Duccio_di_Buoninsegna
Madona Rucellai
Duccio je koristio temperu i zlato na drvenom panelu kako bi dovršio ovo djelo i to su bile uobičajene slikarske metode za to razdoblje, koje su se nastavile koristiti i kasnije u 14. vijeku. Na slici je prikazan mali Isus sa podignuta dva prsta desne ruke u znak blagoslova, koji gleda u desnu stranu i sjedi Madoni u krilu, dok ga ona istovremeno pridržava objema rukama, te istovremeno gleda u lijevo kao i u pravcu gledatelja. Madona je približno trostruko viša u odnosu na prosječnu ljudsku visinu, odjevena u elegantni plavi ogrtač naslikan upotrebom vrlo rijetkog i skupog dragog kamena lapis lazulija. To je ujedno i najskuplji materijal koji je Duccio koristio prilikom izrade ove slike. Materijalni sjaj na ovoj slici sugeriše, simbolizirajući nebesku slavu kao na primjerima: zlato na prijestolju, zlatni rub koji vijuga u kružnim šarama oko rubova Madonine haljine, zlato na aureolima, zlatne pruge ili linije koje se vide oko Hristovih nogu, bogato ukrašena planena tapiserija iza nje, pa čak i zlatom vezeni jastuk na kojem sjedi. Sve nam to sugerira božanski svijet koji je toliko drugačiji od svakodnevnog svijeta stanovnika Firence s kraja 13. vijeka. Na obrubima Madonine odjeće nalaze se natpisi, ali koji u stvari ne predstavljaju stvarno pisanje, nego oponašanje arapskog kufskog pisma, koje je još od ranog islamskog perioda bilo prioritetno pismo prilikom prepisivanja Kur'ana i islamskog arhitektonskog ukrašavanja. Ovo je jedan od mnogobrojnih primjera koji pokazuju visok stepen ne samo privredne nego i kulturne razmjene između italijanskih, bizantijskih i arapskih trgovaca krajem 13. vijeka. Madona i mali Isus okruženi su sa šest anđela koji klečeći na različit način pridržavaju prijestolje, ali pritom ostavljaju utisak da ne dodiruju pod, (osim dva anđela u donjem dijelu slike) spuštajući prijestolje iz duhovnog u naš fizički svijet. Uočljiva je profinjenost boja (plava, zelena, grimizna) odjeće u koju su anđeli obučeni u odnosu na prekrasnu zlatnu pozadinu, koja treba da dočara rajsku svjetlost. Prijestolje koje je bogato ukrašeno zlatnim linijama daju nam osjećaj volumena, kao i zaobljenost stubova koji sačinjavaju prijestolje. Iza trona nalazi se ukrasni platneni baldahin, koji uokviruje Madonu. Ikonografsko tumačenje je također novo po tome što anđeli koji drže prijestolje više ne čine krunski dio svečane i veličanstvene pozadine, već svi gledaju prema Madoni držeći se u stavu intenzivnog emocionalnog učešća. Prilikom slikanja ovg djela Duccio je koristio tehnički aspekt iz vremena bizantijskog slikarstva smjestivši Madonu i malog Isusa u središnjem dijelu slike. Uočljivo je da su njihove figure mnogo veće u poređenju sa ostalima na istoj slici, a to je urađeno kako bi se naglasio njihov značaj u kršćanstvu, čime se direktno slijedi bizantijska tradicija. Okvir je ukrašen sa trideset medaljona odvojenih jedan od drugog trakama na kojima su razrađeni motivi lišća. Svaki medaljon sadrži bistu sveca ili starozavjetni lik, a zajedno čine gracioznu pratnju Bogorodici. Rucellai Madona ostaje jedna od najpoznatijih slika Duccia di Buoninsegne, ali je zapravo samo jedna od velikog broja Madoninih slika koje je napravio tokom svog života.