historijski nalazi upućuju da je zavidovićki kraj bio neka vrsta granica između ilirskih plemena Desidijata južno prema Vranduku i Mezeja koji su živjeli sjeverno prema Savi. Dolinom Bosne prolazili su Grci i Rimljani ka plodnim nizinama Panonije. Brojni nalazi na susjednim područjima nepobitno potvrđuju da su stari Iliri nastanjivali ovu teritoriju, ali historija ne nudi konkretne odgovore šta se zbilo sa njima dolaskom Slavena.
Pred dolazak Osmanlija, Bosna je imala organizovanu državu u čijem su sastavu bila i područja oko Zavidovića. O tom periodu svjedoče i ostaci bogumilske kulture na zavidovičkom području.
Zavidovići se po prvi put spominju 1565. godine kao selo sa 10 bošnjačkih porodica. Prof. Rizah Odžakčić vezuje naziv grada za mjesto Vidoviće što nije historijskim nalazima potvrđeno. Eduard Černi smatra da naziv potiče od imena Sabit (Sabitovo Brdo). Možda je Sabit imao porodicu koju su zvali Sabitovići. Vremenom od Sabitovića nastali Zavidovići. Istočno od grada Zavidovića se nalazi mjesna zajednica Vozuća. U samom naselju Vozuća kao i u njenoj bližoj okolini ima znatan broj različitih starina karakterističnih naziva, za koje se često vezuju i narodna predavanja.
Sjeverozapadno od Vozuće je brdo Stog. Na jednom od njegovih vrhova je Grad ili Gradina. Po narodnom predanju, tu je bio grad Marije Terezije. Još uvijek su dobro vidljivi putevi kroz i oko grada te zidovi i obilježja. Na kosi neposredno pod Gradom se nalazi mjesto Pazarište. Jedno drugo mjesto pod Stogom a blizu Pazarišta se zove Kahursko Gumno. Prema narodnim pričama, kad je Marija Terezija bježala iz tog grada, onda je u jedan duboki vir u Krivaji bacila zlatan razboj. Taj se vir zove Duboki Vir ili Balukana (od turskog balk-riba).