cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fernando Sor
Povratak u Pariz
thumb|lijevo|150px|Originalni omot muzičkog djela Fernanda Sora "Uvod i varijacije na Mozartovu temu", Op. 9, objavljenog u Parizu 1821. godine. Najplodniji stvaralački period Fernanda Sora bio je nakon njegove odluke 1827. godine da prestane sa koncertnim putovanjima po svijetu i provede ostatak svog života u Parizu. Bilo je to vrijeme kada je Sor napisao većinu svoje nezaboravne muzike: 97 različitih studija za gitaru, "Uvod i varijacije na Mocartovu temu Op. 9" (iz opere "Čarobna frula"), što je vjerovatno najprepoznatljivije i najteže djelo koje je napisao Fernando Sor. Da bi se odsviralo ovo muzičko djelo, svirač mora da postigne najviši nivo tehničke i muzičke virtuoznosti.
Također, u tom periodu Sor je komponovao (što se i danas smatra) najkompletniju i najpraktičniju knjigu učenja sviranja gitare. Godine 1830. Sor objavljuje ovu knjigu pod nazivom "Metoda učenja sviranja gitare" (franc. "Metoda pour la Guitare") koju kritičar Grunfeld naziva njegovim U ovom remek djelu Sor objedinjuje osjećaj za sviranje gitare kroz položaj obje ruke, upotrebu noktiju desne ruke, pravilan rad desne ruke, svirački položaj i ispravan način držanja gitare kako bi se povećala kontrola i snaga, a smanjila napetost pri sviranju. 200px|thumb|desno|Grobnica Fernanda Sora na groblju Montmartre u Parizu Sor je često nastupao u javnosti u tom periodu, ali baš kao i njegovo komponovanje i sviranje je sve više bilo ograničeno samo na gitaru koja je uvijek bila njegov omiljeni instrument od djetinjstva. Sor je volio gitaru toliko da je proveo posljednje godine svog života prenoseći svoje znanje sviranja ovog muzičkog instrumenta, ne samo na generacije koje dolaze sa svojom knjigom o učenju sviranja gitare, nego i lično kroz privatne časove. Po dolasku u Pariz sa svojim gitarskim muziciranjem gotovo preko noći je postigao uspjeh, a ljudi u gradu su bili zainteresovani za njegovo muziciranje. Po trajnom povratku u Pariz Sor je bio veoma tražen kao nastavnik gitare. Imao je mnogo studenata, pogotovo u Parizu, ali zbog nedostatka pisanih dokumenata koji su se izgubili s vremenom nema se mnogo podataka o njegovim studentima.
Posljednje dvije godine života bile su veoma tužno razdoblje za njega nakon iznenadne smrti njegove kćerke u ljeto 1837. godine. Napisao je posljednje veliko simfonijsko djelo, misu u njenu čast. Smrt njegove kćerke 1837. godine ga je teško pogodila, kao i neuspjela molba koju je poslao španskom kralju u kojoj je tražio da mu dozvoli da se vrati kući u Kataloniju da proživi svoje zadnje godine. Umjesto toga, Sor je ostao kao profesor gitare u Parizu do kraja svog života. Patio je nekoliko godina od bolesti grla i umro je u šezdesetoj godini života u Parizu 10. jula 1839. godine. Ostavio je iza sebe muzičko naslijeđe koje je trajalo gotovo 200 godina.
Muzička baština
thumb|lijevo|150px|Originalni omot udžbenika Gitarske Metode, objavljenog u Parizu 1830. godine. Iako je Sor napisao mnogobrojna djela za različite oblike muzičkog izvođenja poput onih za klavir, operu i balet, ostao je najbolje upamćen po studijama za gitaru i ostalim gitarskim radovima. Oni čine sastavni dio današnjih studija za gitaru i za nastupe na koncertnom nivou.
Za razliku od svojih savremenika, Dionisia Aguada iz Španije, i Ferdinanda Carullija iz Italije, Sor je pisao muziku koja je bila u prvom planu, dok je razvoj gitarske tehnike bila u drugom planu. Oba kompozitora Aguado i Carulli napisali su mnoga djela za gitaru. Njihovi gitarski radovi su bili uglavnom za izgradnju tehničke sviračke sposobnosti i muzički nisu bili dovoljno kvalitetni poput muzike Fernanda Sora. S druge strane njegove studije i etide za gitaru ne samo da su pružale tehničku vrijednost, nego su imale taj muzički kvalitet. Kao kompozitor Fernando Sor je također imao nevjerovatan dar za sastavljanje nezaboravnih melodija, onako kako su to činili muzički majstori poput Ludwiga van Beethovena i Franza Schuberta. U stvari, Sor se smatra "Beethovenom" gitare u Španiji. Veći dio njegovog ugleda temelji se na stalnoj upotrebi njegovog udžbenika “Gitarske metode” od strane nastavnika i studenata klasične gitare. Ovaj gitarski nastavni metod predstavlja važan dio gitarskog repertoara Fernanda Sora. Bila je prevedena na engleski jezik 1832. godine pod nazivom “Metoda za Špansku gitaru.” Nakon prestanka odlaska na evropska koncertna putovanja u zadnjem periodu svog života Fernando Sor je komponovao većinu njegovih djela za gitaru. Ovi radovi čine važan dio današnjeg gitarskog repertoara. Sor je napisao svoje djelo “Souvenir de Russie Op. 63” (bos. "Ruski suvenir") kao uspomenu na njegove ruske avanture, koje je posvećeno gitariskom kompozitoru Napoléonu Coste. Coste je bio njegov student u Parizu, a kasnije su zajedno nastupali u ovom gradu.
Melodija izvedena iz opere "Čarobna frula" Wolfganga Amadeusa Mozarta, je bila osnova jednog od najpopularnijih radova Fernanda Sora "Uvod i varijacije na Mozartovu temu op. 9". Ideja nacionalizma u muzici je bila još decenijama u budućnosti tokom godina kompozitorske aktivnosti Fernanda Sora, a njegova djela za gitaru danas ne zvuče poput španske muzike. Ona spadaju u široku kategoriju klasične muzike koja je slijedila graciozne primjere Wolfganga Amadeusa Mozarta, a posebno Josepha Haydna. Njegov muzički stil je bio uglavnom pod utjecajem ovih germanskih majstora s kraja 18. vijeka. Kako je bivao stariji, sve više je bio usmjeren na gitaru, njegov omiljeni instrument koji ga je povezivao sa Španijom. Nakon što je shvatio da su njegove šanse da se vrati u svoju domovinu ravne nuli, počeo je da se usredsređuje na izrazito španske melodije u svom muzičkom izrazu. Iako njegova muzika nije imala flamenco akcente povezane s nacionalističkim španskim gitarskim stilom, za gitariste je ona neiscrpno privlačna i tehnički nenadmašna.
Njegova gitarska muzika sa njenim nezavisnim glasovima i povremenim polifonijskim teksturama, pokazuje tendenciju udaljavanja od uglavnom akordskih tekstura koje su bile uobičajene u to vrijeme.
Hugo I od Mainea
Hugo I (fra. Hugues Ier; umro 26. marta 931./u septembru 960) bio je francuski plemić, grof Mainea.
Biografija
Rođen je oko 890. god. Bio je sin grofa Rogerija od Mainea i njegove žene Rotilde, preko koje je bio unuk kralja Franaka, Karla II Ćelavog i njegove druge supruge, kraljice Richilde. Imao je sestru, kojoj je ime možda bilo Judita (umrla 925).
Oko 900. godine Hugo je naslijedio oca na mjestu grofa. Njegova sestra se udala za Huga Velikog.
Hugo od Mainea je ušao u sukob sa svojim bratićem, kraljem Karlom III Glupim, nakon šta je kralj ukinuo svojoj tetki Rotildi, Hugovoj majci, određene povlastice koje je dotad uživala.
Hugo je oženio nepoznatu ženu, koja mu je rodila jednog sina, Huga II od Mainea.
Mombasa (pjesma)
"Mombasa" je pjesma finske pjevačice Taiske (Hannele Aulikki Kauppinen). Pjesma, nazvana po jednom kenijskom gradu, objavljena je 1975. te je najpopularnija Taiskina pjesma.
Historija
"Mombasa" je objavljena 1975. godine. Taiska je za ovu pjesmu iskoristila melodiju muzičke kompozicije Fabija Frizzija. Ova kompozicija, nazvana Ibo lele, iskorištena je u italijanskom erotskom filmu Amore libero - Free Love, režisera Piera Ludovica Pavonija. Jyrki Lindström je napisao tekst "Mombase".
Lokalni izbori u Bosni i Hercegovini 2016 (Foča, FBiH)
Općinski izbori za izbor načelnika i za 11 članova Općinskog vijeća općine Foča (FBiH) održani su 2. oktobra 2016. godine. Izbori su održani na 3 biračka mjesta, a pravo glasa imalo je 1.754 glasača. Glasati se moglo izlaskom na biračko mjesto, preko mobilnih timova i poštom.
Načelnik
Na izborima za načelnika izašlo je ukupno 1.326 glasača (75,59% od ukupnog broja), a od toga je 1.285 (96,9%) glasova bilo važećih, te 41 (3,1%) nevažećih. Sa ukupno 709 glasova (55,18%) za načelnika izabran je Zijad Kunovac, član koalicije SDA/SBB.
Općinsko vijeće
Na izborima za Općinsko vijeće izašlo je ukupno 1.329 glasača (75,76% od ukupnog broja), a od toga je 1.297 (97,59%) glasova bilo važećih, te 32 (2,41%) nevažećih. Birano je ukupno 11 članova Vijeća, te su oni izabrani po broju osvojenih glasova po listama, dok je odabir predstavnika iz pojedine partije, vršen po najvećem broju glasova. Najviše glasova dobila je Stranka za bolje Goražde 459 (35,39% od ukupnog broja važećih glasova).
Spisak narodnih heroja Jugoslavije: Đ
Napomena
<references group="N"/>
Bosnistika
Bosnistika je, u širem značenju, naučna disciplina koja s različitih gledišta (lingvističkog, arheološkog, historijskog, etnološkog, ekonomskog, političkog, kulturološkog i dr.) proučava Bosnu i Hercegovinu i njene stanovnike. U tom značenju katkad se koriste i nazivi bosanske studije i bosnologija. U užem značenju, to je disciplina koja se bavi proučavanjem jezičke i književne produkcije na području Bosne i Hercegovine. U tom značenju poznata je i kao bosanska ili bosanskohercegovačka filologija, te pripada slavistici.
Bajkini
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Poreč.
TP63
Tumorski protein p63, obično zvani p63, također poznat i kao protein vezan za transformaciju 63 jest protein koji je kod ljudi kodiran genom TP63 sa hromosoma 3.
Bajkini
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Bajkini su imali 38 stanovnika.
TP63
Gen TP63 je otkriven 20 godina nakon otkrića p53 tumor supresorskog gena i zajedno sa p73 čini porodicu gena p53, zasnovanu na na njihovoj strukturnoj sličnosti. Iako je otkrivena znatno kasnije od p53, filogenetska analiza p53, p63 i p73 sugerira da je p63 bio originalni član porodice iz koje su evoluirali p53 i p73.
Bajkini
Stanovništvo
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Vižinada, kao i dio podataka u 1880. i 1890. U 1890. i 1900. iskazano kao dio naselja.''
TP63
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 680 aminokiselina, a molekulska težina Da. 76 785
Bajkini
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Bajkini je imalo 47 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
IC 4864
IC 4864 (također poznat kao ESO 25-13 i PGC 63494) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 279 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Oktant. Najveći prečnik je 1,50 (122 hiljade sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (32 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 22. septembra 1900. godine.
TP63
Funkcija
Kod miševa, p63 je neophodan za normalan razvoj kože putem direktne transkripcije membranskog proteina PERP. TP63 također može regulirati ekspresiju PERP sa TP53 kod ljudskog kancera.
Klinički značaj
Uočeno je je da se i rascjep usne sa ili bez rascjepa nepca i samo rascjep nepca segregiraju unutar iste porodice s mutacijom TP63. Nedavno su proizvedene inducirane pluripotentne matične ćelije pacijenata pogođenih EEC sindromima, reprogramiranjem ćelija. Defektna vezanost epitela može se djelimično spasiti malim terapeutskim spojem.
Rak vulve
Uočeno je da je TP63 prekomjerno eksprimiran u uzorcima karcinom vulvnih pločastih ćelija, u vezi sa inaktivacijom gena za supresor tumora, izazvanom hipermetilacijom IRF6. Odista, nivoi iRNK TP63 testirani su u uzorcima raka vulve, u poređenju sa onima normalne kože i preneoplazijskih lezija vulve, čime se naglašava epigenetička unakrsna veza između gena IRF6 i onkogena TP63.
Dijagnostičkinamjenskii program
Imunobojenje p63 koristi se za karcinome skvamoznih ćelija glave i vrata, diferencirajući adenokarcinom (najčešći tip karcinoma prostate) i benigno tkivo prostate; normalne žlijezde prostate obojene su p63 (jer imaju bazne ćelije), dok maligne žlijezde u adenokarcinomu prostate (kome nedostaju ove ćelije) nemaju. P63 je također od pomoći u razlikovanju slabo diferenciranog karcinoma pločastih ćelija karcinoma malih ćelijkac ili adenokarcinoma. P63 treba biti jako obojen u slabo diferenciranim pločastim, ali negativan u malim ćelijama ili adenokarcinomu.
Interakcije
Pokazalo se da je TP63 u interakciji sa HNRPAB. Također aktivira transkripciju IRF6 preko elementa pojačivača IRF6.
IC 3241
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
TP63
Regulacija
Postoje neki dokazi da ekspresiju p63 regulira mikroRNK miR-203 i USP28.
Postoje neki dokazi da ekspresiju p63 reguliše mikroRNA miR-203 na razini proteina.
Plazmodezma
507px|thumb|right|top|Dijagram plazmodezmi thumb|300px|Plazmodezme omigućuju molekulama prolaz među biljnim ćelijama, kroz [[simplastni put]] thumb|300px|Struktura primarne plazmodezme CW= [[Ćelijski zid CA=Kaloza PM=Plazma membrana ER=Endoplazmatski retikulum DM=Dezmotubule crvenih krugova = aktin, Ljubičasti krugovi i žbice = Ostali nepoznati proteini. ]]
Plazmodezme su kanali mikroskopske veličine, koji povezuju ćelijske zidove biljnih ćelija i ćelija nekih algi, omogućavajući međusobni transport i komunikaciju. Plazmodezme su evoluirale u nekoliko nezavisnnih loza, i vrsta koje uključuju predstavnike taksona Charophyceae, Charales, Coleochaetales i Phaeophyceae (koje su sve alge), kao i Embryophyta, poznatije kao kopnene biljke. Za razliku od životinjskih ćelija, skoro svaka biljna je omotana u polisaharidni ćelijski zid. Susjedne biljne ćelije su stoga odvojene parom ćelijskih zidova i internom srednjom lamelom, formirajući vanćelijski domen poznat kao apoplast. Iako ćelijski zidovi propuštaju male rastvorljive proteine i druge rastvorene supstance, plazmodezme omogućavaju direktan, uređen, simplastni transport materija između ćelija. Postoje dva oblika plasmodezmi:
Slične strukture koje povezuju životinjske ćelije zovu se prazni spojevi i membranske nanocijevi. a između plastida biljnih ćelija formiraju se stromule.
Formiranje
Primarne plazmodezme formiraju se kada se dijelovi endoplazmatskog retikuluma opkole srednju lamelu i stvore novi ćelijski zid između dvije nove biljne ćelije i na kraju postaju citoplazmatska veza između ćelija. Taj zid se dalje ne zgušnjava i formiraju se depresije ili tanka područja poznata kao jame u zidovima. Jame se normalno uparuju između susjednih ćelija. Plazmodezme se mogu umetnuti u postojeće ćelijske zidove između nedijelećih, mirujućih ćelija (sekundarne plasmodezme).
Plazmodezmna plazma membrana
Tipska biljna ćelija ima između 103 i 105 plazmodezmi koje ih povezuju sa susjednim ćelijama, što je je jednako između 1 i 10 µm2. Međutim, prema drugim procjenama, plasmodezme imaju promjer od približno 50-60 nm i građene su od tri glavna sloja: plazma membrana, citoplazmatski rukavac i dezmotubula. Mogu povezivati ćelijske zidove koji su debeli i do 90 nm.
Plazmodezme su u stvari kontinuirano produženje dijela ćelijske membrane ili plazmaleme i imaju sličnu strukturu fosfolipidnog dvosloja.
Citoplazmatki rukav(ac)
Citoplazmatski rukav je prostor ispunjen tečnošću, obavijen plazmalemom i kontinuirano je produženje citosola. Kroz ovaj prostor u plazmodezmi odvija se promet molekula i iona. Manje molekule (npr. šećeri, aminokiseline) i ioni mogu lahko proći kroz plazmodezme, putem difuzije, bez potrebe za dodatnom hemijskom energijom. Veće molekule, uključujući proteine (naprimjer zeleni fluorescentni proteini) i RNK, kroz ovaj rukav mogu proći difuzno. Plazmodezmski transport nekih većih molekula omogućavaju mehanizmi koji su još uvijek nepoznati. Jedan od mehanizama regulacije propustljivosti plazmodezmi je akumulacija polisaharidne kaloze oko vratne regije za formiranje ovratnika, čime se smanjuje promjer pora koje su dostupne za transport tvari.
Dezmotubule
Dezmotubule su cijevi spljoštenog endoplazmatskog retikuluma koje se protežeu između dvije susjedne ćelije. Za neke molekule se zna da se transportuju kroz ovaj kanal, ali to se ne smatra glavnim putem za transport.
Oko područja sa dezmotubulama i plazma membrane nalaze se elektroni gustog materijala, koji često spaja krakolike strukture koje izgledaju tako kao da dijele plazmodezmu u manje kanale. Ove strukture mogu biti građene od miozina i aktina, koji su dijelovi citoskeleta. U tom slučaju ovi proteini se koriste u selektivnom transportu velikih molekula između ćelija.
Transport
200px|thumb|right|Protein 30 virus mozaika localizira plazmodezme Plazmodezme su pokazale sposobnost za transport proteina (uključujući i faktor transkripcije), Kratke ometajuće RNK, RNK, viroida i virusnih genoma od ćelije do ćelije. Jedan primjer virusnih proteina za kretanja je ono u virusu mozaika duhana MP-30. Za MP-30 smatra se da se veže za vlastiti genom i kapsulu iz zaraženih ćelija i, kroz plazmodezme, prenose virus i u nezaražene ćelije. Lokus T proteina za cvjetanje kreće se od listova u vršni meristem izdanaka i pokreće cvjetanje.
Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 1992 - grupa 4
Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 1992 - grupa 4 bila je jedna od sedam grupa u sklopu kvalifikacija za Evropsko prvenstvo 1992. U grupi je bilo pet reprezentacija, a primijenjen je Bergerov sistem takmičenja. Prvobitno se Jugoslavija, kao prvoplasirana u grupi, kvalificirala se na prvenstvo, međutim, Jugoslaviju je Vijeće sigurnosti UN-a sanksionisalo 30. maja 1992. godine rezolucijom 757 zbog izbijanja rata. FIFA je odmah suspendirala Jugoslaviju iz svih nogometnih takmičenja, što znači da nije mogla sudjelovati na Evropskom prvenstvu. Drugoplasirana reprezentacija iz grupe Danska je naknadno pozvana da zauzme upražnjeno mjesto.
Plazmodezma
Transport
Plazmodezme se koriste ćelijama floema, za simplastni transport u reguliranju sitastih ćelija preko ćelija pratilica.
Pila (čvor)
Hrvatska:
Mount Shinn
Mount Shinn je planina na Antarktiku, 6 km jugoistočno od Mount Tyreeja u gorju Sentinel, koje je dio Ellsworthovih planina. Oko njega se nalaze lednici Ramorino (sjever), Crosswell (sjeveroistok) i Branscomb (jug-jugozapad) te Goodgeov klanac (jugoistok).
Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 1992 - grupa 4
Utakmice
*Vrijeme odigravanja utakmica su prikazana po lokalnom vremenu mjesta gdje su utakmice igrane.
Plazmodezma
Transport
Veličina molekula koje mogu proći kroz plazmodezme određena je ograničenjem veličine. Ovo ograničenje je veoma varijabilno i predmet je aktivnih modifikacija. Naprimjer, MP-30 može povećati veličinu limita isključenja od 700 Daltona do 9400 Da, čime pomaže svoje kretanje kroz biljku. Također, i povećanje koncentracije kalcija u citoplazmi ili injekcije ili hladne indukcije, pokazalo se, sužavaju otvore okolnih plazmodezmi, što ograničava transport.
Postoji nekoliko modela za mogući aktivni transport kroz plazmodezme. Pretpostavlja se da je takav transport posredovan interakcijom s proteinima koji su lokalizovani na dezmotubulama i/ili pratećim proteinima, a djelomično i odvijajućim proteinima, što im omogućava da stanu u uski prolaz. Sličan mehanizam može biti uključen i u transport virusne nukleinske kiseline kroz plazmodezme.
Mount Shinn
Vrh je otkriven u januaru 1958. tokom izviđačkih letova u sklopu Međunarodne geofizičke godine. Ime mu je dao Savjetnički odbor za imena na Antarktiku (ACAN ili US-ACAN), i to po poručniku Conradu (Gusu) S. Shinnu iz Američke ratne mornarice, koji je bio pilot na nekim od ovih letova. Također je pilotirao avionom RD4 (u kojem je bio i admiral Dufek) kojim je 31. 10. 1956. izvršeno prvo slijetanje aviona na geografski Južni pol.
Smatralo se da je ova planina viša od 4800 m, ali su 2001. Damien Gildea i Rodrigo Fica iz Fondacije "Omega" izvršili ponovno mjerenje koristeći GPS-resiver Trimble 5700 i sistem za obradu podataka AUSPOS australijske vlade.
Song Chaoqing
Song Chaoqing, rođena 21. marta 1991. u Baishanu u provinciji Jilin, je nekadašnja kineska biatlonka.
Olimpijske igre
Song Chaoqing je u biatlonu nastupila samo dva puta na Zimskim olimpijskim igrama i to na ZOI 2010. i ZOI 2014. Nije osvojila ni jednu medalju, a najbolji plasman u kanadskom Vancouveru 2014, bilo je 31-o mjesto u utrci na 7,5 km, kada je s dva promašaja i sa zaostatkom od 1:42.6 min bila sporija od pobjednice Slovakinje Anastasiye Kuzmine. U štafeti, s Wang Chunli, Kong Yingchao i Liu Xianying zauzela je osmo mjesto sa zaostatkom od 2:40.6 min iza ruske štafete.
Svjetski kup
Prvi nastup u takmičenjima Svjetskog kupa u biatlonu Song je imala u sezoni SK 2007/08. u švedskom Östersundu 4. decembra 2008. kada je u utrci na 15 km osvojila 56-o mjesto s pet promašaja i zaostatkom 7:46.1 min u odnosu na pobjednicu Šveđanku Helena Ekholm. Najbolji plasman ostvarila je ponovo u u Östersundu u sezoni SK 2008/09. 5. decembra 2008. bez promašaja i zaostatkom od 17.2 s u odnosu na pobjednicu Norvežanku Toru Berger. Među prvih deset ponovo je bila u sezoni SK 2013/14. u italijanskom Antholzu 18. januara 2014. kada je u utrci potjere na 10 km bila deseta, bez promašaja i s zaostatkom od 1:26.0 min u odnosu na pobjednicu Njemicu Andreu Henkel. U štafetnim utrkama je 14. januara 2009. u SK 2008/09. u Ruhpoldingu s Wang Chunli, Liu Xianying i Dong Xue, bez promašaja s zaostatkom od 2:21.1 min bila treća iza jake njemačke štafete u sastavu: Andrea Henkel, Kati Wilhelm, Kathrin Lang i Magdalena Neuner. Te je sezone kineska štafeta zauzela četvrto mjesto u ukupnom plasmanu Svjetskog kupa.
Prestanak karijere
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukla se 2015. godine.
Atriplex
Atriplex je veliki rod u potporodici Chenopodioideae, porodice Amaranthaceae, cvjetnica u redu Caryophyllales, razred Magnoliopsida, divizija Tracheophyta.
U Bosni i Hercegovini i okolniom balkanskim područjima raste devet vrsta ovog roda
Aženski Vrh
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Gornja Radgona.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Aženski Vrh je imao 54 stanovnika.
Ugrić
300px|mini|Gornji tok Ugrića Ugrić je desna kratka pritoka Ugra. Izvire iz vrela Osmanovac u istoimeni potok; nadmorska visina 940 m, u rejonu uzvisine Krčevine. Iznad Krčevina je regionalna komunikacija Skender Vakuf - Turbe - Travnik, koja obilježava vododijelnicu između slivova Ugra i Vrbanje. Teče ka jugozapadu, između Ćelehovskog brda (909 m) i Barišića strane (Glavica, 897 m).
Red njemačkog orla
mini|Red njemačkog orla Red njemačkog orla je bilo odlikovanje Trećeg reicha, uglavnom namijenjeno stranim diplomatima. Red je osnovao Adolf Hitler 1. maja 1937. godine. Dodjeljivan je do pred slom Trećeg reicha na kraju Drugog svjetskog rata.
Ugrić
Već pri izvoru potok ulazi u sve dublji i uži kanjon, koji je na 854 m n/v dubok i oko 400 m. Od te razine, rječica dobija ime Ugrić. Na njemu je nekada (60-tih godina 20. vijeka) bilo 10-ak mlinova. Duž ovog vodotoka, kao i u slivu Ugra uopće, smjenjuju se atraktivni brzaci, kaskade i vodopadi.
Donedavno je u kanjonu ove rijeke bilo nehigijenski regulirano, a nekontrolirano odlagalište komnalnog i svakog drugog kabastog otpada, na kojem su obitavala jata gavranova i raznih šumskih životinja. Nakon nedavne regulacije, nasrtljive zagađivači su, zbog nepoštivanja elementarnih ekoloških normi, onempgućeni sigurnosnom ogradom. To omogućuje kredibilniju turističku ponudu ovog kraja.
Red njemačkog orla
Kriterij
Red njemačkog orla je diplomatska i počasna nagrada koja se dodjeljivala istaknutim strancima, posebno diplomatima, koji su iskazivali simpatije prema nacizmu.
Izgled i klase
Križ se zasniva na malteškom križu s njemačkim orlovima koji nose svastiku, svaki u svom uglu. Za nagrađeno vojno osoblje, odlikovanje jeimalo i prekrižene mačeve.
Križ je bio odvojen od 46 mm duge crvene trake s bijelom, crnom i bijelom prugom. Nagrada, za prva dva stepena, je bila u obliku srebrne ili zlatne osmokrake zvijezda, sa odgovarajućim bijelim malteškim križom i zlatne orlom u centru. Opšti izgled i naziv odlikovanja je imitacija pruskog Reda crnoga orla i Reda crvenoga orla.
Od 1937. do 1943. Red njemačkog orla je predstavljen u šest stepeni:
Jedinstveni Veliki križ reda njemačkog orla s dijamantima (Grosskreuz des Deutschen Adlerordens in Gold und Brillanten) dobio je Benito Mussolini 25. septembra 1937. godine.
27. decembra 1943. Red je reorganizovan u devet klasa tj. stepeni:
Nosioci odlikovanja
Veliki križ reda njemačkog orla s dijamantima
Veliki križ reda njemačkog orla u zlatu
Ovaj stepen odlikovanja dodijeljen je trinaest puta, a nosioci ovog stepena su:
Ostali stepeni
Nepoznat broj odlikovanih, između ostalih:
Svjetsko prvenstvo u šahu za žene 1933.
mini|150px|Svjetska prvakinja u šahu 1927–44: Vera Menčik
Svjetsko prvenstvo u šahu za žene 1933. bilo je četvrto svjetsko prvenstvo u šahu, koje je održano od 12-24. jula 1933. godine u dvorani Leas-Cliff-Hall u engleskom, Folkestonu, istovremeno sa održavanjem pete šahovske olimpijade na kojoj su nastupale muške ekipe.
Na turniru je nastupilo 7 šahistkinja iz pet šahovskih saveza. Na zahtjev Vere Menčik na ovom je prvenstvo, prvi put nakon SP 1927., dozvoljeno da iz jednog šahovskog saveza bude više predstavnika. Igralo se po Bergerovom sistemu, sa po dvije partije, a svjetska prvakinja postala je po četvrti put nakon SP 1927., SP 1930. i SP 1931. čehoslovačka šahistkinja Vera Menčik, sa dvanaest pobjeda, bez i jednog porazom, sa ukupno osvojenih 14 bodova i sa 100% učinkom. Predstavnica Austrije Gisela Harum nije doputovala zbog nedostatka finansijskih sredstava.
Napomene
<references group="lower-alpha"/>
Princeza Beatrice od Yorka
Princeza Beatrice od Yorka (Beatrice Elizabeth Mary ; rođena 8. augusta 1988.) je prvo dijete i starija kćerka princa Andrewa, vojvode od Yorka i Sarah, vojvotkinje od Yorka. Peto je unuče kraljice Elizabete II. Ona je sedma osoba i druga žena u nasljednom nizu za britansku krunu. Beatrice radi za Sony Pictures Television.
Dok je studirala na Univerzitetu u Londonu, princeza Beatrice nije očekivala da će preuzeti uobičajene kraljevske obaveze, mada je prisustvovala nekim događajima, naprimjer, ona i njena sestra princeza Eugenija su predstavljale njihovog oca na komemoraciji desetogodišnjice smrti njene strine princeze Dijane 2007. godine.
Puška
mini|300px|Jurišna puška Zastava M-70
Puška je individualno vatreno oružje, koje u vojnoj nomenklaturi spada u kategoriju ličnog naoružanja. Sastavljena od cijevi, mehanizma za opaljivanje i kundaka. Koristi se u vojne, policijske i privatne svrhe, kao za lov, na primjer. U nekim državama je dopuštena i kao privatno odbrameno oružje (SAD. npr.). Snaga puščanog metka i probojna energija se mjere kalibrom, kojim se opisuje prečnik otvora cijevi.
Prve puške, tzv. su se punile barutom kroz usta cijevi i nakon svakog ispaljivanja, punjenje je dugo trajao. Za njih se koristio izraz sprednjača, a postojale su i ostraguše. Postoje i tzv. vazdušne puške, koje ispaljuju olovne metke, a primarno služe za uvježbavanje preciznosti gađanja i u sportske svrhe.
350px|A M1903 Springfield rifle 350px|АК-47 350px|Stag2wi c Evolucija moderne puške: Vrh: Puška Baker, rano 19, stoljeće Druga: Puška M1903 Springfield, rano 20. stoljeće (Bolt akcija) Treća: Automatska АК-47, sredina 20. stoljeća Četvrta: Poluautomatska AR-15, sredina 20. stoljeća
Pojavom metka koji je punjen barut, brzina opaljivanja se jako povećala.
Puščana cijev usmjerava kuršum prema ciljanoj meti. Uvođenjem spiralne unutrašnje površine cijevi omogućena je dodatna preciznost i daljina gađanja jer se zrno, nakon ispaljivanja, okreće oko sopstvene ose.
Kundak je namijenjen da se cijev osloni na rame u cilju lakšeg i preciznijeg gađanja ali i da rame strelca primi i amortizira povratni udarac prilikom opaljivanja, prema Njutnovom zakonu akcija-reakcija.
Puške u proizvodnji firme Remington su prve imale šaržer sa više metaka i veoma brzo repetiranje. Prvi puta su upotrebljene na "Divljem zapadu", tokom osvajanja novih prostora Sjeverne Amerike. Tada su male su presudnu ulogu u genocidu starosjedilačkim plemenima Indijanaca. Nakon toga tamo su se pojavili i razni modeli pušaka Winchester.
Mehanizam za opaljivanje redovno ima više dijelova, kao što su: [udarna igla]], obarač i mehanizam za, ručno ili automatsko, izbacivanje čahura.
Kundak prvih puške, kao i nekih današnjih, pravio se od drveta, a cijev i mehanizam za opaljivanje od čelika. Za suvremene (lakše) puške se  sve više koriste kompozitniji materijali, koji su  pouzdaniji i jeftiniji.
Na puške se mogu dodavati razni dodaci, kao što su od bajonet, platforma za tromblona ili granatu. mini|right|300px|Suvremena lovačka puška sa snajperom
Dodavanjem optičkih sprava puška se pretvara u snajper, ubitačno oružje, izuzetne preciznosti i velikog dometa. Preciznost i probojnost su dodatno poboljšani povećanjem kalibra i optičkog nišana.
Priključenjem i specijalnih sprava za noćno (infracrveno) osmatranje i gađanje, puška se upotrebljava i u uslovima smanjene vidljivosti.
Moderne puške za repetiranje i postizanje rafalne paljbe, koriste se i snagom barutnih gasova.
Moderna vojna municija ima mesingane čahure od mesing, lovačka od tvrđeg kartona, sa mesinganim dnom.
Upotreba neka municije je zabrzabranjena državnim zakonima ili međunarodnim konvencijama na razini UN, ili jer izaziva izuzetno teške povrede. Takvi su, na primjer, rasprskavajući (dum-dum), alumimijski ili plastični meci.
Sopje
Sopje je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Virovitičko-podravskoj županiji.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Sopje je imala 2.320 stanovnika, od čega u samom Sopju 524.
Općina Sopje
Napomena: ''Nastala iz stare općine Podravska Slatina. U 1981. sadrži dio podataka grada Slatine.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Sopje je imalo 667 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Kontra
Rad i djelo
U 2012. godini izdaje album Pogled u prazno koji je napravljen u saradnji sa kolegom iz Dlanbeatza, Shtukom, kao i mixtapeovi Kontra Mixtape (2009), Sto Posto Mixtape (2013) i serijal nazvan 24 Sata Mixtape koji je rađen sa Shtukom gdje se kompletne pjesme pišu, snimaju, produciraju i objavljuju za 24 sata. Godine 2014. je izdao svoj prvi solo album pod nazivom Igra Riječi, koji je ujedno, prema muzičkom portalu Muzička Zona, proglašen najboljim albumom te godine na Balkanu.
Saradnje
Nerijetko je u saradnji sa Frenkijem, Indigom i DJ Soulom iz Fm Jam-a na bini, a svoje solo nastupe radi sa Shtukom. Uz to, nastupao je sa značajnim izvođačima kao što su Bushido, Azad, RAF Camora i M.O.P.
Dick Cheney
Richard Bruce Cheney (rođen 30. januara 1941) jeste američki političar i biznismen koji je obavljao ulogu 46. potpredsjednika SAD-a od 2001. do 2009. u administraciji Georgea W. Busha. Smatra se najmoćnijim potpredsjednikom u američkoj historiji. Također je jedan od najnepopularnijih političara u historiji SAD-a, koji je imao odobrenje od samo 13% u trenutku napuštanja potpredsjedničke funkcije.
Od 1989. do 1993. bio je ministar odbrane u administraciji predsjednika Georgea H. W. Busha. Za vrijeme svog boravka u ministarstvu odbrane, Cheney je, između ostalog, nadgledao izvršenje operacije "Pustinjska oluja" 1991. godine.
USP6NL
USP6 N-terminaloliki protein je protein koji je kod ljudi kodiran genom USP6NL.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 828 aminokiselina, а molekulska težina  94.104 Da.
Afrički kup nacija 1996.
Ekipe učesnice
Na Kupu nacija je učestvovalo 15 ekipa članica CAF-a :
* Nigerija se povukla sa učešća na prvenstvu.
Grupa C
se povukla te su tri utakmice otkazane.
Lista strijelaca
Kalusha Bwalya je bio najbolji strijelac prvenstva sa pet postignutih golova. Na nogometnom šampionatu je odigrano 29 utakmica te postignuto 78 golova što je iznosilo 2.69 postignutih golova po utakmici. Ukupno se 52 nogometaša upisalo u listu strijelaca.
Oblast Silistra
Oblast Silistra jedna je od 28 oblasti u Bugarskoj. Nalazi se na sjeveroistočnom dijelu države. Prostire se na površini od 2.846,3 km2 a sastoji se od 7 općina.
Prema podacima iz 2011. godine, u oblasti je živjelo 119.474 stanovnika.
Općine
Oblast se sastoji od 7 općina (община, obshtina; plural общини, obshtini). U sljedećoj tabeli su dati nazivi i neki od osnovnih podataka o općinama, između ostalog i centri općina (gradska naselja su podebljana).
Stanovništvo
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u oblasti je živjelo 142.000 stanovnika od čega je 49,7% muškaraca i 50,3% žena. Prema popisu stanovništva iz 2009. broj stanovnika u Oblasti Silistra iznosio je 127.659 od čega je njih 25,6% starijih od 60 godina.
Etnički sastav
Prema podacima iz 2011. godine u oblasti je živjelo 119.474 stanovnika. 111.590 osoba se etnički izjasnilo a etnički sastav je bio sljedeći:
Sesvete (čvor)
Hrvatska:
Baldaši
Baldaši (ital. Baldassi) su naseljeno mjesto u sastavu općine Vižinada, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Vižinada.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Baldaši je imalo 32 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Hipopituarizam
Znaci i simptomi hipopituitarizma variraju, ovisno o tome koji su hormoni nedovoljno lučeni i o osnovnom uzroku abnormalnosti. Dijagnozu hipopituitarizma postavljaju test krvi, ali često su potrebni određeni snimci i druge pretrage da bi se pronašao osnovni uzrok, kao što je tumor hipofize, i idealan tretman. Većina hormona kontroliranih lučenjem hipofize može se zamijeniti tabletama ili injekcijama. Hipopituitarizam je rijetka bolest, ali može biti značajno nedovoljno dijagnosticiran kod ljudi s prethodnom traumatskom ozljedom mozga. Prvi opis ovog stanja dao je njemački ljekar dr. Morris Simmonds.
Bizjagin Dašgaj
Bizjagin Dašgaj, rođen 5. januara 1935. u provinciji Huvsgul je nekadašnji mongolski skijaš-trkač i biatlonac.
Karijera
Dašgaj je bio jedan od trinaest sportista, koji su prvi put nastupili na Zimskim olimpijskim igrama za Mongoliju na ZOI 1964. u austrijskom Innsbrucku.
Olimpijske igre
Dašgaj je dva puta nastupio na Olimpijskim igrama: Na ZOI 1964. u biatlonu, kao i na ZOI 1968. u biatlonu.
Pila (Stubičke Toplice)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Donja Stubica.
Bizjagin Dašgaj
Olimpijske igre
U biatlonu na ZOI 1964, nastupio je u pojedinačnoj utrci na 20 km zajedno sa Bajandžavinom Damdindžavom, Tudevinom Lhamsirenom i Cambinom Danzanom, te zauzeo 42-o mjesto, od ukupno 51 takmičara sa 10 promašaja i zaostatkom od 30:59.2 min iza pobjednika sovjetskog biatlonca Vladimira Melanina, te je bio je bolji od svih švicarskih biatlonaca. Na slijedećim igrama 1968. u francuskom Grenoblu osvojiio je 52-o mjesto, sa osam promašaja, zaostavši 21:09.9 min iza pobjednika Norvežanina Magnara Solberga.
Pila (Stubičke Toplice)
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Pila je imala 175 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Pila je imalo 239 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Hipopituarizam
Znaci i simptomi
Najčešći problem je insuficijencija folikulo-stimulirajućeg hormona (FSH) i / ili luteinizirajućeg hormona (LH) što dovodi do abnormalnosti spolni hormon. Nedostatak hormona rasta češći je kod ljudi sa osnovnim tumorom od onih s drugim uzrocima kao i hipofizne apopleksije (infarkt ili krvarenje tumora hipofize) i limfocitni hipofizitis (autoimuna upala hipofize). Apopleksija, pored iznenadnih glavobolja i brzog pogoršanja gubitka vida, može biti povezana i sa dvostrukim vidom koja je rezultat kompresije živaca u susjednom kavernoznim sinusima koji kontroliraju očne mišiće.
Zatajenje hipofize rezultira mnogim promjenama na koži, kosi i noktima, kao rezultat odsustva djelovanja hormona hipofize na tim mjestima.
Komplikacije
Nekoliko nedostataka hormona povezanih sa hipopituitarizmom može dovesti do sekundarnih bolesti. Naprimjer, nedostatak hormona rasta povezan je s pretilošću, povišenim holesterolom i metaboličkim sindromom, a nedostatak estradiola može dovesti do osteoporoze. Iako efikasno liječenje osnovnih nedostataka hormona može poboljšati ove rizike, često je potrebno direktno ih liječiti.
Prednji režanj hipofize
thumb| Glavne [[endokrine žlijezde ljudskog tijela. Hormoni hipofize kontroliraju funkciju nadbubrežnih žlijezda, štitnjače i spolnih žlijezda (testisa i jajnika).]] Nedostatak svih hormona prednjeg režnja hipofize češći je od nedostatka pojedinačnog hormona.
Nedostatak luteinizirajućeg hormona (LH) i folikulo-stimulirajućeg hormona (FSH), zajedno zvani gonadotropini, dovodi do različitih simptoma kod muškaraca i žena. Žene imaju oligo– ili amenoreju (rijetke/lagane ili odsutne menstruacije, odnosno neplodnost. Muškarci gube dlake sa lica, skrotuma i trupa, kao i anemije, zbog smanjene mišićne mase. Oba spola mogu doživjeti smanjenje libida i gubitak seksualnih funkcija, te imaju povećani rizik od osteoporoze (krhkost kostiju). Nedostatak LH / FSH kod djece povezan je s odgođenim pubertetom].
Nedostatak hormona rasta (GH) dovodi do smanjenja mišićne mase, centralne pretilosti (povećanja tjelesne masti oko struka) i oštećenja pažnje i pamćenja. Djeca doživljavaju zaostajanje u rastu i nizak rast.
Nedostatak adrenokortikotropnog hormona (ACTH) dovodi do nadbubrežne insuficijencije, nedostatka proizvodnje glukokortikoida, kao što je kortizol, u nadbubrežnim žlijezdama. Ako je problem hroničan, simptomi se ispoljavaju kao umor, gubitak kilograma, neuspjeh u napredovanju (kod djece), odgođeni pubertet (kod adolescenata), hipoglikemija (nizak nivo šećera u krvi), anemija i hiponatremija (nizak nivo natrija). Ako je to naglo naglo, može se dogoditi kolaps, šok i povraćanje. Nedostatak ACTHje vrlo je sličan primarnoj Adisonovoj bolesti, a to je nedostatak kortizola,  kao posljedica izravnog oštećenja nadbubrežnih žlijezda; potonji oblik, međutim, često dovodi do hiperpigmentacije kože, što se ne javlja kod nedostatka ACTH.
Nedostatak hormona koji stimulira štitnjaču (TSH) dovodi do hipotireoze (nedostatak proizvodnje tiroksina (T4) i trijodotironina (T3) u štitnjači). Uobičajeni simptomi su umor, netolerancija za hladnoću, zatvor, debljanje, gubitak kose i usporeno razmišljanje, kao i usporeno otkucavanje srca i nizak krvni pritisak. U djece, hipotireoza dovodi do usporenog rasta, a u ekstremnim urođenim oblicima do sindroma zvanog kretenizam. Prolaktin (PRL) ima ulogu u dojenju, a nemogućnost dojenja može ukazivati na abnormalno nizak nivo prolaktina.
Stražnji režanj hipofize
Nedostatak antidiuretskog hormona (ADH) dovodi do sindroma diabetes insipidus (nepovezanog sa diabetes mellitus): nemogućnost koncentracije urina, što dovodi do poliurije (proizvodnja velikih količina bistrog urina), koja je niska u otopljenim supstancama, dehidracije i – kao kompenzacija – ekstremna žeđ i stalna potreba za pićem (polidipsija), kao i hipernatremija (visoki nivoi natrija u krvi). Nedostatak ADH može se prikriti ako postoji nedostatak ACTH, a simptomi se pojavljuju tek kada je kortizol zamijenjen.
Nedostatak oksitocina (OXT) uglavnom uzrokuje malo simptoma, jer je potreban samo u vrijeme porođaja i dojenja.
Patofiziologija
Hipofiza se nalazi u osnovi mozga i usko je povezana sa hipotalamusom. Sastoji se od dva režnja: stražnjeg koji se sastoji od nervnog tkiva koja se grana iz hipotalamusa i prednjeg režnja hipofize koji se sastoji od epitela koji proizvodi hormone. Stražnji režanj hipofize luči antidiuretskii hormon, koji regulira osmolarnost krvi, i oksitocin, što uzrokuje kontrakcije maternice u porođaju i učestvuje u laktacija dojenju.
Hipofiza se razvija u trećoj sedmici embriogeneze iz interakcija između diencefalonskog dijela mozga i nosne šupljine. Moždane ćelije luče FGF-8, Wnt5a i BMP-4, a usna šupljina BMP-2. Zajedno, ovi ćelijski signali stimuliraju grupu ćelija iz usne šupljine da formiraju Rathkeovu kesicu, koja postaje nezavisna od nosne šupljine i razvija se u prednji režanj hipofize; ovaj proces uključuje suzbijanje proizvodnje proteina nazvanog Sonični jež pomoću ćelija Rathkeove kesice. Ćelije se zatim diferenciraju dalje u razne ćelije hipofize koje proizvode hormone. To zahtijeva određene transkripcijski faktortranskripcijske faktore koji induciraju ekspresiju određenih gena. Utvrđeno je da neki od ovih faktora transkripcije nedostaju u nekim oblicima rijetkih kombiniranih nedostataka hormona hipofize (CPHD) u djetinjstvu. To su  HESX1 ,  PROP1 ,  POU1F1 ,  LHX3   LHX4 ,  TBX19 , '' SOX2 'i' 'SOX3' '. Svaki faktor transkripcije djeluje u određenim skupinama ćelija. Stoga su različite genetičke mutacije povezane sa određenim nedostatkom hormona. Naprimjer, mutacije  POU1F1  (poznate i kao Pit-1) uzrokuju specifične nedostatke u hormonu rasta, prolaktinu i TSH. Pored hipofize, neki od faktora transkripcije potrebni su i za razvoj drugih organa; neke od ovih mutacija su stoga povezane i sa određenim urođenim mahanama.
Većina hormona u prednjem režnju hipofize su svaki dio "osovine" koju regulira hipotalamus. Hipotalamus izlučuje brojnec oslobađajuće hormone, često prema cirkadijskom ritmu, u krvne sudove koji opskrbljuju prednji režan hipofize; većina njih su stimulativni (tirotropin-oslobađajući hormon, kortzikotropin-oslobađajući, prplaktin-oslobađajući hormon i hormon rasta-oslobađajući hormon), osim dopamina, koji suzbija proizvodnju prolaktin]a. Kao odgovor na brzinu otpuštanja hormona, prednji režanj hipofize proizvodi svoje hormone (TSH, ACTH, LH, FSH, GH) koji zauzvrat stimuliraju efektorske hormonske žlijezde u tijelu, dok prolaktin (PRL) djeluje direktno na dojke. Kada efektorske žlijezde proizvedu dovoljno hormona (tiroksin, kortizol, estradiol ili testosteron i IGF-1), a hipotalamus i ćelije hipofize osjete njihovo obilje i smanjuju lučenje stimulirajućih hormona. Hormoni stražnjeg režnja hipofize proizvode se u hipotalamusu, a nervnim završetcima prenose se u stražnji režanj; njihov sistem povratnih informacija se zato nalazi u hipotalamusu, ali oštećenje živčanih završetaka i dalje bi dovelo do nedostatka u oslobađanju hormona.
Ako oštećenje hipofize nije uzrokovano tumorom koji prekomjerno proizvodi određeni hormon, nedostatak hormona hipofize dovodi do gore opisanih simptoma, a višak određenog hormona ukazuje na prisustvo tumora. Izuzetak od ovog pravila je prolaktin: ako tumor stisne hipofiznu peteljku, smanjena opskrba krvlju znači da laktotropne ćelije, koje proizvode prolaktin, ne primaju dopamin i stoga proizvode višak prolaktina. Stoga se blaga povišenja prolaktina pripisuju kompresiji drške. Vrlo visoki nivoi prolaktina, međutim, snažnije se ispoljavaju prema prolaktinomu (tumoru koji luči prolaktin).
Diagnoza
Dijagnoza hipopituitarizma postavlja se testiranjem krvi. Dva tipa krvnih testova koriste se za potvrđivanje nedostatka hormona: bazni nivo, gdje se uzimaju uzorci krvi – obično ujutro – bez ikakvog oblika stimulacije, i dinamički testovi, gdje se krvni testovi uzimaju nakon injekcije stimulirajuće supstance. Mjerenje ACTH i hormona rasta obično zahtijeva dinamičko testiranje, dok se ostali hormoni (LH / FSH, prolaktin, TSH) obično mogu testirati na baznim nivoima. Ne postoji odgovarajući direktni test za nivo ADH, ali se nedostatak ADH može indirektno potvrditi; nivo oksitocina se rutinski ne mjeri.
Općenito, nalaz kombinacije niske razine hormona hipofize zajedno s niskom hormona iz efektorske žlijezde, ukazuje na hipopituitarizam. Povremeno je hipofizni hormon možda normalan, ali se efektorski hormon smanjuje; u ovom slučaju hipofiza ne reagira odgovarajuće na promjene efektorskih hormona, a kombinacija nalaza i dalje sugerira hipopituitarizam.
Bazni testovi
Nivoi LH / FSH mogu biti suzbijeni povišenim nivoom prolaktina i stoga se ne mogu tumačiti ako prolaktin nije nizak ili normalan. Kod muškaraca, kombinacija niskog LH i FSH u kombinaciji sa niskim testosteronom potvrđuje nedostatak LH / FSH; visok testosteron ukazivao bi na izvor negdje drugdje u tijelu (poput tumora koji luči testosteron). U žena, dijagnoza nedostatka LH / FSH ovisi o tome je prošla menopauzu. Prije menopauze, abnormalne menstruacije zajedno s niskim estradiolom i LH / FSH potvrđuju problem sa hipofizom; nakon menopauze (kada su razine LH / FSH obično povišene, a jajnici proizvode manje estradiola), dovoljan je samo neodgovarajuće nizak LH / FSH. Mogući su testovi stimulacije sa GnRH, ali njihova upotreba se ne ohrabruje.
Za TSH obično su dovoljna bazna mjerenja, kao i mjerenja tiroksina, kako bi se osiguralo da hipofiza ne samo suzbija proizvodnju TSH kao odgovor na hipertireozu (preaktivna štitnjača). Test stimulacije s TRH-om ne smatra se korisnim. Prolaktin se može mjeriti baznim nivoom i potreban je za interpretaciju rezultata LH i FSH, uz dodatak potvrde hipopituitarizma ili dijagnoze tumora koji luči prolaktin.
Liječenje
Liječenje hipopituitarizma je trostruko: uklanjanje osnovnog uzroka, liječenje nedostatka hormona i rješavanje bilo kakvih posljedica koje proizlaze iz nedostatka hormona.
Osnovni uzrok
Tumori hipofize zahtijevaju liječenje kada uzrokuju specifične simptome, poput glavobolje, oštećenja vidnog polja ili prekomjernog lučenja hormona. Transsfenoidna hirurgija (uklanjanje tumora operacijom kroz nos i sfenoidni sinus) može, osim rješavanja simptoma povezanih s tumorom, također poboljšati funkciju hipofize, iako je žlijezda ponekad dodatno oštećena usljed operacije. Kada se tumor ukloni pomoću kraniotomije (otvaranjem lobanje), oporavak je manje vjerojatan, ali ponekad je to jedini prikladan način pristupanja tumoru. Nakon hirurškog zahvata, može potrajati neko vrijeme dok se razina hormona značajno ne promijeni. Ponovno ispitivanje razine hormona hipofize provodi se dakle dva do tri mjeseca kasnije. Prolaktinomi mogu odgovoriti na liječenje agonistom dopamina – lijekom koji oponaša djelovanje dopamina na ćelije laktrotropa, obično bromokriptin ili kabergolin. Ovaj pristup može poboljšati izlučivanje hormona hipofize u više od polovine slučajeva, a dopunski tretman učiniti nepotrebnim.
Ostali specifični temeljni uzroci tretiraju se normalno. Naprimjer, hemohromatoza se liječi venesekcijom, redovitim uklanjanjem fiksne količine krvi. Na kraju, to smanjuje razinu gvožđa u tijelu i poboljšava funkciju organa u kojima se gomilalo.