cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PALM
Kloniranje i ekspresija
Kutzleb et al. (1998) klonirali su Palm pilećeg mozga. Snimanjem biblioteke moždane cDNK fetusa, koristeći pileću cDNK kao sondu, klonirali su ljudski PALM. Izvedeni ljudski protein s 387 aminokiselina dijeli 54% identiteta s kokošijim proteinima. PALM ima visoko konzervirani N-kraj sa upredenom zavojnicom koji ispoljaba periodičnost kiselih, baznih, hidrofobnih i glutaminskih ostataka, kao i dva potencijalna leucinska zatvarača. PALM ima središnji motiv sličan sekvenci pronađenoj u lipidima usidrenih SNARE-va, koji su uključeni u transport endoplazmatski retikulum–Golgijev aparat. C-kraj PALM-a sadrži skup osnovnih ostataka, koji vjerovatno doprinose povezivanju membrane, navodno palmitoiliranih cisteina i konsenzusnog motiva prenilacije. PALM također ima motive fosforilacije za nekoliko serin/treonin kinaza. Netranslatirana područja sa pet glavnih transkripata kokoši, miša i ljudi, bogata su barnim parom G–C. Northern blot analizom nekoliko ljudskih tkiva otkriven je transkript od 3,2 kb eksprimiran na najvišim nivoima u mozgu i sjemenicima, sa srednjim nivoima u srcu i nadbubrežnoj žlijezdi i nižim nivoima u svim ostalim ispitanim tkivima. Drugi transkript od oko 2,5 kb također je otkriven u bubrezima. U kokoši i miša najjača ekspresija je u mozgu, ali obrazac ekspresije u drugim tkivima razlikuje se od onog kod čovjeka. Metaboličkim obilježavanjem ćelija COS-7 transficiranih pilećim palmom, Kutzleb et al. (1998) potvrdili su da je Palm modificiran prenilacijom i palmitoilacijom. Metaboličko obilježavanje ćelija neuroblastoma miša pokazalo je da je endogeni palm fosforiliran. Imunofluorescentna vizualizacija ćelija neuroblastoma miša i imunoelektronska mikroskopija kore malog mozga pokazali su da je Palm povezan sa citoplazmatskom stranom plazmamembrana postsinapsnih specijalizacija, aksonskih i dendritskih procesa i perijedarnog područja. Čini se da je Palm povezan i sa unutarćelijskim bazenom vezikula.
Struktura gena
Burwinkel et al. (1998) utvrdili su da gen PALM sadrži devet egzona i da se proteže oko 42 kb. Intron 1 obuhvata 18 kb. Introni 4, 5, 6 i 8 sadrže Alu elemente, intron tri heksanukleotidna ponavljanja (TGACCC ili CGACCC), a intron 6 sadrži najmanje četiri tandemska ponavljanja od oko 76 nukleotida.
Aminokislinska sekvenca
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Dermatopontin
Vjerovatno ATP-ovisna RNK-helikaza DDX59 jest enzim koji je kod ljudi kodiran genom DDX59 sa hromosoma 1.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 619 aminokiselina, a molekulska težina Da. 68 810
IXPE
Misija će proučavati egzotične astronomske objekte i omogućiti mapiranje magnetnih polja crnih rupa, neutronskih zvijezda, pulsara, ostataka supernove, magnetara, kvazara i aktivnih galaktičkih jezgara. Visokoenergetsko rendgensko zračenje iz okoline ovih objekata može biti polarizovano – vibrirajući u određenom pravcu. Proučavanje polarizacije rendgenskih zraka otkriva fiziku ovih objekata i može pružiti uvid u visokotemperaturna okruženja u kojima se oni stvaraju. desno|mini| NASA-ina misija Imaging X-ray Polarimetry Explorer (IXPE) prvi je satelit posvećen mjerenju polarizacije X-zraka iz raznih kosmičkih izvora, kao što su crne rupe i neutronske zvijezde. desno|mini|IXPE Tokom dvogodišnje misije IXPE, proučavat će mete kao što su aktivna galaktička jezgra, kvazari, pulsari, plerione, magnetari, akreirajuće rendgenske binarne ćelije, ostaci supernove i Galaktički centar.
Laktam
thumb|300px|S lijeva na desno: opće strukture β-laktama, γ-laktama i δ-laktama.
Laktam (naziv izveden iz riječi lakton + amid) je ciklični amid. Kod ovakvih spojeva, prefiksi označavaju broj atoma ugljika (bez karbonilne grupa) u  prstenu: β-laktam (2 atoma ugljika van karbonila  i 4 atoma u prstenu), γ-laktam (3 i 5), δ-laktam (4 i 6). Beta (β), γ  i δ su drugo, treće i četvrto slovo Grčkog alfabeta.
Sinteza
Organska sinteza za dobijanje laktama počiva nekoliko općih  metoda, kao što su: thumb|600px|center|Reakcija cikliranja [[aminokiseline u laktam]]
Rezolucija Vijeća sigurnosti broj 713
Rezolucija Vijeća sigurnosti broj 713 je donesena 25. septembra 1991. godine, u Vijeću sigurnosti Ujedinjenih nacija na 3009. sjednici jednoglasnim usvajanjem svih petnaest članica Vijeća. Ovom su rezolucijom, a na osnovu VII poglavlja Povelje Ujedinjenih nacija, uvodi embargo na uvoz oružja i vojne opreme za Socijalističku federativnu republiku Jugoslaviju, a zbog izbijanja oružanih sukuba koji su nastali političkim rascjepom tadašnjih republika SFRJ. Ova Rezolucija je prva, koja za temu ima raspad Jugoslavije u devedesetim godinama prošlog stoljeća.
Sadržaj
Na inicijativu Evropske unije i Organizacije za evropsku sigurnost i saradnju u saradnji sa Vladom SFRJ, ovom se rezolucijom pokušali smiriti oružani sukobi koji su nastali 1991. godine otcjepljenjem Slovenije, zatim Hrvatske i na kraju Bosne i Hercegovine od SFRJ. Za provođenje rezolucije bio je zadužen tadašnji generalni sekretar UN peruanski general Javier Pérez de Cuéllar Zahtjevan je prekid neprijateljstava, a pogotovo u oružanim sukobima, koji su nastali formiranjem Teritorijalne odbrane Slovenije, Zbor narodne garde i jedinica Ministarstva unutrašnjih poslova u Hrvatskoj, kao i naoružavanja Teritorijalne odbrane Bosne i Hercegovine i Hrvatskog vijeća odbrane u dijelovima Bosne i Hercegovine sa većinskim hrvatskim stanovništvom, kao i niza paramilitarnih organizacija. Oružje je nabavljano ilegalno iz skladišta bivšeg Sovjetskog saveza i tajnim kanalima dopremano u te tri zemlje. Rezolucija je predstavljala opasan presedan kojim se od tada pa nadalje za čitavo vrijeme trajanja sukoba rukovodila međunarodna zajednica. Ova slabost nije prošla nezamijećena od strana u sukobu, te se pokazala kao izuzetno štetna za mirovne pregovore koji su vođeni pod evropskom zastavom, a kad su ovi propali, pod patronatom samih Ujedinjenih nacija. Bilo je jasno da je smjer političkog procesa bio definisan znatno ranije u sukobu. Za razliku od državnih institucija novih zemalja, pobunjeni Srbi u Srpskoj krajini u Hrvatskoj su dobijali oružje od JNA, dok je u Bosni i Hercegovini u općinama u kojima je SDS osvojila vlast, oružje djeljeno iz skladišta TO BiH, a kasnije povlačenjem jedinica JNA iz Hrvatske i Srbije, dijeljeno lokalnom stanovništvu od strane JNA. Rezolucija je vrijedila za sve otcjepljene zemlje i nakon osamostaljenja, dok je Vlada Republike Bosne i Hercegovine, rezoluciju proglasila nevažećom, prestankom postojanja SFRJ.
Sarajevski proces
Sarajevski proces ili suđenje muslimanskim intelektualcima je bio sudski proces u SFRJ koje je pokrenut 1983. Grupa intelektualaca je optužena za zločinačko udruživanje, neprijateljsko djelovanje i kontrarevoluciju po članu 114. i 136. Krivičnog zakona SFRJ. Kasnije će većina optuženih igrati značajnu ulogu u osnivanju stranke SDA te osamostaljenje Bosne i Hercegovine. Danas se, pretežno u bošnjačkim intelektualnim krugovima, ovaj proces gleda kao komunistička represija protiv slobode izražavanja.
Sud
==Advokati ==
Hapšenje
mini|Alija Izetbegović Hapšenje Izetbegovića i ostalih nosilo je naziv operacija "Trebević" koju je sprovodila Služba državne bezbjednosti Socijalističke Republike Bosne i Hercegovine (SDB SRBiH). Operacija je realizovana 23. marta 1983. Alija Izetbegović će u razgovoru s isljednikom SDB-a Alibabićem rekao da nema političke ambicije. Istakao je da smatra SK BIH kao najzaslužniji za opstanak Jugoslavije. Kasnije za vrijeme rata, Izetbegović je kazao Alibabiću da je promijenio mišljenje nakon govora Miloševića 1989. na Gazimestanu.
Proces
Temelj optužnice je činila Islamska deklaracija koju je Izetbegović napisao 70-tih. Deklaracija se nije odnosila na Jugoslaviju pa nije bilo moguće time dokazati kontrarevoluciju. Kreće se s saslušavanjem svjedoka gdje SDB uzima izjave pod prisilom. Saslušani svjedoci su kasnije davali drugu verziju izjave pred sudom, gdje je uvažena samo prva. Saslušano je 59 svjedoka po prijedlogu tužilaštva a 3 po prijedlogu odbrane. Neka svjedočanja su odbačena od strane suda, neki iskazi odnosno pripremljene izjave mijenjani su više puta. Mustafa Spahić je 15. marta 1983. na sjednici Vrhovnog suda dao izjavu da je njegov iskaz iznuđen pod prijetnjom da će i sam u zatvor ako ne bude svjedočio protiv trojice prvooptuženih. Izetbegović je insistirao da suđenje bude javno žaleći se da samo odabrani mediji imaju pristup sudnici. Iz Beograda je stigla peticija gdje se tražilo oslobađanje prvooptuženih. Radilo se o akademicima Srpske akademije nauka i umjetnosti (SANU) gdje se tražilo pomilovanje osuđenih.
Peticija
Budući da je među potpisnicima peticije, koju je organizovao Vojislav Šešelj, bio Dobrica Ćosić ovo će se kasnije koristiti kod raznih špekulacija i tumačenja. Sefer Halilović je u serijalu FTV "Generali" 2006. tvrdio da se još tada razgovaralo o podjeli Bosne i Hercegvoine. Munir Alibabić, SDB-ovac koji je isljeđivao Izetbegovića, u svojoj knjizi "Rat za BiH između SDB BiH i KOS-a JNA" navodi da je značajna činjenica da je Ćosić organizovao štampanje Islamske deklaracije i potpisivanje peticije. Muhamed Borogovac tvrdi da je Srpska akademija nauka i umjetnosti (SANU) stajala iza Izetbegovića jer je svako cijepanje SR Bosne i Hercegovine po etničkim linijama bilo u najboljem velikosrpskom interesu. "Postalo je jasno i zašto je Pozderac sudio, a Šešelj podržavao Izetbegovića. Razbijanje Bosne i Hercegovine radi navodnog formiranja male "muslimanske" državice je u najboljem velikosrpskom interesu". Borogovac smatra da je Sarajevski proces učinio Pozderce politički veoma ranjivim među muslimanima. To se odrazilo za vrijeme afere Agrokomerc kada je smijenjena Pozderčeva politička garnitura koja se borila za ravnopravnost SR BiH u jugoslovenskoj federaciji. Stav Hamdije Pozderca, koji je insistirao na sudskom postupku, smatra okrenuo je Muslimane protiv Sarajeva. Prvostepena presuda je izrekla ukupno 90 godina kazne, Izetbegovićev biograf Zehrudin Isaković tvrdi da nije razjašnjeno je li peticija doista imala utjecaja.
Presuda
Kasnije će kazne biti smanjene i dolazi do masovnog otpuštanja zatvorenika 1988. koji su predstavljani kao žrtve komunističkog režima. Svi optuženi su, tvrdi Alibabić, naveli da nemaju političkih ambicija.
Tumačenja
Muhamed Borogovac, bivši predsjednik Bosanskog kongresa smatra da je rukovodstvo SR BiH na čelu s Hamdijom Pozdercem insistiralo na sudskom postupku jer je djelovanje Izetbegovićeve grupe štetilo borbi SR BiH za većim pravima SR BiH u jugoslovenskoj federaciji. Alibabić navodi da je odbranu Izetbegovića u sarajevskom procesu organizovao Dobrica Ćosić koji je ovaj slučaj nazvao "paljevina Reichstaga" kao dar od Boga jer se ništa bolje nije moglo desiti". Uz to je masovno štampanje Islamske deklaracije organizovao upravo Ćosić. Nihad Filipović je zamjetio da se dolaskom SDA na vlast Izetbegović nikom nije svetio, ni svom isljedniku Alibabiću ni tužiteljici Rešidović. Štaviše Alibabić je kasnije obavljao visoke funkcije.
Čajre
Čajre su naseljeno mjesto u gradu Doboju, Bosna i Hercegovina.
Bečic
Bečic je naseljeno mjesto u sastavu općine Oriovac, Brodsko-posavska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Bečic je imao 114 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Bečic je imalo 136 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Vlada Republike Srpske Željke Cvijanović II
Petnaesta Vlada Republike Srpske je osnovana 18. decembra 2014, a za predsjednicu je po drugi put izabrana Željka Cvijanović. Vladu je izabrao deveti saziv Narodne skupštine Republike Srpske sa 44 glasa <tt>ZA</tt> i 37 glasova <tt>PROTIV</tt>.
IC 3855
IC 3855 (također poznat kao PGC 3088326) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 473 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 0,50 (69 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (28 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 21. marta 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Rustem-paša Opuković
mini|473x473piksel|Crtež Rustema-paše iz 16. stoljeća Rustem-paša Opuković (osmanlijski turski: رستم پاشا, turski: Rüstem-paşa) bio je osmanlijski državnik, vojskovođa i veliki vezir. Rođen je oko 1500, a umro u Istanbulu 10. jula 1561.
Biografija
Rustem-paša potječe iz bošnjačke porodice Opuković, koja je živjela na području Sarajeva, ili iz hrvatske porodice koja je živjela u blizini Skradina. Najstariji je sin Mustaj-bega Opukovića i brat kapudan-paše Sinan-paše i mostarskog namjesnika Karađoz-bega. Imao je i jednu sestru po imenu Nefisa. Odlaskom u Istanbul stekao je zavidnu karijeru. Dana 26. novembra 1539. oženio se s Mihrimah, kćerkom sultana Sulejmana. I prije nego što je prvi put imenovan velikim vezirom obavljao je visoke dužnosti. Bio je beglerbeg Dijarbakira, zatim Anadolije, a velikim vezirom prvi put imenovan je 1553. Na toj funkciji ostao je do sljedeće godine. Ubrzo je ponovo imenovan velikim vezirom, naslijedivši na toj funkciji Kara Ahmed-pašu. Drugi mandat trajao mu je do smrti 1561, a na toj funkciji naslijedio ga je još jedan Bošnjak, Semiz Ali-paša.
U vezi s Rustem-pašom postoje mnogo nedoumice. Jedan broj historičara opisuje ga kao pohlepnog i bolesno ambicioznog, a drugi potpuno suprotno, govoreći da je riječ o staloženom i bogobojaznom čovjeku. Jedan od najvećih razloga zbog kojih je ličnost Rustem-paše kontroverzna jest činjenica da ga pristalice šehzade Mustafe (prije svih pjesnik Jahja Taslidžak) optužuju kao glavnog krivca za smrt tog Sulejmanovog sina. S druge strane, brojni historičari optužuju princa Mustafu da je sam kriv za svoju smrt jer je spremao svrgavanje svog oca te da je Rustem-pašina krivica u tim događanjima zanemariva.
Porodica i zaostavština
Sa sultanijom Mihrimah imao je troje djece: Ayşe Hümaşah Hanımsultan, Sultanzade Osman-beg, Sultanzade Mehmed-beg.
Iza sebe je ostavio brojne zadužbine, od kojih su najpoznatije džamija na trgu Eminonu u Istanbulu i džamija u Tekirdagu. U Istanbulu je dao sagraditi i dvije medrese.
Gradac (Metlika)
mini|280px|Gradac, Hanzelnova kuća Gradac je naseljeno mjesto u sastavu općine Metlika, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Metlika.
Rustem-paša Opuković
Porodica i zaostavština
I u svom zavičaju ostavio je brojne vakufe a svakako su najpoznatiji bezistan u Sarajevu poznat pod imenom Brusa bezistan te jedan most u Sarajevskom polju. Rustem-paša se smatra jednim od najbogatijih ljudi u historiji Osmanlijskog Carstva.
Gradac (Metlika)
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gradac je imao 410 stanovnika.
Rustem-paša Opuković
Porodica i zaostavština
Umro je u Istanbulu i ukopan je u turbetu pored Šehzade džamije.
Gradac (Metlika)
Stanovništvo
Napomena: ''U 2002. povećano za dio naselja Podzemelj.''
Begovo Brdo
Hrvatska:
Srbija:
Beta-laktam
Klinički značaj
β-laktamski prsten je dio temeljne strukture nekoliko porodica antibiotika, kao što su penicilini, cefalosporini, karbapenemi, i monobaktami, koji se zato zajedno označavaju  kao  β-lakctamski antibiotici. Gotovo svi  djeluju inhibicijom  biosinteze bakterijskog ćelijskog zida. To izaziva letalne efekte na bakterije. Kod bakterija postoje podvrste i sojevi koje su otporne na β-laktamske antibiotike. To svojstvo je pod kontrolom ekspresije gena za sintezu β-laktamaze. Ako bakterijske infekcije  sadrže takve otporne podgrupe, tretman β-laktamima može da selektirati  dominirajući  soj koji ima povećanu virulentnost.
Kriptorhizam
Kriptorhizam se razlikuje od monorhizma, uvjeta da ima samo jedan testis. Iako se stanje može pojaviti na jednoj ili obje strane, češće utječe na desni testis.
Nescijenjeni testisi povezani su sa smanjenom plodnošću, povećanim rizikom od tumora testikularnih stanica i psihološkim problemima kada se dječak uzgaja. Nesespendirani testisi su također podložniji torziji testisa (i kasnijem infarktu) i ingvinalnim kilama.
Normalni razvoj
Testisi počinju kao imigracija primordijalnih zametnih stanica u žice testisa duž gonadalnog grebena u trbuhu ranog embrija. Interakcija nekoliko muških gena organizira ovu razvojnu gonadu u testis, a ne u jajnik do drugog mjeseca trudnoće. Tokom trećeg do petog mjeseca, stanice u testisima se diferenciraju u testosterone. Klične stanice u ovom okruženju postaju fetalne spermatogonije. Muške vanjske genitalije razvijaju se tokom trećeg i četvrtog mjeseca trudnoće i fetus nastavlja rasti, razvijati se i razlikovati. Testisi ostaju visoko u trbuhu do sedmog mjeseca trudnoće, kada se kreću iz trbuha kroz prepone u dvije strane skrotuma. Predloženo je da se kretanje odvija u dvije faze, pod kontrolom pomalo različitih čimbenika. Prva faza, kretanje preko trbuha do ulaza u ingvinalni kanal, čini se kontroliranim (ili barem uvelike pod utjecajem) anti-Müllerinog hormona (AMH). Druga faza, u kojoj se testisi kreću kroz preponski kanal u skrotum, ovisi o androgenima (najvažnije testosterona). Kod glodavaca androgeni induciraju genitofemoralni živac da oslobodi peptid povezan s genom kalcitonina, koji proizvodi ritmičke kontrakcije gubernakuluma , ligamenta koji povezuje testise s skrotumom, ali sličan mehanizam nije dokazan kod ljudi. Maldevelopment gubernaculum, ili nedostatak ili neosjetljivost na bilo AMH ili androgena može, dakle, spriječiti testes od silaziti u skrotum. Neki dokazi upućuju na to da testisi mogu izlučiti dodatni parakrini hormon, koji se naziva descendin.
U mnogih dojenčadi s ingvinalnim testisima, daljnje spuštanje testisa u skrotum događa se u prvih 6 mjeseci života. To se pripisuje postnatalnom porastu gonadotropina i testosterona koji se obično događaju između prvog i četvrtog mjeseca života.
Spermatogeneza se nastavlja i nakon rođenja. U trećem do petom mjesecu života, neki od spermatogonija fetusa koji se nalaze uz temeljnu membranu postaju spermatogonija tipa A. Postupno, druga spermatogonija fetusa postaje spermatogonija tipa B i primarni spermatociti do pete godine nakon rođenja. Spermatogeneza uhićuje u ovoj fazi do puberteta.
Većina normalno pojavljenih nespuštenih testisa također je normalna mikroskopskim pregledom, ali se može naći smanjena spermatogonija.Tkivo u nespuštenim testisima postaje izrazito abnormalno ("degenerirano") u mikroskopskom izgledu između 2 i 4 godine nakon rođenja.Neki dokazi ukazuju da rana orhiopeksija smanjuje ovu degeneraciju.
Dijagnoza
Najčešća dijagnostička dilema kod inače normalnih dječaka je razlikovanje retraktilnih testisa od testisa koji se neće spontano spustiti u skrotum. Retraktilne testise češće su nego istinski nespušteni testisi i ne moraju se operirati. Kod normalnih muškaraca, dok se kremaster mišić opušta ili skuplja, testis se pomiče niže ili više ("povlači") u skrotumu. Ovaj cremasterički refleks je mnogo aktivniji u dječjih dječaka nego kod starijih muškaraca. Retraktilni testis visoko u skrotum može biti teško razlikovati od položaja u donjem ingvinalnom kanalu. Iako se za to koriste razni manevri, kao što je korištenje položaja s prekriženim nogama, sapunjanje prstiju ispitivača ili pregledavanje u toplim kupkama, korist od operacije u tim slučajevima može biti stvar kliničke procjene.
U malom broju slučajeva s bilateralno nepalpabilnim testisima, često je korisno daljnje testiranje kako bi se pronašli testisi, procijenila njihova funkcija i isključili dodatni problemi. Ultrazvuk skrotusa ili snimanje magnetskom rezonancom koju izvodi i tumači radiolog često može locirati testise dok potvrđuje odsutnost maternice. Kod ultrazvuka se nespušteni testis obično pojavljuje mali, manje ehogeni od kontralateralnog normalnog testisa i obično se nalazi u preponskoj regiji. S ultrazvukom u boji doppler, vaskularnost nespuštenog testisa je slaba.
Kariotip može potvrditi ili isključiti oblike disgenetskog primarnog hipogonadizma, kao što je Klinefelterov sindrom ili miješana gonadalna disgeneza. Razine hormona (posebno gonadotropini i AMH) mogu pomoći da se potvrdi da su hormoni funkcionalni testisi vrijedni pokušaja spašavanja, kao i stimulacija s nekoliko injekcija humanog korionskog gonadotropina kako bi se izazvalo povećanje razine testosterona.Povremeno, ovi testovi otkrivaju neočekivano i složenije interseksualno stanje.
U još manjoj manjini kriptorhidnih beba koje imaju druge očite urođene mane genitalija, daljnje testiranje je ključno i ima veliku vjerojatnost otkrivanja interseksualnog stanja ili drugih anatomskih anomalija. Dvosmislenost može ukazivati ​​ili na oslabljenu sintezu androgena ili na smanjenu osjetljivost. Prisutnost maternice ultrazvukom zdjelice upućuje na postojanost sindroma Müllerovog kanala (nedostatak AMH ili neosjetljivost) ili ozbiljno viriliziranu genetsku ženku s prirođenom adrenalnom hiperplazijom. Jednoznačni mikropenis, posebno popraćen hipoglikemijom ili žuticom , sugerira kongenitalni hipopituitarizam.
Liječenje
Bez intervencije, spušteni testis će se obično spuštati tokom prve godine života, ali kako bi se smanjili ovi rizici, nespušteni testisi mogu se dovesti u skrotum u ranom djetinjstvu kirurškim zahvatom koji se zove orhiopeksija. Kirurgiju često izvodi pedijatrijski urolog ili pedijatrijski kirurg, ali u mnogim zajednicama još uvijek radi opći urolog ili kirurg.
Kada se testis nalazi u abdomenu, prva faza operacije je istraživanje kako bi se pronašla, procijenila njegova održivost i odredio najsigurniji način da se održi ili uspostavi dotok krvi. U tim situacijama češće su potrebne višestupanjske operacije, ili autotransplantacija i anastomoza.Jednako često, intraabdominalno istraživanje otkriva da testisi ne postoje ( "nestali" ), ili displastični i da se ne mogu spasiti.
Glavna glavna komplikacija svih tipova orhiopeksije je gubitak opskrbe testisa testom, što rezultira gubitkom testisa zbog ishemijske atrofije ili fibroze.
Inicijator radikala
Inicijatori radikala – u hemiji – su  supstance koje mogu proizvesti spojeve radikala,  pod umjerenim  uvjetima i promovirati  reakciju stvaranja  radikala. Takvi spojevi općenito imaju slabe veze, sa malim  energijama disocijacije veze. Ovi pokretači se primjenjuju u industrijskim procesima, kao što je sinteza  polimera. Tipski primjeri su molekule halogena, azo spojevi i  organski i neorganski  peroksidi.
Glavni tipovi inicijacijske reakcije
Sulfatni radikal dodaje jedan alken, formirajući sulfat esterske radikale, odnosno .CHPhCH2OSO3−,  koji dalje dodaju alkene formairanjem  C-C veza. Na ovaj način se dobijaju mnogi stirenski i  fluoroalkenski  polimeri. thumb|600px|centar|Općenita ATRP reakcija. A. Inicijacija; B. Ravnoteža sa skrivenim spojem; C. Propagacija
Sigurnost
Neki inicijatori radikala, kao pso su azo spojevi i peroksidi, često su nestabilni: moraju se čuvati na hladnom mjestu.
Graham Hill
Profesionalna karijera
thumb|left|Graham Hill u Lotusu 49 na stazi u [[Nürburgringu, 1969. godine]] Svoj debi u takmičenju Formule 1 Hill je ostvario u sezoni 1958. na utrci za VN Monaka. U prve dvije sezone, u kojima je vozio za tim Lotusa, Hill nije ostvario dobre rezultate jer je u glavnom odustajao, ostvarivši tek 4 plasmana, ne osvojivši niti jedan bod.
Godine 1960. Hill se pridružio timu British Racing Motorsu (BRM) i tu ostaje 7 sezona (1960.-1966.). Prve dvije sezone su bile dosta uspješnije u odnosu na period iz Lotusa jer je osvojio prvo 4. a onda i 3. mjestu na kraju sezone. U sezoni 1962. je zablistao i od ukupno 9 utrka, ostvaruje 4 pobjede i uz 2 druga mjesta sa osvojenih 42 (52) boda postaje po prvi put prvakom Formule 1. Naredne 3 sezone također ostvaruje dobre rezultate ali ipak zauzima 2. mjesta, dvaput iza Jima Clarka i jedanput je bolji od njega bio John Surtees. Hill je također bio dio takozvane 'britanske invazije' vozača i automobila na utrkama Indianapolis 500 tokom sredine 1960-ih. U tom takmičenju i pobjeđuje 1966. godine. U sezoni 1967. ponovo se vraća u tim Lotusa gdje pomaže na razvoju novog Lotusa 49 sa Cosworthovim V8 motorom. Nakon što su mu timske kolege Jim Clark i Mike Spence poginuli početkom 1968. godine, Hill vodi ekipu i u toj sezoni, po drugi put osvaja prvenstvo. Lotus je u tom periodu bio na zlu glasu, kao krhak i opasan bolid, pogotovo sa novim aerodinamičkim pomagalima koja su ugrađivana. Nakon sudara na utrci za VN SAD-a 1969. godine, voženoj na Watkins Glenu, lomi obje noge i prekida karijeru. Uobičajeno za njega, kada ga ubrzo nakon nesreće pitaju da li ima šta poručiti supruzi, Hill odgovora: "Samo joj poručite da neću biti na plesu slijedeće 2 sedmice." Nakon oporavka, Hill nastavlja sa karijerom u Formuli 1 još nekoliko godina ali nikada više ne postiže ni približno vrijedne rezultate. Iako je što se tiče sportske karijere bio skoncentrisan na takmičenje u Formuli 1, Hill je također zadržao i prisutnost u drugim motosport takmičenjima. Jedini je vozač koji je objedinio tzv. trostruku krunu skupivši 3 titule na slijedećim takmičenjima:
Porodični život
1955. godine, Hill se oženio sa Betti, koja je finansirala vjenčanje jer je Hill sav svoj novac potrošio finansirajući svoje utrke. Imali su dvije kćeri, Brigitte i Samanthu, i sina Damona, koji je i sam kasnije postao svjetski prvak u Formuli 1, kao prvi od dva svjetska prvaka koji su sinovi svjetskih prvaka. (Drugi je Nico Rosberg.)
Barimba
Barimba jest bosanskohercegovačka animirana serija. Prikazivala se na FTV i BHT 1 kanalima u sklopu dječijih programa, a uradila ju je produkcija Marletti d.o.o Sarajevo, 2004-2014. godine. Na FTV-u se prestala prikazivati od 2021. godine.
Serija ima i drugi naslov "Šta ste danas uradili?", a taj serijal emitovao se od 2004. do 2010. godine.
Od 2008. emitovala se druga sezona serijala Barimba, koja traje 25 minuta, za razliku od prve sezone koja je trajala do 10 minuta.
Radnja
Poznati moreplovac, kapetan Barimba, svaku noć posjećuje Idu i Kikija, da provjeri šta su taj dan uradili. Barimba im priča razne priče, i tako ih svaki dan nauči nešto novo. Tu je i vrhunski Barimba bend, koji im, pred spavanje, otpjeva nekoliko pjesama. Glavna poruka ovog serijala je da se svako od nas zapita šta je danas uradio.
PDCD5
Prtein 5 programirane ćelijske smrti je protein koji jr kod ljudi kodiran genom PDCD5.
Ovaj gen kodira protein sa ekspresijom u tumorskim ćelijama tokom apoptoze, neovisno od stimulusa koji je induciraju. Prije indukcije apoptoze, ovaj genski proizvod distribuira se i u jedru i  citoplazmi.
Kada se inducira apoptoza, nivo ovog proteina raste i prelaskom iz citoplazme akumulira se u jedru. Iako njegova tačna funkcija nije definirana, smatra se da ovaj protein ima ranu i univerzalnu ulogu u apoptozi.
Kloniranje i ekspresija
Koristeći analizu razlika predstavnika cDNK, Liu et al. (1999) identificirali su novi gen, označen kao TFAR19, iz ćelija TF1 (ljudske premeloidne ćelijske linije, uspostavljene od pacijenta sa eritroleukemijom) koje su podvrgnute apoptozi, nakon povlačenja GM-CSF iz medija za kulturu ćelija. Gen TFAR19 kodira protein od 125 aminokiselina, sa ATG inicijacijskim kodonom na nukleotidima 25-27. Sadrži mjesto fosforilacije protein-kinaze ovisne o cAMP-u i cGMP-u, više mjesta fosforilacije protein-kinaze C i mjesto fosforilacije kazein-kinaze II. Dijeli značajnu homologiju s odgovarajućim proteinima nekih vrsta, od kvasaca do miševa. Predviđa se je protein TFAR19 lokaliziran u jedru. Analiza točkastih obojenja pokazala je da se TFAR19 sveprisutno eksprimira, ali je najistaknutiji u srcu, sjemenici, bubrezima, hipofizi, nadbubrežnoj žlijezdi i [[posteljica|posteljici. Ekspresija u fetusnim tkivima je znatno niža od ekspresije u tkivima odraslih. Ekspresija TFAR19 je pojačano regulirana u ćelijama tumora koje su u apoptozi i pojačava apoptozu izazvanu faktorom rasta ili lišavanjem seruma.
Aminokiselinski sastav
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Hrast pri Jugorju
Hrast pri Jugorju je naseljeno mjesto u sastavu općine Metlika, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Metlika.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Hrast pri Jugorju je imao 103 stanovnika.
Grm pri Podzemlju
Grm pri Podzemlju je naseljeno mjesto u sastavu općine Metlika, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Admir Lisica
Admir Lisica rođen je u Sarajevu 12. 11. 1991. godine. Tokom 2014. godine diplomirao je na Filozofskom fakultetu u Sarajevu, Odsjek za historiju. Iste godine upisuje magistarske studije, a tokom 2017. godine odbranom magistarske teze pod nazivom „Koncepcija rješenja državno-pravnog uređenja u muslimanskoj politici 1878-1918“ stiče titulu magistra historije. Iskustvo je stekao radeći u medijima i nevladinim organizacijama. Obnašao je dužnost predsjednika i voditelja think-thank Balkanskog centra za analizu i studije, bio je uposlenik u Muzeju „Alija Izetbegović“ na poziciji naučnog radnika istraživača, osnivač je i predsjednik Udruženja za razvoj saradnje domovine i dijaspore. Autor je tri knjige „Priče iz dijaspore i domovinskih zemalja“, „Bošnjačka emigracija: izazovi i perspektive“ i „Bošnjaci pred izazovima globalnih političkih procesa: političko stasavanje jedne nacije“ kao i nekoliko naučnih radova. Autor je i izložbe „Diplomatski put Alije Izetbegovića“ i koautor izložbe „Alija Izetbegović – između Istoka i Zapada“. Član je uredničkog kolegija publikacije „Bošnjaci, Albanci i Turci – Prošlost i perspektive“ i urednik publikacije „Priče iz Hercegovine“ U prethodnom periodu učestvovao je na medunarodnin naučnim konferencijama i skupovima, a kao predavač održavao je predavanja u regionu i dijaspori. Saradnik je međunarodnih instituta i think-thank centara. Predemet njegovog zanimanja su međunarodni odnosi, dijasporne zajednice, te regionalni politički odnosi s fokusom na položaj Bosne i Hercegovine. Autor je nekoliko stotina tekstova koji tematiziraju pomenute teme u regionalnim i bosanskohercegovačkim medijima.
Grm pri Podzemlju
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Metlika.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Grm pri Podzemlju je imao 53 stanovnika.
Napomena: ''Do 1955. iskazivano pod imenom Grm.''
Valentine (tenk)
Valentine je projektiran kao pješadijski tenk, s najvećom debljinom oklopa 65 mm. Zbog nedovoljnog broja lakih tenkova, tokom 1940.-1941. su korišteni u opremanju oklopnih divizija iako su bili prespori za tu ulogu. Prvi puta su korišteni u borbi u pustinjama sjeverne Afrike 1941. godine. Sudjelovali su u gotovo svim većim bitkama na sjeveru Afrike. Sudjelovali su i u invaziji na Italiju, u zapadnoj Europi, na Madagaskaru 1942. i u nekim sukobima na Tihom oceanu u jedinicama Novog Zelanda. Mnogo ih je preinačeno u vozila raznih namjena kao DD-tenkovi, nosači mostova, zapovjedna vozila itd.
Samsun (pokrajina)
Glavni i najveći grad pokrajine je Samsun po čemu je pokrajina i dobila naziv. U gradu se nalazi najveća crnomorska luka u državi.
Distrikti
Pokrajina Samsun je podijeljena na 17 distrikta. Pokrajina Samsun je podijeljena na 17 distrikta od čega su 4 distrikta (boldirani) sastavni dijelovi grada Samsuna.
• 3
Tondo "Pitti"
thumb|300px|desno|Tondo "Pitti", mramorna skulptura Michelangela Buonarrotija Tondo "Pitti" je mramorna reljefna tondo skulptura Madone i Djeteta koju je uradio italijanski renesansni umjetnik Michelangelo Buonarroti. Napravljena je između 1503 - 4 godine i sada se nalazi u Nacionalnom muzeju Bargello u Firenci.
Historija
Nakon četvorogodišnjeg boravka u Rimu, Michelangelo se u proljeće 1501. godine vratio u Firencu na zahtjev svog oca zbog novčanih teškoća koje su pogodile porodicu. Još jedan važan razlog njegovog povratka u rodni grad je i narudžba firentinskih vlasti da uradi jedno od najvažnijih umjetničkih djela u svojoj slavnoj karijeri, skulpturu Davida. Međutim, bilo je nekoliko drugih umjetničkih djela koje je uradio u to vrijeme, među kojima je i Tondo "Pitti", koje se također naziva "Pitti" Madona. Skulpturu Tondo "Pitti" naručio je Bartolommeo Pitti, a nastala je otprilike u isto vrijeme kada i Tondo "Taddei" i Tondo "Doni". Njegov sin Miniato, monah u Monte Olivetu, poklonio ga je Luigiju Guicciardiniju (1487–1551). Benedetto Varchi vidio je rad 1564. godine u kući svog rođaka Piera.
1823. godine firentinske vlasti kupile su ovu tondo skulpturu za 200 škuda iz prodavnice trgovca Fedelea Acciaia. Bila je smještena u Galleria degli Uffizi, a 1873. godine premještena je u Nacionalni muzej Bargello, gdje se i danas čuva.
Opis i stil
Skulptura Tondo "Pitti" je dimenzija 85 x 82 cm, a tondo je naziv koji se koristi za opisivanje skulpture koja je urađena na kružnom disku. Najčešće se može uočiti kod umjetničkih djela u doba renesanse, a brojne Michelangelove kolege i savremenici također su uradili svoje verzije tondo skulptura. Slično kao i Tondo Taddei, Tondo "Pitti" bila je skulptura namijenjena "domu", a ne velikoj građskoj publici, kao u slučaju skulptura David ili Pietà u Bazilici svetog Petra. Mnogi smatraju da je ova skulptura nedovršena, ali valjanost ovog argumenta više se osporava nego s Tondom Taddeijem. Sugerira se da je Michelangelo napustio rad na ovom umjetničkom djelu, koje je naizgled nedovršeno jednostavno zato što mu se tako svidjelo i što im neobrađeni detalji daju sugestivnu snagu koja bi se mogla izgubiti u uglačanijoj verziji. U grupi Tondo Pitti (koju je naručio Bartolomeo Pitti), bilo koji formalni okvir se zanemaruje, a kontura u ovoj skulpturi je ovalna. Madona i dijete su jednostavnije i jasnije oblikovani nego u Tondu Taddei. Lijevom rukom ona grli novorođenče Isusa koji se čitavom težinom naslanja na nju, privijajući mu glavu savijenom rukom naslonjenom na otvorenu knjigu (koja simbolizira mudrost), koja joj leži u krilu.
Madona je smještena na niski kameni blok, ispunjavajući čitavu kompoziciju. Međutim, zbog blago ovalne konture i zbog toga što joj glava malo izlazi van okrugle ivice tonda, čini se da nije stiješnjena. Ovdje su njezine osobine oštrije definirane nego kod onih iz Michelangelovih ranijih Madona. Puni pramenovi kose uokviruju njezino uglasto lice s dubokim jamicama i istaknutijom bradom. Ona nosi neobičan ukrasni pokrivač za glavu (prvi u nizu koji je kasnije koristio Michelangelo) što pojačava izraz budnosti na njenom licu. Kao i u Tondu "Pitti", približavajući lik svetog Ivana također igra podređenu ulogu i nije završen. Čini se da je privukao Madoninu pažnju dok se ona osvrće preko ramena.
Ikonografski motiv za interpretaciju djela odnosi se na temu koja je vrlo popularna u firentinskoj umjetničkoj tradiciji - o ranoj obuci djeteta Isusa u razumijevanju Svetih spisa. Ali u Michelangelovoj verziji mirnoću domaće scene narušavaju brojni predznaci: Madonino zamišijeno i napeto lice, čiji dar drevnog znanja čini se da simbolizira heruvin smješten na prednjoj strani njene frizure; djetetova fizička iscrpljenost, prepuštena pospanosti koja iščekuje njegovu smrt; dio ogrtača njegove majke, koji kao dio leži između njegove ruke i obraza, te između njegova trupa i Madonine ruke, sugerira suptilnu i milosrdnu zaštitu sudarija (maramice za brisanje lica). Kompozitni odjevni predmeti koje je nosila Madona, a sastoje se od ogrtača s tijesno nabranim naborima i široko obrubljenim gornjim dijelom odjeće, te bujni pramenovi kose koji prelaze preko čela ukazuju na sličnosti s mnogo više kompletnijom Bogorodicom od Brugesa, dok joj puno lice s pravilnim crtama liči na Crkvu svetog Grgura Velikog u gradu Sijeni.
Isidor Isaac Rabi
mini|Isidor Isaac Rabi Isidor Isaac Rabi (rođen kao Israel Isaac Rabi, 29. juli 1898 - 11. januara 1988) bio je američki fizičar koji je 1944. dobio Nobelovu nagradu za fiziku za otkriće nuklearne magnetske rezonance, koja se koristi u magnetnoj rezonanci. On je također bio jedan od prvih naučnika u Sjedinjenim Državama koji je radio na šupljem magnetronu, koji se koristi u mikrotalasnim radarima i mikrotalasnim pećnicama.
Rođen u tradicionalnoj poljsko-jevrejskoj porodici u Rymanówu u Galiciji, Rabi je u SAD došao kao beba i odrastao je u njujorškoj Donjoj istočnoj strani. Upisao je Univerzitet Cornell kao student elektrotehnike 1916. godine, ali je ubrzo prešao na hemiju. Kasnije se počeo zanimati za fiziku. Studije je nastavio na Univerzitetu Columbia, gdje je doktorirao na tezi o magnetskoj osjetljivosti određenih kristala. Godine 1927. uputio se u Evropu, gdje se susreo i radio s mnogim najboljim fizičarima tog vremena.
Godine 1929. Rabi se vratio u Sjedinjene Države, gdje mu je Columbia ponudila mjesto na fakultetu. U saradnji s Gregoryjem Breitom, razvio je Breit -Rabijevu jednačinu i predvidio da bi se Stern -Gerlachov eksperiment mogao modificirati kako bi potvrdio svojstva atomskog jezgra. Njegove tehnike korištenja nuklearne magnetske rezonance za uočavanje magnetnog momenta i nuklearnog spina atoma donijele su mu Nobelovu nagradu za fiziku 1944. Nuklearna magnetna rezonanca postala je važno oruđe za nuklearnu fiziku i hemiju, a kasniji razvoj magnetske rezonance iz nje učinio ju je važnom i za područje medicine. alt=Three men talking. The one on the left is wearing a tie and leans against a wall. He stands head and shoulders above the other two. The one in the center is smiling, and wearing an open-necked shirt. The one on the right wears a shirt and lab coat. All three have photo ID passes.|lijevo|mini| Rabi (desno) sa kolegama nobelovcima [[Ernest Lawrence|Ernestom O. Lawrenceom (lijevo) i Enricom Fermijem (u sredini)]] desno|mini| [[Anoda|Anodni blok originalnog šupljeg magnetrona, koji prikazuje rezonantne šupljine, razvili su John Randall i Harry Boot sa Univerziteta u Birminghamu]] lijevo|mini| Rabi sa drugim dobitnicima Nobelove nagrade [[John Bardeen|Johnom Bardeenom (lijevo) i Wernerom Heisenbergom (desno) 1962.]]
Enid Tahirović
Enid Tahirović  je bivši profesionalni bosanskohercegovački rukometaš. Igrao je na poziciji golmana. Tokom perioda od 2000. do 2012. nastupao je za reprezentaciju Bosne i Hercegovine pri čemu je ostvario 100 nastupa uz postignuti gol. Nastupao je za niz klubova, od RK Bijeljina, gdje je započeo karijeru, preko RK Željezničar Sarajevo, RK Bosna Sarajevo i nekadašnjeg prvaka Evrope HSV Hamburga. Bio je jedan od najboljih golmana Bundeslige. Profesionalnu karijeru završio je 2012. godine nastupajući za klub HSV Hamburg, nakon što je prethodne 4 godine proveo u Frisch Auf Göppingenu.
Odbijanje
Odbijanje ili odvikavanje je proces postepenog uvođenja ljudskog ili nekog drugog sisarskog dojenčeta u ono što će biti u njegovoj ishrani za odrasle, uz istovremeno povlačenje zaliha majčinog mlijeka.
Proces se odvija samo kod sisaraa, jer samo oni proizvode mlijeko. Smatra se da je dojenče potpuno odjajeno nakon što se više ne hrani majčinim mlijekom (ili flaširanim zamjenama).
Ljudi
U nekim kulturama odvikavanje napreduje uvođenjem hranjenja djeteta obrocima koje je roditelj prožvakao zajedno s nastavkom dojenja, što je praksa poznata kao premastikacija. Ta je praksa bila važna u čitavoj ljudskoj povijesti jer je prirodno dala djetetu znatno poboljšani izvor proteina, osim što je spriječavala nedostatak gvožđa. Međutim, premastikacijska hrana od njegovatelja slabijeg socioekonomskog statusa u područjima endemskih bolesti može rezultirati prijenosom bolesti na dijete.
Kontroverzno je kako i kada odviknuti odojče. Američka pedijatrijska akademija preporučuje hranjenje bebe majčinim mlijekom samo tokom prvih šest mjeseci života. Mnoge majke smatraju dojenje izazovnim, posebno u zemljama u kojima se mnoge majke moraju vratiti na posao relativno brzo nakon rođenja djeteta.
Uzrast
Naučno se mogu postaviti različita pitanja; neke od najjednostavnijih empirijskih uključuju: Budući da u ovim brojevima postoje značajni rasponi i odstupanja (neka dojenčad se nikada ne doje, ili se samo nakratko doje, naprimjer), orijentacija po u medijani (najčešća dob) korisnije je nego u gledanje u prosjek.
Uzimajući u obzir biološke mjere zrelosti, koje je posebno istražila Katherine Ann Dettwyler, daje se raspon dobi od 2 1⁄2 do sedam godina, kao doba odvikavanja analogno drugim primatima – "prirodno doba odvikavanja". To ovisi o vrstama, naprimjer: odvikavanje kod primata koji nisu ljudi često je povezano s nicanjem trajnih kutnjaka (ljudi: 5 1⁄2 do šest godina); upoređujući trajanje dojenja sa dužinom trudnoće (vrijeme gestacije) daje faktor od oko 6 kod čimpanzi i gorila (ljudi: 6 × 9 mjeseci = 54 mjeseca = 4 1⁄2 godina); tjelesna težina se može uporediti sa porođajnom težinom (četverostruko povećanje porodne težine daje oko 2 1⁄2 do 3 1⁄2 godina za ljude; 1⁄3 težina odraslih daje 5 do 7 godina za ljude); i slično za ostale mjere.
IC 3856
IC 3856 (također poznat kao PGC 1616133) je spiralna galaksija i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 27. januara 1904. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Velika nagrada Meksika 2018.
Velika nagrada Meksika 2018. (službeno poznata kao "FORMULA 1 GRAN PREMIO DE MÉXICO 2018") automobilska je trka Formule 1 koja se održala 28. oktobra 2018. na stazi Autódromo Hermanos Rodríguez u Ciudad de México, Meksiko. Ovo je bila devetnaesta trka u sezoni 2018., i ujedno i 19. trka za Veliku nagradu Meksika.
Daniel Ricciardo osvojio je drugi pol poziciju ove sezone, 3. u karijeri. Vozač Red Bulla Max Verstappen ostvario je peti pobjedu u karijeri. Na drugom mjestu završio je Sebastian Vettel iz Ferrarija, dok je podijum popunio njegov timski kolega Kimi Räikkönen.
Britanski vozač u bolidu Mercedesa, Lewis Hamilton, je u trci za Veliku nagradu Meksika osvojio četvrtu poziciju što mu je bilo dovoljno da osvojio peti naslov svjetskoga prvaka i izjednačio se s Juan Manuelom Fangijom.
Prvi trening
Vrijeme koje su postigli prvih pet vozača na prvom treningu.
Drugi trening
Vrijeme koje su postigli prvih pet vozača na drugom treningu.
Treći trening
Vrijeme koje su postigli prvih pet vozača na trećem treningu.
Jacksonville (Florida)
Jacksonville je najveći grad savezne države Floride po broju stanovnika i najveći grad po površini na kontinualnim Sjedinjenim Američkim Državama. Sjedište je okruga Duval, u kojem se vlada prvi put sastala 1968. godine. Konsolidacija je omogućila znatnu veličinu Jacksonvillu i postavila većinu metropolitanskog stanovništva unutar granica grada. Procjenjeni broj stanovnika je 842.583 prema zadnjoj procjeni 2013. godine i najnaseljeniji je grad u Floridi i jugoistoku a 13. po broju stanovnika u cijelom SAD-u. Jacksonville je srž Jacksonvillskog metropolitanskog područja sa 1.345.596 stanovnika.
Svjetsko prvenstvo u nogometu 2014 - grupa C
U grupi C, Svjetskog prvenstva u nogometu 2014. godine na izvlačenju 6. decembra 2013. godine u Costa do Sauipeu izvučene su reprezentacije Kolumbije, Grčke, Obale Slonovače i Japana. Za nosioca grupe C je postavljena reprezentacija Kolumbija. Utakmice u ovoj grupi počinju 14. juna i završavaju 24. juna 2014.
Utakmice
Utakmice se igraju u Belo Horizonteu, Recifeu, Braziliji, Natalu, Cuiabi i Fortalezi.
Napomene
<references group="lower-alpha"/>
Batnoga
Batnoga je naseljeno mjesto u sastavu općine Cetingrad, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Slunj.
Stanovništvo
Napomena: ''U 1857. i 1869. iskazano pod imenom Radovica. Sadrži podatke za naselje Ruševica u 1869. i 1880., a u 1880. podatke za naselja Donja Žrvnica i Gornja Žrvnica koja su iskazivana pod imenom Žrvnica. Za 1869. i 1880. dio podataka sadržan je u naselju Cetinski Varoš. Sadrži podatke i za bivše naselje Radovica od 1880. do 1948. U 2001. smanjeno izdvajanjem naselja Begovo Brdo, Delić Poljana, Kuk i Polojski Varoš. Od 1857. do 1880. te u 1981. i 1991. sadrži podatke za naselje Begovo Brdo. U 1869., 1880., 1981. i 1991. sadrži podatke za naselja Delić Poljana i Polojski Varoš. Od 1857. do 1880., od 1910. do 1931. te 1981. i 1991. sadrži podatke za naselje Kuk.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Batnoga je imalo 481 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Begovo Brdo (Cetingrad)
Begovo Brdo je naseljeno mjesto u sastavu općine Cetingrad, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Slunj. Kao samostalno naseljeno mjesto, Begovo Brdo postoji od popisa 2001. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela iz naselja Batnoga.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Begovo Brdo je imalo 4 stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. godine pogledati pod Batnoga.
Napomena: ''U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Batnoga. Kao dio naselja iskazivano od 1890. Od 1857. do 1880. te 1981. i 1991. podaci sadržani u naselju Batnoga.''
Jugorje (čvor)
Slovenija:
Čulo mirisa
mini|Olfaktorni sistem čovjeka: 1 – Mirisni bulbus 2 - Mitralne ćelije 3 – [[Kost 4 – Mirisni epitel 5 – Mirsni glomerul 6 – Mirisni neuroni]] Čulo mirisa je jedno od pet ljudskih čula. Njegovi receptori reagiraju na hemijske podsticaje (draži) raznih plinovitih hemijskih tvari koje se otapaju na sluznici. Ova vrsta osjeta nastaje kad mirisne čestice podražuju tzv. Schultzeove ćelije, kojih u čovjeka ima oko 600.000, a raspoređene su po mirisnoj regiji u sluznici gornje nosne školjke.
Temeljni dijelovi nosa građeni su od koštanog i hrskavičnog tkiva. Oni čine korijen nosa i nosnu pregradu septum, koja uzdužno dijeli nosnu šupljinu na dva dijela. Kosti lobanje iza nosa pune su šupljina koje se nazivaju paranazalni sinusi. Oni se otvaraju u nosnu šupljinu i kao i nosni putevi, prekriveni su sluznicom. Osjet njuha kod čovjeka, majmuna, ptica, reptila i vodozemaca mnogo je slabiji od osjeta njuha ostalih sisara.
Sastoji se od organa za osjećanje mirisa, a osjetilne ćelije su smještene u sluznici u gornjem dijelu nosne šupljine. Nervni impulsi iz čulnih ćelija odlaze živcem do odgovarajućeg centra u velikom mozgu gdje nastaje osjećaj mirisa.
Proces osjećanja mirisa
Mirisne materije šire se u gasovitom stanju zrakom tako da dospijevaju u nosnu šupljinu, gdje budu registrirane od strane čula mirisa. U gornjem dijelu nosne šupljine nalaze se ogranci mirisnog nerva gradeći tzv. mirisno polje. Ono sadrži mirisne čulne ćelije, čije su dlačice osjetljive na mirisne materije. Oko njih se nalaze obične ćelije nosne sluzokože. Položaj ovih ćelija u nosu je zanimljiv: kod normalnog nosnog udisanja samo malo zraka dospije do mirisnih ćelija. Da bi se osjetile mirisne materije potrebno je dublje udisati, odnosno “njušiti”. Mirisne materije se osjetite tako što se otope na vlažnoj nosnoj sluznici do koje dospijevaju. Tako otopljene one podražuju mirisne ćelije. Nastali podražaj prenosi se impulsima kroz mirisni nerv do centra za miris u mozgu.
Zaštita čula mirisa
Očuvanje čula mirisa je vrlo važno jer se njime kontrolira kvalitet hrane i zraka. Neprijatan miris je pokazatelj pokvarene hrane i prisustva štetnih otrovnih materija u udahnutom zraku. S druge strane, prijatan miris pospješuje lučenje sokova za varenje hrane.