cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Podmornica
mini|desno|270px|Podmornica Podmornica je svako plovno sredstvo, koje može ploviti (plutati) po moru, i pod morem. Dok roni može se kretati u svim smjerovima. Roni zahvaljujući ravnoteži statičkih i dinamičkih sila koje na nju djeluju. Prema namjeni podmornica služi za vojne ali i za ostale svrhe.
Način na koji obavlja zadatke određuje da li je podmornica prema svojim svojstvima prava podmornica ili ronilica. Prava podmornica plovi i obavlja zadatke pretežno u zaronjenom stanju, dok ronilica provodi više vremena u površinskoj plovidbi, a manje u ronjenju. Podmornice kojima pogon nije pomoću nuklearnog postrojenja zovu se konvencionalne podmornice.
Historija
mini|lijevo|210px|Podmornica Turtle Prvi projekt podmornice napravio je engleski oficir William Bourne 1578. godine, a prvu podmornicu je sagradio Magnus Pegelius 1605. godine. Obje podmornice su bile izrađene od drveta obloženog kožom. Holandski liječnik Cornelius Drebbel u službi engleskog kralja Jakova I. sagradio je 1620. godine drvenu podmornicu koja je ronila na dubini 3 do 5 metara, a kretala se na vesla. Kasnije je sagradio još dvije podmornice za rušenje podvodnog dijela lukobrana eksplozivom. Nakon toga su podmornice sagradili De Son u Francuskoj 1653. godine, te u Engleskoj Symons i John Day koji se pri pokusima utopio i tako postao prva žrtva u podmorničarstvu.
1798. godine amerikanac Robert Fulton je za Francusku sagradio podmornicu Nautilus. Ta podmornica je bila od metala, imala je ručno pokretni vijak za podvodnu vožnju i sklopivo jedro za površinsku vožnju, dubinsko kormilo, minsko naoružanje i tri člana posade. Uprkos uspjelim pokusima podmornica nije prihvaćena ni u Francuskoj ni u Engleskoj zbog tadašnjeg nazora o ratovanju. Falton je u SAD-u dobio saglasnost da gradi podmornicu Mute s pogonom na parni stroj, ali je njegova smrt prekinula pokuse.
Bavarski artiljerijski podoficir Wilhelm Bauer je 1851. godine sagradio čeličnu podmornicu Brandtaucher, pokretanu ručno, koja je imla utege za podešavanje trima (uzdužnog nagiba podmornice prema horizontali), a mogla je roniti do 15 metara dubine. Drugu podmornicu vrlo slične konstrukcije sagradio je 1885. godine u Petrogradu (Sankt Peterburg). Ta podmornica je na pramcu nosila minu.
Za vrijeme američkog građanskog rata (1861 - 1865) južne države su imale dvije podmornice, od kojih je poznatija podmornica Hunley, sagrađena prema projektu kapetana McClinlocka i H. L Hunleya. Pokretala se ručno i postizala brzinu od četiri čvora, a imala je osam članova posade. Na pramčanoj motki nosila je minu koja se zabadala u drvenu oplatu broda, pa kad se podmornica udalji, mina se aktivira žicom. Podmornica Honley je 1864. godine potopila korvetu Sjevernih država Housatonic, i pri tom stradala. To je prvi stvarni i sve do prvog svjetskog rata jedini uspjeh u podmorničkom ratovanju.
U drugoj polovini 20. vijeka nastali su brojni novi patenti i konstrukcije podmornica. U tom periodu su izumljeni torpedo, generator istosmjerne struje, motor s unutrašnjim sagorijevanjem i periskop, što je uglavnom riješilo probleme pogona podmornice, njene podvodne plovidbe i njena naoružanja, pa su se postepeno počeli primjenjivati odvojeni pogon za nadvodnu i podvodnu vožnju, periskop, pramčana i krmena dubinska kormila, komprimirani zrak za pražnjenje tankova ronjenja i torpedne cijevi. U to su se vrijeme posebno isticale konstrukcije podmornica Engleza G. W. Garretta, Amerikanca J. P. Hollanda i S. Lakea, Francuza G. Zedea i M. Laubeufa i Šveđanina T. Nordenfelta.
20. vijek
Na prijelazu u 20. vijek podmornica je bila već dovoljno razvijena da se za nju počnu ozbiljno zanimati ratne mornarice pojedinih zemalja. Mornarica SAD-a prva je preuzela u svojoj floti podmornicu Holland 1900. godine. Podmornica Holland imala je pogon na benzinski motor i elektromotor napajan iz akumulatorske baterije, pod vodom je razvijala brzinu od pet čvorova, bila je naoružana s jednom torpednom cijevi i dvije cijevi za izbacivanje eksploziva. Taj tip podmornice su 1902. godine naručile i mornarice Velike Britanije i Japana. Iste godine u Rusiji je sagrađena podmornica Delfin, prema projektu Ivan Bubnova i M.N. Beklemiševa. Vojne sposobnosti podmornice mnogo su se povećale kad su se poslije 1910. godine za pogon počeli primjenjivati Diselovi motori.
Pred prvi svjetski rat većina ratnih mornarica zaraćenih strana raspolagale su i podmornicama. Već početkom prvog svjetskog rata njemačka podmornica U21 potopila je 5. septembra 1914. godine britansku krstaricu Pathfinder, što je bio prvi uspješan napad u historiji podmorničarstva. Poslije Prvog svjetskog rata Njemačkoj je zabranjeno da gradi podmornice, ali su ih gradili pobjednici. Tako je u Francuskoj 1929. godine sagrađena podmornica Surcouf istisnine od 2880/4300 t, naoružana sa dva topa od 203 mm i podvodne brzine od deset čvorova. Londonski ugovor potpisnici su se obavezali da neće graditi podmornice veće standardne istisnine od 2000 t, i da topovsko naoružanje neće biti većeg kalibra od 150 mm. Dolaskom Adolfa Hitlera na vlast 1933. godine Njemačka se počinje naoružavati i ponovo graditi podmornice.
mini|DESNO|270px|Njemačka podmornica tipa XXI Za vrijeme drugog svjetskog rata podmornički rat je poprimio velike razmjere. Njemačke podmornice su vrlo brzo počele ugrožavati komunikacije Saveznika i potapati njihove brodove. 1944. godine prema holandskom projektu Nijemci su na podmornicu uveli šnorkel (uređaj za dotok atmosferskog zraka pogonskom motoru kad podmornica plovi zaronjena na maloj dubini). Iste godine su revolucionirali podmorničko ratovanje izgradnjom podmornica tipa XXI i XXIII. Te podmornice su se mogle dugo zadržavati pod vodom, imale su oblik trupa projektovan za ronjenje, pa im je podvodna brzina bila veća od površinske. Krajem rata Japanci su sagradili dotad najveću podmornicu od 5200/6500 t istisnine. Njemačka dostignuća su utjecala da se nakon drugog svjetskog rata postojeće podmornice rekonstruiraju ili da se grade nove po uzoru na njemački tip XXI. U SAD-u se 1953. godine eksperimentalnom podmornicom Albacore da vretenasti oblik trupa sa samo ejdnim brodskim vijkom omogućuje konvencionalnim podmornicama brzinu čak od 33 čvora. Iste godine u Jugoslaviji se po prvi put počinju graditi konvencionalne podmornice.
1954. godine u SAD-u je izgrađena podmornica na nuklearni pogon Nautilus od 3180 t istisnine. Ta podmornica je poloveći ispod arktičkog leda od 1. do 5. augusta 1958. godine izronila na Sjevernom polu. Uvođenjem nuklearnog pogona počinje nova era u gradnji i upotrebi podmornica. U početku su nuklearne podmornice bile naoružane torpedima, a kasnije balističkim raketama. Nuklearne podmornice, naoružane raketama s nuklearnom glavom i interkontinentalnim dometom, imaju veliku autonomiju pa postaju strateško oružje i zapravo predstavljaju pokretne podvodne lansirne rampe. Različiti tehnički uređaji omogućuju nuklearnoj podmornici da dugo boravi pod vodom bez izronjivanja. 1978. godine se počinju graditi podmornice sa 16600 t površinske istisnine.
FAM227a
FAM227A jest protein koji je kod ljudi kodiran genom FAM227A sa hromosoma 22. Dosadašnje studije su utvrdile da se lokacija ovog gena nalazi u jedarnoj regiji ćelije, ali i u nekim organelama. FAM227A je najeksprimiraniji u tkivima jajovoda, testisa i hipofize. FAM227A je prisutan u vrstama sisara, ptica i gmizavaca, a sekvence poravnanja gena su pokazale da je FAM227A gen koji se brzo evoluira.
Gen
Gen FAM227A nalazi se na hromosomu 22, na lokaciji 22q13.1. Okružen je genom LOC105373031 s lijeve strane i CBY1 s desne. Gen je dug 78.510 parova baza sa 21 egzonom. Još nema dokazanih pseudogena za FAM227A.
Protein
Primarna sekvenca za FAM227A je izoforma 1 sa pristupnim brojem: NP_001013669.1. Duga je 570 aminokiselina. Postoji 9 izoformi. Molekulska težina je 66 kD, a izoelektrična tačka  9,6. Predviđa se da se protein nalazi u jedarnoj regiji ćelije. Tri jedarna signala uključuju HKKK na 129 (pat 4), KKK na 130 (pat4) i PKKTKIK na 410 (pat7). FWWh regija, gdje h označava hidrofobnost, kod ljudi potiče između aminokiselina 135–296. Ovu sekvencu sadrži većina eukariotskih proteina. Funkcija ove regije je još uvijek nepoznata. Motivi u FAM227A uključuju KRK, SGK i RRE.
Sekundarna struktura
Predviđeno je da se sekundarna struktura sastoji uglavnom od alfa-heliksa, ali i beta-nabranih listova.
Posttranslacijska modifikacija
Fosforilacija je jedina predviđena posttranslacijska modifikacija. Postoje tri eksperimentalno određena mjesta fosforilacije na Y343, S348 i S349.
Ekspresija
Eksperimentalno je utvrđeno da je FAM227A visoko eksprimiran u testisima, epididimisu, hipofizi i jajovodima. Ne predviđa se da će ovaj protein biti sveprisutan jer brzina ekspresije varira u zavisnosti od tipa tkiva.
Interaktivni proteini
Nije utvrđeno da postoje predviđeni proteini koji stupaju u interakciju sa FAM227A.
Subćelijska lokalizacija
Predviđa se da će se FAM227A nalaziti u jedarnoj regiji ćelije. Ovo predviđanje je konzistentno među vrstama.
Klinički značaj
U 2016. godini, jedna studija je izvršila analizu asocijacije na hromosomu 22 na 31.203 markera, kako bi se utvrdilo jesu li povezani visoki krvni pritisak i pušenje. Hromosom 22 izabran je na osnovu rezultata podataka prikupljenih iz tri kliničke evidencija Framingham Heart Study. U 2013. Istraživane su tri grupe jednonukleotidnih polimnorfizama (SNP) za koje se misli da su povezani s rakom prostate u arapskoj populaciji. Studija je otkrila da delecijska regija hromosoma 22q13, gdje se nalazi FAM227A, pored raka prostate također može biti povezana s rakom dojke i kolorektumskim karcinomom kod ljudi. Druga studija sugerira da lokacija FAM227A može biti povezana sa centralnim regulatorom, SOX10, koji je uključen u sazrijevanje derivata nervnog grebena. U ovoj studiji, delecija gena FAM227A bila je povezana s abnormalnošću pluća, defektom pretkomorske pregrade, malom veličinom za gestacijsku dob i senzornervnim gubitkom sluha.
Kolouste
Cyclostomata ili kolouste su grupa bezviličnih životinja (Agnatha), koja se poredi sa živućim ribama bez vilica: paklare (Petromyzontidae) i sljepulje (Myxinoida) . Obje skupine imaju usta bez vilica s rožnatim epidermnim strukturama koje djeluju kao zubi i škržne lukove koji su postavljeni unutra umjesto vani kao u vilicama riba. Najstarije ribe na svijetu živjele su prije oko 500 miliona godina. Ime Cyclostomata znači "okrugla usta“. Imenovao ih je Crockford Beattie.
Mogući međuodnosi
Biolozi se ne slažu oko toga jesu li ciklostome kladus. "Hipoteza kičmenjaka" drži da su lampetre uže povezane sa Gnathostomata nego sa paklarama. "Hipoteza o ciklostomima", s druge strane, smatra da su paklare i sljepulje mnogo bliže povezane, čineći kolouste monofletskim. Većina studija zasnovanih na anatomiji podržala je hipotezu o kičmenjacima, dok većina molekulskih filogenija podržava hipotezu o koloustama.
Postoje izuzeci u oba slučaja. Sličnosti u hrskavici i mišićima jezičnog aparata takođe dokazuju sestrinsku povezanost i skupine paklara i sljepulja. Barem jedna od molekulskih filogenija podržala je hipotezu o kičmenjacima. Embrionski razvoj sljepulja nekada se smatrao drastično različitim od onog od onog kod paklara i gnastostoma, ali noviji dokazi govore da su sličniji nego što se ranije mislilo, što može ukloniti prepreku ciklostomnoj hipotezi. Još uvijek ne postoji konsenzus o ispravnoj topologiji kolousta.
Unutrašnje razlike i sličnosti
I sljepulje i paklare imaju po jednu gonadu, ali iz različitih razloga. U sisara lijeva gonada se degenerira tokom ontogeneze i razvija se samo desna gonada, dok se u paklara lijeva i desna gonada stapaju u jednu. Nemaju gonodukte.
Usni aparati u sljepulja i odraslih paklara imaju neke sličnosti, ali se međusobno razlikuju. Paklare imaju zubne ploče na vrhu klipolike hrskavice slične jeziku, a sljepulje na dnu usta imaju fiksnu hrskavičnu ploču s urezima koji omogućuju zubnim pločama da se kreću prema naprijed i prema nazad poput pokretne trake, i uvijek su jedna preko druge dok se kreću preko ivice ploče. Sljepulje imaju i keratinsko zubno nepce koje visi sa krova usta.
Za razliku od viličastih kičmenjaka, koji u svakom unutarnjem uhu imaju tri polukružna kanala, paklare imaju samo dva, a sljepulje samo jedan. Polukružni kanal sljepulja sadrži i stereocilije i drugu klasu dlakinih ćelija, naizgled izvedenu osobinu, dok paklare i drugi kičmenjaci imaju samo stereocilije. Budući da unutrašnje uho sljepulja ima dva oblika senzornih ampula, pretpostavlja se da je njihov jedan polukružni kanal rezultat spajanje dva polukružna kanala.
Krv sljepulja je izotonična s morskom vodom, dok se čini da paklare koriste iste mehanizme osmoregulacije na bazi škrga kao i morske Teleostea. Pa ipak, isti mehanizmi su vidljivi u ćelijama bogatim mitohondrijama u škržnom epitelu sljepulja, ali nikad ne razvijaju sposobnost regulacije saliniteta krvi, čak i ako su sposobne regulirati ionsku koncentraciju Ca i Mg iona. Pretpostavlja se da su preci sljepulja evoluirali iz anadromne ili slatkovodne vrste koja se od tada prilagodila slanoj vodi, što je rezultiralo višom razinom elektrolita u njihovoj krvi.
Crijevo paklara ima tiflosol koji povećava unutrašnju površinu sličnu kao spiralni ventil kod nekih viličastih kičmenjaka. Spiralni ventil u ovih kičmenjaka razvija se uvijanjem čitavog crijeva, dok je tiflosol paklara ograničen na sluznicu crijeva. Sluznica sljepulja ima primitivni tiflosol u obliku trajnih cik-cak grebenova. Ova osobina mogla bi biti primitivna, jer se nalazi i u nekim ascidijama poput roda Ciona. . Crijevne epifelije paklara također imaju trepljaste ćelije, koje nisu otkrivene kod sljepulja. Budući da se trepljasta creijva nalaze i kod hrskavičavih riba, dvodihalca i ranim fazama nekih Teleostea, to se smatra primitivnim stanjem koje je izgubljeno kod sljepulja.
Sistematika
Prema klasičnim kriterijima, kolouste su dijeljene na dva podrazreda, od kojih se ovaj drugi pojavljuje i u srednjoeuropskim tekućicama: U suvremenoj sistematici uobičajeni naziv Cyclostomata (kolouste) više se ne upotrebljava, jer se smatra da je to neprirodna skupina koja ne potiče neposredno od zadnjih zajedničkih predaka.
Jevanđelje po Jovanu
Evangelie naar Johannes Johannesevangeliet Свето Јеванђеље по Јовану 若望福音
Enver-paša
Enver Paša (osmanlijski turski: انور پاشا, turski:Enver Paşa) ili Ismail Enver - paša (اسماعیل انور پاشا, İsmail Enver Paşa, rođen Ismail Enver) (22. novembar 1881 – 4. august 1922) je bio osmanlijski vojni oficir i vođa Mladoturske revolucije. Bio je glavni lider Osmanlijskog carstva u oba Balkanska rata kao i u Prvom svjetskom ratu. Paša je titula koja se mijenjala sa njegovim vojnim rangom, kroz svoju karijeru bio je poznat kao Enver - efendija (انور افندي), Enver - beg (انور بك) i konačno Enver - paša, što je bio naziv za osmanlijske oficire nakon unaprijeđenja na rang Mirlive.
Kao ministar rata i de facto glavnokomandujući (de jure je bio zamjenik glavnokomandujućeg, pošto je formalno sultan držao tu titulu), Enver - paša se smatrao najmoćnijom ličnosti osmanlijske Turske ili "čovjek broj jedan u Istanbulu" kako su ga mnogi zvali. Kod kuće bio je hvaljen kao "heroj revolucije", Nijemci su Tursku zvali "Enverova zemlja", a Britanci su ga zvali kao "onaj čija je moć bila apsolutna i ambicije grandiozne".
Natrij-fluoroacetat
Natrij-fluoracetat (također poznat i kao natrij-monofluoracetat) je so natrija sa fluoracetatnom kiselinom. To je bezbojan, veoma otrovan spoj.
Dobijanje
Dobija se reakcijom natrij-hidroksida, natrij-karbonata ili natrij-hidrogen karbonata, sa fluoracetatnom kiselinom:
Osobine
Natrij-fluoracetat je prah bez boje i mirisa, koji je malo rastvorljiv u vodi. Njegova tačka topljenja iznosi oko 200 °C. Otrovan je za miševe (oralno) u dozi od 0,1 mg/kg
Rasprostranjenost
Ova so se može pronaći u preko 40 biljnih vrsta u Australiji, Brazilu i Africi. Naprimjer, ima ga u listovima južnoafričke biljke zvane "Gifblaar" (Dichapetalum cymosum). Odgovorna je za mnogobrojne smrti stoke zbog otrovnosti. Postoje podaci da je već jedan list ove biljke dovoljan da se usmrti ovca.
Smatra se jednim ne tako raširenim fluoroorganskim spojem. U veoma malim količinama moguće ga je dokazati čak i u listovima čaja. Smrtonosna doza za čovjeka iznosi oko 5 do 10 mg/kg tjelesne mase. Manje doze mogu dovesti do oštećenja organa koji imaju veće energetske zahtjeve. (mozak, gonade, srce i pluća)
H
H je 12. slovo bosanske abecede. Označava bezvučni velarni frikativni suglasnik. Znači i:
Jevanđelje po Mateju
Evangelie naar Matteüs Свето Јеванђеље по Матеју
NGC 7017
NGC 7017 (također poznat kao ESO 529-26, MCG -4-49-14 i PGC 66137) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 465 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Jarac. Najveći prečnik je 0,60 (81 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (68 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 8. jula 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Jevanđelje po Marku
Markus Evangelio Secundo Marco Evangelie naar Marcus Свето Јеванђеље по Марку 馬爾谷福音
Zlatni globus za najbolju sporednu glumicu
mini|desno|180px|Zlatni globus
Zlatni globus za najbolju sporednu glumicu (eng: Best Supporting Actor – Motion Picture) je druga najznačajnija američka filmska nagrada, koja se dodjeljuje u Los Angelesu od 1943. godine. Nagradu dodjeljuje Udruženje holivudskih stranih novinara (HFPA), organizacija sastavljena od novinara koji pokrivaju filmsku industriju Sjedinjenih Država, ali koji su povezani s publikacijama izvan Sjeverne Amerike.
Nagrada je prvi put dodijeljen na 1. dodjeli Zlatnih globusa, 1944. godine za sporedne uloge u filmovima, koji su producirani u protekloj godini. Osim ove kategorije, u filmskoj produkciji dodjeljuju se još nagrade u slijedećim kategorijama: najbolja komedija ili mjuzikl, najbolji film - drama, najbolja režija, najbolji scenarij, najbolji glumac u drami, najbolja glumica u drami, najbolji glumac u komediji ili mjuziklu, najbolja glumica u komediji ili mjuziklu, najboljeg sporednog glumc, najbolja originalna muzika, najbolji animirani film, najbolji film na stranom jeziku, najbolja pjesma i Zlatni globus za životno djelo - Nagrada "Cecil B. DeMille".
Žiri sačinjava glasačko tijelo Hollywood Foreign Press Association (HFPA) od stranih novinara, koji broji 86 članova. Razdoblje lobiranja i prihvaćanja kandidata za nominacije počinje 1. oktobra. Prijenos dodjele Zlatnog globusa uglavnom kotira treći na listi najgledanijih showova dodjele nagrada, iza Oskara i Grammyja. Prije je dodjela emitirana na TBS-u, no od 1996. se emitira na kanalu televizije NBC. Nominacije se objavljuju svake godine sredinom decembra, a nagrade se održavaju krajem ili sredinom januara.
NGC 4040
NGC 4040 (također poznat kao MCG 3-31-18, PGC 37993 i UGC 7013) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 318 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 1,90 (176 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (120 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 30. marta 1887. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Supertramp
mini|desno|250px|Supertramp na koncertu u [[Minhenu, 1980.]] Supertramp je britanska muzička grupa. Do današnjeg je dana ostala vrlo popularna. Formirana je 1969. godine u Engleskoj i imali su velike uspjehe, mada su morali da mijenjaju članove grupe jedno vrijeme.
Historija
Početak 70ih godina je donio veliki okret u muzici Engleske sa mnogo grupa, kao naprimjer Queen. U tom preiodu nastao je Supertramp. Njihov prvi album 1970. godine jednostavno nazvan Supertramp nije bio tako uspješan. 1971. godine su još jednom probali s albumom "Indelibly Stamped". Ovaj album ima sličan zvuk Engleske grupe The Beatles.
Rick Davies je u ta doba bio strašno razočaran. 1973. godine je dobio ponudu za novi Supertramp.
Sa gitaristom, vokalistam, i klaviristom Roger Hodgson, i saksofonistom i harmoničarem John A. Howell grupa snima treći studiski album koji bi se zvao "Crime of the Century". Ovaj album od prošla dva je bio do sada najbolji. Prvi singlovi: "School", "Bloody Well Right", "Hide in Your Shell", "Dreamer", "Rudy", i naravno titl albuma koji u kraju nas podsjeća na pjesmu grupe Bijelo dugme "Sanjao sam nočas da te nemam".
Demokratija
Demokratija (grč. δημοϰρατία: vladavina naroda), 1) oblik upravljanja u kojem se političke i druge odluke donose odlukom većine, najčešće direktnm odlučivanjem ili referendumima, u kojima sudjeluju svi građani," a koji su zakonskim ograničenjima onemogućeni u većini država u svijetu 2) indirektna demokratija, oblik vladavine: razni oblici državne vlasti kroz predstavničku demokratiju kao što su bile raznolike "narodne demokratije" (u socijalističkim državama), raznolike "liberalne demokratije" (u kapitalističkim državama) koja se najčešće odnosi na liberalnu apologetiku kapitalističkog poretka, na shvaćanje ustava i interpretaciju ljudskih, odnosno građanskih prava, ali se također koristi i za opisivanje nekih drugih aspekata društvenog života. Definicija demokracije se s vremenom proširila i na aspekte društva i političke kulture koji se direktno ne odnose na oblik vladavine. Većina narodnih i liberalnih 'demokratija' su parlamentarne, odnosno predstavničke demokratije. Izraz demokratski, odnosno demokratija se u širem smislu koristi kako bi se opisao način odlučivanja u različitim društvenim organizacijama. Pojam 'demokratija' je postalo perje za kićenje, sredstvo političke, tj. ideoške manipulacije jer niti jedna država na svijetu, po svojoj prirodi, nije, niti može biti nešto što nam se nameće kao 'demokratija'. Obzirom da se pojam demokratija jedino može primijeniti na pojedine izolirane samoupravne (anarhističke) komune, možemo govoriti samo o demokratskijim i manje demokratskim društvima, a osnovno je mjerilo koliko podanici bilo kojeg poretka mogu utjecati na vlast, tj. u kojoj mjeri mogu sami upravljati bilo kojim društveno-političkim procesom .mini|Jedna ženska osoba daje svoj glas u drugom krugu [[Francuski predsednički izbori 2007|francuskih predsjedničkih izbora 2007. godine.]] mini|400px|Indeks demokratije u svijetu Tako Enciklopedija Britanika pojam demokratija formalistički definiše kao ''oblik vlasti u kojem sve odluke neke države donosi direktno ili indirektno većina njenih građana kroz poštene izbore. Kad su ti uvjeti ispunjeni, vlast se može opisati kao demokratska. To vrijedi za razne sisteme upravljanja, jer se ti pojmovi mogu kombinirati i s drugim vrstama vlasti.''
Supertramp
Historija
1975. godine snimaju četvrti album pod naslovom "Crisis? What Crisis?" na najvećim djelom ovih pjesama pjeva Roger Hodgson kao na primjer: "A Soapbox Opera", "Two of Us", ili "Lady", ali naj spektakularni hit bi bila pjesma "Ain't Nobody But Me". Kombinovana sa klavirom i orguljom, i isto tako gitarski rifovi izrađeni Rogerom Hodgsonom.
Demokratija
Razvoj demokratije
Pojam demokratija nastao je u staroj Atini u 5. vijeku p. n. e. Riječ "demokratija" izvedena je iz grčke riječi demos – narod i kratia – vladati. Drevni Grci su koristili riječ demokratija za vlast mnogih u odnosu na vlast nekoliko osoba. Atinska država općenito se smatra prvim primjerom sistema koji odgovara nekim današnjim predodžbama o demokratskoj vlasti. Ipak, mnogi ne smatraju staru Atinu demokratijom, s obzirom na to da je samo mali dio građanstva smio glasati, dok žene, robovi i stranci nisu imali to pravo. Samo oko 16% ukupnog stanovništva je imalo pravo glasa. Glasanjem su se u staroj Atini donosile odluke izravno, umjesto da se biraju predstavnici kao u današnjoj demokratiji. Mnogi uobičavaju reći da je u staroj Grčkoj vladao oligarhijski sistem. S vremenom se značenje "demokratije" promijenilo, a savremena definicija se jako mijenjala od 18. vijeka, otkad su se uvodili razni "demokratski" sistemi u mnogim državama. Moderna demokratija može se definirati kao sistem vlasti u kojem konačna politička moć ili suverenitet, pripada narodu bilo direktno ili putem izabranih predstavnika.
Prva savremena demokratija je bila ona u Sjedinjenim Američkim Državama uspostavljena 1789. godine na osnovi filozofije doba razuma.
Francuski filozof Montesquieu (1689-1755) jeste veoma uticao na promoviranje i zasnivanje ideja o demokratskoj vlasti u periodu francuske buržoaske revolucije i stvaranja SAD. Montesquieu je vjerovao da je najbolji način da se osigura da vlast služi općoj dobrobiti ako se učine sljedeći koraci:
Supertramp
Historija
Najveći pokret bi bio 1979. godine, kada je album "Breakfast in America" izašao. Sljedeća serija slingova bi bila "Goodbye Stranger", "The Logical Song", titl, i naravno Top 20 smash hit "Take the Long Way Home". Zadnja noc turneje ovog albuma se desila u areni u Parizu koja se zove Paris Pavilian. Tu snimaju prvi dupli live album jednostavno nazvan "Paris"
1982. godine Roger Hodgson najavljuje odlazak iz grupe, kako bi počeo svoju solo karjeru. 1983. godine izlazi album "Famous Last Words" koji je do sada najgori album sa samo 2 singla: "It's Raining Again" i "My Kind of Lady".
Demokratija
Razvoj demokratije
Montesquieu je, kao i mnogi drugi, vjerovao da, ukoliko je vlast podijeljena, izbalansirana i provjeravana, nijedan od ogranaka ne može kontrolirati cijelu vlast. U tom slučaju nijedan ogranak ne može koristiti vlast za svoje lične i sebične interese. Rezultat takve situacije bi bio da vlast djeluje u cilju unapređivanja zajedničke dobrobiti. Zajednička dobrobit znači da je nešto dobro za zajednice kao cjeline.
Supertramp
Reformiranje
1985. godine svi članovi Supertrampa su se još jednom sastali, osim Rogera Hodgsona, koji je radio solo karjeru. Njihov sedmi studijski snimak se zove "Brother Where you Bound?", i naravno je jos gori od njihovog proslog. Jedini hit koji je uspio se popet uz tabele je bio "Cannonball".
1987 god. Supertrampov slijedeći album pod nazivom "Free as a Bird" je izašao. Odmah je počela turneja i 1988 god. se snima slijedeći live album koji ce se zvati "LIVE 88" i izac ce tek 1989 godine.
U pocetku 90ih godina, Supertramp je izdao nekolike komplacije, i 1997 godine Supertramp izdaje sledeci album koji se zove "Some Things Never Change", i ima dobar zvuk bluza. U 1999 godini izlazi live album "It Was The Best of The TImes". Svi su na ovom albumu osim Rogera Hodgsona koji je zamijenio clan iz grupe Crowded House Mark Hart.
Demokratija
Politička jednakost
U principu, to se asimilira sa sistemom "jedna osoba jednako jedan glas". Taj princip je općenito smatran kao fundamentalan za demokratiju. Ipak iako je u teoriji ovaj sistem priznat i prihvaćen, u stvarnosti situacija je drugačija, rijetko se primjenjuje jer njegova upotreba za jedne je veoma neefikasna, naprimjer tehnički i ekonomski je izvodivo da se čitava populacija jedne zemlje konsultuje (recimo referendumom) oko gradnje bazena u jednom gradu te zemlje ali su male šanse da to bude za opće dobro populacije. Isto tako ovaj sistem predstavlja opasnost za manje etničke ili nacionalne grupe.
Supertramp
Reformiranje
Grupa se raspala 2003. godine poslje njihovog zadnjeg albuma "Slow Motion", kojeg su izdali 2002. godine.
Demokratija
Politička jednakost
Jednakost se može također mjeriti važnošću koju objekt političke odluke realno ima za glasače. Da bi se riješili problemi a zadržao se sistem "jedna osoba jednako jedan glas", rješenje uobičajeno korišteno jeste njegova implikacija na geografski podijeljenim dijelovima. Teoretski gledano postoji još jedna loša strana sistema "jedna osoba jednako jedan glas", a to je da prakticirajući isti sistem dolazimo do (po definiciji) konačne odluke koja za sobom povlači konstataciju da oni koji su bili protiv te odluke ustvari su dio sistema "jedna osoba jednako nula glasova" jer je naprimjer njihov prijedlog odbačen a usvojen drugi. Slobodni izbori su isto jedan od uvjeta demokratije.
Demokratski izbori
Takmičarski izbori su osnovno sredstvo kojim su funkcioneri odgovorni i podvrgnuti volji naroda. Oni čine arenu za obezbjeđivanje političke jednakosti među građanima, kako u pristupu kandidaturi tako i vrijednosti svih glasova. Kriterij "slobodnih i fer" izbora obuhvata, u prvom redu, izborni sistem, tj. zakone koji odeđuju za koje se funkcije glasa, ko se može kandidovati, kad se izbori mogu održati, ko može da glasa, kako će se definirati izborni okruzi, kako odrediti pobjednike itd. Drugi izborni proces, tj. kako pojedinačne izbore sprovesti u praksi, od registracije birača, preko kampanje, brojanja listića, do obezbjeđivanja, je da se zakon striktno i nepristrano primjenjuje i da nema zloupotreba koje bi ugrozile rezultat. Izbori sami po sebi nisu dovoljan uvjet za postojanje demokratije.
Izbore su često zloupotrebljavali autoritativni režimi ili diktature da ostave lažan dojam demokratije. Zato postoji više metoda:
Neki historijski primjeri iz svijeta su SSSR pod komunističkom partijom prije njegovog raspada 1991, Irak pod Sadamom Huseinom i Filipini pod Marcosom.
Liberalna demokratija
Kako se obično koristi, riječ demokratija često znači isto što i liberalna demokratija. Dok je sama demokratija sistem vladavine koji definiraju i legitimiraju izbori, liberalna demokratija može uključivati ustavni liberalizam, gdje se određena kulturno subjektivna prava pojedinaca štite od pukog glasa većine; s druge strane, u neliberalnim demokratijama takva ograničenja ne postoje. Ovo su neke osobine mnogih liberalnih demokratija: Ova definicija obično ima neke ograde. Odluke koje se donose putem izbora ne donose svi građani nego samo oni koji žele učestvovati glasanjem. Osim toga, pravo glasa obično nemaju svi građani. Većina demokratskih zemalja daje pravo glasa onima koji su stariji od određene dobi, obično iznad 18. godine. Neke zemlje imaju i druge kategorije ljudi koji ne smiju glasati (npr. zatvorenici ili bivši zatvorenici). Ponekad je sistem vlasti liberalna demokratija, ali formalno se zove drugačije: naprimjer, Kanada je kraljevstvo, ali zapravo zemljom vlada demokratski izabran parlament.
Neki ukratko definiraju demokratiju kao "vladavina većine uz prava manjine."
Socijalistička demokratija
Socijalistička demokratija je oblik postojanja socijalističke države, parlamentarna demokratija koja se temeljila na "diktaturi proleterijata" nad kapitalističkom klasom kao suštine te države. Suština socijalističke demokratije je u prevladavanju čovjekove otuđenosti a to se postiže kada se privatna svojina koja stalno reproducira nejednakost u društvu zamjeni društevnom svojinom. Takav oblik vladavine je postojao u SFRJ gdje su članovima 88. 89. i 133. ustava SFRJ bila regulirana "položaj radničke klase i svih radnih ljudi uopće". Anarhizam i komunizam (kao posljednji stepen društvenog razvitka prema teoriji marksizma) jesu politička učenja koja teoretski koriste jednu vrstu izravne demokratije, a država postoji samo kao narod. Sve države u kojima je vladala komunistička partija bile su više ili manje demokratske s ranim vidovima demokratičnosti kao što je to bila "demokratija na radnom mjestu" (samoupravljanje) i direktna demokratija u mjesnim zajednicama u SFRJ pa sve do diktature (staljinizam). Neki socijalistički teoretičari, kao što je Tony Cliff, tvrde da se to dogodilo zato što zemlje u kojima je komunistička partija došla na vlast nisu imale dovoljno visok nivo proizvodnih snaga da izdrže socijalizam.
Kultura demokratije
U zemljama koje nemaju jaku tradiciju demokratske vladavine većine, uvođenje slobodnih izbora rijetko je dovoljno da se ostvari prijelaz s diktature u demokratiju, sve dok se ne ostvari i šira promjena političke kulture i postupna izgradnja ustanova demokratske vlasti. Ima raznih primjera, kao što su Francuska u doba revolucije ili današnja Uganda i Iran, gdje zemlje mogu održati demokratiju samo u ograničenom obliku dok se ne dogode šire kulturne promjene koje omogućuju stvarnu vladavinu većine. Jedan od ključnih vidova kulture demokratije jest saradnja opozicije. Taj kulturni prijelaz je posebno teško ostvariti u zemljama gdje je uobičajeno da se vlast mijenja nasilnim putem. U biti, saradnja opozicije znači da se u demokratiji različite strane zalažu za iste osnovne demokratske vrijednosti. Iako se politički protivnici ne slažu, trebaju prihvatati jedan drugog i biti svjesni legitimne i važne uloge koju igraju protivnici. Osnovna pravila društva moraju poticati snošljivost i uljudnost u javnim raspravama. U takvom društvu gubitnici prihvataju odluku glasača na izborima i mirno prenose vlast. Gubitnici su sigurni da neće izgubiti život ni slobodu, nego da će i dalje učestvovati u javnom životu. Opozicija ne mora odobravati politiku vlade, ali mora poštivati temeljnu legitimnost države i samog demokratskog procesa.
Da bi se neki sistem mogao zvati demokratskim, u nekoj državi, svaki građanin mora imati ista prava i slobode (sve dok tuđa prava i slobode ne prekrši). Te slobode podrazumijevaju slobodu vjeroispovijesti, nacionalnog i etničkog oprjedjeljenja, upotrebe jezika, slobodu medija i štampe, slobodu građana da se okupljaju i razmijenjuju mišljenja ili ispoljavaju svoja i drugo. Svaki građanin (punoljetni) mora imati pravo na glas da bira svog predstavnika u parlamentu ili vladi. On to radi na izborima koji moraju biti redovni (svakih četiri ili šest godina), tajni (mogućnost da glasa u tajnosti) i korektni. Takođe, takvo društvo mora podržavati svaki oblik pluralizma. To znači da država mora imati više političkih stranaka (političke stranke) i interesnih grupa (grupe za pritisak) i da građani slobodno mogu pristupati njima ili osnovati svoje.
Tiranija većine
Bez obzira da li u nekoj državi građani imaju dosta široko pravo glasa, vladavina većine može dovesti i do tzv. tiranije većine. Ovo znači da postoji mogućnost da, u demokratskom sistemu, većina građana da autoritet zastupnicima, koji bi zastupali mišljenje te većine građana, i možda radili protiv manjine. Ovo, naravno, potkopava mišljenje da demokratija predstavlja sve ljude. Naprimjer, teoretski je moguće da u liberalnoj demokratiji većina građana izabere zastupnike koji bi odlučili da neku manjinu (religijsku, etničku i druge) kriminaliziraju (direktno ili indirektno).
Predlagači demokratije, na nekoliko načina, pokušavaju da ovu tvrdnju opovrgnu. Oni tvrde da u mnogim demokratskim zemljama postoji ustav koji štiti građane od tiranije većine. Ustav (nebitno da li je pisani ili ne) može prepoznati da li je neka mjera, koja je provedena kroz zakonodavstvo i izvršnu vlast, ustavna ili protivustavna, i ako je protivustavna ona prvo mora proći kroz nezavisno sudstvo da bi bila prihvaćena (dok sudstvo, kao nezavisno, može vidjeti da je ta mjera neustavna i poništiti je). Još jedan argument je taj da je, i pored rizika, većinska vlast najpoželjniji sistem, i da je tiranija većine, ako postoji, ipak poboljšanje od tiranije manjine. U praksi, historija je puna primjera gdje je vladajuća manjina tlačila većinu (koja nije imala pravo glasa), ali također, i primjere gdje je društvo tlačilo manjinu (koja je imala pravo glasa). Jedan od zaključaka koji se može vidjeti iz historije je taj da pravo glasa ne mora značiti odbranu od ugnjetavanja ili tlačenja, ali da je ipak bolje imati pravo glasa nego ga nemati nikako. Ovdje su neki primjeri gdje je većina radila protiv želja manjine u vezi nekih pitanja:
Neki teoretičari se protive korištenju pojma tiranija većine za društva 19. vijeka i ranije. Oni tvrde da je malo zemalja u to vrijeme, uključujući demokratije, imalo u svojoj osnovi pravo glasa za sve. Međutim, drugi debatuju da je termin pogodan, jer opisuje stanje koje se može dogoditi u društvu sa pravom glasa, čak i ako to društvo ne čini čitavu populaciju države.
Za i protiv
Tradicionalno, svrha demokratije je da zaustavi preveliko gomilanje moći u rukama jednog pojedinca ili nekoliko njih. Ona treba da stvori ravnotežu koja bi dala dovoljno moći za ono što Alexandar Hamilton naziva snažnom i energetičnom vladom i da izbjegne davanje previše moći tako da se ona zloupotrijebi. Neki, kao Winston Churchill, smatraju demokratiju najmanje lošim od svih oblika vladavine (demokratija je najgori oblik vladavine osim svih ostalih koji su bili isprobani sa vremena na vrijeme). Stvarajući sistem gdje građani mogu smjenjivati vladajuću grupu, bez promijene legalnog temelja vladavine, demokratija smanjuje političku nesigurnost i nestabilnost, i uvjerava građane da koliko se god oni ne slagali sa postoječim mjerama, imat će šansu promijeniti one na vlasti, ili mjere sa kojima se ne slažu. Demokratija je, također, vezana za ideju ustavne vladavine, stavljajući granicu koju vladajuća većina u vladi ne može priječi.
Ipak, neki vjeruju da ne postoji sistem koji može idealno upravljati društvom i da demokratija nije moralno idealna. Zastupnici ove tvrdnje govore da je u srcu demokratije vjerovanje da, ako se većina slaže, da je legitimno povrijediti manjinu. Oni koji se ne slažu sa ovom tvrdnjom vjeruju da u liberalnim demokratijama gdje su manjinske grupe zaštićene, manjine i većine se, ustvari, stvaraju gotovo sa svakim različitim pitanjem.
Moć većinskog glasa je još uvijek najveći problem. Historijski primjer je Hitler u eri koja je predhodila nacističkoj Njemačkoj, koji je bio izabran 1933. od strane manjine njemačkog naroda sa najvećim brojem glasova. Iz tog razloga, neke države su stvorile ustave - zakone koji brane neka pitanja od većinskog odlučivanja (u njemačkom ustavu je donesena stavka koja govori da se demokratski sistem u toj državi ne može više mijenjati). Generalno, da bi se ustav promijenio potrebna je jako velika većina izabranih zastupnika, ili zahtjeva da sudija i porota odluče da su proceduralni standardi ispunjeni od strane države, ili, jako rijetko, referendum određuje promjenu. Pored zaštita koje garantuje ustav za ljudska prava, neki izborni sistemi uvode proporcionalno zastupništvo da bi svi bili fer zastupljeni.
Demokratija i civilno društvo
Literatura koja govori više o vezama civilnog društva i demokratije ima svoje korijene u ranim liberalnim pisanjima poput onih od Tocquevillea. Inače je govor o civilnom društvu uzeo jačeg maha kod teoretičara 20. vijeka kao što su Gabriel Almond i Sidney Verba koji su identificirali ulogu civilnog društva u demokratskom poretku kao jednu od vitalnih funkcija.
Ovi teoretičari su tvrdnje da svi oblici organizacija civilnog društva unapređuju upućenost i bolju informiranost kod građanstva, tj. civila, koji potom poduzimaju korisnije korake u procesu izbornih glasanja, participiraju u politici i usmjeravanju djelovanje vlade na viši stepen odgovornosti. Statuti ovih civilnih organizacija se često mogu uzimati u mikrokonstitucijskom smislu zbog toga što upućuju građanima-participantima instrukcije o formalnostima demokratskog donošenja odluka.
U novije vrijeme je Robert Putnam izjavio kako su čak i nepolitičke organizacije civilnog društva od vitalnog značaja za demokratiju jer tvore društveni kapital, povjerenje i zajedničke vrijednosti, koje kad se prenesu u političku sferu doprinose održavanju zajedništva u društvu, unapređujući tako razumijevanje i međupovezanost društva i interesa koji u njemu žive.
Također kod nekih postoje i dileme kroz postavljanje pitanja koliko je civilno društvo ustvari demokratično. Postoje i primjedbe da akteri u civilnom društvu sada dolaze do značajne političke moći bez toga da je neko za njih direktno glasao ili ih birao. Na kraju, neki analitičari su došli do zaključaka da pošto je koncept civilnog društva u bliskoj vezi s demokratijom i pojavljivanjem na političkoj sceni tako se mogu vrlo lahko povezati s idejama nacionalnosti i nacionalizma.
Poremećaji
Neke demokratske vlade doživjele su iznenadni kolaps države i promjenu režima u nedemokratski oblik vladavine. Domaći vojni udari ili pobune su najčešće sredstvo kojim su demokratske vlade svrgnute. (Vidi Spisak državnih udara i pokušaja puča po zemljama i Spisak građanskih ratova.) Primjeri uključuju Španski građanski rat, puč 18 Brumairea koji je okončao Prvu francusku republiku i državni udar od 28. maja 1926. kojim je okončana Prva portugalska republika. Neke vojne udare podržavaju strane vlade, kao što su državni udar u Gvatemali 1954. i iranski državni udar iz 1953. godine. Druge vrste iznenadnog kraja demokratije uključuju:
Laurales
To su magnoliidae, srodne sa redom Magnoliales, imenovane po tipskom rodu Laurus i poridici Lauraceae.
Red uključuje oko 2500-2800 vrsta iz 85-90 rodova, koje čine sedam porodica stablašica i grmova. Većina vrsta su tropske i suptropske, mada nekoliko rodova dostiže umjerenu zonu. Najpoznatije vrste u ovom redu su vrste porodice Lauraceae (naprimjere obični obalski lovor, cimet, avokado i Sassafras), te ukrasni grmovi porodice Calycanthaceae iz roda Calycanthus.
Najraniji lovorski fosili su iz rane krede. Moguće je da je drevno porijeklo ovog reda jedan od razloga njegove vrlo raznolike morfologije. Zapravo nije poznato niti jedno morfološko svojstvo koje bi objedinilo sve članove reda Laurales. Prihvaćena klasifikacija temelji se na molekulskoj i genetičkoj analizi.
Klasifikacija
Prvi botaničar koji je Laurales smatrao prirodnom grupom bio je H. Hallier 1905. godine. Vjerovao je da su nastale od Magnoliales. Tokom dijela ili cijelog 20. stoljeća, Laurales je općenito uključivao  Amborella  i biljke koje su sada klasificirane u Austrobaileyales i Chloranthaceae. Nisu uklonjeni sve do pojave molekularnih podataka u kasnom 20. stoljeću; njihova prethodna uključenost otežavala je utvrđivanje odnosa unutar reda Laurales i između nji i drugih grupa.
Slijedeće porodice uključene su u APG III Grupe za filogeniju angiospermi:
Po starom Cronquistovom sistemu, red Laurales uključivao je  malo drugačiji skup porodica (sadašnji položaj - tamo gdje je različit, u zagradama):
IC 770
IC 770 (također poznat kao PGC 1056625) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 56 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 0,40 (6 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (6 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 3. juna 1893. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gospodar prstenova: Povratak kralja (knjiga)
O piscu
DŽ.R.R. Tolkin
Radnja
Povratak kralja (The Return of the King) je treća knjiga u triologiji Gospodar prstenova (The Lord of the Rings) koju je napisao DŽ.R.R. Tolkin. Čitava triologija je napisana 1949, a ova knjiga je izdata 1955. godine.
Putovanje Froda, Goluma i Sama se bliži kraju. Sauronova vojska je napala Minas Tirit (Minas Tirith), glavni grad Gondora, u posljednjem napadu na čovječanstvo. Kralj Teoden od Rohana ide u pomoć Gondoru dok Gandalf pokušava da organizuje odbranu. Aragorn, Legolas i Gimli idu po još pomoći. Prsten polahko uništava Frodovu dušu.
Naziv
Tolkin je zamislio Gospodara prstenova kao jednu cjelinu koja bi se sastojala iz šest dijelova koje je on nazivao knjige i koja bi sadržavala detaljne bilješke. Prvobitni izdavač je razdvojio djelo na tri dijela, objavivši petu i šestu knjigu i bilješke pod nazivom Povratak kralja, aludirajući na Aragornov povratak na prijestolje. Tolkin je želio da se djelo zove Rat prstena, da ne bi puno odavao od radnje.
Struktura
Struktura Povratka kralja je slična onoj od Dvije Kule jer prvi dio knjige govori o različitim avanturama nekoliko likova i velikim bitkama, dok drugi dio govori više o Frodu i prstenu.
Filmska dimenzija
Godine 1980. snimljen je animirani film za televiziju, Povratak kralja. Režiser i scenarista Peter Jackson, 2003. godine je premijerno prikazao posljednji film iz trilogije Gospodar prstenova- Gospodar prstenova: Povratak kralja. Film je dobio jako dobre kritike i bio je nominovan za mnoge svjetske filmske nagrade, i imao je 11 nominacija za Oskara među kojima je bila i nominacija za najbolji film i najboljeg režisera. Film je dobio svih 11 Oskara za koje je bio nominiran, i tako je postao treći film u historiji Američke filmske akademije koji je dobio 11 Oskara. Od ostalih nagrada mogu se izdvojiti nagrade Britanske filmske akademije i Zlatni globus za najbolji film godine i najboljeg režisera.
Ova filmska adaptacija je dobila povoljne kritike i od publike, i film je bio najveći hit 2003 godine. "Povratak kralja" je bio drugi film u historiji (poslije Titanica), koji je u svijetu zaradio više od jednu milijardu dolara.
Joomla!
Joomla! je otvoreni CMS. U prevodu, 'sistem za upravljanje sadržajem', što znači mogućnost jednostavnog unosa, uređivanja, organizacije i objavljivanja sadržaja na web stranicama. Joomla je novi proizvod nekadašnjeg Mambo razvojnog tima. Ljudi koji su Mambo pretvorili u višestruko nagrađivani Open Source projekt, nastavljaju raditi pod novim imenom. Od instalacije, preko unosa i organizacije sadržaja, pa sve do objavljivanja potpuno funkcionalnog sajta, Joomla je dizajnirana za jednostavnost.
Mogućnosti
Joomla je kompletan sistem pogodan za korporacijske sajtove kao i za jednostavne stranice. Samo neke od mogućnosti su:
Nadogradnja
Joomla omogućava vrlo jednostavnu Point & Click instalaciju dodatnih komponenti uz pomoć kojih se može proširiti funkcionalnost stranica. Važno je napomenuti da većina komponenti pri instalaciji kreira svoje direktorije, datoteke i tablice u bazi, a ne dira u već postojeće. Ako želite instalirati forum, galeriju ili nešto treće, dovoljno je pronaći i instalirati odgovarajuću komponentu.
Licenca
Joomla je objavljena pod GNU/GPL licencom. Dakle, ne samo da je besplatna nego daje skoro potpunu slobodu u mijenjanju koda u skladu s željama i potrebama.
I
I je 13. slovo bosanske abecede. Označava prednji visoki samoglasnik. Znači i:
NGC 1261
NGC 1261 (također poznat kao ESO 155-SC11) je kuglasto zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Sat. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 28. septembra 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Marijan Feller
Marijan Feller (1903–1974) bio je hrvatski pijanista i klavirski pedagog.
Rođen je u Donjoj Stubici. Studij klavira završio je 1923. na Muzičkoj akademiji u Zagrebu (E. Kraut); usavršavao se kod Svetislava Stančića i u Parizu kod I. Philippa i L. Levyja. Od 1924. do 1928. bio je profesor na Muzičkoj akademiji u Zagrebu, a od 1928. do 1945. vodio je vlastitu školu. Od 1958. do smrti bio je profesor na Muzičkoj akademiji u Sarajevu.
Kao muzički pisac sarađivao je od 1923. do 1926. u Književnoj republici. Bio je veoma aktivan i u radu stručnih udruženja Hrvatske i Bosne i Hercegovine.
7. grupa hemijskih elemenata
U '''7. grupu hemijskih elemenata''' spadaju mangan (Mn), tehnecij (Tc) i renij (Re).
Zastupljenost
Mangan se u prirodi pojavljuje kao mineral piroluzit (MnO2). Tehnecij je prvi element proizveden vještački, a posljednji je nađen u prirodi. Renij je izuzetno rijedak element (0,0007 ppm).
Osobine
Elektronska konfiguracija ovih elemenata je: (n-1)d5ns2. Javljaju se u oksidacijskim stanjima od (+2) do (+7). Grade okside tipa MO2, gdje imaju oksidacijsko stanje (+4). Ti oksidi su amfoterni, a kiselost raste od mangana do renija.
Upotreba
Mangan se upotrebljava u proizvodnji čelika i proizvodnji stakla. Tehnecij se upotrebljava u dijagnostičke svrhe u nuklearnoj medicini.