cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Crnogorična šuma
Ekoregije
Biom četinarskih šuma umjerenih predjela prisutan je u tri biogeografske cjeline (Palearktiku, Holarktiku i Indomalajskoj oblasti) sa sljedećim ekoregijaima:
Liga prvaka u odbojci za muškarce
Liga prvaka u odbojci za muškarce je sportsko takmičenje, koje se održava svake godine.
Pobjednici i finalisti
Napomene:
'Spartak Brno' i Zetor Zbrojevka Brno'' su isti klub
'CSKA Moskva i Burevestnik Almaty su do 1990/91. nastupali za Sovjetski Savez
SC Leipzig je do 1990/91. nastupao za Istočnu Njemačku
Mladost Zagreb je do 1990/91. nastupala za Jugoslaviju
Zetor Zbrojevka Brno, Dukla Liberec i Cervena Hvezda Bratislava su do 1992/93. nastupali za Čehoslovačku
Alen Islamović
Alija "Alen" Islamović (Bihać, 17. august 1957. godine), jeste jugoslavenski i bosanskohercegovački muzičar i rock-pjevač. Najpoznatiji je kao nekadašnji pjevač sarajevskih rock-grupa Divlje jagode i Bijelo dugme.
Rane godine
Alija "Alen" Islamović rođen je u mjestu Sokolac, 4 km udaljenom od Bihaća. Sa dva brata, sestrom, majkom i ocem proveo je djetinjstvo pored rijeke Une u bivšoj Ulici Petra Kočića, a sadašnjoj Ulici 502. bihaćke brigade. Nakon osnovne škole završio je srednju Tekstilnu školu u Bihaću. Osim muzike, zanimao ga je i sport. Nastupao je kao nogometaš za lokalni klub NK Jedinstvo Bihać, a trenirao je i stoni tenis. Njegov stariji brat bio je ljubitelj muzike i skupljao je LP ploče i singlove tokom druge polovine 1970-ih. Prvu akustičnu gitaru stariji brat je pokušavao naučiti svirati, ali je poslije prva dva naučena akorda odustao zbog bolova na vrhovima prstiju uzrokovanim pritiskanjem gitarskih žica da bi odsvirao akord.
Upornost srednjeg brata koji je pokušao taj isti problem riješiti dovelo je do toga da je i Alen to isto pokušao. Njegova upornost se isplatila, pa je nakon nekoliko dana srednji brat odlučio Alena učiti prve akorde na gitari. Upisuje se u srednju Tekstilnu školu u Bihaću, a tokom školovanja sa svojim vršnjacima osniva prvi muzički sastav pod nazivom BAG. Veliki muziċki utjecaj na njega u to vrijeme imali su britanski hard rock sastavi Deep Purple i Led Zeppelin. Odluka ko će biti vokalni solista pala je na Alena po mišljenju kolega iz grupe, zbog toga što je njegov brat imao najviše LP ploča, pa je Alen po njihovom mišljenju brže mogao naučiti stihove pjesama. Htio je svirati gitaru, ali neko je u njihovoj novoj rock grupi morao pjevati. Prvi koncertni nastupi bili su u okolini Bihaća na maturskim večerima, plesnjacima subotom u tadašnjem omladinskom klubu u centru grada (pod općinom). Zbog više personalnih promjena u sastavu grupe, Alen je savladao sviranje bas-gitare. Ubrzo se za njega pročulo i među drugim muzičarima, pa je počeo svirati u grupi TNT gdje je od 1975. godine bio pjevač i bas-gitarista. Najveće kaljenje kao vokalni solista imao je u periodu između 1976-1978, kada je pjevao na velikim igrankama sa grupom Bivis, koja je u to vrijeme bila najpopularnija u Bihaću. To su bile svirke subotom za srednjoškolce, gdje se uvijek okupljalo približno 1000 posjetilaca.
Kraj 1978. godine dočekuje u JNA, a poslije odsluženja vojnog roka godine 1980. ponovo okuplja svoju grupu BAG i sa njima svira na igrankama. Sa ovim muzičkim sastavom pobjeđuje na gitarijadama u Drvaru, Prijedoru, Bosanskom Petrovcu i Banjoj Luci. Svirali su kao predgrupa na nekoliko koncerata Divljih jagoda, a prijelomni tenutak u njegovoj karijeri bio je upravo jedan od ovakvih koncertnih nastupa. Te iste godine, Divlje jagode pokušavaju se ponovo okupiti (zbog nekih članova koji su bili u vojsci) i promijeniti mjesto boravka. Dva glavna člana iz ovog muzičkog sastava su Sead "Zele" Lipovača i Nasko Budimlić htjeli su se preseliti iz Zagreba u Sarajevo. Zbog dobrih nastupa na koncertima kao predgrupa popularnim Divljim jagodama u Zagrebu, Alenu je bilo ponuđeno mjesto bas-gitariste, a Nasku Budimliću mjesto bubnjara. Na nagovor starijeg brata napustio je Bihać i posao koji su mu roditelji našli u to vrijeme, te otišao u Sarajevo svirati sa grupom Divlje jagode.
Divlje jagode
U Sarajevu po prvi put susreće se sa poznatim estradnim ličnostima na mjestima gdje su se okupljali: Parkuša, Oloman, Skenderija. Novi bubnjar Nasko i bas gitarista Alen Islamović podmladili su grupu Divlje jagode i stvorili novi imidž ovog muzičkog sastava. Prvi njihov zajednički album pod nazivom "Stakleni hotel" objavila je sarajevska izdavačka kuća Diskoton, a snimljen je u Beogradu 1980. godine. Najuspješnija pjesma sa ovog albuma bila je "Autostop", koja se često slušala na televiziji i radiju povratila je popularnost grupi Divlje jagode. Ubrzo zatim, slijedili su mnogobrojni koncerti po: Slavoniji, Vojvodini, Dalmaciji, Istri, Sjevernoj Makedoniji i Bosni i Hercegovini. Godina 1982. bila je prekretnica u muzičkom izrazu Divljih jagoda poslije odsviranih 200 koncertnih nastupa i pojavom novog hard rock zvuka australijskog sastava AC/DC, koji je u to vrijeme bio veoma popularan u svijetu. Muzičari iz grupe Divlje jagode u to vrijeme težili su za promjenom njihovog muzičkog pravca, a u njihovom odabiru pomoglo je i to što je Alen Islamović tokom njihovih koncertnih nastupa volio otpjevati poneku pjesmu grupe AC/DC.
Godine 1982. muzičari iz grupe Divlje jagode sele se u Bihać dalje od medija i pripremaju plan muzičkog osvajanja jugoslavenskog tržišta i pripremaju novi album po uzoru na muziku grupe AC/DC. Ponudili su novi muzički materijal da ga snimi i objavi zagrebačka izdavačka kuća Jugoton, ali njihovi čelnici odbili su da ga objave uz savjet da prestanu sa muzičkim eksperimentisanjem sa novim pjevačem. Sarajevska izdavačka kuća Diskoton pristala je da objavi njihov novi album.Alen Islamović postaje aktivan u pisanju tekstova za pjesme, koje će se naći na novom albumu pod nazivom "Motori". Zbog toga su se većina članova grupe Divlje jagode složili da on i otpjeva pjesme koje je napisao. Veliki uspjeh kod publike ostvarile su pjesme poput "Motori", "Šejla", "Nasmiješi se" i "Ne želiš kraj". Zajedno sa gitaristom Seadom "Zeletom" Lipovačom predvodi Divlje jagode ostvarujući veliki uspjeh kod tadašnje jugoslavenske rok publike. Album je ostvario dijamantski tiraž prodajom 400.000 primjeraka, a ovaj muzički sastav pravi velike jugoslavenske koncertne turneje koje su bile rasprodane od Sjeverne Makedonije do Slovenije. Nastavljaju sa snimanjem studijskih albuma koji potvrđuju njihov muzički kvalitet i uspjeh kod rock publike. Nakon uspjeha sa studijskim albumima "Čarobnjaci" i "Vatra" grupa Divlje jagode postaju koncertna rock atrakcija, a ubrzo zatim slijedi osvajanje titula za najbolju rock grupu, gitaristu godine i Alena Islamovića kao rock pjevača godine.
Tokom koncertne turneje povodm promocije albuma "Čarobnjaci“ 1984. godine Alen dobija poziv od Bijelog Dugmeta da im se priključi na novom muzičkom projektu nakon odlaska Mladena Vojičića "Tife". Grupa Divlje jagode imala je predugovor za odlazak u London kao njihov pokušaj proboja na Zapadu, pa je zbog toga Alen odbio prvu ponudu Gorana Bregovića, jer je vjerovao više u ono što je radio sa Divljim jagodama.
Godine 1985. potpisuju ugovor sa izdavačkom kućom iz Londona i odlaze tamo snimati studijski album za zapadno tržište. Odsvirali su koncert u Marquee klubu, gdje su nastupali mnogi najpoznatiji rock sastavi poput: The Beatles, Led Zeppelin, The Who, The Rolling Stones i drugi. U zimu 1973. godine u Marquee klubu svirala je i YU grupa, a to je bilo prvi put da je jedna jugoslavenska rock grupa svirala u ovako jednom utjecajnom muzičkom klubu. Aleksandar Meržek pomogao je Divljim jagodama oko tekstova za njihove pjesme na engleskom jeziku, a Alen je po 12 sati provodio u školi da bi što bolje savladao jezik. Zbog malo svirki u Engleskoj i zbog finansijske situacije grupa Divlje jagode prestaje sa koncertnim nastupima. Alen se vraća u Bosnu, dok neki od muzičara iz ovog sastava ostaju u Londonu.
Bijelo dugme
Početkom 1986. godine Alen nastupa sam po diskotekama i nakon četiri mjeseca čulo se o prestanku rada grupe Divlje jagode. To su čuli i muzičari iz Bijelog dugmeta, pa su mu ponovo uputili poziv da im se pridruzi. Njegov prelazak u Bijelo dugme izazvao je veliku paznju tadasnjih jugoslavenskih medija. Dok su muzicari Bijelog dugmeta u Sarajevu pripremali novi studijski album Pljuni i zapjevaj, moja Jugoslavijo... novinari su trčali oko studija da bi nešto otkrili, ali sve je bilo nedostupno za njih tokom pripremanja do tad najvećeg muzičkog projekta Bijelog dugmeta. mini|Nastup sa Bijelim dugmetom u Beogradu, 1987 Novine su povodom prelaska Alena Islamovića iz Divljih jagoda u Bijelo dugme u to vrijeme pisale kao o najvećem prelasku nekog jugoslavenskog rock muzičara iz jednog u drugi rock sastav. Novi album grupe Bijelo dugme objavljen je u novembru 1986. godine. Svih devet pjesama sa novog albuma postale su veoma popularne u to vrijeme u mnogim dijelovima nekadašnje Jugoslavije. Pjevačke interpretacije Alena Islamovića na ovom albumu imale su veoma dobar prijem kod publike, gdje su osim naslovne pjesme, bile popularne i pjesme poput: "Pun mjesec iznad Bosne", "A i ti me iznevjeri", "Hajdemo u planine", "Ružica si bila, sada više nisi". Zahvaljajući dobro pripremljenoj muzičkoj tematici i političkom angažmanu Gorana Bregovića povodom političkih događaja u Jugoslaviji iz druge polovine 1980-ih, album "Pljuni i zapjevaj, moja Jugoslavijo" ostvario je milionski tiraž. Time su srušeni svi dotadašnji rekordi prodaje albuma Bijelog dugmeta. Tokom 1987. godine slijedila je šestomjesečna koncertna turneja, gdje je na 150 koncerata Bijelo dugme slušalo približno 2.500.000 ljudi. Ponekad su svirana i dva koncerta, jedan u 18 a drugi u 21 čas kao naprimjer, u sarajevskoj Zetri pred 25.000 i beogradskom Sajmištu pred 30.000 posjetitelja. Snimci sa ove koncertne turneje objavljeni su 1988. godine na albumu pod nazivom "Mramor, kamen i željezo", koji su dva dana obrađivani u muzičkom studiju u Zagrebu. Uslijedila je pauza, tokom koje je Alen Islamović od zarade za nastupe sa Bijelim dugmetom kupuje kafić i otvara diskoteku "Holivud" u Bihaću, čime sebi rješava materijalnu egzistenciju. Krajem 1988. godine učestvuje u snimanju novog albuma pod nazivom "Ćiribiribela", koji je objavljen krajem 1988. godine. I na ovom albumu članovi Bijelog dugmeta snimili su pjesme koje su bile dobro primljene kod slušalačke publike, poput: "Šta ima novo", "Evo zakleću se", "Đurđevdan", "Napile se ulice", "Ako ima Boga", "Nakon svih ovih godina" i druge. Ponovo je uslijedila velika koncertna turneja, koju su, na žalost, pratile i neke neugodne situacije. Politička kriza koja je u to vrijeme potresala Jugoslaviju odrazila se i na ljubitelje Bijelog dugmeta. Kako je Alen Islamović jednom prilikom i sam priznao, u pojedinim gradovima je pjesma "Đurđevdan" bila prihvaćena kao himna, dok u drugima nisu smjeli da je izvode zbog moguće negativne reakcije publike. Ovo je bio jedan od razloga koji je nagnao Gorana Bregovića da odluči o prestanku muzičkog djelovanja Bijelog dugmeta.
Solo karijera
Nakon odlaska iz Bijelog dugmeta usredsredio se ka mirnijem životu posvećenom porodici, te vođenju posla u kafiću i diskoteci "Holivud" u kojem su gostovale mnoge estradne ličnosti. U decembru 1989. godine izdao je samostalni album pod nazivom "Haj nek se čuje, čuje haj nek se zna", na kojem su se istakle pjesme "Čin čin čini mi se", "Prostakuša", "Divlje godine". Zbog izbijanja rata u Bosni i Hercegovini 1992. godine, odlazi iz opkoljenog Sarajeva i prelazi u Zagreb, gdje se pridružuje bosanskohercegovačkoj dijaspori. Zavičajni klub Bihać – Una je 1993. godine objavio njegov album "Gdje je moj rođeni brat" među kojima se posebno ističu pjesme "Srce od Bosne", "Sanjam često rodnog grada ime", "Gdje je moj rođeni brat". Između 1992 - 1995 nastavlja putovati po svijetu, nastupati za bosanskohercegovačke iseljenike i snimati nove muzičke materijale. Uradio je veliki broj humanitarnih koncerata čiji prihodi su išli za Bosnu i Hercegovinu. Zahvaljujuċi njegovim ranijim uspjesima sa grupama Divlje jagode i Bijelo dugme publika sa područja bivše Jugoslavije i dalje ga doživljava kao veliku pjevačku zvijezdu, pa mu je to omogućilo da uspješno nastavi muzičku karijeru. Njegov sljedeći album pod nazivom "Bauštelac" snimljen 1994. godine dovodi ga u dijaspori do najslušanijeg pjevača te godine. Da bi zaokružio svoj muzički rad od 1980 - 1994 godine, okuplja muzički sastav sa kojim snima koncertni album "Live eurotour 1995 - 96". Na albumu se nalaze najbolje pjesme koje je pjevao sa Divljim jagodama i Bijelim dugmetom, a tu su i pjesme sa njegovih samostalnih muzičkih projekata. U to vrijeme zbog ratne situacije bilo je teško objaviti u medijima izlazak nekog muzičkog albuma, pa se Alen Islamović više usmjerio na koncertna gostovanja po svijetu.
Godine 1997. oprema sebi muzički studio za svoje potrebe i snima album "Samo nebo zna". Naredne godine prvi put dobija poziv iz Sjedinjenih Američkih Država, gdje njegove dvomjesečne koncertne nastupe organiziraju iseljenici iz Bosne i Hercegovine. Godine 2000. odlazi i u Australiju gdje njegovi nastupi prolaze dobro kod publike. Zahvajujući njegovom višegodišnjem muzičkom iskustvu, pri čemu je posjetio mnoga mjesta u svijetu i upoznao različite kulture, odlučio se da snimi album "Istok zapad sjever jug". Za taj muzički album prikupljao je pjesme drugih autora i nadograđivao svoje pjesme. Iste godine u prodaji se našao Islamovićev CD pod nazivom "Divlje dugme", gdje je među 14 pjesama bilo podjednako novih, ali i onih iz vremena Divljih jagoda i Bijelog dugmeta. I ovaj muzički album bio je dobro primljen kod slušalačke publike.
Alen Islamović je 2002. godine snimio pjesmu "Lopov", koju je otpjevao u duetu sa narodnom pjevačicom Indirom Radić. Ova pjesma je uvrštena na njenom albumu, a prepjevana je na tri strana jezika i vrlo brzo je postigla veliki uspjeh kod publike. Godine 2003. je zajedno s drugim poznatim muzičarima s prostora bivše Jugoslavije osnovao pop rock sastav po imenu Četiri asa, u kojem su uz njega nastupali Jurica Pađen, Vlado Kalember i Rajko Dujmić. Svirali su gitare, dok je udaraljke i bubnjeve svirao Slavko Pintarić. Obradili su neke od poznatih balkanskih pop rock hitova, a tokom dvije godine njihove zajedničke muzičke aktivnosti izdali su dva studijska albuma, "Ljubavna priča iz Dubrovnika" 2003. i "Nakon svih ovih godina" 2004. godine. Svirali su koncertne turneje širom Hrvatske i Bosne i Hercegovine, a snimci sa ovih koncerata objavljeni su na CD-ovima "Live Zagreb" i "Live stadion Šalata" 2003. godine. Godine 2005. došlo je do kratkotrajnog ponovnog okupljanja Bijelog dugmeta u svrhu pravljenja oproštajne turneje, kada su odsvirali velike koncerte u Sarajevu, Beogradu i Zagrebu. Na ovoj koncertnoj turneji pjevala su sva tri pjevača Bijelog dugmeta: Željko Bebek, Mladen Vojičić Tifa i Alen Islamović. Turneja je bila veoma dobro posjećena, te je u medijima predstavljena poput prave muzičke senzacije. Međutim, nakon odrađenih nastupa, članovi ovog nekadašnjeg sastava ponovno su se razišli svaki na svoju stranu. Alen Islamović nastavio je da radi na novim muzičkim projektima, a 2006. godine pjevao je i u grupi Srčani udar s kojim je objavio multimedijski album "Mrtvo hladno" i zajedničku singl ploču pod nazivom "Heroin". Godine 2007. u duetu s Indirom Radić snimio je pjesmu "Imali smo, nismo znali" i upravo je s Indirom i Mladenom Vojičićem Tifom krenuo na evropsku muzičku turneju 2010. godine, a naredne godine snimili su duet u pjesmi "Ljubav stara". Snimio je novi CD album tek 2013. pod nazivom "Alcatraz". Na njemu se pored naslovne ističu pjesme "Aida" i "Tamo daleko". Pjesma pod nazivom "Heroin" snimljena je za muzički spot u kome je glumila Alenova kćerka Una. Od 2017. do 2019. godine snimio je pjevačke duete u pjesmama: "Još se branim ćutanjem" sa Milicom Pavlović, "Nije ovo moje vrijeme" sa Indirom Levak, članicom nekadašnje grupe Kolonija, te "Nije mi dobro" s Enelom Palavrom. Upravo je pjesma "Nije mi dobro" koju su prvi put koncertno izveli na Festivalu CMC u Vodicama najavila njegov novi CD pod naslovom "Tajno". Diskografska kuća "City records" objavila ga je u junu 2019. godine.
Sa Bijelim dugmetom
Sa 4 asa
Ruža i tisovina
Ruža i tisovina (izdat 1948.) je tragični roman spisateljice Mary Westmacott (Agatha Christie). Četvrta od šest drama koje je Christie pisala pod pseudonimom Mary Westmacott.
Sjajni ljubavni romani potpisani imenom misteriozne Mary Westmacott koji su naišli na odličan prijem kako kod publike, tako i kod kritike, izašli su, zapravo ispod pera Agathe Christie. Ista književna imaginacija koja je smišljala najneobičnija ubistva i vodila nas kroz zapetljane labirinte mračnih ljudskih poriva umijela je i da iznudi i podjednako uzbudljive tvorevine o onoj drugoj, svjetlijoj strani čovjekove prirode, o njegovim istančanim emocionalnim stopama, o dramama, što prethode iz treperavog odnosa među spolovima.
Ovo je jedan od šest sjajnih ljubavnih romana, koje je Agatha Christie, pod imenom Mary Westmacott, napisala u najboljoj tradiciji engleske proze ove vrste.
Radnja
Hugh Norreys iz svoje kočije promatra Johna Gabriela kako se kandiduje za parlament. Hughov invalidski status ohrabruje njegove goste da mu se povjere i iskažu osjećaje. Hugh je mistificiran od strane Gabriela, malog ružnog čovjeka, koji je unatoč tome atraktivan ženama. Također je intrigiran od Isabele, mlade lijepe damo iz dvorca u blizini. Na kraju Hugh i cijelo mjesto njegova stanovanja ostaju šokirani kada John nakon izbora bježi sa Isabelom i daje otkaz na novodobivenom mjestu u parlamentu.
Elvir Baljić
Elvir Baljić (Sarajevo, 8. juli 1974.) je bosanskohercegovački nogometni trener, bivši bosanskohercegovački profesionalni nogometaš i muzičar.
Klupska karijera
Fudbalsku karijeru počeo je u FK Željezničaru, međutim tokom Rata u Bosni i Hercegovini igrao je u FK Sarajevu za koje je u 11 utakmica postigao 8 golova i time privukao pažnju turskog Bursaspora. U Bursasporu provodi tri odlične sezone, te u 87 ligaških utakmica postiže 42 gola. U ljeto 1998. godine za 9.500.000 € prelazi u Fenerbahçe gdje u samo jednoj sezoni uspjeva privući pažnju najvećih evropskih klubova. Sredinom 1999. godine za 26.000.000 € prelazi u Real Madrid, i tako postaje najskuplje plaćeni igrač sa prostora bivše Jugoslavije ikada. Taj rekord je držao sve do januara 2011. godine kada je Edin Džeko iz VfL Wolfsburga prešao u Manchester City za 32.000.000 €.
Sa Realom je u sezoni 1999/2000. osvojio Ligu Prvaka i tako ispunio svoj dječački san. Međutim povrede su ga spriječile da napravi više u Realu. U 11 odigranih utakmica (8 ušao sa klupe) postigao je samo 1 gol. Naredne dvije sezone provodi na posudbama, prvu 2000/2001. u Fenerbahçeu sa kojim osvaja tursku Super Ligu, te sezonu 2001/2002. u Rayo Vallecanu gdje se pridružuje svojim sunarodnjacima Elviru Boliću i Emiru Granovu. U ljeto 2002. godine ponovo se vraća u tursku, odnosno u Galatasaray gdje ostaje sve do 2004. godine, kada prelazi u Konyaspor. Na polusezoni 2004/2005. turske Super Lige, Baljić na iznenađenje svih odlučuje u 31. godini da prekine fudbalsku karijeru. Međutim njegovo odsustvo sa fudbalskih terena nije dugo trajalo, te 2005. godine potpisuje za Ankaragücü. Sredinom 2006. godine potpisuje dvogodišnji ugovor sa Istanbulsporom gdje ostaje sve do kraja svoje fudbalske karijere, odnosno do 2008. godine.
Reprezentacija
Za bosanskohercegovačku fudbalsku reprezentaciju debitovao je 24. aprila 1996. godine na prijateljskoj utakmici protiv reprezentacije Albanije. Svoj prvi gol u dresu reprezentacije postigao je 18. augusta 1998. godine na Koševu protiv reprezentacije Farskih ostrva. Jedini je igrač koji je u jednoj utakmici za bosanskohercegovačku nogometnu reprezentaciju postigao 4 gola. Bilo je to na utakmici protiv Estonije, nekoliko sedmica nakon što je potpisao ugovor sa Real Madridom. Posljednju utakmicu za reprezentaciju odigrao je 30. marta 2005. godine na kvalifikacionoj utakmici za Svjetsko prvenstvo 2006. godine protiv Litvanije. Za bosanskohercegovačku reprezentaciju odigrao je 38 utakmica i postigao 14 golova.
Trenerska karijera
U februaru 2010. selektor bosanskohercegovačke fudbalske reprezentacije Safet Sušić izabrao ga je za svog asistenta. U oktobru 2015. godine Elvir Baljić je trenirao Karabükspor. Nakon devet utakmica na klupi Karabükspora Baljić je u decembru 2015. podnio ostavku. Tokom 2017. i 2018. godine, radi kao asistent Sušića u Turskoj u klubovima Alanyaspor i Akhisarspor. U oktobru 2019. godine preuzima BiH Premijer ligaša Tuzla City. Dana 9. marta 2020. godine, Baljić napušta Tuzlu nakon poraza od Željezničara jednog dana ranije.
Pjevačka karijera
Godine 2005. snimio je album pod nazivom Novi dan, za koji je pjesme napisao poznati bosanskohercegovački tekstopisac Dino Muharemović. Kako sam kaže, album je "snimio za svoju dušu" jer je od djetinjstva maštao da postane pjevač. Zanimljivo je da je, dok je bio mlađi, pjevao po kafanama i ujedno trenirao nogomet sve dok ga tadašnji trener Željezničara Nenad Starovlah nije odveo iz kafane, te se potpuno posvetio nogometu.
Kćerkina kćerka
Kćerkina kćerka (izdat 1952) je ljubavni roman Agathe Christie, peta od šest drama koje je napisala pod pseudonimom Mary Westmacott.
NGC 2144
NGC 2144 (također poznat kao ESO 16-10, IRAS 05464-8208 i PGC 17592) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 220 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Sto. Najveći prečnik je 1,40 (89 hiljada sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (70 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 17. januara 1836. godine.
Kćerkina kćerka
Sjajni ljubavni romani potpisani imenom misteriozne Mary Westmacott koji su naišli na odličan prijem kako kod publike, tako i kod kritike, izašli su, zapravo ispod pera Agathe Christie. Ista književna imaginacija koja je smišljala najneobičnija ubistva i vodila nas kroz zapetljane labirinte mračnih ljudskih poriva umijela je i da iznudi i podjednako uzbudljive tvorevine o onoj drugoj, svjetlijoj strani čovjekove prirode, o njegovim istančanim emocionalnim stopama, o dramama, što prethode iz treperavog odnosa među spolovima.
NGC 2144
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kćerkina kćerka
Ovo je jedan od šest sjajnih ljubavnih romana, koje je Agatha Christie, pod imenom Mary Westmacott, napisala u najboljoj tradiciji engleske proze ove vrste.
Radnja
Izvorno drama Kćerkina kćerka govori o kćerinim prosvjedima pri majčinom odlukom za ponovnu ženidbu.
Danica (hrvatski časopis)
Danica (Danicza Horvatzka, Slavonzka y Dalmatinzka) bio je prvi hrvatski književni i kulturni list.
Historija
Uz drugi broj "Novina Horvatzkih" 10. januara 1835. izlazi i njihov književni prilog: "Danicza Horvatzka, Slavonzka y Dalmatinzka".
Izlazio je u Zagrebu 1835–49, 1853, 1863–67. kao sedmični prilog »Novina Horvatskih«; pod naslovom »Danica ilirska« objavljivan 1836–43, 1848–49, te 1863–67. godine. Njen pokretač bio je Ljudevit Gaj. Pridonio je afirmaciji štokavskog narječja kao hrvatskog jezičkog standarda. Najvjerniji saradnici u Danici bili su Dragutin Rakovac, Ljudevit Vukotinović i braća Mažuranić.
Pravopisna reforma
Gaj je časopis Danicza horvatzka, slavonzka y dalmatinzka ispočetka štampao starim pravopisom. Umjesto jedinstvenih i sistematskih znakova iz Kratke osnove, on u 10, 11, i 12, broju Danicze predlaže uz – č, ž, š dvoslovne palatale; tj (za ć), gj, dj (za đ), lj, nj. Od 1838. umjesto crtice na j pisat će se tačka. Znak za glas ć preuzeo je iz poljske tradicije. Tako je uglavnom ostalo do danas. Koliko je novi pravopis funkcionalan, Gaj je pokazao upravo u broju u kojem starim pravopisom predlaže novi, ali zato novim pravopisom štampa Mihanovićevu Horvatsku domovinu koja će kasnije postati hrvatskom himnom, i Kačićevu Pếsmu Radovana i Milovana. Spojivši tako novim pravopisom savremeno stvaralaštvo i tradiciju, Mihanovića i Kačića, Gaj je zacrtao put kojim će krenuti Danicza, koja od broja 29, objavljenog 25. maja 1835, uvode štokavštinu kao književni jezik, te u skladu sa novim pravopisom mijenjaju naslov u Danica horvatska, slavonska i dalmatinska, a s godinom 1836. mijenjat će joj ime: časopis se zove „Danica ilirska”, a deviza pod kojom se uređuje značajna je za politički trenutak:
Borisav Jović
Borisav Jović (Nikšić kod Kragujevca, 19. oktobra 1928 - Beograd, 13. septembra 2021), bio je srbijanski i jugoslavenski političar.
Studirao je na Ekonomskom fakultetu Univerziteta u Beogradu, diplomirao 1952, a doktorirao 1965 godine. Tokom karijere bio je na različitim visokim državnim funkcijama, uglavnom iz oblasti društveno-ekonomskog razvoja. Bio je ambasador SFRJ u Italiji u periodu 1975-1979 Godine 1983 izabran je za potpredsjednika skupštine SR Srbije, a u periodu 1988 - 1989. je bio predsjednik skupštine SR Srbije. Govorio je italijanski i ruski jezik.
Rad u politici
Od 1973. radi kao stalni predstavnik SR Srbije u SIV-u. Dana 28. marta 1989. izabran je za predstavnika SR Srbije u Predsjedništvu SFRJ. Bio je potpredsjednik Predsjedništva SFRJ od 15. maja 1989. do 15. maja 1990, a potom predsjednik Predsjedništva SFRJ od 15. maja 1990. do 15. maja 1991. 9. marta 1991 putem telefona traži dozvolu od drugih članova predsjedništva da JNA razbije demonstracije SPO-a u Beogradu. :
U istoj funkciji 12. marta glasao je za uvođenje vanrednog stanja u SFRJ. Bio je predsjednik Socijalističke partije Srbije (SPS) od 24. maja 1991 do 24. oktobra 1992, što je prethodno bio Slobodan Milošević koji je formalno otišao s te funkcije (ali je neslužbeno zadržao presudni uticaj u njoj) jer po Ustavu nije mogao istovremeno biti predsjednik stranke i predsjednik Srbije. Kada se Milošević službeno vratio na čelo stranke, Borisav je postao potpredsjednik SPS-a i ostao na toj funkciji do kraja novembra 1995.
Napisao je sedam knjiga, među kojima su i Posljednji dani SFRJ (1995), Knjiga o Miloševiću (2001) i Zašto bih ćutao (2014).
Vanjski linkovi
Predmet Milošević IT-02-54 - IZJAVA NA OSNOVU PRAVILA 89 (F) BORISAV JOVIĆ
Tajni agent (1936)
Tajni agent britanska je triler-komedija iz 1936. koju je režirao Alfred Hitchcock nakon velikog uspjeha njegovog prethodnog filma 39 stepenica. Radnja se labavo zasniva na dvjema pričama iz romana Ashenden: Ili britanski agent, koji je napisao William Somerset Maugham. Glavne uloge tumače John Gielgud, Peter Lorre, Madeleine Carroll i Robert Young.
Radnja
Prvi svjetski rat. Mladi britanski vojnik, inače bivši pisac, neugodno se iznenadi kad u novinama pročita da je "umro" od gripe. Na to mu se pojavi "R", voditelj britanske tajne službe, te mu objasni da je to učinjeno kako bi od njega napravili tajnog agenta. Vojnik dobija novo ime, Richard Ashenden, te biva poslan u Švicarsku kako bi otkrio tajnog njemačkog špijuna koji pokušava okrenuti Arape protiv Britanaca u ratu. Kada stigne u hotel, Ashenden se iznenadi kad otkrije da su mu tajne službe dale i lažnu suprugu, Elsu, kako bi mu prikrili identitet. U njihovom timu je i neugledni agent "General". Elsu u hotelu stalno slijedi neki ženskar, Marvin.
Slijedeći trag ubijenog orguljaša, Ashenden i General posumnjaju da bi špijun mogao biti jedan Nijemac, planinar. U opkladi, General planinara odvede na vrh planine, te ga gurne u provaliju kako bi sve izgledalo kao nesretan slučaj, što je sve vidio Ashenden, koji nije imao snage ubiti čovjeka. Nažalost, ispostavi se da je planinar bio potpuno nedužan, što zgrozi Elsu, koja odluči napustiti zanimanje špijuna. U jednoj fabrici čokolade Ashenden i General otkriju da je pravi njemački špijun zapravo Marvin, s kojim se Elsa ukrcala na voz. Oni je slijede. U napadu britanskih aviona voz iziđe sa šina, a General i Marvin pogibaju. Ashenden i Elsa zajedno napuštaju službu.
Zanimljivosti
Hitchcock je uvjerio pozorišnog glumca Johna Gielguda da igra glavnu ulogu u filmu, opisujući glavnog junaka kao "modernog Hamleta". Gielgud je stoga po danu snimao film dok je navečer nastupao na pozorišnim daskama u izvedbi "Romea i Julije".
Iako je film imao solidnu zaradu u kinima, nije ponovio uspjeh 39 stepenica. Kritičari su pogotovo smatrali da je Gielgud krivo izabran za glavnu ulogu. Hitchcock je izjavio da mu se film ipak sviđa, ali je zapisao (o manjku junaštva glavnog junaka): "Ne možeš navijati za junaka koji to ne želi biti."
Teret (roman)
Kćerka je kćerka (izdat 1952) je ljubavni roman Agathe Christie, peta od šest drama koje je napisala pod pseudonimom Mary Westmacott.
Ovo je jedan od šest sjajnih ljubavnih romana, koje je Agatha Christie, pod imenom Mary Westmacott, napisala u najboljoj tradiciji engleske proze ove vrste.
NGC 6585
NGC 6585 (također poznat kao IRAS 18107+3937, MCG 7-37-24, PGC 61553 i UGC 11159) je galaksija koja je udaljena oko 130 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 1,90 (72 hiljade sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (15 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Edward Swift 25. maja 1887. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Hrvatsko kulturno vijeće
Hrvatsko kulturno vijeće (HKV) je udruga članova koji žive i djeluju u Republici Hrvatskoj, kao i onih članova koji žive izvan granica Republike Hrvatske, a djelatno podupiru kulturni i sveopći boljitak Republike Hrvatske. Hrvatsko kulturno vijeće (HKV) djeluje od 2006. godine. Sjedište udruge je u Zagrebu.
Ciljevi
Hrvatsko kulturno vijeće afirmira univerzalne vrijednosti, koje su i u temeljima hrvatskoga kulturnog i nacionalnog identiteta. U svome djelovanju zahvaća u cjelinu hrvatske zbilje, te analizira i procjenjuje pojave i događaje u svim područjima društvenoga života Republike Hrvatske, posebno u znanosti i kulturi. Snažno se suprotstavlja svim oblicima krivotvorenja povijesti, odbacuje kulturni imperijalizam i ideološke arbitraže.
Budućnost Europe vidi isključivo kao zajednicu suverenih i samostalnih država koje povezuju demokratska načela, kulturno i povijesno nasljeđe, te suvremeni gospodarski interesi.
Portal i Propaganda
Jedan od njihovih kontraverznih članaka koji govori o hrvatskoj Wikipediji je proglasio korektore "disidentima" oko korigovanja članaka jugoslavenskog predsjednika Josipa Broza Tita (za kojeg je pisalo da je bio 9. na listi najvećih zločinaca) i hrvatskog fašističkog diktatora Ante Pavelića (za kojeg je bilo izbrisano da je bio odgovoran za zločine ustaškog režima) u periodu 2021. kada se hrvatska Wikipedija očistila od ustaške propagande.
Mnogi komentari na tim člancima su vrlo često od strane proustaša i antikomunista koji također doprinose jačanju ustaške propagande na portalu HKV-a. Kod članka o Goldsteinovoj knjizi o Jasenovcu je jedan od komentatora tvrdio da je "1,360 ubijenih i umrlih".
Portal je također iskazao svoju podršku bivšem predsjedniku SAD-a, Trumpu u svom članku govoreći kako je Trump razbio "mit o slobodnom tržištu".
Pontanima
Hor Pontanima (lat. pons, anima - most dušom) oformljen je u jesen 1996. godine u Sarajevu, kao projekt Interreligijske službe Oči u oči, odnosno, današnjeg Udruženja Pontanima.
Osobitost hora je da okuplja ljude iz svih religija i uvjerenja, koji se bave muzikom ili vole pjevanje. Na koncertima i nastupima hor izvodi muziku svih religijskih zajednica današnje BiH, osobito židovstva, pravoslavlja, islama i katoličanstva, te afro-američke i krišna kompozicije.
Čule
Čule su naseljeno mjesto u gradu Mostaru, Bosna i Hercegovina.
Pontanima
U svom repertoaru također njeguje i svjetovnu muziku različitih kultura sa područja cijelog Balkana.
Od 1996. do danas izveli su preko 400 nastupa, koncerata i susreta. Pontanima je gostovala u Hrvatskoj, Sloveniji, Srbiji, Austriji, Njemačkoj, Italiji, Francuskoj, Mađarskoj, Švicarskoj, SAD, Velikoj Britaniji i Kini.
Hor je primio: nagradu "Search for Common Ground" za inovativno i izvanredno djelovanje na pomirenju u BiH, Washington D.C. 2004, Zahvalnicu grada Sarajeva za doprinos u umjetnosti i promociju bosanskohercegovačke baštine, Šestoaprilsku nagradu Grada Sarajeva, Zlatnu i Srebrenu diplomu na Međunarodnom takmičenju "Musica Sacra a Roma", Rim 2007, Srebrenu diplomu na 5. horskoj olimpijadi u Grazu 2008. Zatim 2011. nagrada za mir organizacije Pax Christi.
2016. godine Međunarodni centar za interreligijski dijalog u Dohi dodjeljuje međunarodnu nagradu horu za posebno njegovanje i širenje dijaloga te saradnju između pripadnika različitih religija, te iste godine Fondacija Chirac iz Pariza dodjeljuje posebno priznanje horu za aktivnosti u korist međuetničkog i međureligijskog dijaloga u Bosni i Hercegovini.
Dirigenti hora:
Tolerancija na bolesti
Ljudska tolerancija
Ljudi doživljavaju toleranciju. Naprimjer, 90% ljudi zaraženih tuberkulozom ne osjeća nikakve simptome. Slično tome, mnogi ljudi tolerišu infestacije helmintima.
Istraživanje
Mnoga istraživanja koriste protokol smrtonosna doza 50. Subjektima se daje dovoljno patogena da ubiju polovinu njih. Preostala polovina vjerovatno pokazuje željenu toleranciju. U mnogim slučajevima, preživjeli ne samo da prežive, već i nisu pod utjecajem patogena. Istraživanje je komplikovano činjenicom da protokoli za životinje obično uključuju očekivanje da neki od subjekata uginu, što nije etički kod ljudi.
Dana Scully
Dr. Dana Katherine Scully fiktivni je lik iz FOX-ove naučnofantastične TV-serije Dosjei X, a glumi je Gillian Anderson. Ona je specijalna agentica FBI-a, a kao partner joj je dodijeljen Fox Mulder, s kojim je radila u prvih 7 sezona. Muldera je u posljednje 2 sezone zamijenio John Doggett. U seriji oni rade u skučenoj kancelariji u podrumu FBI-jevog sjedišta u Washingtonu istražujući neriješene slučajeve označene kao "Dosjei X"; počevši od drugog filma, Scully je napustila posao u vladi i radila je kao hirurg u privatnoj katoličkoj bolnici. Za razliku od Mulderovog jakog "vjerničkog" karaktera (misli se na vjerovanje u postojanje vanzemaljskog života), Scully je skeptik u prvih 7 sezona, birajući da zasnuje svoja vjerovanja na onome što nauka može dokazati. Kasnije postaje "vjernica", nakon Mulderove otmice na kraju 7. sezone.
Pojavila se u svim epizodama osim u 4, a dodatno se pojavila u filmovima 20th Century Foxa Dosjei X (1998; ponekad s podnaslovom Bori se protiv budućnosti) i Dosjei X: Želim vjerovati (2008). Epizode u kojima se ne pojavljuje jesu 3, Zero Sum, Unusual Suspects i Travelers. U epizodi The Gift pojavljuje se tek nakratko, u sceni prisjećanja u kojoj se koristi snimak iz prethodne epizode.
Korte
mini|280px|Korte, rimokatolička crkva "Sv. Anton" Korte su naseljeno mjesto u sastavu općine Izola, regija Obalno-kraška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Izola.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Korte su imale 762 stanovnika.
Napomena: ''Od 1957. do 1988. iskazivano pod imenom Dvori nad Izolo.''
Uzdol
Uzdol je naseljeno mjesto u općini Prozor-Rama, Bosna i Hercegovina. Sjedište je i mjesne zajednice koja obuhvata šest naseljenih mjesta: Donja Vast, Donji Krančići, Gornji Krančići, Here, Ljubunci i Uzdol.
Segregacija
Segregacija (lat. segregare - razlučiti, rastaviti) je razdvajanje ljudi na osnovu različitih kriterija koji se u pravilu kose sa načelima ljudskih prava i sloboda.
Vrste segregacije
Razdvajanje može biti na osnovu raznih kriterija: rasnih, etničkih, nacionalnih, vjerskih, spolnih.
Postoje dva glavna oblika segregacije:
Stvarna segregacija
Stvarna segregacija je ona segregacija koju susrećemo svakodnevno u našim životima, a predstavlja izraz nesnošljivosti između ljudi, a koja se najčešće temelji na predrasudama.
NGC 3636
NGC 3636 (također poznat kao MCG -2-29-19 i PGC 34709) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 80 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pehar. Najveći prečnik je 1,30 (30 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (30 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 4. marta 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Miloska Venera
mini|100px|lijevo|Miloska Venera, pogled s leđa. mini|150px|lijevo|Crtež Miloske Venere koji prikazuje izgubljeni dio postolja sa natpisom. Miloska Venera (Afrodita s Melosa, grčki: Αφροδίτη της Μήλου, Aphroditē tēs Mēlou) je jedno od najpoznatijih umjetničkih djela. Izrađena je negdje u periodu između 130. i 100. godine p. n. e. Smatra se da predstavlja grčku boginju ljubavi i ljepote Afroditu (Venera, prema rimskoj mitologiji). Ova skulptura je isklesana iz mramora, u veličini nešto većoj od prirodne; visoka je 203 cm. Ruke i originalno postolje su izgubljeni. Prema natpisu na postolju (postolje je bilo "privremeno" pronađeno a zatim ponovo izgubljeno ali postoje skice i prijepisi natpisa) Milosku Veneru je izradio Aleksandros iz Antiohije. Prvobitno se djelo pripisivalo Praksitelu.
Ime je dobila prema ostrvu Milos, u arhipelagu Kikladi, Egejsko more, Grčka, gdje je 1820. godine pronašao mještanin Yorgos Kentrotas. Prema rekonstrukciji, Miloska Venera je u lijevoj ruci držala jabuku (milos na grčkom jeziku znači jabuka).
Miloska Venera je je skulptura nastala u staroj Grčkoj, u doba helenizma. Ovaj period kulture i umjetnosti je trajao od IV stoljeća p. n. e. do kraja I stoljeća p. n. e. Kiparstvo u helenizmu se odlikuje slobodnijim i naturalističkim pristupom izradi skulptura. Najznačajnije skulpture iz navedenog perioda, uz Milosku Veneru, su: Nika sa Samotrake, Laokoon i njegovi sinovi, Pergamski oltar i dr.
Miloska Venera izložena je u Muzeju Louvre u Parizu.
Abolicija
Abolicija (lat. abolere - uništiti, zatrti) predstavlja oslobađanje od krivičnog gonjenja lica za koje postoji osnovana sumnja da su počinioci krivičnog djela. Lice koje je obuhvaćeno abolicijom ne može se krivično goniti čak i ako postoji osnov za krivično gonjenje.
Abolicija također predstavlja i zabranu predhodnog ispitivanja osnova sumnje da je lice počinilo krivično djelo i zabranu njegovog izvođenja pred sud. Ako je krivični postupak protiv osobe obuhvaćene abolicijom prethodno pokrenut, on se obustavlja. Abolicija se može primijeniti sve dok ne bude donesena pravosnažna sudska odluka vezano za krivicu i kaznu. Čak ni osoba koja je obuhvaćena abolicijom ne može podnijeti zahtjev za pokretanje postupka protiv nje ako bi u tome imala svoj interes.
Najčešća primjena
U praksi ovaj postupak je veoma rijedak i najčešće se primjenjuje u slučajevima političkih krivičnih dijela, zatim ako je počinioc djela počinio u dalekoj prošlosti nakon čega je uspješno rehabilitiran, primjenjuje se na djela koja su učinjena pod specifičnim okolnostima i na djela čiji je počinioc strani državljanin ako postoje politički motivi za zabranu gonjenja.
Abolicija može biti i jedan od oblika amnestije.
IC 954
IC 954 (također poznat kao MCG 12-13-18, PGC 49083 i UGC 8765) je pekulijarna galaksija koja je udaljena oko 414 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Mali medvjed. Najveći prečnik je 1,10 (132 hiljade sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (72 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 7. juna 1888. godine.
Vrtoglavica (film)
Vrtoglavica jest psihološki triler Alfreda Hitchcocka iz 1958. godine.
Radnja
Emotivnog Johna "Scottieja" Fergusona, nekad sposobnog detektiva iz San Franciska, još uvijek progone sjećanja na tragediju koja se zbila tokom noćne potjere za jednim zločincem. Loveći kriminalca koji je bježao preko gradskih krovova, John se u trenutku nepažnje okliznuo i, želeći izbjeći pad u smrt, posljednjim atomima snage uhvatio za oluk. Pokušavajući mu pomoći, jedan se policajac tada previše nageo i poginuo pri padu sa zgrade. Nakon tog događaja John se počeo panično bojati visine te se, mučen osjećajem krivnje, odlučio povući iz službe. Opuštajući se u društvu romantične slikarice Marjorie "Midge" Wood, svoje najbolje prijateljice koja je u njega platonski zaljubljena, John, tjeran znatiželjom, pristane pomoći svom starom prijatelju Gavinu Elsteru, vlasniku brodogradilišta, čija senzibilna supruga Madeleine pati od neobičnog psihičkog poremećaja. Naime, Madeleine često izgubi osjećaj za vrijeme te zna sate provesti u lutanju gradom ili pomnom promatranju jedne slike u muzeju. U tome ne bi bilo ništa čudno da ona odnedavno ne pati od amnezije zbog koje se uopće ne sjeća tih sati. Zabrinut za svoju suprugu, Gavin uspije nagovoriti Johna da je neko vrijeme prati, te ga detaljno izvijesti o bilo čemu neobičnom. A kad prvi put ugleda Madeleine, Johna će atraktivna i profinjena plavuša smjesta privući. Slijedeći je iz dana u dan, postepeno će shvatiti da je ona opsjednuta tragičnom sudbinom privlačne Carlotte, djevojke koja je u dobi od 26 godina počinila samoubistvo i čija je ljepota ovjekovječena na portretu u muzeju. Nedugo nakon što dozna da je Carlotta sahranjena na malom groblju podno zvonika stare španske misije, John će u posljednjem trenutku spasiti Madeleine prilikom njenog pokušaja samoubistva skokom u more. Zbliživši se s nesretnom ženom, John će zaključiti da se među njima rodila neobična ljubavna veza, ali i prekasno shvatiti da je Madeleine odlučila opet pokušati samoubistvo skokom s crkvenog zvonika...
Komentari i opis
Impresivna psihološka triler-drama Vrtoglavica, nominirana za Oscare za najbolji zvuk i scenografiju 1959. godine, te nagrađena na međunarodnom filmskom festivalu u San Sebastiánu 1958, općenito se drži najuspjelijim i najutjecajnijim filmom legendarnog majstora horora i trilera Alfreda Hitchcocka (Ucjena, 39 stepenica, Gospođa koja nestaje, Rebecca, Strani dopisnik, Sumnja, Saboter, Sjenka sumnje, Začarana, Ozloglašena, Prozor u dvorište, Psiho), filmaša kome je nakon šest neuspjelih nominacija za Oscara 1968. godine dodijeljena počasna Akademijina nagrada Irving G. Thalberg. "Vrtoglavica" je kompleksna, tjeskobna, izuzetno dojmljiva i sugestivna ekranizacija hvaljenog krimića "D'entre les morts" nastalog iz pera glasovitog francuskog spisateljskog dvojca Boileau-Narcejac (Diaboliques, Oči bez lica, Zločin se ne isplati, Body Parts, Entangled), za čijim su romanima filmski filmski producenti i režiseri često posezali. Hitchcockov je film maestralno režirana, iznimno slojevita i mnogoznačna karakterna studija, uznemirujuće ostvarenje lagahnog tempa i svojevrsno slobodno čitanje grčkog mita o Orfeju i Euridiki, u kojem režiser temeljito i hirurški precizno pokazuje kako se ljubav i strast mogu upotrijebiti kao oružja manipulacije i zločina. Priču svog filma smjestio je na strme ulice San Franciska, grada na američkoj zapadnoj obali, koji se zahvaljujući magličastoj i snolikoj fotografiji Roberta Burksa (Staklena menažerija, Stranci u vozu, Nazovi M radi ubistva, Čovjek koji je previše znao), snimatelja nagrađenog Oscarom upravo za rad na Hitchcockovom filmu Drž'te lopova!, pa se doima poput nekog evropskog velegrada. Hitchcock se vješto poigrava očekivanjima gledalaca, intrigantno umnožava motiv dvostrukih identiteta i često briše granicu između sna i jave. Vrtoglavica je tokom proteklih pedesetak godina snažno utjecala na djela brojnih režisera, a naročito na radove francuskih novovalovaca poput Françoisa Truffauta (Sirena s Mississippija) i Alaina Resnaisa (Prošle godine u Marienbadu), koji su u svojim filmovima Hitchcocku često odavali počast. Dok u glavnoj ulozi gledamo izvrsnog J. Stewarta (Gospodin Smith ide u Washington, Divan život, Anatomija jednog ubistva, Trgovina iza ugla, Slomljena strijela, Gola mamuza, Priča o Glennu Milleru, Daleka zemlja, Čovjek koji je ubio Liberty Valancea), glumca koji je od 5 nominacija za Oscara potvrdio onu za glavnu ulogu u snažnoj drami Filadelfijska priča, njegova je partnerica atraktivna Kim Novak (Čovjek sa zlatnom rukom, Poljubi me, budalo!, Velika pljačka banke, Bijeli bizon, Napuklo ogledalo). Uobičajeno impresivnu filmsku muziku potpisuje Hitchcockov stalni saradnik, oskarovac Bernard Hermann (Građanin Kane, Goli i mrtvi, Sjever-sjeverozapad, Rt straha, Marnie, Fahrenheit 451, Bitka na Neretvi, Taksist).
Osnovno stanje
Ako postoji više od jednog osnovnog stanja, kaže se da su degenerisan. Mnogi sistemi imaju degenerisana osnovna stanja. Degeneracija se dešava kad god postoji unitarni operator koji deluje netrivijalno na osnovno stanje i komutira sa Hamiltonijanom sistema.
Prema trećem zakonu termodinamike, sistem na apsolutnoj nuli temperatura postoji u svom osnovnom stanju; stoga je njegova entropija određena degeneracijom osnovnog stanja. Mnogi sistemi, kao što je savršena kristalna rešetka, imaju jedinstveno osnovno stanje i stoga imaju nultu entropiju na apsolutnoj nuli. Takođe je moguće da najviše pobuđeno stanje ima apsolutnu nultu temperaturu za sisteme koji pokazuju negativnu temperaturu.
Odsustvo čvorova u jednoj dimenziji
U jednoj dimenziji, može se dokazati da osnovno stanje Schrödingerove jednadžbe nema čvorove.
Derivacija
Razmotrimo prosječnu energiju stanja sa čvorom na
x = 0
ψ(0) = 0
. Prosječna energija u ovom stanju bila bi:
gdje
V(x)
Sa integracijom po dijelovima:
Stoga, u slučaju da jednako je nula, dajuči:
Kada se razmatra mali interval, oko x = 0; tj.,. Uzmite novu (deformisanu) talasnu funkciju
koja se definiše kao, za i , za  i konstanta za. Ako je \varepsilon dovoljno mali, to je uvijek moguće učiniti, tako da je vrijednost
ψ' (x'')
kontinuirana.
Pod pretpostavkom da je  oko x = 0, može se napisati where is the norm.
Imajte na umu da gustine kinetičke energije ostaju svuda zbog normalizacije. Što je još važnije, prosječna kinetička energija je smanjena za, deformacijom na
ψ'
.
Sada razmotrite potencijalnu energiju. Radi određenosti, izaberimo V(x) \ge 0. Onda je jasno da, van intervala, gustoća potencijalne energije je manja za
jer tamo je.
S druge strane, u intervalu imamo
što važi za red.
Međutim, doprinos potencijalnoj energiji iz ovog područja za stanje
ψ
sa čvorom je niže, ali i dalje istog nižeg reda kao za deformirano stanje
i subdominantno sniženju prosječne kinetičke energije. Stoga je potencijalna energija nepromijenjena do reda, ako deformišemo stanje \psi sa čvorom u stanje
bez čvora, a promjena se može zanemariti.
Stoga možemo ukloniti sve čvorove i smanjiti energiju za, što implicira da
Semberija
Semberija je regija u sjeveroistočnoj Bosni i Hercegovini i dio je Posavine. Centar regije je općina Bijeljina. Regija se nalazi između rijeka Save i Drine, i planine Majevice. Najveći dio regije se nalazi u entitetu Republika Srpska, dok se manji dio nalazi u entitetu Federacija BiH. Semberija ima vrlo bogatu historiju, a prvi put je spomenuta 1533. godine tokom Osmanlijske vladavine. Ime Semberije je ugarskog porijekla i vjeruje se da potiče iz perioda između 12. i 16. vijeka kada je ovo područje povremeno bilo pod vlašću Mađarske kraljevine. Procjenjuje se da na području Semberije danas živi oko 240 hiljada stanovnika, najveći broj od njih u općini Bijeljina.