Halid_ibn_Velid
Osvajanje Arabije
Nakon smrti Muhammeda, na čelo mlade muslimanske države dolazi Ebu Bekr, prvi halifa. U tom periodu mnoga moćna arapska plemena vratila su se u nevjerništvo i otvoreni sukob sa muslimanima, pri tome ne priznavajući vlast halife. Samim time, odbili su da ispunjavaju svoje obaveze prema islamskom društvu što se posebno ogledalo u neizvršavanju četvrtog islamskog šarta tj. davanja zekata. U takvoj situaciji, iako su mu neki predlagali da napravi kompromis sa odmetnutim plemenima, Ebu Bekr šalje vojsku kako bi ih primorio na izvršavanje svojih obaveza. Halid ibn Velid je bio jedan od Ebu Bakrovih glavnih savjetnika i vođa strateškog planiranja ovih ratova. Dodijeljeno mu je komandovanje nad najjačom muslimanskom vojskom te je poslan prema centralnoj Arabiji, strateški najosjetljivijem dijelu Arapskog poluostrva gdje su se nalazila najmoćnija pobunjenička plemena. Ta regija je bila najbliža muslimanskom uporištu koje se nalazilo u Medini i bila je najveća prijetnja gradu. Prvi Halidov pohod protiv pobunjenih plemena bio je protiv plemana Taj i Jalida, gdje su Ad ibn Hatim, ugledni Muhammedov ashab i poglavica plemena Taj postigli dogovor pri čemu su se plemena vratila pod vlast halife. Polovinom septembra 632. godine Halid ibn Velid je poveo vojsku protiv odmetnutog plemena Benu Esed i njegovog vođe Tulejh ibn Huvejlide koji se proglasio poslanikom u Nedždu. U bitci kog Gamre, Halid ibn Velid je porazio Tulejhu i njegove saveznike (jedno jevrejsko i nekoliko arapskih plemena). Slijedeći Halidov potez je bio marš ka Nakri gdje je porazio pleme Benu Salim. Pobunjeno područje je doveo u sigurnosno stanje u oktobru 632. godine nakon što je porazio plemensku preljubnicu, Selmu. Kada je područje oko grada Medine, tadašnjeg centra islama, dovedeno u red, Halid ibn Velid je ušao u područje Nedž, koje je bilo uporište plemena Benu Temim. Mnogi od starješina ogranaka plemena požurili su u susret Halidu kako bi se predali i pokazali lojalnost halifi. Jedino Malik b. Nuvejra starješina plemena Benu Jerba je izbjegao direktni susret sa Halid ibn Velidom, pri čemu je svojim sljedbenicima naredio da se raziđu kućama i sklope mir sa Halidom. Poslije toga je uzeo torbu s novcem od zekata i poslao je Halidu po svom izaslaniku pa se povukao u mir svoje kuće. Ovaj gest Malika Halid nije smatrao dovoljnim (jer je zekat svakako obavezan u islamu) te ga optuži za pobunu protiv muslimana kao i za ulazak u antimuslimanski savez s Sedžah (koja je bila samoproglašena žena-Poslanik). Uhapšen je i na Halidovo pitanje o svom zločinu odgovorio je: "vaš vođa je rekao ovo, vaš vođa je rekao ono" misleći na Allahovog Poslanika, što je naljutilo Halida nepokajnickim, i uobrazenim drzanjem optuzenog Malika, pa rece: Zar ti ne nazva Allahova Poslanika „nasim vođom"? Ubijeden u Malikovu krivicu i činjenicu da je i dalje nevjernik Halid ga okarakterisa kao otpadnika od vjere i naredi njegovo smaknuće. Nakon ovog događaja, Ebu Katade, koji se nalazio u Halidovoj pratnji iz Medine, je bio toliko šokiran Malikovim ubistvom da se odmah vratio u Medinu, te je rekao Ebu Bekru da je odbio služiti pod komandom onoga koji je dao ubiti muslimana. Smrt Malika i Halidova ženidba Malikovom suprugom Lejlom stvorile su velike kontroverze oko ovog vojskovođe. Neki oficiri Halidove vojske su posumnjali da je ženidba bila glavni razlog što je Halid odlučio da se Malik ubije. Nakon pritiska koji su izvršili Omer ibn Hattab, Halidov rođak, i glavni savjetnici Ebu Bekra, Halid je opozvan u Medinu da bi objasnio svoj postupak. Iako je Halid proglasio Malika odmetnikom, Omer mu je rekao:. "Ti si neprijatelj Allaha! Ubio si muslimana i onda prigrabio njegovu ženu. Tako mi Allaha, trebalo bi te kamenovati do smrti". Neki su tvrdili da je Omer poslije, kada je postao halifa, Halida smijenio sa dužosti kondandanta muslimanske vojske upravo iz ovog razloga.