cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nína Dögg Filippusdóttir
Biografija
Nína je rođena u Reykjavíku. Njeni roditelji Bylgja Scheving i Filippus Gunnar Árnason, su se kao vrlo mladi razveli, kad je Nína imala dvije godine. Odrasla je u rejkjaviskom gradskom okrugu Breiðholt. Sa 19 godina radila je godinu dana kao Au Pair u Danskoj, te je imala namjeru pohađati glumački školu, ali je ubrzo odustala od te ideje. Nína je apsolvirala Islandsku umjetnička akademiju 2001. godine. U njenoj glumačkoj klasi bili su i glumci Björn Hlynur Haraldsson i Víkingur Kristjánsson, koje je upoznala u pozorišnoj grupi Vesturport. Prije početka filmske karijere igrala je uz pozorišnim komadima kao: Faust (Vesturport, Gradsko pozorište Reykjavik), Woyzeck (Vesturport, Barbican, Gradsko pozorište Reykjavik), Surf i Rambo 7 (Islandsko nacionalno pozorište), Romeo and Juliet (Vesturport, The Young Vic, Playhouse, Gradsko pozorište Reykjavik), i predstavi po romanu Kao voda za čokoladu (Gradsko pozorište Reykjavik).
Privatni život
Njen polubrat je bio islandski muzičar, kompozitor i glumac Sigurjón Brink. Ima kćerku rođenu 2006. i sina rođenog 2011, sa svojim partnerom, glumcem i producentom Gíslijem Örnom Garðarssonom.
IC 160
IC 160 (također poznat kao MCG -2-5-44 i PGC 6511) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 256 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,30 (97 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (60 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 2. januara 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Veletin
Tvrđava Veletin pripadala je župi Zagorje koja je u 15. vijeku u posjedu vlastele Kosače.
Veletin je smješten na desnoj obali rijeke Neretve između naselja Ocrkavlja i Doljana na području Bjelimića, na visoko uzdignutoj stijeni iznad korita Neretve (oko 400 metara). Tvrđava je nepravilnog četverougla. Prilaz tvrđavi je sa jugoistočne strane. Na ulazu je kamena stolica uklesana u živoj stijeni. Prvobitno je pripadala vlasteoskoj porodici Sankovića, a zatim Kosača. Tvrđava se prvi put spominje u historijskim izvorima  29. juna 1442. godine. Tada tvrđava već ima svoje podgrađe. U dokumentu se navodi da je Vukac Deković iz podgrađa Veletina koji je u Bosni (Vochaç Dechouich de subtus castrum Velletin prouintie Bosine) ugovorio šestogodišnju službu i izučavanje zanata kod kožara Radete Nenkovića. Veletin se spominje u poveljama za Stjepana Vukčića Kosaču (1444 – Veletin Vsagorie castello con contato; 1448 – castrum Welletin; 1454 – civitate Velletino cum castris et pertinentiis suis). Početkom aprila 1465. godine podignuta je tužba protiv braće Radelje i Miobrata Dragovića ljude bosanskog vlastelina Jurja Čemerovića iz Podveletina (de Subtus Velletin rusticos Jurgi Cemerouich de Bosina). Na širem području su značajni lokaliteti sa stećcima koji ukazuju na naseljenost područja.
Danas su od ove tvrđave ostale samo ruševine, a ispred ulazne kapije u grad sačuvana je kamena stolica. Nakon pada Bosne pod Osmansku vlast, nekad poslije 1465. godine, ova tvrđava postepeno propada.
Sarin
Sarin (O-izopropil metilfosfonofluoridat) jest izuzetno otrovna supstanca koja utiče isključivo na nervni sistem. Klasificirana je kao hemijsko oružje za masovno uništenje po UN Rezoluciji 687, a proizvodnja i skladištenje ove supstance je zabranjeno 1993. po Konvenciji o hemijskom oružju.
Hemijska svojstva
mini|lijevo|180px|Hemijska struktura sarina Po strukturi i biološkom dejstvu sarin je sličan insekticidima poput melationa i lijekovima poput mestinona, neostigmine i antiliriuma.
Sarin je na sobnoj temperaturi bezbojna i bezmirisna tečnost. Isparava relativno brzo (oko 36 puta brže od tabuna drugog nervnog agenta). I njegova para je također bezbojna i bezmirisna. Moguće ga je učiniti trajnijim dodatkom određenih ulja ili prerađevina petroleja.
Uskladišteni sarin ne može trajati dugo, tek nekoliko sedmica do nekoliko mjeseci.
Biološke indikacije
Sarin napada nervni sistem živih bića.
Kada se simuliše funkcionalni motorni neuron ili parasimpatetički neuron on otpušta neuroprenosnik acetilholin koji prenosi impuls do mozga. Nakon toga enzim acetilholinesteraza razlaže acetilholin da bi se mišić opustio.
Sarin remeti rad nervnog sistema tako umjesto enzima holinesteraze, gradi kovalentnu vezu na mjestima na kojim bi obično acetilholin prolazio kroz hidrolizu. Zbog ovoga se nervni impulsi kontinuirano prenose.
Početni simptomi nakon izlaganja sarinu su nos koji curi, stiskanje u grudima. Ubrzo nakon toga osoba ima poteškoće sa disanjem, gubi kontrolu nad tjelesnim funkcijama pa povraća i mokri.
Udisanje sarina ili dodir sa njim preko kože je izuzetno opasan. Čak i koncentracija pare odmah prodire u kožu. Ljudi koji se izlože sarinu a ne dobiju odgovarajući tretman mogu imati posljedice za čitav život.
Čak i u malim količinama sarin može biti smrtonosan. Smrt može uslijediti i minutu nakon direktnog udisanja 0,01 miligrama po kilogramu tjelesne težine ako se u kratkom vremenskom roku ne dadne protivotrov, obično atropin i pralidoksim.
Fitohemijski spojevi
Fitohemijski spojevi ili fitohemikalije su prehrambeni mikrokonstituenti voća i povrća. Najčešće su definisane kao hemijske ili nutritivne komponente u biljkama, voću i povrću koje imaju uticaja na zdravlje ljudi. Pojam fitohemikalije obuhvata više hiljada biološki aktivnih hemikalija pronađenih u biljkama. Neke fitohemikalije su identificirane kao komponente hrane, a njihovo otkrivanje je još u toku.
Fitohemijski spojevi u ishrani
Fitohemikalije voća i povrća su tvari koje nastaju u procesu metabolizma biljaka. Fitohemikalije sa tehnološkog aspekta su značajne kako u području prehrambenog inženjerstva i prehrambene tehnologije tako i u području farmacije i medicine. Većina fitohemikalija su antioksidanti. Tehnološki aspekt fitohemikalija obuhvata hemiju, poznavanje svojstava tokom procesa prerade i poznavanje biohemijskih mehanizama tokom degradacije. Posljednjih godina tržište funkcionalne hrane i dodataka prehrani na bazi fitohemikalija ima nagli porast. Zbog toga istraživanja mehanizama ekstrakcije fitohemikalija postaje područje izučavanja kako prehrambenih tako i hemijskih i farmaceutskih inženjera. Sa stanovišta farmacije i medicine tek u posljednjih 10 do 20 godina izolirane su brojne tvari s zaštitnim učinkom u namirnicama biljnog porijekla koje su nazvane "sekundarne biljne tvari".
Terapeutsko djelovanje
Na osnovu epidemioloških nalaza redukcije rizika nastanka raka kod prehrane bogate voćem i povrćem, započela su brojna istraživanja  biljnih  sastojaka koji djeluju potencijalno hemoprotektivno. Danas je poznato između 5.000 do 10.000 sekundarnih biljnih tvari. Samo u zelju i kupusu je do sada pronađeno 49 različitih fitohemikalija i njihovih metabolita. Sistematizacija i klasifikacija fitohemikalija u voću i povrću je jako opsežna u ovisnosti koji se kriterij sistematizacije primjeni. Ljekovito djelovanje sastojaka biljaka (npr. luk, bijeli luk, zelje) bilo je poznato starim Egipćanima još prije 3.000 godina. Pojedinačni značajni spojevi iz grupe fitokemikalija su:
Björn Thors
Björn Thors je islandski glumac, producent i režiser. Poznat je po ulogama u filmu Djúpið (2012) i televizijskoj  seriji Brot (2019).
Biografija
Björn se prvi put pojavljuje kao režiser islandskog filma Reykjavik Guesthouse: Rent a Bike, kog je režirao zajedno sa režiserkom Unnur Ösp Stefánsdóttir.
Nagrade
Dobitnik je islandske filmske i televizijske nagrade Edduverðlaunin na dodjeli 2010. godine za najbolju sporednu ulogu u islandskoj televizijskoj seriji Fangavaktin za ulogu Kennetha Mánija.
Hermes
Hermes ili Hermo (grč. Ἑρμῆς, Hermễs) bio je jedan od dvanaest Olimpijaca, starogrčki glasnik bogova, zaštitnik putnika, lopova, pastira, pjesnika, atletičara i trgovaca. Hermesov pandan u rimskoj mitologiji je Merkur. Roditelji Hermesa su Zeus i Maja.
NGC 6399
NGC 6399 (također poznat kao MCG 10-25-59, PGC 60442 i UGC 10896) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 496 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 1,10 (159 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (87 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 7. jula 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Hermes
Etimologija
Za Hermesovo grčko ime mislilo se da dolazi od grčke riječi ἕρμα, herma koja označava kamen; kvadratni ili pravougli stub sa Hermesovom glavom na vrhu, a muškim genitalijama na dnu. Međutim, vjerovatnije je da je obrnuto, da je imenovanje stubova došlo od njegovog imena. Od njegovog imena izvedene su riječi hermetičan koja označava nešto zatvoreno, budući da bi on, kao glasnik bogova, premostio komunikacijski jaz između bogova i ljudi. Na grčkom je hermaion označavalo sretan pronalazak.
Karakteristike
Hermesovi simboli su pijevac i kornjača, a može ga se prepoznati po putničkoj kapi (petasus), torbi, krilatim sandalama (talaria) i glasničkom štapu - grč. kerykeion s astrološkim simbolom bika ili štap kaducej sa zmijama. Nosio je odjeću putnika, radnika ili pastira.
Ovidije daje kratak opis u svojim Metamorfozama: <i>Odmah na glavu klobuk i krila na noge ovaj
Metne, a u ruku jaku uspavljivu šibljiku uzme;
Jupiter-boga sin učinivši sve to iz dvora
Očinih na zemlju skoči i onda skine sa glave
Klobuk i ostavi krila te šibljiku samo zadrži,
Kojom koze ko pastir po zahodnim poljima goni</i>
Hermes je glasnik koji prenosi ljudima poruke bogova, najbrži je od svih bogova i odan svom ocu Zeusu. Izumio je vatru i pritom se može usporediti sa Prometejem koji je vatru donio ljudima. Također je izumio liru i sirinks koje je potom razmijenio s Apolonom. Izmislio je i mnoge vrste utrka i boksački sport te je bio zaštitnik atletičara. Hermes je bio i pratilac mrtvih u Had. Često su ga prikazivali kao jedinog boga koji može ulaziti i izlaziti u Had bez ograničenja, uz samog Hada i Perzefonu. Isprva je Hermes bio falusni bog.
IC 1855
IC 1855 (također poznat kao PGC 1431167) je kompaktna galaksija koja je udaljena oko 396 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ovan. Najveći prečnik je 0,30 (35 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (35 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 7. januara 1896. godine.
Hermes
Rođenje
Hermesa je rodila nimfa Maja na brdu Kileni u Arkadiji. Maja je Plejada, Atlantova kćerka. U Homerskim himnama opisano je rađanje Hermesa. Njegovu majku tajno je oplodio Zeus te je ona zamotala dijete u povoje, ali je ono pobjeglo dok je spavala. Hermes je otišao u Tesaliju gdje je Apolon držao svoju stoku, ukrao mu je goveda i odnio ih u jednu pećinu u šumi blizu Pila, prekrivši tragove. U pećini je pronašao kornjaču koju je ubio, uzeo joj oklop i u njega smjestio kravlja crijeva i tako napravio prvu liru. Apolon se požalio njegovoj majci da mu je Hermes ukrao stoku, ali se Hermes već vratio u svoje povoje te Maja nije vjerovala Apolonovim riječima. Zeus se umiješao i složio s Apolonom tvrdivši da je vidio sve događaje. Hermes je zatim počeo svirati na svojoj novoj liri, a Apolon se zaljubio u taj instrument te mu je ponudio stoku u zamjenu za liru. Apolon je tada postao umjetnik na liri, a Hermes je kasnije izumio još jedan instrument, sirinks. Poslije je Apolon u zamjenu za sirinks Hermesu dao kaducej. Zbog ovog je događaja Hermes zaštitnik lopova.
IC 1855
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Hermes
Hermes i Arg
mini|lijevo|Peter Paul Rubens: Merkur i [[Arg (mitologija)|Arg]] Argeiphontes, Hermesov epitet koji označava Argovog ubicu, pridan mu je pošto je ubio diva Arga s mnoštvom očiju koji je pazio na nimfu Iju, Zeusovu ljubavnicu, u Herinu svetištu u gradu Argu. Hermes je, na Zeusovu zapovijed, uspavao Arga, a potom iskoristio čaroliju da mu zatvori sve oči, a potom mu je odsjekao glavu. Njegove oči zatim su postavljene u paunov rep, a paun je postao Herin simbol. Kasnije je Hera nastavila goniti Iju poslavši na nju (bila je u obličju junice) obada da je progoni po svijetu i da joj smeta. Ija je naposljetku stigla do Egipta gdje je štovana kao božica.
Hermes i Perzej
Hermes je pomogao Perzeju da ubije gorgonsku Meduzu tako što mu je posudio svoje krilate sandale i Zeusov srp. Također mu je dao kacigu nevidljivosti i rekao mu da je koristi da ga Meduzine besmrtne sestre ne bi mogle vidjeti. mini|lijevo|250px|Artus Quellinus: Merkur, sa krilatom kacigom i sandalama
Hermes i Prometej
Eshil je u svom Okovanom Prometeju napisao da je Zeus poslao Hermesa da se suoči s Titanom Prometejem zbog proročanstva da će Zeusa neko svrgnuti sa prijestolja. Hermes je grdio Prometeja da je nerazuman, ali mu ovaj ipak nije odao detalje proročanstva.
Ilijada i Odiseja
U Homerovim djelima Ilijada i Odiseja, Hermes je pomogao kralju Prijamu od Troje da se ušulja u ahejsko uporište i suoči s Ahilejem te da ga uvjeri da mu vrati Hektorovo tijelo. U Odiseji je poslan da bi Kalipsi izrazio želju bogova da pusti Odiseja s ostrva. U desetom pjevanju, Odiseju daje biljku koja će ga štititi od Kirke.
Ljubav
Hermes se zaljubio u Herzu, jednu od tri sestre koje su služile Atini. Njena ljubomorna sestra Aglaura htjela je spriječiti tu ljubav pa ju je Hermes pretvorio u kamen. Sin Hermesa i Herze zvao se Kefal. Imao je još jednog sina, Keriksa, najvjerovatnije sa trećom sestrom - Pandrozom ili sa samom Herzom. Sa Aglaurom je imao Eumolpa.
Ostalo
Hermes ima još neka pojavljivanja u mitologiji:
NGC 3450
NGC 3450 (također poznat kao ESO 569-6, IRAS 10456-2034, MCG -3-28-4, PGC 32270 i UGCA 218) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 185 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Najveći prečnik je 2,60 (140 hiljada sg) a najmanji 2,3 uglovnih minuta (124 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 22. marta 1835. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 258
NGC 258 (također poznat kao MCG 4-3-5 i PGC 2829) je spiralna galaksija i nalazi se u sazviježđu Andromeda. Prvo otkriće je napravio George Johnstone Stoney 22. decembra 1848. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ferrari Testarossa
250p|desno|Ferrari Testarossa mini|250p mini|250p 250p|mini|desno Ferrari Testarossa je sportski automobil, sa motorom od 12 cilindara smještenim u sredini. Proizvođač je Ferrari, dizajner Pininfarina, a u proizvodnji je od 1984. godine.
Testarossa
Testarossa je ime koje na italijanskom znači crvena glava, zbog crveno obojenih glava cilindara. Motor je zapremine 4,9 l, snage 291 kW (390 KS). Ubrzanje 0–100 km/h za 5,3 sekunde, a maksimalna brzina preko 290 km/h.. Dužina auta je 4486 mm, širina 1976 mm a visina 1130 mm. Model je postao jako popularan, a proizvedeno je blizu 10 000 modela Testarosse, 512 TR i 512M, čime su postali jedan od najprodavanijih modela Ferrarija, uprkos visokoj cijeni od, tada, oko 94 000 dolara (176 000 dolara iz 2006). Testarossa je najpoznatija po velikim, naboranim, bočnim usisnicima vazduha
512TR
Originalna Testarossa je,1991 godine, sa prerađenim motorom postala 512 TR, gdje iz motora zapremine 4,9 l sada dolazi snaga od 315 kW (428 KS). Novim izmjenama na motoru i kvačilu, došlo je do bolje raspoređenosti težine auta, a čime je postignuta bolja stabilnost u krivinama. Blaže izmjene na karoseriji su dovele do promjene dimenzija, tako da je sada dužina 4481 mm, širina 1976 mm a visina 1135 mm.
Biološki pigment
Biološki pigment ili biohrom je materijal koji daje boju biljnim ili životinjskim ćelijama, kao rezultat selektivne apsorpcije svjetlosti određenih talasnih dužina.
Pigmenti biljaka
Obojenje može biti rezultat prisustva organskih pigmenata u tkivima ili optičkih efekata zraka svjetlosti. Prirodni pigmenti su vrlo podložni hemijskim promjenama, kao npr. pri zrenju voća. Također su osjetljivi na hemijske i fizikalne uticaje tokom proizvodnje hrane. Biljni pigmenti su organizirani u tkivnim ćelijama i organelama, npr. plastidi su hloroplasti koji sadrže hlorofil, a leukoplasti bezbojni). U hloroplastima ima 5-6% hlorofila i karotenoida, ostalo su proteini i masti. Kada se ćelije mehanički i termički razore, pigmenti izlaze van te pod djelovanjem zraka dolazi do njihove degradacije.
Žute i narandžaste boje potiču od karotenoida. To su spojevi koji imaju mnogo nezasićenih veza koje lako pucaju i vežu slobodne radikale. Crvene, plave i ljubičaste boje potiču od flavonoidnih spojeva, posebice antocijanina, koji su dobri antioksidansi. Zelena boja potiče od hlorofila koji je zaslužan za fotosintezu. U pravilnoj prehrani značajna mjesta zauzimaju crvena, plava, ljubičasta i niz drugih boja, naravno, ako se hrana umjereno konzumira.
Frances Folsom
Frances Folsom (21. juli 1864 – 29. oktobar 1947) u Buffalu, New York, kao Frances Cornelia Folsom.
Bila je supruga američkog predsjednika Grovera Clevelanda, što ju je istovremeno činilo i najmlađom prvom damom u historiji SAD-a.
Nakon druge pobjede Grovera Clevelanda na predsjedničkim izborima par se ponovo vraća u Bijelu kuću. Poslije mandatnog perioda odlaze živjeti u Princetonu (New Jersey).
Godine 1908. umire Grover Cleveland, a Frances se udaje po drugi put za Thomasa J. Prestona mlađeg, profesora arheologije.
Eponim
Eponim je osoba, mjesto ili stvar/objekt po kojoj je neko ili nešto nazvano ili se vjeruje da po tome nosi ime. Pridjevi izvedeni od eponima uključuju „eponimski“ I “eponimni”.
Upotreba riječi
Termuin eponim(starogrčki ἐπώνυμος (a.) dat kao ime, (b.) davanje nečijeg imena stvari ili osoba, ἐπί na + ὄνομα eolski ὄνυμα ime) funkcionira na više povezanih načina, a sve se temelji na eksplicitnom odnosu između dvije imenovane stvari. Osoba, mjesto ili stvar nazvana po određenoj osobi dijele istoimeni odnos. Na ovaj način, Elizabeta I, kraljica Engleske je eponim Elizabetanske ere. Kada se Henry Ford pominje kao eponimni osnivač Ford Motor Company, njegovo prezime „Ford“ služi kao eponim. Termin se također odnosi na naslovni lik izmišljenog djela (kao što je Rocky Balboa iz Rocky filmske serije), kao i na  samonazivna djela nazvana po njihovim kreatorima (kao što je album The Doors benda the Doors). Walt Disney stvorio je istoimenu Walt Disney Company, s njegovim imenom na sličan način proširenim na tematske parkove kao što je Disneyland.
Geodezija
Rane ideje o figuri Zemlje dovele su do toga da je Zemlja ravna ploča, a nebesa fizička kupola koja se nadvija nad njom. Dva rana argumenta za sfernu Zemlju bila su da se Mjesečeva pomračenja vide kao kružne sjene koje može izazvati samo Zferna zemlja, te da se Polaris vidi niže na nebu dok neko putuje jugom.
Anički svijet
Rani Grci, u svojim nagađanjima i teoretiziranju, kretali su se od viđenja Zemlje kao ravnog diska, što je zagovarao Homer do sfernog tijela što je postulirso je Pitagora. Pitagorinu ideju je kasnije podržao Aristotel. . Pitagora je bio matematičar i za njega je najsavršenija figura bila sfera. Zaključio je da će bogovi stvoriti savršenu figuru i zato je Zemlja stvorena da bude sfernog oblika. Anaximenes, rani grčki filozof, čvrsto je verovao da je Zemlja u] obliku pravougaonika. Budući da je sferični oblik bio najviše podržan u doba grčke ere, uslijedili su napori za utvrđivanjem njegove veličine. Aristotel je izvijestio da su matematičari izračunali da je opseg Zemlje (koji je nešto više od 40 000 km) iznosi 400 000 „stadiona“ (između 62 800 i 74 000 km ili 46 250 i 39 25050), dok je Arhimed odregio gornju granicu od 3 000 000 stadiona (483.000 km ili 300.000milja) koristeći helenski stadion za koji učenjaci obično uzimaju dužinu od 185 metara ili geografsku milju. Stadion grčki στάδιον – stadion = mjera za dužinu; trkalište).
Helenski svijet
U Egiptu je grčki naučnik i filozof, Eratosten (276. p.n.e. – 195. p.n.e.), izradio metod za eksplicitnije mjerenje veličine Zemlje. Izvještaji iz drevnog grada Sweneta, kasnije poznatog kao Sijena, smatrali su da je na dan ljetnog solsticija onda kada podnevno sunce zasije na dnu izvora. Primijetio je da u Aleksandriji Sunce nije direktno iznad. Umjesto toga, smjer bačenih sjenki činio je vertikalne ugao jednak 1/50. punog kruga (7 ° 12 '). Na ova zapažanja, heleniska astronomija i poznavanje lokalne geografije su već utvrdili: Iz tih opažanja, mjerenja i/ili "poznatih" činjenica, Eratosten je zaključio da je ugaono odstupanje Sunca od vertikalnog smjera u Aleksandriji ujedno i ugao podvodnog luka (vidi sliku), linearna udaljenost između Aleksandrije i Sijene bila je 1/50 opsega Zemlje što, prema tome, moralo biti 50 × 5000 = 250.000 stadiona ili vjerovatno 25.000 nautičkih milja. Opseg Zemlje je 24.902 milje (40.075,16 km). Preko stubova je preciznije: 40.008 km ili 24.860 milja. Stvarna mjerna jedinica koju je koristio Eratosten bio je stadion. Niko sigurno ne zna čemu je njegov stadion jednak u modernim jedinicama, vjerojatno je to bio helenski stadion od 185 m.
Da je eksperiment izveden kao što je opisano, ne bi bilo primjetno da se slaže sa stvarnošću. Rezultat je vjerovatno bio samo oko 0,4% previsok. Njegova mjerenja bila su izložena u nekoliko netačnosti: Kasnije drevno mjerenje veličine Zemlje napravio je drugi grčki učenjak, Posidonius. Primijetio je da je zvijezda Canopus skrivena od pogleda u većini krajeva Grčke, ali da je samo vidljiv na horizontu na Rodosu. Posidonius je trebao izmjeriti ugaono povišenje Canopusa u Aleksandriji i odredio je da je ugao bio 1/48 kružnice. Koristio je podatak da je udaljenost od Aleksandrije do Rodosa 5000 stadiona, pa je izračunao opseg Zemlje u stadionima kao 48 puta 5000 = 240 000.
Neki učenjaci smatraju ove rezultate srećom polutačnim zbog otklanjanja grešaka. Ali budući da se u opažanju Canopusa obje stepenice griješi, "eksperiment" možda nije puno više od recikliranja Eratostenovih brojeva, pritom mijenjajući 1/50 u tačno 1/48 kruga. Kasnije se čini da je ili on ili njegov sljedbenik izmijenio baznu udaljenost, kako bi se složio s Eratostenovom Aleksandrija-Rodos brojem od 3750 stadiona budući da je Posidonijev konačni opseg bio 180.000 stadiona, što je jednako 48 × 3750 stadiona. Opseg od 180.000 stadiona je sumnjivo blizu rezultatu drugog metoda mjerenja Zemlje, tajmiranjem zalazaka sunca s različitih visina iznad okeana, metod koji je netačan zbog horizontalnog atmosferskog prelamanja.
Gore navedena veća i manja veličina Zemlje bila je ona koju je koristio Ptolemj u različito vrijeme, 252.000 stadiona u svom Almagestu i 180.000 stadiona u svojim kasnijim Geografijama. Njegova preobrazba u srednjoj karijeri rezultirala je sistemskim pretjerivanjem stepenovanih dužina na Mediteranu posljednjim faktorom koji je blizak omjeru dviju ozbiljno različitih veličina o kojima je ovdje raspravljano, što ukazuje da se promijenila konvencijska veličina Zemlje, a ne stadion.
Rimsko carstvo
U kasnoj antici su tako široko čitani enciklopedisti kao Macrobius i Martianus Capella (obojica 5. Stoljeće p.n.e ) raspravljali o opsegu Zemlje, njenom središnjem položaju u svemiru, o razlici sezona u severnoj i južnoj hemisferi, i mnogim drugim geografskim detaljima. U svom komentaru na Ciceronov San Scipio, Macrobius je opisao Zemlju kao globus neznatne veličine u odnosu na ostatak kosmosa.
Islamski svijet
Muslimanski učenjaci, koji su se držali teorije sferne Zemlje, koristili sugeodeziju  za izračunavanje udaljenosti i pravca od bilo koje tačke na zemlji do Meke. Ovo je odredilo Kiblu, odnosno muslimanski pravac molitve. muslimanski matematičari razvili su sfernu trigonometriju koja se koristi u ovim proračunima.
Oko 830. godine kalif al-Ma'mun naručio je grupu astronoma koje je vodio Al-Khwarizmi za mjerenje udaljenosti od Tadmura (Palmira) do Raqqe, u modernoj Siriji. Otkrili su da su gradovi razdvojeni za jedan stepen geografske širine i udaljenost između njih bila 2-3 milje i tako izračunali da je obim Zemlje jednak 24.860 milja}. Druga data procjena je bila 56 arapskih milja po stepenu, što odgovara 111 km po stepenu, a opseg od 40,248 km, bio je vrlo blizak sadašnjoj vrijednosti od 111,3k m po stepenu i  opsegu od 40,068 km.
Abu Rayhan al-Biruni (973–1048) dao je procjenu od 6.339,6 km za radijus Zemlje, što je samo 17,15 km manje od moderne vrijednosti od 6,356,7523142 km (WGS84 polarni radijus "b"). Za razliku od svojih prethodnika, koji su mjerili opseg Zemlje tako što su istovremeno gledali Sunce s dvije različite lokacije, Al-Biruni je razvio novi metod korištenja trigonometrijskih izračunavanja, na temelju ugla između ravni i vrha planine vrh koji je dao tačnije mjere opsega Zemlje i omogućio je da ga mjeri jedna osoba s jedne lokacije.
Motivacija Al-Birunijeve metode bila je izbjegavanje "hodanja po vrućim, prašnjavim pustinjama", a ideja mu je došla kada je bio na vrhu visoke planine u Indiji (danas Pind Dadan Khan], Pakistan). S vrha planine vidio je ugao uranjanja koji je zajedno s visinom planine (koju je prethodno izračunao) primijenio na formulu za zakon sinusa. Ovo je bila najranija poznata upotreba uglova uranjanja i najranija praktična primjena zakona sinusa. muslimanski astronomi i geografi bili su svjesni magnetne deklinacije do 15. stoljeća, kada ju je egipatski astronom 'Abd al-'Aziz al-Wafa'i (umro 1469/1471. ) izmjerio 7 stepeni od Kaira.
Srednjevjekovna Evropa
Revidirajući brojke pripisane Posidoniju, drugi grčki filozof kao opseg Zemlje odredio je 18.000 milja. Ovu posljednju brojku proglasio je Ptolemej kroz svoje mape svijeta. Ptolomejeve mape snažno su uticale na kartografe Srednjeg vijeka. Vjerojatno je Christopher Columbus, pomoću takvih karata, bio uvjeren da je Azija samo 3000 ili 4000  milja zapadno od Evrope.
Ptolomejev pogled, međutim, nije univerzalan, a poglavlje 20 „Mandevilleova putovanja“ (približno 1357.) podržava Eratostenov proračun.
Tek je u 16. stoljeću revidiran njegov koncept veličine Zemlje. Tokom tog razdoblja flamanski kartograf Mercator izvršio je uzastopna smanjenja veličine Sredozemnog mora i cijele Evrope, što je imalo za posljedicu podatak koji ide u pilog onima koji su smatrali da je Zemlja veća.
Rano moderno razdoblje
Izumom teleskopa i teodolita i razvojem logaritamskih tablica omogućna je točna triangulacija i mjerenje stepena.
Koordinatni sistemi u ravnini
U izviđanju i mapiranju, važnim poljima primjene geodezije, u ravnini se koriste dvije opće vrste koordinatnih sistema:
Pravougaone koordinate u ravnini mogu se koristiti intuitivno s obzirom na nečiju trenutnu lokaciju, u kojem će slučaju osi x biti usmjerena na lokalni sjever. Formalnije, takve koordinate mogu se dobiti iz trodimenzijskih koordinata, pomoću umjetne projekcije mape. Nemoguće je preslikati zakrivljenu površinu Zemlje na ravnu površinu mape bez deformacija. Kompromis koji se najčešće bira – nazvan konformna projekcija – čuva omjer uglova i dužine, tako da se mali krugovi preslikavaju u manje krugove, a mali kvadrati kao kvadratići.
Primjer takve projekcije je UTM (Universal Transverse Mercator – Univerzalni poprečni Mecator). Unutar ravne karte imamo pravokutne koordinate x i y. U ovom slučaju, sjeverni smjer koji se koristi kao referenca je mapni sjever, a ne lokalni sjever. Razlika između ta dva naziva se konverzija meridijana. Dovoljno je lahko "prevesti" odnose između polarnih i pravouglih koordinata u ravnini: ako su, kao i gore, smjer i udaljenost respektivno "α" i "s", tada imamo:
Reverzna transformacija dataje u obrascu:
282 Clorinde
mini|Orbita asteroida 282 Clorinde je tipičan asteroid iz Glavnog asteroidnog pojasa.
Nije mu utvrđena spektralna klasa, niti je pouzdano utvrđen sastav.
Otkrio ga je Auguste Charlois 28. januara, 1889. godine u Nici. Ime je dobio po Klorindi, heroini pjesme Torkvata Tasa Isporučeni Jerusalim. Fotometrijska mjerenja tokom 2020-2021. korištena su za proizvodnju krive svjetlosti, koja pokazuje period rotacije od 49.353 hours sa varijacijom svjetline od 0,26 magnitude. Ovo se bitno razlikuje od prethodnih studija.
MG 42
U fabričkim uputama za modele MG 42 i ostale proizvedene tokom Drugog svjetskog rata pisalo je da se može ispaliti maksimalno 250 metaka, nakon čega se cijev mora zamijeniti zbog prevelikog zagrijavanja i širenja. Uz jedan "šarac" išlo je u kompletu i šest cijevi.
Razvoj i opis
Početkom tridesetih godina 20. vijeka čuveni njemački konzorcij pristupa razvoju novog pješadijskog oružja - univerzalnog mitraljeza. Koncipiran da podrži doktrinu "munjevitog rata", legendarni "šarac" MG 34 prvi je stvarno uspješan puškomitraljez. Ipak, uz sve prednosti i dobre strane, ni on nije bio odličan. Već tokom prve godine rata, njemačka vojska shvata da joj je potreban mitraljez veće vatrene moći, manje mase, pouzdaniji i jeftiniji za proizvodnju. Konstruktori Gruner i Horn ponudili su rešenje koje je Wermacht objeručke prihvatio pod oznakom MG 42. Princip rada zasnovan je na odloženom trzaju uz korištenje brave Vorgrimler sa dva valjčića. Relativno tanka cijev se jednostavno i brzo mijenja kroz vratanca na desnoj strani oružja i na taj način omogućava ispaljivanje većeg broja metaka bez kritičnog pregrijavanja. Puni se redenikom koji se uvodi sa lijeve strane, može da se opremi dobošem u koji se smješta redenik kapaciteta 50 metaka. Tako oružje može da se koristi bez prevođenja iz marševskog u borbeni poredak. Bio je lakši, kraći, spretniji za upotrebu i manje osjetljiv na blato i snijeg, nego stari MG 34. Zbog kraće nišanske linije, velike brzine paljbe i vibracija, imao je lošiju preciznost od starijih modela, naročito kada se uporedi sa Maxim MG 08. Zbog izuzetno visoke kadence, dobio je nadimak Hitlerova testera. Radi samo na automatskom režimu paljbe.
Posmatrajući MG 42 brzo postaje jasno da su njegov koncept i kostrukcija aktuelni i danas. Niska silueta ne traži od rukovaoca da se neprijateljskoj vatri izlaže više nego što je neophodno, a kundak i rukohvat pružaju udoban položaj nišandžiji. Okidanje je pristojno, ali Browningovom rješenju je teško parirati. MG 42 puca iz otvorenog zatvarača, pa ovaj oko 500 g težak komad čelika, potiskivan snažnom oprugom jurne unapred prije opaljenja svakog metka, mjenjajući balans oružja u trenutku samog opaljenja.
MG 45
1944. zbog uviđenih nedostataka Wehrmacht se odlučuje na novi mitraljez pod nazivom MG 45. Ovaj mitraljez je imao drugačiji mehanizam paljbe i bravljenja cijevi, izrađen je od manje kvalitetnog čelika što mu je smanjilo težinu na svega 9 kg. Ovaj mitraljez je ostavio uticaj na razvoj novijeg oružja iz Heckler & Kochovog programa. thumb|Zastava M53 Šarac.
Kaspaza-10
Kaspaza-10 jest enzim koji je kod ljudi kodiran genom CASP10 sa hromosoma 2.
MG 42
T24
T24 je bio američki pokušaj da se napravi novi mitraljez po uzoru na MG 42 koji bi zamijenio starije M1919 mitraljeze. Ovaj mitraljez je trebao biti kalibra .30-06 Springfield.
Kaspaza-10
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 521 aminokiselina, a molekulska težina 58.951 Da.
MG 42
M53
Jugoslovenska kopija koju je proizvodila Kragujevačka Crvena Zastava u kalibru 7.92x57 mm Mauser. Jugoslovenska verzija je zadržala sve karakteristike originalnog MG 42 osim smanjene brzine paljbe. Efektivni domet je bio oko 2.000 m, a maksimalni 5.000 metara. MG 42 se prvi put na prostoru bivše Jugoslavije koristio tokom Narodnooslobodilačke borbe, ponovnu upotrebu je vidio tokom ratova 1990tih godina.
Kaspaza-10
Funkcija
Ovaj gen kodira protein koji je član porodice cistein-asparaginskokiselinskih kaspaza. Sekvencna aktivacija kaspaza ima centralnu ulogu u fazi izvršenja apoptoze ćelije. Kaspaze postoje kao neaktivni proenzimi koji se podvrgavaju proteolitskoj obradi na konzerviranim asparaginskim ostacima kako bi se proizvele dvije podjedinice, velika i mala, koje se dimeriziraju i formiraju aktivni enzim. Ovaj protein cijepa i aktivira kaspaze 3 i 7, a sam protein se obrađuje kaspazom 8. Mutacije ovog gena su povezane sa defektima apoptoze koji se vide kod autoimunskog limfoproliferativnog sindroma tipa II. Za ovaj gen su opisane tri alternativno prerađene varijante transkripta koje kodiraju različite izoforme.
MG 42
MG 3
MG 3 je novija njemačka verzija u kalibru 7.62x51 mm NATO, koji je standardni mitraljez njemačke vojske.
Kaspaza-10
Interakcije
Pokazalo se da kaspaza 10 ima interakcije sa FADD,   CFLAR,  kaspaza-8,   Fas receptorom,  RYBP, TNFRSF1A  i TNFRSF10B.
Latinska ćuprija
mini|desno|260px|Latinska ćuprija, istočna strana Latinska ćuprija (u periodu 1918–1992. nosio naziv Principov most) jest sarajevski most iz osmanlijskog perioda. Jedan je od najstarijih mostova u Sarajevu. Mijenjao se vremenom, od prvog drvenog mosta, koji je stajao na istom tom mjestu, pa sve do današnjeg oblika.
Prvi most na ovom mjestu je bio od drveta i spominje se u popisu Bosanskog Sandžaka iz 1541. Sagradio ga je sarač Husein, sin nekog Širmerda. Kameni most gradi sarajevski ajan Ali Ajni-beg godine 1565. Poplava koja je pogodila Sarajevo 1791. oštetila je most, a sredstva za njegovu obnovu izdvaja Hadži Abdulah Briga. Obnova je uslijedila 1798/99. godine. U obnovi su učestvovali domaći majstori, kako se spominje u tadašnjim dokumentima.
Smatra se da je most imao četiri stuba na kojima je ležalo pet lukova, ali regulacijom Miljacke u XIX vijeku jedan stub biva zazidan, a ćuprija ostaje sa četiri luka. U masi iznad pilona možemo vidjeti dva olakšavajuća okulusa, koje vidimo i kao jedan od simbola grada u grbu Sarajeva. U doba Austro-Ugarske mostu su dodani konzolni trotoari. Građen je od sedre i krečnjaka.
Inače ovaj most je povezivao desnu obalu Miljacke sa dijelom grada gdje je stanovalo kršćansko (katoličko) stanovništvo, koje je u narodu bilo poznato kao Latinluk, pa je tako i dobio ime Latinska ćuprija. U blizini mosta je, godine 1914, izvršen atentat na prijestolonasljednika Austro-Ugarske monarhije nadvojvodu Franju Ferdinanda i njegovu suprugu Sofiju, vojvotkinju Hohenberga (događaj poznat kao sarajevski atentat, i koji se uzima kao povod Prvog svjetskog rata, te im je na mostu podignut spomenik, koji je porušen 1918. Dijelovi spomenika se čuvaju u muzeju u Sarajevu. U periodu između dva svjetska rata, poslije Drugog svjetskog rata, pa do rata u Bosni i Hercegovini, most je nosio naziv mladića koji je izvršio atentat na ove ličnosti, Gavrila Principa, da bi mu se 1992. ponovo vratio stari naziv.
Most je rekonstruisan 2003/2004. godine.
284 Amalia
[ mini|Orbita asteroida284 Amalia je srednje veliki asteroid iz Glavnog asteroidnog pojasa.
Nije mu utvrđena spektralna klasa, niti je pouzdano utvrđen sastav.
Otkrio ga je Auguste Charlois 29. maja, 1889. godine u Nici. Nije poznato kako je asteroid dobio ime.
NGC 1972
NGC 1972 (također poznat kao ESO 56-SC129) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 24. septembra 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Muenkeov sindrom
Muenkeov sindrom, također poznat kao  FGFR3-vezana kraniosinostoza, je stanje specifično za čovjeka koje karakterizira prerano zatvaranje određenih kostiju lubanje tokom razvoja organizma, što utiče na oblik glave i lica. Prvi put ga je opisao Maximilian Muenke, a javlja se u otprilike 1/30.000 novorođenčadi. Ovo stanje čini oko 8% svih slučajeva kraniosinostoza.
Znakovi i simptomi
Mnogi ljudi sa ovim poremećajem imaju prerano spajanje kostiju lobanje duž koronsog šava. Međutim, nije svaki slučaj imao kraniosinostozu. Drugi dijelovi lobanje također mogu biti deformirani. Ovo obično uzrokuje abnormalno oblikovanu glavu, široko postavljene oči, nisko postavljene uši i spljoštene jagodične kosti kod ovih pacijenata. Oko 5% oboljelih osoba ima povećanu glavu (makrocefalija). Također može biti povezan sa oštećenjem sluha u 10–33% slučajeva; važno je za pogođene osobe da urade testove sluha, kako bi provjerili mogućnost problema. Mogu izgubiti oko 33–100% sluha.
Druge implikacije Muenkeovog sindroma
Osim kraniosinostoze, sugerirano je da su gubitak sluha i poteškoće u učenju česti kod Muenkeovog sindroma. Prema Ulster Medical Journalu, većina osoba s Muenkeovim sindromom može imati nalaze sa problemima udova. Najčešći očni nalaz kod Muenkeovog sindroma je strabizam koji su proučavali dr. Agochukwu-Nwubah i njen istraživački tim. Otprilike 20% oboljelih od Muenkeova sindroma također biva pogođeno epilepsijom.
Uzroci
Muenkeov sindrom je uzrokovan specifičnom mutacijom gena FGFR3. Mutacija nastaje nasumično; nema potpunog razumijevanja za uzrok ove mutacije. Izauiva da protein FGFR3 bude previše aktivan; ometa normalan rast kostiju i omogućava kostima lobanje da se prerano spoje. Ne postoji veza između bilo čega što je majka učinila (ili nije) da bi aktivirala sindrom. Ako nijedan od roditelja nema Muenkeov sindrom, šanse da dobiju još jedno dijete sa sindromom su minimalne. Ovo stanje se nasljeđuje autosomno dominantno. To znači da ako roditelj ima Muenkepv sindrom, svako novorođenče ima šanse od 50% da gsa naslijedi.
Genetika
Muenkeov sindrom nasljeđuje se po autosomno dominantnom obrascu. U nekim slučajevima, oboljela osoba nasljeđuje mutaciju od jednog zahvaćenog roditelja. Ako se pokaže da pacijent ima Muenkeov sindrom, šanse su 50:50% da ga prenesu na svoju djecu. Međutim, nisu svi slučajevi sindroma očigledni. Drugi slučajevi mogu biti posljedica novih mutacija u genu. Ovi slučajevi se javljaju kod ljudi koji nemaju historiju poremećaja u njihovoj porodici.
Jedna mutacija gena FGFR3 uzrokuje ovaj sindrom. Gen FGFR3 daje upute za stvaranje proteina koji je uključen u razvoj i održavanje koštanog i moždanog tkiva. Ova mutacija uzrokuje da protein FGFR3 bude previše aktivan, što ometa normalan rast kostiju i omogućava kostima lobanje da se spoje prije nego što bi trebalo.
Kako navode istraživači sa Univerziteta Washington, Muenkeov sindrom se nasljeđuje na autosomno dominantan način s nepotpunom penetracijom i promjenjivom ekspresivnošću. ”Prenatalna dijagnoza trudnoća s povećanim rizikom je moguća ako je definišuća mutacija identificirana u porodici (Agochukwu et.al. 2006). Prema članku „Kraniosinostoza: molekularna genetika“, penetracija je veća kod žena (87%) nego kod muškaraca (76%). Prema Journal of Anatomy, procjenjuje se da Muenkeov sindrom čini 25%– 30% svih genetičkih uzroka kraniosinostoze.
Dijagnoza
Dijagnoza Muenkeovog sindroma sumnja se na abnormalni oblik lobanje i koronske kraniosinostoze. Godine 2006., Agochukwu i njene kolege zaključile su da “Izraziti fenotip Muenkeovog sindroma uključuje: uni– ili bilateralnu koronsku sinostozu, hipoplaziju srednjeg lica, široke prste i brahidaktiliju. Zbog fenotipskog preklapanja i/ili blagih fenotipova, klinička diferencijacija ovog sindroma može biti teška. Sumnja na dijagnozu potvrđuje se krvnim testom za provjeru mutacije gena. Da bi se utvrdio stepen bolesti kod osobe kojoj je dijagnosticiran Muenkeov sindrom, preporučuju se različite provjere.
Liječenje
Liječenje Muenkeovog sindroma je usmjereno na korekciju abnormalnog oblika lobanje i odražava liječenje koronske kraniosinostoze. Nenormalni obrasci rasta nastavljaju se tokom godina rasta; stoga bi intervencija, tačna dijagnoza i prilagođeni, stručno provedeni plan liječenja trebali biti primarna briga. Iako vrijeme operacije može biti vrlo individualizirano, hirurška korekcija bikoronske kraniosinostoze najčešće se radi u dobi između 6 i 12 mjeseci. Operacija se obično izvodi kroz rez na tjemenu koji leži skriven unutar kose na glavi. Kraniofacijalni hirurg radi u dogovoru sa pedijatrijskim neurohirurgom kako bi bezbedno uklonio kosti lobanje. Zatim, kraniofacijalni hirurg preoblikuje i repozicionira te kosti kako bi lubanji dao normalniji oblik.
NGC 185
NGC 185 (također poznat kao IRAS 00362+4803, MCG 8-2-10, PGC 2329 i UGC 396) je eliptična galaksija i nalazi se u sazviježđu Kasiopeja. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 30. novembra 1787. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Verdenski ugovor
mini|desno|300px|Karta podjeljene franačke države na tri dijela Verdenski ugovor (843. godine) predstavlja dogovor o podjeli franačke države među nasljednicima. To je uobičajena praksa među Francima i u franačkoj državi. Međutim, ova je podjela izuzetno poznata zbog svojih historijskih posljedica na političkoj karti Evrope.
Poslije smrti cara Ludviga Pobožnog (840) carsku titulu je naslijedio najstariji sin Lotar. Lotareva nastojanja da mu braća budu pokorna završio se ratovanjem koje je izmireno u Verdenu 843. Po ovom dogovoru Franačka je podijeljena na tri dijela. Karlo Ćelavi je dobio zemlje zapadno od rijeke Rajne, Ludvig I Njemački (804, vlada 843-876) je dobio zemlje istočno od Rajne, dok je Italiju i uski pojas od ušća Rajne do rijeke Rone pripao Lotaru koji je zadržao titulu cara, ali ne i prerogative nad čitavim carstvom.
Ovom podjelom udareni su temelji kasnijim državama: Francuskoj, Njemačkoj i Italiji.
Otto Wallach
Otto Wallach (Königsberg, 27. mart 1847. - Göttingen, 26. februar 1931.), bio je njemački hemičar.
Dobitnik je Nobelove nagrade za hemiju 1910. godine, za svoj rad na alicikličkim spojevima.
Ostružno
Ostružno je naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Kosti grane stopala
Kosti grane stopala (lat. metatarsus, ossa metatarsalia) su grupa od pet kostiju u stopalu, koje se nalaze između kostiju korijena i zadnjeg/sredinjeg dijela stopala i članaka (falangi) u prstima. U nedostatku pojedinih imena, ove kosti su numerirane u odnosu na medijanu stranu palca: prva, druga, treća, četvrta i peta metatarzusna kost (često prikazane odgovarajućim rimskim brojevima I-V). Ovim kostima su analogne kosti grane šake (metakarpusne kosti šake). Dužine kostiju grane stopala su u silaznom redoslijedu: druga, treća, četvrta, peta i prva.
Struktura
Pet kostiju grane stopala su dorzalno konveksne duge kosti, sastavljene od osovine ili tijela, baze (proksimalno) i glave (distalno). Tijelo je prizmoidno, a postepeno se sužava se iz korijena stopala, što čini krajeve članaka, koji su uzdužno zakrivljeni. Tako moraju biti ispod konkavni, a malo konveksno iznad. Baza ili zadnji ekstremitet je klinasta i zglobljava se sa kostima korijena šake, a njene strane sa susjednim metatarzusnim kostima: leđne i tabanske površine su grube za pričvršćivanje ligamenata. Glave ili distalni ekstremiteti predstavljaji konveksne zglobne površine, koje su izdužena odozgo prema dolje, i natrag ispod, proširujući dalje od iznad. Njegove strane su spljoštene, a svaka depresija, okružuje kvržicu za vezanje ligamenata. Tabansko područje je sa brazdom naprijed-pozadi za vezanja fleksorste tetive, a na svakoj strani je označeno zglobnom uzvisinom, koja je kontinuirana sa terminalom zglobne površine.
Zglobljavanja
thumb|300px|Kosti desnog stopala – poleđinska površina – kosti grane stopala su žute (latinska terminologija) Osnova svake metatarzusne kosti zglobljava se sa jednim ili više od kostiju korijena stopala na tarzometatarzusnim zglobovima i glavom jednog od članaka prvog reda na metatarzogalangnim zglobovima. Njihove baze zglobljavaju se i međusobno u međumetatarzusnim zglobovima
Povrede
thumb|Fraktura baze 5. kosti grane šake Kosti grane stopala su često lomljeni kod fudbalera. Ovi i drugi nedavni slučajevi se pripisuje slabom dizajn modernoih kopaćki, koje slabo štite stopala. U 2010. godini neki fudbaleri počeli su testiranje novih čarapa, u koje su koji ugrađeni gumeni silikoni sa padom u odnosu na stopalo, da pruže zaštitu na vrhu stopala. Smatra se da frakturni čine 16% povreda koje se odnose na bavljenje sportom, u koje su najćešće uključene metatarzusne kosti. Ovi prelomi se ponekad nazivaju marševski lomovi, na osnovu tradicijske veze sa vojnom regrutima, nakon dugih marševa. Druga i treća metatarzusna kost su fiksne, ali mogu biti slomljene, tako da su ove metatarzusne kosti uobičajena mjesta povreda. Peta kost grane stopala može biti slomljena, kada je ono u presupinirano tokom kretanja. Zaštita od povrede može se postići upotrebom zaštitne obuće koja se mže koristiti sa ugrađenim ili prenosivim metatarzalnim držačima.
Ares
mini|Ares, Villa Hadriana, Tivoli Ares (grč. Άρης, Arês ili Ἄρεως, Areôs) u grčkoj mitologije bio je bog rata i hrabrosti, najstariji sin Zeusa i Here i jedan od dvanaest Olimpijaca. On utjelovljuje fizičku hrabrost neophodnu za uspjeh u ratu, ali također može personificirati čistu brutalnost i krvožednost, za razliku od svoje sestre, oklopljene Atene, čije borilačke funkcije uključuju vojnu strategiju i generalstvo. Povezivanje s Aresom daje mjestima, objektima i drugim božanstvima divlji, opasni ili militarizirani kvalitet.
Iako Aresovo ime pokazuje njegovo porijeklo kao mikeanca, neki su smatrali da njegova reputacija divljaštva odražava njegovo vjerovatno porijeklo kao tračkog božanstva. Neki gradovi u Grčkoj i nekoliko gradova u Maloj Aziji održavali su godišnje festivale kako bi ga vezali kao svog zaštitnika. U dijelovima Male Azije bio je proročansko božanstvo. Još dalje od Grčke, govorilo se da su Skiti ritualno ubijali jednog od sto ratnih zarobljenika kao žrtvu njihovom ekvivalentu Aresu. Kasnije vjerovanje da su drevni Spartanci prinosili ljudske žrtve Aresu možda više duguje mitskoj prahistoriji, nesporazumima i ugledu nego stvarnosti.
Pored toga što postoje mnoge književne aluzije na Aresove ljubavne veze i djecu, on ima ograničenu ulogu u grčkoj mitologiji. Kada se ipak pojavi, često je ponižen. U Trojanskom ratu, Afrodita, zaštitnica Troje, nagovara Aresa da stane na stranu Trojana. Trojanci gube, dok Aresova sestra Atena pomaže Grcima da pobijede. Kada bog zanatlija Hefest otkrije da njegova žena Afrodita ima aferu s Aresom, zarobi ljubavnike u mreži i izloži ih ismijavanju drugih bogova.
Aresov pandan u rimskoj mitologiji je Mars, koji je u starorimskoj religiji dobio važnije i dostojanstvenije mjesto kao zaštitnik predaka rimskog naroda i države. Tokom helenizacije latinske književnosti, mitove o Aresu reinterpretirali su rimski pisci pod imenom Mars, a u kasnijoj zapadnoj umetnosti i književnosti, mitologija ove dve figure postala je praktično nerazlučiva.
Karakteristike
Ares je bio bog ratovanja koje je samo sebi svrhom, radovao se smrti i junaka i običnih smrtnika. Radovali su ga miris krvi, borba, zveket oružja, jauci. Aresa nije zanimao uzrok rata, čak ni ishod, bitno je bilo samo ratovanje. Mrzio je ostale bogove, a i svoje roditelje, a posebno božicu Atenu. Smatran je i praocem Amazonki, plemena ratobornih žena.
Njegove svete ptice su orao, djetlić i strvinar. Najdraža životinja bio mu je pas te su crni psići često bili žrtvovani njemu u čast u Sparti. Ponekad je prikazivan i sa zmijom.
Dim i Fob (Deimos i Phobos) bila su njegova djeca s Afroditom i Aresovi pratioci u ratu, a označavali su užas i strah. Također je uz njega bio i Kydoimos, demon zveketa bitke. Homer u Ilijadi spominje da je sestra i društvo smrtonosnog Aresa božica nesloge i razdora Erida, a također i Enija, božica ratnog klanja.
Osnivanje Tebe
Ares je bio osnivač Tebe i praotac vodenog zmaja kojeg je ubio Kadmej. Od zmajevih zuba nastala je rasa boraca, Aresovih potomaka. Da bi se umilio Aresu, Kadmej se stavio u službu boga osam godina da bi se iskupio za ubistvo zmaja, te je oženio Harmoniju, Aresovu i Afroditinu kći. Zbog Harmonije, sve je dovedeno u sklad i osnovana je Teba.
Ares i Afrodita
mini|lijevo|[[Agostino Carracci: Mars i Venera (Ares i Afrodita)]]