cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
M2 Browning
Opis
Konstrukcija mitraljeza zasnovana je na načelu kratkog trzanja cijevi. To znači da se nakon opaljenja, zatvarač i cijev trzaju unazad kao jedna cjelina. Kad zatvarač naiđe na odgovarajući ispust, veza između zatvarača i cijevi se prekida tj. dolazi do odbravljivanja. Nakon toga zatvarač po inerciji nastavija kretanje unatrag. Budući da je dužina trzanja cijevi manja od dužine metka kažemo da se radi o kratkom trzanju cijevi. Poznato je da, kod oružja s kratkim trzanjem cijevi, brzina kretanja zatvarača u trenutku odvajanja od cijevi zavisi od brzine trzanja cijelog sistema. Zbog velike mase najvećeg broja takvih oružja ova brzina često nije dovoljna da zatvaraču osigura dostatnu energiju za obavljanje predviđenog rada, pogotovo kad se jedan dio energije mora trošiti na pokretanje nabojnjače. Zbog toga se u ovakve konstrukcije ugrađuju dodatni uredaji (nazivaju ih akceleratorima) čija je zadaća da ubrzaju kretanje zatvarača. Kod mitraljeza Browning ubrzavanje se obavlja pomoću dviju poluga. One u trenutku odbravljivanja primaju udarac od nosača cijevi i prenose ga na zatvarač. Radi osiguravanja ravnomjernosti rada (bez udara) ove poluge imaju tačno definiran profil. Alat i pribor mitraljeza uz mitraljez se isporučuje veći broj različitih alata i pričuvnih dijelova. lzmeđu ostalog u kompletu se nalaze okviri za nošenje mitraljeza na tovarnim grlima, pričuvna cijev, šest metalnih kutija za streljivo (u svakoj je smještena nabojnjača sa 105 ili 110 metaka), šipka za čišćenje cijevi, vrećica za prikupljanje članaka nabojnjače, te nizač metaka koji omogućuje punjenje nabojnjače s metcima. Da bi se mitraljez napunio potrebno je najprije podići poklopac kućišta, izdići naviše donosač metaka, staviti nabojnjaču tako da prvim metkom nalegne na dodatke uvodnika, te pustiti donosač tako da njegov kljun zađe između prvog i drugog metka, a zub zakvači za vijenac čahure.
IC 4206
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
M2 Browning
Municija
thumb|Samohoni protivavionski top Meat Chopper. M2 Browning mitraljez koristi slijedeće tipove muninicije:
Verzije
Glavnim nedostatkom mitraljeza M2 smatra se kompliciranost zamjene pregrijane cijevi u borbenim uvjetima. Zbog toga su 1982. godine belgijski stručnjaci napravili na temeljnoj konstrukciji Browningovog mitraljeza nekoliko izmjena. Tako je neprekidni navoj pomoću kojeg se cijev učvršćivala u kućištu zamijenjen isprekidanim kako bi se spajanje brže obavilo. Ugrađen je u uređaj za pravilno fiksiranje cijevi, te promijenjen oblik ručice. Drugi nedostatak mitraljeza Browning, a posebice verzije s teškom cijevi M2HB (oznaka HB dolazi od engleskog heavy barrel što znači teška cijev), je njena velika masa. Sam mitraljez ima masu gotovo četrdeset kilograma, tronožno postolje dodatnih dvadeset. Zato je nekoliko proizvodača pokušalo na razne načine smanjiti ukupnu masu mitraljeza, ali bez nekog značajnog uspjeha. Neki vojni stručnjaci smatraju da je nedostatak mitraljeza Browning i premalena brzina gađanja (iznosi oko 500 met/min), što je osobito izraženo prigodom gađanja ciljeva u zraku. Zato je američka firma General Electric razvila verziju ovog mitraljeza (oznaka M85) koja ima dvije brzine gađanja: 450 met/min prigodom gađanja ciljeva na zemlji, a 1050 met/m prilikom gađanja ciljeva u vazduhu. Postije verzije s portivavionskim postoljem M-63, te tronožnim postoljem M-3. Ukupna masa postolja M-63 iznosi 72 kg, a postolja M-3 oko 20 kg. Za postolje M-3 razvijen je dodatak (označen kao M-1) ko-ji omogućuje da se i s postolja M-3 mogu gađati ciljevi u zraku. Masa ovog dodatka iznosi godom gađanja ciljeva u zraku. Bez obzira na spomenute nedostatke gotovo je sigurno da će se mitraljezi Browning u kalibru 12,7 mm još dugi niz godina koristiti u mnogim vojskama za obavljanje najrazličitijih zadaća.
Upotreba
thumb|M2 mitraljez montiran na M113 oklopni transporter. M2 Browning je prvi put korišten tokom Drugog svjetskog rata u različitim namjenama i zadaćama od strane američe vojske i njenih saveznika. Model .50 AN/M2 s lakom cijevi koji je bio montiran na avione, imao je prosječnu brzinu paljbe od 800 metaka u min. te se koristio pojedinačno ili u grupama od čak 8 mitraljeza u avionima u rasponu od P-47 Thunderbolt do B-25 Mitchell.
M2HB montiran na teško postolje pokazao se vrlo korisnim u obrambenim ulogama ili u operacijama blokade cestovnih raskrsnica koje su koristili njemački pješadinci ili motorna vozila. Također, M2 se zbog mogućnosti paljbe na velike udaljenosti koristio i u uklanjanju neprijateljskih snajperista koje klasična pješaija nije mogla doseći. Četverostrukim postavljanjem .50 M2HB mitraljeza na oklopno vozilo, dobiva se učinkovito oružje u borbi protiv zrakoplova u niskom letu, gdje svaki pojedinačni mitraljez raspolaže s 200 metaka. Nadimak ovakvog vozila bio je Meat Chopper i zbog njega su napadi Luftwaffea postali manji krajem II svjetskog rata. Isto tako, budući da su se njemački snajperisti nalazili prikriveni na stablima, Meat Chopper je paljbom po drveću mogao uništiti stablo, a njime i snajperista na njemu.
Za razliku od Evrope, M2HB se nije koristio na pacifičkom ratištu. Razlozi su bili teška prohodnost pješadije po džungli kao i sama težina oružja. Koristile su ga jedino motorizovane jedinice na Filipinima kako bi uništile japansku blokadu Manile. Završetkom rata, M2HB se u Aziji koristio na ratištima korejskog poluotoka i Vijetnama. Početkom rata u Iraku 2003. godine, vojnik Paul Ray Smith je sa mitraljezom M2HB montiranim na oklopni transporter M113 ubio između 20 i 50 neprijatelja koji su napali američke vojnike. Tako je spasio i pokretnu ambulantu i ranjene vojnike koji su nakon toga evakuirani. Budući da je u toj borbi poginuo, P. R. Smith je posthumno nagrađen Medaljom časti.
Korisnici
thumb|Njemački vojnik s M2 mitraljezom na rampi helikoptera. thumb|Dvostruki M2 HB mitraljez.
Sulusko more
thumb|Položaj Suluskog mora Sulusko more se nalazi u jugozapadnom području Filipina. Od Južnog kineskog mora koje se nalazi sjeverozapadno odvojeno je ostrvom Palawan a od Celebeskog mora na jugoistoku odvaja ga Sulu arhipelag. Borneo se nalazi na jugozapadu a Visayas na sjeveroistoku.
Ovo more sadrži brojna ostrva. Ostrva Cuyo i Cagayan Sulu su dio filipinske pokrajine Palawan dok su Mapun i Turtle ostrva u sastavu pokrajine Tawi-Tawi. Također, unutar Sulu mora se nalazi i Tubbataha, filipinski nacionalni morski park koji se nalazi na listi svjetske baštine. mini|lijevo|200px|[[Ajkula u nacionalnom parku Tubbataha]]
Sulusko more u popolarnoj kulturi
Jedan od likova iz američkog naučnofantastičnog serijala Zvjezdane staze Hikaru Sulu je dobio ime po ovom moru. Glumac George Takei koji tumači ovu ulogu prema viziji Genea Roddenberryja, producenta ovog serijala, imenovan je prema ovom moru i predstavlja čitavu Aziju umjesto da se koristi specifično ime određene države.
Sarajevska crvena linija
Sarajevska crvena linija je naziv za memorijalni događaj koji se desio 6. aprila 2012. godine a kojim je obilježena 20. godišnjica početka opsade Sarajeva. Događaj je organizovan u saradnji Grada Sarajeva i institucije East West Theatre Company. Sastojao se od instalacije 11.541 prazne crvene stolice postavljenih duž ulice Maršala Tita, od Vječne vatre do područja između zgrade Predsjedništva BiH i Alipašine džamije. Spomen događaj je posvećen građanima Sarajeva ubijenim u periodu od 1992. do 1996. godine.
Autori su opisali Sarajevsku crvenu liniju kao dramu i muzičku poemu posvećenu građanima Sarajeva ubijenim tokom opsade svoga grada.
Program
250px|mini|desno|Pogled na Sarajevsku crvenu liniju Centralni dio događaja desio se ispred spomenika Vječna vatra. Stolice, koje su simbolizirale svakog ubijenog građanina Sarajeva, su postavljene u 825 redova a linija koja se formirala od istih, protezala se dužinom od oko 800 metara. Stolice su simbolizirale ubijene građane Sarajeva, kojih je prema podacima Centra za istraživanje i dokumentaciju tokom četverogodišnje opsade bilo 11.541.
Od ukupnog broja stolica, njih 643 su bile male stolice koje su predstavlja ubijenu djecu. Na neke od njih, tokom događaja, prolaznici su postavili igračke poput medvjedića ili plastičnih automobila, simbolizirajući nevinost ubijene djece.
Izložba fotografija napravljenih tokom događaja je 2014. godine upriličena u turskom Istanbulu.
Historija
Opsada Sarajeva od strane Vojske Republike Srpske, vremenski duža i od opsade Lenjingrada tokom Drugog svjetskog rata, je trajala skoro 4 godine. Tokom tog perioda oko 380.000 stanovnika Sarajeva je većim dijelom ostalo bez hrane, struje, vode i grijanja.
Dana 6. aprila 1992. godine, oko 40.000 ljudi iz svih krajeva Bosne i Hercegovine skupili su se na trgu zahtjevajući od političara mir i popuštanje nacionalnih tenzija.
Evropska zajednica je priznala bivšu jugoslavensku republiku SR Bosnu i Hercegovinu kao nezavisnu državu nakon što je većina njenog stanovništva na referendumu održanom 29. februara i 1. marta 1992. godine glasalo za nezavisnost. Međutim, glasanje se održalo prema etničkoj liniji gdje se u općinama sa većinskim bošnjačkim i hrvatski stanovništvom, glasalo za nezavisnost dok su u općinama sa većinskim srpskim stanovništvom uglavnom glasalo za ostanak u krnjoj Jugoslaviji, koja bi bila pod apsolutnom srpskom dominacijom.
Etničko jedinstvo, demonstrirano na trgu u Sarajevu, je iritiralo srpske nacionaliste, koji su tokom demonstracija pucali u masu iz obližnjeg hotela, ubivši pri tome 5 ljudi. Srpski nacionalisti, uz pomoć bivše JNA i susjedne Srbije, izvršili su opsadu Sarajeva i u roku od nekoliko mjeseci okupirali oko 70% teritorije BiH, djelomično protjeravši nesrbe sa teritorije pod svojom kontrolom.
Magistralni put M14.1
Magistralna cesta M14.1 je magistralna cesta u Bosni i Hercegovini koji povezuje Draksenić i magistralnu cestu M14 i Zvornik. Cesta je duga 275 km i u Šepku se nadovezuje na magistralnu cestu magistralnu cestu M19.
Oznaka
Broj 14.1 magistralne ceste je broj iz nomenklature cesta Jugoslavije iz 1987. godine. Od 15. novembra 2014. godine, odlukom Vlade Federacije Bosne i Hercegovine, dijelovi ove magistralne ceste će se preimenovati u magistralnu cestu M207.
Gravitropizam
thumb|Primjer gravitropizma u ostacima podruma jedne [[Rimsko Carstvo|rimske vile u Arheološkom parku Baia, Italija.]] Gravitropizam – poznat i kao geotropizam – je okretanje ili kretanje rasta biljaka ili gljiva kao odgovor na gravitaciju, odnosno silu Zemljine teže. To je opće obilježje svih viših i mnogih nižih biljaka, kao i ostalih organizama. Charles Darwin je bio jedan od prvih koji je naučno dokumentirao kako korijenje pokazuje pozitivan gravitropizam, a stabljika negativan. To znači da korijen raste u pravcu gravitacije (tj. dolje), a stabljika raste u suprotnom smjeru (tj. gore). Ovakvo ponašanje može se lahko dokazati s bilo kojom biljkom u saksiji. Kada se položi na bočnu stranu, sve veći dio u izdanka će početi ispoljavati negativan gravitropizam. Zeljaste (nedrvenaste) stabljike ispoljavaju mali stepen stvarnog savijanja, ali većinom se javljaju pokreti preusmeravanja kao posljedica rasta korijena ili stabljike prema vani.
Gravitropizam korijena
Korijen raste diobom matičnih ćelija u meristemu, koji se nalazi na vrhu korijena (korijenova kapa) i kasnijim širenjem ćelija samo u području vrha, poznatom kao zona istezanja. Diferencijalni rast u tropizmima uglavnom uključuje izmjene kod širenja ćelija u odnosu na izmjene u diobi ćelije, iako uloga diferencijalnog rasta u diobi u proizmima nije isključena kod graha. Gravitaciju osjeća vrh korijena i ove informacije prenosi na zonu istezanja, kako bi se održavalo upravljanje rastom i stvaranjem efikasnog odgovora na rast korijena s promjenama orijentacije u daljem rastu korijena. Postoji obilje dokaza koji pokazuju da korijen odgovara na utjecaj gravitacije putem normalnog kretanja biljnog hormona auksina koje je poznato kao polarni transport auksina. To je opisano u projekciji koja je poznata kao Cholodny-Wentov model iz 1920. godine. Model su nezavisno predložili ruski/ukrajinski naučnik Nikolai Cholodny sa Univerziteta u Kijevu 1927. i Frits Warmolt Went sa Kalifornijskog tehnološkog instituta 1928., oba na osnovu rada iz 1926. Auksina ima u gotovo svakom organu i tkivu biljke, ali kada je preorijentiran u polje gravitacije, može pokrenuti diferencijalni rast koji vodi ka zakrivljenosti korijena.
Gravitropizam izdanaka
Gravitropizam je sastavni dio rasta biljaka, koji putem usmjeravanja njihovog položaja povećava kontakt sa sunčevim zracima i osigurava da korijen raste u ispravnom pravcu. Rast zbog gravitropizma posredovan je promjenama u koncentraciji biljnih hormona auksina u ćelijama.
Diferencijalna osjetljivost na auksin objašnjavaju Darwinova originalna zapažanje da stabljike i korijenje snagama gravitacije odgovaraju na suprotan način. U oba slučaja, auksin se prikuplja prema težini vektora na donjoj strani. U korijenima to dovodi do inhibicije širenja ćelija na donjoj strani i istovremenom zakrivljavanju korijena prema težini (pozitivni gravitropizam). U stabljici se auksin također prikuplja na donjoj strani. Međutim, u ovom tkivu povećanje širenja ćelija dovodi do zakrivljenosti izdanka (statolitski gravitropizam).
Uspravni rast biljnih dijelova protiv gravitacije zove se "negativni gravitropizam", a rast korijena naniže označava se kao "pozitivni gravitropizam"
Statolit: kako biljka osjeća gravitaciju
U korijenovoj kapi (tkivu na vrhu korijena) postoji poseban podskup ćelija, pod nazivom statocite. Unutar tih ćelija, u percepciju gravitacije uključeni su specijalizovani amiloplasti (gravitropizam). Ove amiloblasti gušće su od citoplazme i zovu se statoliti, a mogu se taložiti po težini vektora. Statoliti su povezani u mrežu aktina i smatra se da je njihovo taloženje gravitropni signal koji se prenosi aktiviranjem mehanosenzitivnog kanala. Gravitropni signal zatim dovodi do preorijentacije toka auksinskog nosača i naknadne preraspodjele auksinskih tokova u korijenovoj kapi i korijenu u cjelini. Na promjenu odnosa koncentracije auksina dolazi do diferencijalnog rasta korijenskog tkiva. Uzeto zajedno, korijen se zatim okreće i prati gravitacijske stimulanse. Statoliti se mogu naći i u endodermnom sloju cvasti stabljike. Preraspodjela auksina uzrokuje zaokret u smjeru koji je suprotan gravitacijskim stimulansima.
Posredovanje fitohromom
Osim što je faktor tropizma (fototropizam), svjetlost može potisnuti gravitropnu reakciju. Kao što promjene usljed crvenog svjetla često mogu preokrenuti dotadašnje reakcije na dugo crveno svjetlo, za ovu pojavu se vjeruje da je posredovana putem fitohroma.
Kompenzacija
thumb|200px|Kompenzacijska reakcija savijanja stabljike [[Coprinusa. C - kompenzacijski dio stabljike.]] Savijanje stabljike gljiva slijedi neke odrednice koje kod biljaka nisu uobičajene. Nakon zauzimanje horizontalne i normalne vertikalne orijentacije vršnog dijela (regija C na slici) počinje uspravljanje. Na kraju ovaj dio ponovo dobija ravan položaj, a zakrivljenost se koncentrira u blizini baze gljive. Ovaj efekt se zove kompenzacija (ili ponekad, autotropizam). Tačan uzrok takvog ponašanja je nejasnan, a postoje najmanje dvije hipoteze.
Oba modela dobro uklapaju početne podatke, ali ovaj drugi je također u stanju da predvidi savijanje iz različitih uglova preorijentacije. Kompenzacija je manje očigledna kod biljaka, ali u nekim slučajevima može se uočiti kombinirajući tačna mjerenja sa matematičkim modelima. Osjetljiviji korijeni su stimulirani nižim nivoima auksina, a viši nivo auksina u donjoj polovini manje stimuliraju rast, što dovodi do donje zakrivljenosti (pozitivni gravitropizam).
Gravitropni mutanti
Mutanti sa izmenjenim odgovorom na gravitaciju izolirani su u nekoliko biljnih vrsta, uključujući i Arabidopsis thaliana (jedan od modelnih sistema koji se koriste za genetička istraživanje kod biljaka). Ovi mutanti imaju promjene negativnog gravitropizma u hipokotilu i/ili izdanku ili pozitivnog gravitropizma u korijenu, ili pak oboje. Identificirani su sa različitim efektima na gravitropni odgovor na svakom organu, uključujući i mutante koji gotovo zaustavljaju gravitropni rast i oni čiji efekti su slabi ili uvjetni. Kada se identificira, mutant se može proučavati za utvrđivanje prirode nedostatka (određenih razlika u odnosu na nemutirani divlji tip). To može pribaviti informacije o funkciji izmijenjenih gena, a često i o procesu koji se proučava. Osim toga, mutirani gen može se identificirati, a time i zaključiti o funkciji odgovarajućeg fenotipa.
Gravitropni mutanti su utvrđeni za akumulaciju efekata škroba, kao što su oni koji utiču na gen PGM1 kod Arabidopsis thaliana, uzrokujući stvaranje plastida – predvidivih statolita – koji su manje gusti. Ovo podržava hipotezu o škrobnim statolitima koji su manje osjetljivi na gravitaciju. Drugi primjeri gravitropnih mutanata uključuju one koji utiču na transport ili odgovor na hormon auksin. Pored informacija koje mutanti pružaju o gravitropizmima koji omogućuju transport i odgovor na auksine, oni imaju ulogu i u identifikaciji mehanizama kojima se uređuje prijenos i mobilno djelovanje auksina, kao i njihovi učinci na rast.
Tu je i nekoliko kultivirnih biljaka koje ispoljavaju izmijenjene gravitropizme u odnosu na druge vrste ili druge sorte u okviru svoje vrste. Neka drveća imaju "tužan" (sa visećim granama) ili njišući rast, dok grane i dalje odgovaraju na gravitaciju, ali pozitivnim odgovorom, a ne normalnim negativnim. Druge su lijene (tj. ageotropne ili agravitropne) sorte kukuruza (Zea mays ) i sorte riže, ječma i paradajza, čiji izdanci rastu uz tlo.
Tiraspol
Tiraspol je glavni i najveći grad Pridnjestrovske Moldavske Republike, autonomne pokrajine Moldavije. Smješten je na istočnoj obali rijeke Dnjestar. U gradu živi 135.700 stanovnika.
Tiraspol znači grad na Dnjestru, a predstavlja slovenizirani grčki naziv koji vodi porijeklo od riječi Tiras (Dnjestar) i polis (grad). Osnovan je 1792. godine. Osnivač grada je bio Aleksandar Suvorov. Od 1929. do 1940. godine bio je glavni grad Autonomne Sovjetske Moldavske Republike. Gradonačelnik Tiraspola je Andrey Bezbabchenko.
Suhumi
Suhumi je glavni i najveći grad Abhazije, autonomne pokrajine Gruzije i de facto nezavisne države. Smješten je na obali Crnog mora. Osnovan je sredinom 6. vijeka p.n.e. Prema popisu iz 1989. godine, grad je imao 121.406 stanovnika, ali je broj stanovnika pao na oko 40.000 usljed posljedica oružanog sukoba Abhazije i Gruzije. Prema popisu iz 2011. godine u gradu živi 62.914 stanovnika.
Grad je poznat po botaničkom vrtu, koji je jedan od najstarijih na Kavkazu. Suhumi ima veliki broj istraživačkih instituta, uključujući Abhazijski univerzitet i Suhumi institut. Od 1945. do 1954. godine u gradu se nalazio labaratorij za fiziku koji je bio uključen u program razvoja nuklearnog naoružanja Sovjetskog Saveza.
Transport
U gradu postoji nekoliko autobuskih i trolejbuskih linija. Sa ostalim gradovima Abhazije je povezan autobuskim linijama. A željeznicom je povezan sa Moskvom i Sočijem. U gradu postoji nacionalni aerodrom Babushara.
Denali
thumb|right|260px|Denali u julu Denali ili Mount McKinley najviši je planinski vrh u Sjevernoj Americi s visinom od 6194 m. Dio je Aljaškog masiva, a nalazi se u unutrašnjosti američke savezne države Aljaske. Centralni je dio Nacionalnog parka Denali.
Prvi Evropljanin za koga je dokumentirano da je otkrio ovaj vrh bio je George Vancouver 1794, a 1903. zabilježen je prvi pokušaj uspona na ovu planinu od strane Jamesa Wickershama, koji se završio neuspješno. Prvi ovjereni uspon na ostvaren je 7. juna 1913, a izveli su ga Hudson Stuck, Harry Karstens, Walter Harper i Robert Tatum.
Historija
George Vancouver bio je prvi Evropljanin koji je vidio Denali. Tada je za njega rekao da je "ogromna daleka planina", dok je geodetski premjeravao Knik Arm 6. maja 1794.
Ruski istraživač Lavrentij Zagoskin istraživao je rijeke Tanana i Kuskokwim 1843. i 1844. i bio je vjerovatno prvi Evropljanin koji je otkrio ovu planinu s njene druge strane.
Geologija i karakteristike
Denali je granitni blok nastao tektonskim pritiskom Pacifičke ploče ispod Sjevernoameričke ploče. U isto vrijeme sedimentni materijali iznad i oko planine odneseni su erozijom. S vrhom od 6168 m Denali je najviši vrh u Sjevernoj Americi i najsjevernija planina na svijetu viša od 6000 m.
Kopjenica
Kopjenica je naseljeno mjesto u sastavu općine Ključ, Bosna i Hercegovina.
Spisak het-trikova u Bundesligi
Od osnivanja Bundeslige 1963. godine do danas 110 puta je postignut tri (hattrick) ili više golova u jednoj utakmici. Prvi nogometaš koji je ostvario ovaj podvig je bio Otto Geisert, koji je postigao tri gola za Karlsruher u pobjedi 4-2 protiv Nürnberga.
Jadrč
Hrvatska:
Mezometrij
Mezometrij je mezentera maternice. Gradi glavninu njenog širokog ligamenta, isključujući dio koji je graniči sa materničnom tubom, (srednjim jajovodom ili mezosalpinksom) i jajnikom (mezovarij).
Mezometrij graniči sa mezosalpinksom. Duž njegove strukture proteže se mokraćovod.
Demokratski pokret Srbije
Demokratski pokret Srbije poznatiji kao DEPOS je bila politička koalicija desnog centra sastavljena pred izbore u Srbiji 1992. godine.
Sastav
DEPOS-u su pripadale slijedeće stranke:
Izborni rezultati
Na skupštinskim izborima 1992. godine osvaja 16,89% i 50 poslanika. Uoči skupštinskih izbora 1993 DSS napušta koaliciju, ali joj se zato pridružuje Građanski savez Srbije (GSS). Na tim izborima DEPOS dobija 16,64% i 45 poslanika. Koalicija će se razbiti odmah poslije izbora radi toga što će Nova demokratija napraviti koalicioni sporazum sa SPS-om i podržat će vladu Mirka Marjanovića.
IC 4207
IC 4207 (također poznat kao PGC 2110457) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 967 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 0,30 (84 hiljade sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (56 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 21. marta 1903. godine.
Mačkovec pri Dvoru
Mačkovec pri Dvoru je naseljeno mjesto u sastavu općine Žužemberk, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
IC 4207
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mačkovec pri Dvoru
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Novo Mesto.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Mačkovec pri Dvoru je imao 107 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Mačkovec. U 1953. povećano za naselje Brod koje je ukinuto. U 2009. izvršena je manja razmjena teritorija između naselja Mačkovec pri Dvoru i Mali Lipovec, a u 2011. između naselja Mačkovec pri Dvoru i Sadinja vas pri Dvoru.''
Ranokršćanska bazilika u Zenici
Ranokršćanska bazilika u Zenici, nalazila se na lokalitetu Bilimišće, općina Zenica, Bosna i Hercegovina.
Historija
Za razliku od ostalih područja Bosne i Hercegovine, oblast srednje Bosne nikad nije bila toliko u fokusu interesovanja rimskih vlasti kao npr. istočni i sjeverozapadni rudonosni dijelovi ove države. Ipak, ne treba čuditi veći broj nađenih bazilika u ovom regionu, kada se zna da su ovdje postojala naselja poput Aque S u Sarajevu i municpium Bistuensium sa upravnim i crkvenim središtem, oko čije se lokacije u nauci 120 godina vodi polemika. Reprezentativna bazilika, otkrivena u Zenici, ide u prilog lociranju Bistue Nova u Zenici.
Opis
Ćiro Truhelka na području Zenice otkrio je ostatke veće rimske zgrade na čijim je osnovama, kasnije podignuta ranokršćanska bazilika, koja je prema Truhelki katedralna. Spadala je u tzv. dvojne bazilike (basilica gemina) Riječ je o dvije crkve simetrički građene jedna do druge, tako da im je jedan uzdužni zid zajednički. Ovakav tip crkve je rijedak i ima ih nekoliko u Evropi.
Jedna od takve dvojne crkve služila je kao katedrala, a druga kao župna crkva tj. basillica urbana. Najčešće se katedralna crkva nalazila s desne strane, gledajući od oltara, kakav je bio slučaj i sa zeničkom dvojnom bazilikom. Katedralna crkva bila je i bogatije ukrašena spram župne crkve.
Bazilika izgorjela je u požaru. Datiranje ove starokršćanske crkve, može se najsigurnije smjestiti prije 530. godine, pa samim time sagrađena je u V stoljeću.
Crijep
Crijep je naseljeno mjesto u općini Višegrad, Bosna i Hercegovina.
Kamičak (Ključ)
Kamičak je naseljeno mjesto u sastavu općine Ključ, Bosna i Hercegovina.
Historija
U naselju Kamičak nalazi se Stari grad Kamičak, na blagom uzvišenju oko kojeg se nalazi relativno ravno zemljište, na lijevoj obali rijeke Sane, oko 15 km nizvodno od Ključa. Najveći dio grada danas je zarastao u gusto rastinje i pristup gradu je veoma otežan.
Posljednji put se spominje pred pad pod tursku vlast 1495. godine.
Stari grad se ponovo spominje 1694, u vrijeme Ključke kapetanije sa sjedištem u Ključu na Sani. Obuhvatala je dva kadiluka kliškog sandžaka i to Ključ i Jezero s gradovima Ključ, Kamičak i Jezero, a graničila je s Kamengradskom, Džisri-Sanskom, Petrovačkom i Jajačkom kapetanijom.
O srednjovjekovnom gradu Kamičku nalazimo pisane podatke tek iz 18. stoljeća, kada je imao posadu, sve do 1824. godine. Napušten je prije 1833. godine.
Srednjovjekovni grad Kamičak se prostire u pravcu sjeveroistok-jugozapad. Ulaz u grad se nalazi na jugoistočnom zidu obora. Grad se sastoji od masivne kule koja se nalazi na jugozapadnoj strani i obora koji se nalazi na jugoistočnoj strani. Čeona kula je istaknuta u odnosu na izduženi nepravilni oblik obora. Osnova kule ima kružni oblik čija debljina zidova u donjem dijelu iznosi cca 2,5 do 3,2 m, koji se sužavaju prema vrhu. Zidovi kule su očuvani do visine od cca 8,0 m, a zidovi obora do visine cca 7,0 m. Zidovi kule i obora su zidani lomljenim kamenom sa krečnim malterom kao vezivnim sredstvom. Krov je imao šatorasti oblik i bio je prekriven šindrom.
Mali Jadrč
Mali Jadrč je naseljeno mjesto u sastavu grada Vrbovskog, Primorsko-goranska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Vrbovsko.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Mali Jadrč je imao 35 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Mali Jadrč je imalo 87 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Prvi saziv Narodne skupštine Republike Srbije
Prvi saziv Narodne skupštine Srbije konstituisan je 11. januara 1991. godine. Poslanici u ovaj saziv izabrani su na prvim višestranačkim izborima održanim 9. decembra 1990. godine. Skupština u ovom sastavu trajala je do 25. januara 1993. godine.
Predsjednik
Za predsjednika Skupštine izabran je Slobodan Unković, a 5. juna 1991. ga je zamijenio Aleksandar Bakočević, koji je bio njen predsjednik do drugog saziva 25. januara 1993. Potpredsjednici Skupštine bili su Vukašin Jokanović, Radovan Pankov, Pavić Obradović i Borivoje Petrović, sekretar je bio Vladeta Popović, a njegov zamjenik Slobodan Mladenović.
Vlada
Za predsjednika vlade Srbije izabran je Dragutin Zelenović koga je tokom mandata zamijenio Radoman Božović (1991-93).
Sigma veza
Sigma veze (σ veze) – u hemiji, najjači su tipe kovalentne hemijske veze. Formiraju se naglavačke na preklapanju između atomskih orbitala. Sigma veze se najčešće jednostavno definiraju za diatomske molekule pomoću jezika i alata simetrije grupa. U ovom formalnom pristupu, σ-veza je simetrična u odnosu na rotaciju oko osi veze. Po ovoj definiciji, zajednički oblici sigma veza su s+s, pz+pz, s+pz i dz2+dz2 (gdje je z is definirano kao os veze).
Kvantna teorija također ukazuje na to da su molekulske orbitale (MO) identičnih simetrije zapravo mješavina ili hibridiziraju. Kao praktična posljedica ovog miješanja diatomskih molekula, u talasnim funkcijama e + e i pz + pz molekulske orbitale postaju uklopljene. Obim ovog miješanja (ili hibridizacije) zavisi od relativne energije MO-a u sličnoj simetriji. thumb|right|150px|1sσ* antivezna moleculska orbitala u H2 sa čvornim poljem.
Za homodiatomiku, veze σ orbitala nemaju čvornih polja, na kojima je talasna funkcija jednaka nula (0), bilo između vezanih atoma ili prolaze kroz vezane atome. Odgovarajuća anti veza, ili σ* orbitala, definirana je prisustvom jedne čvorne ravni između dva vezana atoma.
Sigma veze su najjači tip kovalentnih veza, zbog direktnog preklapanja orbitala, a elektroni na ovim vezama se ponekad nazivaju sigma elektroni.
Simbol ove veze je grčko slovo σ. Kada se gleda kroz osi veza, σ MO ima kružnu simetriju, zbog čega liči na "s" atomsku orbitalu.
Viševezni kompleksi
Prelazni metalni kompleksi koji imaju višestruke veze, kao što je divodikov kompleks, imaju sigma veze između više vezanih atoma. Ove sigma veze se mogu dopuniti drugim interakcijama vezanja, kao što su donacija zadnje π-veze, kao u slučaju W(CO)3(PCy3)2(H2), a čak i δ-veze, kao u hrom(II) acetatu.
Organske molekule
Organske molekule su često ciklični spojevi koji sadrže jedan ili više prstenova, kao što je benzen, a često se sastoji od mnogih sigma veza, uz pi veze. Prema pravilu sigma veze, broj sigma veza u molekuli je ekvivalentan broj atoma plus broj prstenova minus jedan:
Molekule bez prstena mogu biti predstavljene kao stablo sa brojem veza jednakom broju atoma minus jedan (kao u divodiku, H2, sa samo jednomm sigma vezom ili amonijaku, NH3, sa 3 sigma veze). Između bilo koja dva atoma, nema više od jedne sigma veze.
Molekule sa prstenom imaju dodatne sigma veze, kao što je benzenov prsten, koje imaju 6 C-C sigma veza unutar prstena sa 6 C-atoma. Antracenska molekula, C14 H10, ima tri prstena, tako da je pravilo da broj sigma veza iznosi 24 + 1 - 3 = 26. U ovom slučaju postoji 16 C-C sigma i 10 C-H veza.
Dragan Mektić
Dragan Mektić (rođen 24. decembra 1956) bosanskohercegovački je kriminalist i političar. Od 31. marta 2015. je na funkciji ministra sigurnosti Bosne i Hercegovine, te je član Srpske demokratske stranke (SDS).
Život i karijera
Dragan Mektić je rođen 24. decembra 1956. u Prnjavoru (FNRJ).
Srednju mašinsku školu završio je u Banjoj Luci, nakon čega je završio višu upravnu školu, te diplomirao kriminalistiku na pravnom fakultetu Univerziteta u Zagrebu, glavnom gradu Hrvatske.
Mačkovec pri Škocjanu
Mačkovec pri Škocjanu je naseljeno mjesto u sastavu općine Škocjan, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Dragan Mektić
Život i karijera
Dragan Mektić je od 1980. do 1997. godine rukovodio policijskoj stanici, gdje je se bavio na suzbijanju općeg i finansijskog kriminala. Nakon toga, od 1997. do 2003. godine, Mektić je bio zaposlen u obavještajnom sektoru Bosne i Hercegovine. Od 2003. do 2006. godine je bio zamjenik tadašnjeg ministra sigurnosti BiH Bariša Čolak, nakon čega je devet godina, od 2006. do 2015. godine, bio direktor Službe za poslove sa strancima Bosne i Hercegovine. 31. marta 2015. godine Mektić je imenovan za ministra sigurnosti Bosne i Hercegovine u sklopu vlade između Srpske demokratske zajednice (SDS), Hrvatske demokratske zajednice BiH (HDZ BiH) i Stranke demokratske akcije (SDA), na čijem je čelu Denis Zvizdić.
Mačkovec pri Škocjanu
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Novo Mesto.
Dragan Mektić
Porodica
Dragan Mektić je oženjen i otac dvoje djece.
Mačkovec pri Škocjanu
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Mačkovec pri Škocjanu je imao 28 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Mačkovec.''
UDFy-38135539
Prvo otkriće je napravljeno tokom augusta i septembra 2009. pomoću Hubbelovog teleskopa. Ovo je prva galaksija iz epohe reionizacije, tj. kosmološkog perioda nakon Velikog praska. Taj period je počeo između 150 miliona i 1 milijarde godina nakog Velikog praska.
Mala Cikava
Mala Cikava je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Novo Mesto, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Novo Mesto.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Mala Cikava je imala 115 stanovnika.
Napomena: ''U 2000. izvršena je manja razmjena teritorija između naselja Mala Cikava i Novo Mesto, a u 2006. između naselja Mala Cikava i Mali Slatnik. U 2010. smanjeno za dio naselja koji je priključen naselju Novo Mesto.''
Imbibicija
Imbibicija (lat. imbibitio = usisavanje, upijanje, vlaženje, namakanje) je posebna vrsta difuzije kada se voda upija u čvrste materije – koloide, izazivajući ogroman porast zapremine. Primjeri uključuju upijanje vode sjemenkama i suhim drvetmo. Bez pritiska imbibicije, klice nisu u stanju da izađu iz zemlje na otvoreno, a bez toga oni se vjerovatno ne bi mogli uopće razviti.
Imbibicija je difuzija koja nastaje kretanjem vode skupa sa koncentracijskim gradijentom, gdje sjemena i drugi takvi materijali su gotovo bez vode koju lahko upijaju. Potencijalni gradijent vode između apsorbenta i upijajane vode, od suštinskog je značaja za imbibiciju. Osim toga, za bilo koju materiju koja upija bilo koju tečnost, neophodan je afinitet između te materije i tečnosti.
Imbibicija nastaje kada vlažeća tečnost istiskuje nevlažeċu tekućinuj, za razliku od isticanja gdje bezvlažna faza potiskuje tečnost za vlaženje. Dva procesa su upravljana različitim mehanizmima. Jedan od primjera imbibicije koji se javlja u prirodi je apsorpcija vode putem hidrofilnih koloida. U takvim supstancama količini vode znatno doprinosi matriksni potencijal. Primjeri biljnih materijala koji pokazuju imbibiciju su suhe sjemenke prije klijanja. Imbibicija također može biti u vezi sa genetskim satom koji kontroliše cirkadijske ritmove u Arabidopsis thaliana i (vjerovatno) drugim biljkama. Drugi primjer je imbibicija u Amottovom testu.
Različite vrste organskih materija imaju različite kapacitete imbibicije. Proteini imaju vrlo visok kapacitet imbibiranja, a zatim skrob nešto manje, a celuloza najmanje. To je razlog zašto proteinske sjemenke graška nabubri više od skrobnih sjemenki pšenice.
Imbibicija vode povećava zapreminu imbibanta, što dovodi do imbibicijskog pritiska. Ovaj pritisak može biti ogromne jačine. Ova činjenica može se dokazati cijepanjem stijena umetanjem suhih drvenih stabljika u pukotine stijena i dodavanjem u vodu. Ova tehnika koja se koristila još od vremana kada su drevni Egipćani cijepali kamene blokove.
Tokom transplantacije kože (djelimične i pune debljine), njeni primjerci primaju kisik i ishranu putem imbibicije, održavajući ćelije do procesa stvaranja anastomoze i revaskularizacije kojima se ponovno uspostavlja novi dotok krvi u tim tkivima.
Prefontaine Classic 2016.
Prefontaine Classic 2016. bio je 41. izdanje godišnjeg atletskog mitinga u Eugeneu i četvrta stanica Dijamantne lige 2016.
Nord-Trøndelag
Nord-Trøndelag (norv.: Nord-Trøndelag fylke) je jedan od 19 okruga Norveške. Nalazi se u sjevernom dijelu norveške geografske regije Trøndelag.
Prefontaine Classic 2016.
Izdvojena postignuća
Kendra Harrison istrčala je drugo vrijeme svih vremena na 100 m s preponama: 12.24, samo 3 stotinke sporije od tadašnjeg svjetskog rekorda, koji je još od 1988. držala Jordanka Donkova. Ovo je bio i novi rekord Sjeverne i Srednje Amerike i Kariba, a dosadašnji je držala Brianna Rollins (2013).
Nord-Trøndelag
Prostire se na površini od 22.412 km2 i 6. je po veličini okrug države što čini oko 6,83% teritorije Norveške. U okrugu je prema procjeni iz 2014. godine živjelo 135.142 stanovnika što ga čini 16. okrugom u Norveškoj po broju stanovnika.
Prefontaine Classic 2016.
Izdvojena postignuća
Kenijka Ruth Jebet, koja se takmiči za Bahrein, također je istrčala drugo vrijeme svih vremena na 3000 m s preprekama: 8:59.97. Ona je druga atletičarka koja se spustila ispod granice od 9 minuta nakon svjetske rekorderke, Gulnare Samitove-Galkine (8:58.81 iz 2008). Time je postavila novi azijski rekord. Njena bivša zemljakinja, Hyvin Jepkemoi, koja je utrku završila na 2. mjestu, postavila je novi afrički rekord, dok je trećeplasirana Emma Coburn srušila rekord Sjeverne i Srednje Amerike i Kariba.
Nord-Trøndelag
Graniči sa okruzima Nordland na sjeveru i Sør-Trøndelag na jugu, Švedskom na istoku i Norveškim morem na zapadu. Glavni i najveći grad je Steinkjer.
Prefontaine Classic 2016.
Rezultati
Nisu prikazani rezultati disciplina koje se ne boduju u Dijamantnoj ligi 2016.
Nord-Trøndelag
Historija
Innherred, jedan od distrikta okruga, je bilo važno područje tokom Vikinškog doba a poznato je i po bitci kod Stiklestada. Okrug je nastao 1804. godine i bio je poznat kao "Nordre Trondhjems amt" do 1919. godine. Od 1950-ih, porast stanovništva okruga je manji od državnog prosjeka.
Ljubošina
Ljubošina je naseljeno mjesto u sastavu grada Vrbovskog, Primorsko-goranska županija, Republika Hrvatska.
Nord-Trøndelag
Historija
2016. skupštine dva okruga koja su se razdvojila 1804. godine su izglasala ponovno spajanje u jedan okrug koji će se desiti 2018. godine. 250px|mini|lijevo|Oplofjord
Ljubošina
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Vrbovsko.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Ljubošina je imala 173 stanovnika.
Napomena: ''U 1857. i 1869. podaci su sadržani u naselju Gomirje, kao i dio podataka u 1880. Sadrži podatke za bivša naselja Carevo Brdo i Trnova Poljana koja su do 1948. iskazivana kao naselja.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Ljubošina je imalo 269 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Ligament
Ligamenti – u anatomiji – su fibrozno vezivno tkivo  koje međusobno povezuje kosti, a poznati su kao zglobni ligamenti ili  zglobna vezišta. fibrozni ligament ili pravi ligament.
Nauka o ligamenatima je  je poznata kao dezmologija (od grč.  δεσμός - desmos = traka + -λογία – logia = nauka, znanje, učenje).
Ligamenti su slični tetivama i fascijama, jer su svi građeni od vezivnog tkiva. Razlike u njima su u vezama koje čine; ligamenti povezuju jedan kost sa  drugom, a tetive povezuju mišiće  za kost i fascije mišića ih povezuju sa drugim mišićima. Svi se nalaze  u skeletnom sistemu ljudskog tijela. Ligamenti se obično ne mogu prirodno regenerirati. Međutim, postoje i matične ćelije periodontalnih ligamenata  koje se nalaze u blizini vilica,  koji su uključeni u regeneraciju odraslih parodontalnih ligamenata.
CONCACAF Gold kup
CONCACAF Gold kup (španski: Copa de Oro de la CONCACAF) je međunarodno nogometno takmičenje nacionalnih nogometnih ekipa članica CONCACAF-a za određivanje kontinentalnog prvaka Kariba, Sjeverne i Centralne Amerike.
CONCACAF Gold kup se uglavnom održava svake druge godine. Izuzetak su bili turnir 1996. koji se održao nakon treće godine i turnir 2003. godine koji se održao nakon godinu dana. Pobjednici dva CONCACAF Gold kupa igraju baraž za odlazak na Kup konfederacija. U slučaju da jedna ekipa osvoji dva uzastopna prvenstva pravo odlaska na Kup konfederacija stiče bez igranja baraža.
CONCACAF šampionat prije CONCACAF Gold kupa
CONCACAF je osnovan u sadašnjem obliku 18. septembra 1961. godine. Prethodno je bio podijeljen u manje regionalne podjele. Do tada su glavni savezi bili Confederacion Centroamericana y del Caribe de Futbol (CCCF) koji je osnovan 1938. godine (sastojao se od Centralne Amerike i većine Kariba) i nogometnog saveza Sjeverne Amerike (NAFC) osnovanog 1946. godine (koji se sastojao od Sjeverne Amerike a članice su bile SAD, Meksiko, Kanada i Kuba). Svaka konfederacija je održavala svoje takmičenje: CCCF prvenstvo i NAFC prvenstvo. CCCF prvenstva su se održala 10 puta u periodu od 1941. do 1961. godine kojeg je Kostarika osvojila sedam puta (1941, '46, '48, '53, '55, '60, '61), a po jednom El Salvador (1943), Panama (1951) i Haiti (1957). NAFC prvenstvo se održalo četiri puta: prvobitno 1947. i 1949. godine i kasnije, nakon 41 godinu odsustva; 1990. i 1991. godine. Meksiko je NAFC prvenstvo osvajio tri puta (1947, '49, '91) te Kanada jednom (1990).
CONCACAF prvenstvo
Nakon osnivanja CONCACAF konfederacije u sadašnjem obliku 1961. godine spajanjem NAFC-a i CCCF-a počelo se sa održavanjem kontinentalnog nacionalnog prvenstva. Prvo prvenstvo se održalo dvije godine nakon nastanka CONCACAF konfederacije u kojem je El Salvador izabran kao prva zemlja domaćin (1963). Prvi pobjednik prvenstva je bila Kostarika. The CONCACAF Campeonato de Naciones, kako se tada prvenstvo zvalo, održavalo se svake dvije godine u periodu 1963-1973. Drugo prvenstvo (1965) koje je održano u Gvatemali osvojio je Meksiko. Prvenstvo 1967. godine koje je održano u Hondurasu je osvojila Gvatemala. Prva reprezentacija koja se drugi put okrunila zlatnom medaljom je bila Kostarika. Ovo je bio i prvi naslov za nekog organizatora CONCACAF prvenstva. Dvije godine poslije i Meksiko je po drugi put osvojio prvenstvo koje se održalo prvi put na Karibima, na Trinidad i Tobagu. Sljedeće prvenstvo je održano 1973. na Haitiju kojeg je osvojio domaćin. Ovaj šampionat je ujedno bio i prvi u nizu kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 1974. Sljedeća dva prvenstva održana 1977. i 1981. su osvojili domaćini Meksiko i Honduras. Posljednja dva šampionata 1985. i 1989. godine su održana na području cijelog kontinenta bez fiksnog domaćina a pobjednici su bili Kanada i Kostarika.
CONCACAF Gold kup
Nakon ukidanja CONCACAF prvenstva CONCACAF konfederacija je opet 1990. kreirala takmičenje koje će odlučiti o novom kontitnetalnom šampionu. Ovaj događaj je imenovan kao CONCACAF Gold kup, a prvi domaćin novog kontinentalnog prvenstva su bile Sjedinjene Američke Države. Zemlja domaćin je ujedno postala i prvi prvak novog kontinentalnog takmičenja. Sljedeća tri šampionata je osvojio Meksiko (1993, 1996. i 1998). Na Gold kupu 1996. godine po prvi put je učestvovala ekipa koja nije članica CONCACAF-a Brazil.
Nakon 2000. godine broj učesnika na Gold kupu sa dotadašnjih 8 je povećan na 12 ekipa. Ujedno je povećan i broj pozivnica za ekipe koje nisu članice CONCACAF-a. Pobjednik prvenstva je bila Kanada pobijedivši u finalu Kolumbiju. Nakon tog prvenstva uslijedila je dominacija Meksika i Sjedinjenih Američkih Država koje su ujedno ekipe sa najviše šampionskih naslova.
Rezultati
(ekipe sa pozivnicom napisane u italiku) 1 Kostarika i Jamajka rezultatom 1–1 i nakon produžetaka podijelile treće mjesto. 2 Više se nisu igrale utakmice za treće mjesto. Poraženi polufinalisti su tu poziciju dijelile.
Matići (čvor)
Bosna i Hercegovina:
Hrvatska:
Korjenovo
Korjenovo je naseljeno mjesto u sastavu općine Ključ, Bosna i Hercegovina.
Spisak epizoda serije "Lud, zbunjen, normalan"
Bosna i Hercegovina
U Bosni i Hercegovini prikazano je 8 sezona serije Lud, zbunjen, normalan. Šesta sezona serije premijerno je prikazana 3. novembra 2014. na Novoj TV. U Bosni i Hercegovini 6. sezona premijerno se prikazala na Face TV-u 4. aprila 2015. Sedma sezona serije premijerno je prikazana 5. aprila 2015. na Novoj TV, a u Bosni i Hercegovini emitiranje 7. sezone krenulo je od 4. maja 2015. na Face TV-u. Osma sezona serije premijerno je prikazana 15. maja 2015. na Novoj TV, a u BiH na Face TV-u od 29. februara 2016.Deveta sezona premijerno je prikazana 3. novembra 2015. na Novoj TV. Deseta, sezona serije krenula je s premijernim emitiranjem od 26. juna 2016. na televiziji B92.
Nova TV je naručila novih 36 epizoda kako bi zaključili brojku na 300 epizoda serije.
Jedanesta sezona serije kreće sa emitiranjem na Novoj TV od 17. februara 2020. svakog radnog dana u terminu 20:20 sati.
Crni Vrh (Višegrad)
Crni Vrh je naseljeno mjesto u općini Višegrad, Bosna i Hercegovina.
Mala Strmica
Mala Strmica je naseljeno mjesto u sastavu općine Šmarješke Toplice, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Mala Strmica je imala 26 stanovnika.
IC 4208
IC 4208 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 21. marta 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Krasulje
Krasulje su naseljeno mjesto u sastavu općine Ključ, Bosna i Hercegovina.
Kapela (Hrvatska)
Kapela je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Bjelovar.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Kapela je imala 2.984 stanovnika, od čega u samoj Kapeli 428.
Općina Kapela
Napomena: ''Nastala iz stare općine Bjelovar. Od 1857. do 1880. dio podataka sadržan je u općini Rovišće.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Kapela je imalo 508 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Male Poljane
Male Poljane su naseljeno mjesto u sastavu općine Škocjan, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Male Poljane su imale 42 stanovnika.
Babotok
Babotok je naseljeno mjesto u sastavu općine Kapela, Bjelovarsko-bilogorska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Bjelovar.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Babotok je imao 112 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Babotok je imalo 154 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Oblasti u Bugarskoj
mini|desno|300px|Podjela Bugarske na administrativne jedinice - oblasti Oblasti u Bugarskoj su najviši stepen administrativne podjele ove države. Od 1999. godine Bugarska je podjeljena na 28 oblasti (bugarski: области) koje se uglavnom poklapaju sa 28 distrikta koji su postojali do 1987. godine. Oblasti su nazvane prema glavnom gradu odnosno administrativnom centru te oblasti. Ovaj prvi nivo administrativnih jedinica se dalje dijeli na općine (bugarski:община) kojih je u Bugarskoj ukupno 264.
Sofija kao glavni grad i najveće naselje u državi ima poseban status te čini centar ne samo države već i oblasti Sofija-grad.
Prema rezultatim zadnja dva popisa stanovništva (2001. i 2011) najmnogoljudnija oblast je oblast glavnog grada Sofije a najmanje stanovnika je u oblasti Vidin. S druge strane oblast Sofija je najmanja oblast ali i oblast koja je najgušće naseljena sa 957,44 stanovnika po km2 (2011). Oblast Burgas je najveća oblast u Bugarskoj.
Čengići
Čengići su naseljeno mjesto u općini Višegrad, Bosna i Hercegovina.
Male Brusnice
Male Brusnice su naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Novo Mesto, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Novo Mesto.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Male Brusnice su imale 48 stanovnika.
Češalj
Češalj je naseljeno mjesto u općini Višegrad, Bosna i Hercegovina.
Gavez
Gavez lat. Symphytum officinale je  višegodišnja cvjetnica roda  Symphytum  u porodici Boraginaceae, ajedno sa  još trideset i četiri druge vrste roda. Da bi se mogla razlikovati od drugih predstavnika  roda  Symphytum, ova vrsta jedina je poznata kao obični gavez  ili pravi gavez.
Gavez je porijeklom iz Evrope, a može se se na drugim mjestima, uključujući i Sjevernu Ameriku, gdje je unesena vrsta i ponekad kao sjeme. Cvjetove gaveza najčešče oprašuju bumbari i njima srodni insekti
Opis
Čvrste stabljike gaveza mogu dostići visinu i do 1,3 m