cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mrežnjača
Prostorna sumacija
Kao primjer može se uzeti da matrica je u srcu računarskog algoritma koji implementira rubnu detekciju. Ona je ekvivalent strukturi koja okružuje centar. U ovom primjeru, svaki element unutar matrice bi bio povezan s jednim fotoreceptorom, a u središtu je receptor koji se trenutno obrađuje. Središnji fotoreceptor je pomnožen s +1 faktorom težine. Okolni fotoreceptori su "najbliži susjedi" centru i pomnoženi su s -1 / 8 vrijednosti. Od tih elemenata, izračuna se konačni zbir od devet. Sumacija se ponavlja za svaki fotoreceptor u slici, premještanjem u lijevo do kraja reda, a zatim prema dolje na slijedeći red. Kada su svi ulazi od devet fotoreceptora iste vrijednosti, ukupni zbroj ove matrice je nula. Rezultat nula ukazuje da je slika ujednačena (tj. ne mijenja se) unutar tog malog dijela. Negativni ili pozitivni zbirovi znače da se nešto mijenjalo unutar tog malog dijela od devet fotoreceptora.
Takva matrica je samo približna slika onoga što se stvarno događa unutar mrežnjače.
Slijedi primjer unosa slike i načina modificiranja rubnom detekcijom.
Stephen Daldry
Stephen Daldry je britanski pozorišni i filmski režiser.
Biografija
Sin britanske pjevačice Cerry Thompson i bankara Patrick Daldryja, počeo je još u djetinstvu igrati u pozorištima za mlade u Tauntonu u Engleskoj. Završio je studij engleskog jezika na Univerzitetu u Sheffieldu, te kod Elder Millettija, kurs za cirkuskog klauna. Igrao je u nekoliko pozorišta u Engleskoj, a prvu značajniju režiju imao je u predstavi An Inspector Calls 1992. godine, sa kojom je Daldry dobio britanske nagrade za pozorište, kao i američku nagradu Tony Award, kao najbolji pozorišni režiser. Istovremeno snima i filmove, te 1997. godine snima 1998. godine kratki film Eight, a 2000. godine prvi igrani film Billy Elliot. 2002. godine snima film Sati sa Nicole Kidman, Julianne Moore i Meryl Streep u glavnim ulogama. 2008. godine snima film Žena kojoj sam čitao sa David Kross i Kate Winslet u glavnim ulogama, za kog je Kate Winslet dobila Oskara za najbolju žensku glavnu ulogu.
Daldry je od 2001. godine oženjen sa američkom plesačicom Lucy Sexton, sa kojom ima kćerku Annabel Clare. 2004. godine dodjeljen mu je britanski orden Order of the British Empire.
Mrežnjača
Prostorna sumacija
Datoteka:Edge-detection-2.jpg
Nakon prostornog šifrirana slike u perifernim strukturama, signal se šalje iz optičkog nerva (preko aksona ganglijskih stanica) putem hijazme glavnog vidnog nerva do lateralnih genikulatnih jezgri (LGN). Tačna funkcija LGN još nije poznata. Signal iz LGN tada putuje do primarne vidne kore (V1 korteks).
Pojednostavljeni put signala: fotoreceptori → bipolarne stanice→ ganglija→ hijazma → LGN→ V1 korteks (kora velikog mozga).
500px
Bolesti i poremećaji
Na građu I funkciju mrežnjače mogu uticati mnoge nasljedne i stečene bolesti ili poremećaji. Neki od njih su slijedeće.
Dijagnostika i liječenje
Raspoloživo je mnogo različitih instrumenata za dijagnosticiranje bolesti i poremećaja koji utiču na mrežnicu. Za pregled e se standardno koristi oftalmoskop. Odnedavno se koristi I adaptivna optika za prikaz pojedinih štapića i čunjića ‘’in vivo. Firma koja je utemeljena u Škotskoj razvila je tehnologiju koja omogućuje liječnicima promatranje cijele mrenjače bez neprijatnosti za pacijenta. Za indirektno mjerenje električne aktivnosti mrežnice koristi se elektroretinogram, na koji utiču pojedine bolesti. Relativno nova tehnologija, koja postaje široko dostupna, je optički koherentna tomografija. Ta neinvazivna tehnika omogućava dobivanje 3D volumetrijskog ili tomograma poprečnog presjeka visoke rezolucije – za prikaz fine strukture histoloških mrežnjače. Liječenje ovisi o vrsti bolest i/ili prirodi poremećaja. Pokušana je i transplantacija mrežnjače, ali bez puno uspjeha. Na MIT-u, Sveučilištu Južne Kalifornije i Sveučilištu Novog Južnog Walesa, u razvoju je izrada umjetne mrežnjače: stvara se takav implantat koji će zaobići fotoreceptore mrežnjače i direktno stimulirati nervne ćelije signalima iz digitalnog fotoaparata.
OCT sken mrežnice na 800 nm sa aksijalnom rezolucijom od 3 µm
Elez Dervišević
mini|180px|Elez Dervišević Elez Dervišević (1901. Bijeljina, Bosna i Hercegovina – 1988. Damask, Sirija) bio je pripadnik austrougarske vojske, te najmlađi vojnik u prvom svjetskom ratu.
Mrežnjača
Istraživanje
George Wald, Haldan Keffer Hartline i Ragnar Granit dobili su 1967. Nobelovu nagradu za fiziologiju ili medicinu za istraživanje mrežnjače.
U nedavnoj studiji na Univerzitetu Pensilvanije izračunata je približna propusnost ljudske mrežnječe od 8,75 megabita u sekundi, dok ona kod zamorca prenosi 875 kilobita.
Na Univerzitetu i Očnoj bolnici Moorfields u Londonu, 2006. pokazali su da fotoreceptorska ćelija može biti uspješno transplantirana uoko miša ako su donorske ćelije u kritičnoj fazi razvoja. Nedavno su Ader i suradnici u Dublinu, pomoću elektronskog mikroskopa, pokazali da transplantirani fotoreceptori formiraju sinapsne veze.
Elez Dervišević
Biografija
Rođen je u uglednoj bošnjačkoj trgovačkoj porodici u Bijeljini od oca Sulejman-age Derviševića i majke Munevere. Imao je također i dva brata, Mehmedaliju i Osmana, te sestru Safiju.
Početci
mini|Oficir Aloiz Martinek i Elez Dervišević Na samom početku prvog svjetskog rata, tokom mobilizacije vojske, čovjek po imenu Ademaga Mešić, vrlo bogat, ako ne i najbogatiji čovjek u Bosni spoznao je ogromnu opasnost na jugoistočnoj granici Monarhije, na Drini koja je prijetila iz Srbije. Od vlastitih sredstava mobilizirao je 450 dobrovoljaca, te od njih stovorio korpus za zaštitu granice. Ademaga Mešić poznavao je vojne zahtjeve takvog korpusa jer je i sam služio u Prvoj bošnjačkoj regimenti. Toj vojsci od 450 dobrovoljaca pridruzio se i Elezov brat Mehmedalija, koji je kasnije promovisan u komandanta. Odmah po objavi rata, Srbi su zauzeli istočnu obalu Drine, te jedanaestogodišnji Elez napušta školu i odlučuje se pridružiti bratu Mehmedaliji u odbrani domovine. U međuvremenu je regularna vojska austrougarske počela graditi prijelazni most za Srbiju. Elez je sa svojim korpusom imao zadatak da maskira gradnju mosta od srpskih izviđača. Neki od njih, među kojima je bio i Elezov brat Mehmedalija, pokušali su preći Drinu, te su u malim čamcima zaplovili ka drugoj obali. Mali Elez koji tad nije imao niti 12 godina, sa bosanske obale Drine pratio je akciju. Ubrzo su se sa druge strane začuli srpski mitraljezi koji su pokosili većinu pripadnika tog korpusa. U očaju je vidio kako mu brat Mehmedalija i dva rođaka padaju pogođeni i u svoj toj jasnoći vidio je jezivo klanje. Dva sata kasnije most je dovršen a Srbi su bili potisnuti. Vidjevši sta se desilo, u Elezu se probudila želja za osvetom.
Amerika
mini|250px|Karta svijeta koja pokazuje AmerikeAmerike su zemlje zapadne hemisfere ili Novog svijeta koje se sastoje od kontinenata Sjeverna Amerika i Južna Amerika sa svim pridruženim ostrvima i regijama. Amerike pokrivaju 8.3% ukupne površine Zemlje (28.4% kopna) i sadrže 14% svjetskog stanovništva.
Elez Dervišević
Soški front
mini|Elez i porodica Ernsthaler Kada je Italija u maju 1915 godine objavila rat Austrougarskoj, u Brezovom Polju, 25 km udaljenom od Bijeljine nalazio se češki 1. bataljon pješadijskog puka br. 91. koji je dobio naređenje da ide na Soški front. Pošto je Elez dobro poznavao taj kraj, često je pomagao oficiru češkog bataljona Aloizu Martineku (Alois Martínek) oko prehrambenih zaliha tog bataljona. Tako je oficir Aloiz Martinek, zamolio komadanta tamošnjeg zaštitnog korpusa da iskoristi Eleza za vodiča preko Save i Slavonije, na šta je ovaj pristao. Međutim po ispunjenju zadatka Elez se nije vratio u svoj korpus nego se neprimjetno ukrcao na voz sa vojskom te tako otputovao na Soški front i postao vojnik. Eleza su primijetili tek kad su došli na Soški front. Aloiz Martinek je odmah naredio da se mali Elez ne smije pojaviti na prvoj liniji. U toj prvoj fazi Elez je bio kurir. Jednog dana ga je, u strogoj tajnosti, zapovjednik mitraljezaca uzeo sa sobom u akciju da bi ovaj vidio Bošnjake u akciji. Sa sigurne udaljenosti posmatrao je Elez kako su Bošnjaci iz Trećeg bošnjačkog regimenta napali i pregazili Italijanske položaje. U jednoj je noći Elez sa još jednim oficirom zarobio tri italijanska vojnika zbog čega su ga unaprijedili u čin korporala. Sa 14 godina bio je najmlađi korporal u austrougarskoj vojsci. Na Soškom frontu je upoznao jednog od najhrabrijih Bošnjaka Osmana-agu Hadžigrabčanovića koji je bio dobitnik Zlatne medalje za hrabrost i mnogih drugih odlikovanja koji je u borbu uvijek ulazio naoružan samo sa nožem i buzdovanom. Nakon 19 mjeseci službe bio je ranjen, pogodio ga je geler u donju vilicu, a oficiru Martineku je nekako uspjelo da ga pošalje u bečku bolnicu. Prilikom rastanka od bataljona, Aloiz Martinek je izvadio svoj džepni sat i dao ga, pred očima svojih oficira, svom najmlađem vojniku, rekavši: "Mom hrabrom sinu za uspomenu!". Kad je došao u bečku bolnicu, posjetila ga nadvojvotkinja Izabela, koja mu je donijela mnogo poklona, te obezbjedila školovanje i vjersku pouku pred imamom kasarne "Rossauer". Kada je ozdravio smjestili su ga u dvorac "Wielburg". Brigu o njemu preuzela je porodica Ernsthaler koja ga je upisala u kadetsku školu u Bratislavi, koju je par godina kasnije i uspješno završio.
Nakon rata
Na kraju rata Elez se vratio u svoju Bijeljinu. Nakon dva dana putovanja iz Beča sa vozom, došao je u pratnji podoficira Hajdića u Bijeljinu gdje su ga dočekali majka Munevera i brat Osman. Godine 1925. posjetio je porodicu Ernsthaler, a zatim i nadvojvotkinju Izabelu koja je tada živjela u Mađarskoj. Kao poklon od nje dobio je 5000 forinti. Kad se vratio kući sa tim novcem je osnovao firmu koja se bavila izvozom poljoprivrednih proizvoda. Elez je bio uspješan privrednik te je posao cvjetao sve do početka drugog svjetskog rata. Nakon završetka drugog svjetskog rata otišao je u Siriju gdje je u Sirijskoj vojsci imao čin majora u rezervi. Tamo je devedesetih godina 20. stoljeća i umro. Sahranjen je u Damasku. Njegova kćerka Nesima još uvijek tamo živi, dok njegov unuk Elez Dervišević "mlađi" danas živi u Španiji.
Amerika
Izraz je relativno nov i predstavlja nešto jasniju zamjenu za izraz Amerika, koji može značiti i cijelu kopnenu masu ili Sjedinjene Američke Države. Originalni izraz se koristio za ono što se ponekad smatra jednim kontinentom ili superkontinentom, pri čemu Amerike predstavljaju skupni izraz za kopnenu masu i pojedine regiju u njemu. Kada se koristi za kopnenu masu, izraz koji odgovara Americi ili Amerikama su Evroazija, koja se sastoji od Evrope i Azije, odnosno Eurafrazija, koja označava Euraziju i Afriku.
Elez Dervišević
Odlikovanja
Elez Dervišević je za svoje zasluge u ratu dobio sljedeća odlikovanja:
Amerika
Granica između ova dva kontinenta se nalazi na granici država Kolumbija i Panama.
Elez Dervišević
Zanimljivosti
Kada ga je bugarski kralj Ferdinand I pitao, dok je stajao pred njim u uniformi sa lagano nakrivljenim fesom: "Jesi li ti Turčin?", Elez je kao iz topa odgovorio: "Ne, ja sam Bošnjak, Austrijanac!". Kralju je odgovor bio toliko simpatičan da ga je zamolio da pođe sa njim u šetnju.
Amerika
Ponekad se sa pojmom Amerika (američki, američka, američko) misli na Sjedinjene Američke Države ili nešto što dolazi iz Sjedinjenih Američkih Država, a građani ove zemlje se nazivaju Amerikancima.
ADR
ADR se može odnositi na:
Gradska arena Zenica
Gradska arena "Husejin Smajlović" (ranije Arena Zenica) jeste multifunkcionalna dvorana u Zenici, Bosna i Hercegovina, prvenstveno korištena za održavanje dvoranskih sportskih manifestacija.
NGC 4924
NGC 4924 (također poznat kao IRAS 12595-1442, MCG -2-33-96 i PGC 44977) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 223 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 1,90 (123 hiljade sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (84 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 8. maja 1831. godine.
Gradska arena Zenica
Historija
mini|250px|Gradska arena Zenica Izgradnja gradske arene počela je u februaru 2007. godine, a završena je 20. marta 2009. godine, na Dan Zenice. Ukupna cijena izgradnje procijenjuje se na oko 36 miliona konvertibilnih maraka, koji su izdvojeni iz općinskog budžeta u toku dvije godine, tokom kojih je trajala izgradnja dvorane.
NGC 4924
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gradska arena Zenica
Otvorenje
mini|250|Koncert Zdravka Čolića u zeničkoj areni (2009) mini|250|Prva utakmica u Areni: RK Čelik - RK Gračanica Gradska arena otvorena je 20. marta 2009. godine, uz prigodnu manifestaciju i defile zeničkih sportista, pri čemu je otvoreno 14. po redu "Zeničko proljeće". Svečanosti otvaranja arene prisustvovali su federalni premijer Nedžad Branković, premijer zeničko-dobojskog kantona Miralem Galijašević, delegacije bratskih gradova Zenice iz Švedske, Njemačke i Mađarske, predstavnici diplomatskog kora, te brojni drugi zvaničnici države, Federacije Bosne i Hercegovine i općina, Olimpijskog komiteta Bosne i Hercegovine i strukovnih sportskih saveza, kao i drugi istaknuti ljudi iz javnog života. Iste noći održan je koncert bosanskohercegovačkog pjevača Dine Merlina.
Lokacija
Gradska Arena Zenica se nalazi u kompleksu SRC Kamberovića polje u sklopu kojeg se nalazi centralni gradski park, najveći tržni centar u gradu, kao i mnogobrojni sportski tereni poput rukometnih, košarkaških, teniskih i odbojkaških. U sklopu centra nalazi se i Stadion Kamberovića polje. Arena se nalazi u neposrednoj blizini mjesta održavanja Generalnog bh. sajma ZEPS. Arena je sagrađena na nikada nedovršenome gradilištu sportskog centra čija je gradnja počela par godine prije početka rata, što je predstavljalo ruglo grada. Izgradnjom arene i tržnog centra, koji se naslanja na arenu, taj dio grada je dobio svoj konačni oblik. Arena posjeduje zajednički parking sa tržnim centrom i broji oko 1500 parking mjesta, od kojih određen broj se nalazi u podzemnoj garaži. Adresa Gradske arene je Aleja šehida bb.
Adrenalin
mini|Struktura adrenalina Adrenalin ili epinefrin je hemijska supstanca koja se proizvodi u organizmu. Najveći dio adrenalina se sintetizuje i oslobađa iz srži nadbubrežnih žlijezda kao hormon. Samo ime adrenalin (lat. ad+renes = na bubregu) ili epinefrin (grč. epi-+nephros = na bubregu) ukazuje na porijeklo ovog hormona. U centralnom nervnom sistemu neki neuroni oslobađaju adrenalin kao neurotransmiter.
Gradska arena Zenica
Promjena naziva
Vlasti su maja 2017. nadglasavanjem odlučile da arena promijeni naziv iz Arena Zenica u Gradska Arena "Husejin Smajlović", eponimno po bivšem dugogodišnjem (2004–2016) načelniku Husejinu Smajloviću. Donesena odluka je bila kontroverzna iz više razloga, a najznačajniji je što je objekat sekularne namjene (uključujući muzičke manifestacije, alkohol itd.) a Smajlović je bio musliman; promjena naziva nije zaživjela u praksi – pokušaj stavljanja table sa novim imenom nije uspio, muzičari i dalje navode da nastupaju u Areni Zenica iz menadžerskih razloga jednostavnosti naziva i neutralnosti, a kao Zeničku arenu (ili samo Arenu) i dalje je pominje većina građana u slobodnom govoru.
Adrenalin
Uloga
Adrenalin je jedan od hormona stresa. Usljed stresne reakcije dolazi do lučenja adrenalina iz nadbubrežne žlijezde. Putem krvi dolazi do gotovo svih organa gdje izaziva sljedeće promene (u zagradi su navedeni glavni receptori preko kojih se postiže dejstvo):
Evropski sporazum o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih materija
Evropski sporazum o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih materija poznat po skraćenom nazivu ADR (francuski: Accord européen relatif au transport international des marchandises Dangereuses par Route) pokrenut je u Ženevi 30. septembra 1957. i reguliše prijevoz opasnih materija.
NGC 6337
NGC 6337 (također poznat kao ESO 333-PN5) je planetarna maglina i nalazi se u sazviježđu Škorpion. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 28. juna 1834. godine.
Gradska arena Zenica
Kapacitet
Kapacitet dvorane iznosi 6.145 sjedećih mjesta. Kapacitet dvorane u toku održavanja koncerta (tribine i parket) iznosi oko 10 hiljada ljudi.
Adrenalin
Uloga
Adrenalin priprema organizam za borbu ili bijeg.
NGC 6337
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Evropski sporazum o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih materija
Klase opasnih materija prema ADR-u
mini|Ploča opasnosti
Označavanje spremnika i vozila
Označavanje ambalaže i transportnih jedinica provodi se pomoću listica opasnosti i narandžastih ploča opasnosti. Listice opasnosti se pričvršćuju na vanjsku površinu kontejnera, prenosivih spremnika i vozila. Ploče opasnosti su reflektirajuće narandžaste boje, dimenzija osnovice 40 cm i minimalne visine 30 cm, crni rub debljine maksimalno 15 mm. Identifikacijski broj opasnosti sastoji se od minimalno dva ili maksimalno tri broja. Prvi broj predstavlja klasu kojoj pripada materija. Drugi brojevi predstavljaju dodatne opasnosti prema sljedećem: Ako se opasnost od neke materije može prikazati jednim brojem, tada iza sebe ima nulu.
Sele (Slovenj Gradec)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Slovenj Gradec.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Sele su imale 257 stanovnika.
Napomena: ''Do 2006. iskazivano pod imenom Sele–del.''
Bik Koji Sjedi
desno|mini|180p|Bik Koji Sjedi Tatanka Iyotanka ili Bik Koji Sjedi (rođen oko 1831. u Grand Riveru, Južna Dakota - umro 15. decembra 1890, Standing-Rock-Reservation, Sjeverna Dakota) indijanski je vrač i poglavica plemena Hunkpapa Sijuksa koji je 25. juna 1876. vodio Čejene i Sijukse protiv američke 7. konjičke pukovnije u bitki kod Little Bighorna. Iako su Indijanci pobijedili, poslije su bili prisiljeni na bijeg u Kanadu, odakle se Bik Koji Sjedi vratio nekoliko godina kasnije, dobivši amnestiju od američke vlade. Ostatak života proveo je u cirkusu Buffalo Billa, a na kraju je ubijen u rezervatu kad ga je vlada pokušala uhapsiti, misleći da je povezan s Plesom duhova.
IC 1783
IC 1783 (također poznat kao ESO 354-46, IRAS 02079-3310, MCG -6-5-37 i PGC 8279) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 154 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Hemijska peć. Najveći prečnik je 2,00 (90 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (36 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 29. decembra 1897. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Frida Kahlo
Magdalena Carmen Frida Kahlo y Calderón (6. juli 1907 – 13. juli 1954 ) bila je meksička slikarka realizma, kubizma i nadrealizma. Rođena je u Mexico Cityju 6. 7. 1907., treća po redu kćerka Guillermoa, fotografa rodom iz Njemačke, i Matilde Kahlo, Španjolke rođene u Americi. Godine 1922. upisala se u National Preparatory School, najprestižniju edukativnu instituciju u Meksiku, koja je tada počela da prima djevojke. Tamo je upoznala budućeg muža, Diega Riveru uz kojega je prihvatila komunističku ideologiju.
Poznata je po svojim brojnim portretima, autoportretima i radovima inspirisanim prirodom i artefaktima Meksika. Inspirisana popularnom kulturom ove zemlje, koristila je stil naivne narodne umjetnosti kako bi istražila pitanja identiteta, postkolonijalizma, roda, klase i rase u meksičkom društvu. Njene slike su često imale snažne autobiografske elemente i miješale su realizam sa fantazijom. Pored pripadnosti post-revolucionarnom pokretu Mexicayotl, koji je nastojao definirati meksički identitet, Kahlo je opisana kao nadrealist ili magični realist. Poznata je po slikanju o svom iskustvu hroničnog bola.
Većinu svog djetinjstva i odraslog života provela u La Casa Azul, svojoj porodičnoj kući u Coyoacánu – sada javno dostupnom kao Muzej Fride Kahlo. Iako je bila invalid uzrokovano dječijom paralizom kada je bila dijete, Kahlo je bila perspektivna studentica koja je krenula na medicinsku školu sve dok se nije povrijedila u autobuskoj nesreći u dobi od 18 godina, u kojoj joj je nastradala desna noga i pelvis. Posljedica nesreće je da nije mogla imati djece. Sljedeće godine, naslikala je svoj prvi portret, poslije čega je slijedila velika serija slika. Godine 1928. je ponovo srela Riveru. Vjenčali su se sljedeće godine, a 1930. par je otišao u San Francisko, a po povratku u Meksiko, odlaze u New York, na Revijerinu izložbu, koja je bila organizirana u Museum of Modern Art.
Po posljednjem povratku u Meksiko 1935, Rivera se upušta u aferu sa Fridinom mlađom sestrom Kristinom. Ubrzo se i Kahlo upušta u avanture, kako sa muškarcima, tako i sa ženama. Jedna od njenih najozbiljnijih avantura, bila je sa ruskim revolucionarem, Lavom Trockim.
Zahvaljujući inicijativi Andre Bretona ponuđena joj je izložba na modnom Julian Levy Gallery 1938. u Njujorku. Izložba je bila pravi trijumf, a pola slika je i prodano. Breton joj 1939. predlaže da joj organizira izložbu u Parizu, ali po dolasku u Francusku, Frida koja nije govorila francuski jezik, shvaća da Breton nije čak ni slike podigao sa carine. Izložba je bila otvorena, sa šest nedelja zakašnjenja, ali ipak financijski uspješna. Kahlo dobija mnogobrojne odzive i pohvale, uključujući Picassa i Kandinskog.
Kahloina zainteresovanost za politiku i umjetnost dovela su je do toga da se pridruži Meksičkoj komunističkoj partiji 1927. kroz koju je upoznala kolegu meksičkog umjetnika Diega Riveru. Par se vjenčao 1929. i proveo je kasne 1920-e i rane 1930-te putujući zajedno po Meksiku i Sjedinjenim Državama. Za to vrijeme razvila je svoj umjetnički stil, crpeći svoju glavnu inspiraciju iz meksičke narodne kulture, i slikala uglavnom male autoportrete koji su pomiješali elemente iz pretkolumbijskih i katoličkih vjerovanja. Njene slike izazvale su interesovanje nadrealističkog umjetnika Andréa Bretona, koji je organizirao Kahloovu prvu samostalnu izložbu u Julien Levy Gallery u New Yorku 1938. godine; izložba je bila uspješna i uslijedila je još jedna u Parizu 1939. Dok je francuska izložba bila manje uspješna, Louvre je kupio slikuOkvir od Kahlo, čime je postala prva meksička umjetnica koja je predstavljena u njihovoj kolekciji. Tokom 1940-ih, Kahlo je učestvovala na izložbama u Meksiku i Sjedinjenim Državama i radila kao učiteljica likovne kulture. Predavala je na Escuela Nacional de Pintura, Escultura y Grabado ("La Esmeralda") i bila je jedan od osnivača Seminario de Cultura Mexicana. Kahloino uvijek krhko zdravlje počelo je opadati u istoj deceniji. Prvu samostalnu izložbu imala je u Meksiku 1953. godine, neposredno prije smrti 1954. godine u dobi od 47 godina.
Kaloin rad kao umjetnice ostao je relativno nepoznat sve do kasnih 1970-ih, kada su njen rad ponovo otkrili historičari umjetnosti i politički aktivisti. Do ranih 1990-ih, ne samo da je postala priznata figura u historiji umjetnosti, već se smatrala i ikonom za Chicanos, feministički pokret i LGBTQ+ zajednicu. Kahloov rad je međunarodno slavljen kao simbol meksičke nacionalne i autohtone tradicije i od strane feministkinja zbog onoga što se vidi kao beskompromisnog prikaza ženskog iskustva i forme.
Frida Kahlo je umrla 13. jula 1954. u Coyoacán (Casa Azul), 7 dana poslije njenog 47-og rođendana.
Umjetnost Fride Kahlo
Arteaga tvrdi kako je nesenzibilan i slijep onaj ko latinoameričku savremenu umjetnost smatra zakašnjelom i prosječnom kopijom sjevernih uzoraka. Za nadrealistički pokret vezao se i velik broj žena uključujući Meret Oppenheim, no najpoznatija je Frida Kahlo. Slike su joj istinski autobiografske, tako pune osobnih značenja i uvijene u zagonetan izraz da treba poznavati stvarne okolnosti njenog života kako bi im se odgonetnuo sadržaj.
Npr. slika "Autoportret s ogrlicom od trnja" po stilu podsjeća na tradicionalne meksičke pobožne slike. Naslikana je 1940. godine, kad je njen burni brak sa slikarom Diegom Riverom prekinut razvodom na godinu dana. Ogrlica upućuje na trnovu krunu koju je Isus nosio tokom svoje muke, a označuje poniženje koje je pretrpjela od supruga. Iz ogrlice visi mrtvi kolibrić, tradicionalni meksički talisman koji nose oni što žude za ljubavlju. Na ramenima su joj 2 demona prikazani kao njeni ljubimci: smrt u obliku crne mačke i vrag u liku majmuna.
Iz svega je jasno da je Frida razmatrala mogućnost samoubistva: bila je mučenica ljubavi i nadala se uskrsnuću poput Isusova, na što upućuju leptiri iznad njene glave. Životna priča Fride Kahlo kao i snažni autobiografski element njene umjetnosti donijeli su joj status feminističke ikone. Važna je i njena upotreba narodnih izvora. Slike Fride Kahlo,iako malih dimenzija,imaju u sebi više eksperimentalnog i bile su od veće važnosti za neposrednu budućnost umjetnosti od velikih površina koje je oslikao njen suprug.
Vitus Bering
Vitus Jonassen Bering (Behring, ruski također: Витус Ионассен Беринг ili Иван Иванович Беринг = Ivan Ivanović Bering) (rođen 1680. kod Horsensa na Jutlandu; umro 19. decembra 1741. na ostrvu Awatscha (Bering Island) bio je danski oficir i moreplovac u ruskoj carskoj službi.
Vitus Bering je rođen 1681., a umro 1741. godine. Porijeklom Danac, nakon stupanja u rusku mornaricu počinje istraživati za ruskog cara Petra Velikog. U okviru "Velike sjeverne ekspedicije" dokazao je da Amerika i Azija nisu jedno kopno.
Slavljevići (Trnovo, FBiH)
Slavljevići su naseljeno mjesto u općini Trnovo, Bosna i Hercegovina.
Kriminologija
Kriminologija ("Crimen" latinski=zločin "logos" grčki=nauka) uopćeno je sintetička i samostalna nauka koja se bavi izučavanjem kriminaliteta kao društvene pojave, odnosno nauka koja izučava oblike ponašanja koji su inkriminisani i sankcionisani pozitivnim pravom u datom društvu.
Dva osnovna područja ove nauke su kriminalna etiologija, koja se bavi izučavanjem uzroka kriminaliteta i kriminalna fenomenologija, koja proučava pojavne oblike krivičnih djela. Kriminologija se prilikom proučavanja problema kriminaliteta, kao i druge nauke koristi različitim metodama, ali dvije osnovne metode su metod proučavanja individualnih slučajeva i metod proučavanja kriminaliteta kao masovne pojave.
Historijski razvoj kriminologije
I prije nego se konstituisala kao samostalna nauka kriminološka problematika obrađivana je od strane raznih drugih nauka kao što su psihologija, filozofija, krivično pravo i drugih srodnih nauka. Problem i etiologiju su obrađivali i grčki mislioci Aristotel i Platon. Međutim, kriminologija svoje ime prvi put dobija tek u 19. stoljeću. Naime, pojam kriminologije prvi put je upotrijebljen od strane francuskog antropologa Paul Topinard u njegovom djelu "Antropologie". Italijanski pravnik, jedan od začetnika italijanske antropološke škole, Raffaele Garofalo preuzima pojam kriminologije i svom djelu daje naziv "Kriminologija". U početku razvoja kriminologije njen glavni zadatak je bio izučavanje ličnosti delikventa. Tek kasnije se počela više obraćati pažnja i na samo krivično djelo. Ove dvije pojave izučavane su sa različitih aspekata: biološkog, psihološkog,sociološkog i psihopatološkog što je dovelo do razvoja različitih kriminoloških disciplina kao što su: kriminalna antropologija, kriminalna psihologija, kriminalna biologija i druge.
Historijski razvoj kriminološke misli
U svom razvoju, kriminološka misao je prošla kroz tri glavne etape. Prva etapa obuhvata vremensko razdoblje u kome kriminologiji predhode filozofska i humanistička razmišljanja o kriminalitetu. Druga etapa nastaje u periodu francuske buržoske revolucije dok treća etapa počinje u posljednjoj trećini 20. vijeka.
Kriminološke škole
Postoji nekoliko pravaca u historijskom razvoju kriminologije i kriminološke misli. Neke od škola su:
Spodnji Razbor
Spodnji Razbor je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Slovenj Gradec, regija Koruška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Slovenj Gradec.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Spodnji Razbor je imao 217 stanovnika.
Ektotermija
mini|[[Kornjače Pseudemys (ovdje se griju) jesu ektotermne životinje.]]
Ektotermima, odnosno ektotermnim organizmima (grč. εκτός (ektós) = "vani", "izvana" i θερμός (thermós) = "toplina") nazivaju se u zoologiji životinje čiju tjelesnu temperaturu uslovljava okolina. Posljedica je da ti organizmi zavise od vanjskih izvora toplote i imaju relativno spor metabolizam. Npr., mnogi gmizavci reguliraju svoju tjelesnu toplinu sunčanjem. Preciznije, mnogi ektotermni organizmi su poikilotermni.
IC 9
IC 9 (također poznat kao IRAS 00171-1423, MCG -2-2-1 i PGC 1271) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 577 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,40 (67 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (50 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 23. augusta 1892. godine.
Ananas
Ananas (lat. Ananas comosus) je biljka iz porodice Bromeliaceae. Porijeklom je iz Amerike, ali se danas uzgaja širom svijeta kao voće, uglavnom u tropskim krajevima. Daje krupne, mesnate plodove, koje se koriste svježi ili se konzerviraju. Riječ ananas potječe iz gvarani jezika (naná) što znači isto.
Karakteristike
Ananas je snažna, izdržljiva biljka. Raste u zemlji, za razliku od mnogih drugih vrsta iz porodice Bromeliaceae koje rastu epifitski. Naraste 1-1,5 m visoka, sa velikim 30–100 cm dugim listovima, koji okružuju debelo stablo.
Historija
Ananas je kultiviran još u pretkolumbovo vrijeme i bio raširen širom Južne i Srednje Amerike. Koristio se kao lijek, u ishrani i proizvodnji vina. U Stari Svijet ga je donio Kristofor Kolumbo 1493. sa svog drugog putovanja. Riječ ananas prvi put je upotrijebio André Thevenet 1555. godine
Uzgoj
Jugoistočna Azija dominira u svjetskoj proizvodnji: u 2001. Tajland je proizveo 1,979 miliona tona, i Filipini su proizveli 1,618 miliona tona, dok je Brazil proizveo 1,43 miliona tona. Ukupna svjetska proizvodnja u 2001. je bila 14,220 miliona tona. Glavni izvoznici svježeg ananasa u 2001. su bili: Kostarika sa 322000 tona; Obala slonovače, 188000 tona; i Filipini sa 135000 tona.
Otprilike od 2000. najviše zastupljeni svježi ananas, koji se prodaje u USA i evropskim supermarketima je hibrid sa smanjenom kiselošću. Ta vrsta je razvijena na Havajima u ranim 1970-tim.
U komercijalnom uzgoju, cvjetanje može biti izazavano vještački, tako da se omogućava rano ubiranje prvog ploda, i što može ohrabriti razvoj drugog uroda manjih voćki. Odsječeni vrh ananasa, dobiven tokom čišćenja, može se posaditi u tlo i narast će nova biljka
Mungo Park
mini|Mungo Park mini|Skica karte putovanja kroz zapadnu Afriku Mungo Park (Foulshiels kod Selkirk, Škotska, 11. septembar 1771 – kod Bussa, Nigerija, 1806) bio je britanski naučnik i istraživač Afrike. Poznat je kao prvi zapadnjak koji je putovao do srednjeg toka rijeke Niger i čija su saznjanja o tim putovanjima printana.
Varcarka (kosa)
mini|desno|200px|Kovanje kose Varcarka je najpoznatija kosa za košenje trave u bivšoj Jugoslaviji, ali i svijetu. Kovači koji su stvarali ovu britku i nelomljivu kosu živjeli su u Varcar Vakufu (danas Mrkonjić Grad). Najpoznatije porodice koje su stotinama godina prenosile majstorluk kovanja i kaljenja kose varcarke su starosjedioci Varcar Vakufa. U knjizi "Mrkonjić-Grad", Ivan Lovrenović ovako opisuje kovački zanat:
''Kovački zanat, koji će do dana današnjega obavijati krugom tajnovitog majstorstva mnoga koljena...a zvonku savršenost kose varcarke pronijeti do crnogorskih krševa i mađarskih ravnica, uobličio se - izgleda - u srednjem vijeku. Taj zanat koji traje - uz krize i poteškoće - i danas, podmirivao je i sve ostale potrebe vezane uz gvožđe: noževi (sklopci i hanđžari), kosiri, srpovi, grebena, sjekire, motike, kosački pribor, lemeši, plugovi, grifovi i čavli, gvožđa za divlje životinje itd.''
Funkcija (matematika)
mini|250px|Grafik primjera funkcije,
Matematički koncept funkcije izražava zavisnost između dvije veličine, jedne, koja je zadata (nezavisna varijabla ili argument funkcije), i druge, koja se dobija (zavisna varijabla ili vrijednost funkcije). Funkcija prodružuje samo jedno rješenje za svaki argument funkcije koji se uzima iz fiksnog skupa, kao što su realni brojevi.
Historija
Funkcija kao matematički termin je prvi put objavio Gottfried Wilhelm Leibniz 1694. godine kako bi opisao količinu u relaciji prema krivoj. Te funkcije danas zovemo diferencijali.
Uobičajena notacija za funkciju je f(x), koju je prvi upotrebio švicarski matematičar Leonhard Euler.
Inverzna funkcija
Ako je ƒ funkcija od X do Y, tada je inverzna funkcija za ƒ, označenasa ƒ−1, funkcija u suprotnom smijeru, od Y do X, sa osobinom da kompozicija) vraća svaki element u samog sebe. Svaka funkcija ne posjeduje svoju inverznu funkciju; one koje imaju nazivaju se inverzabilne.
Kao primjer, ako je ƒ konvertuje temperaturu iz Celzijusa u Fahrenheite, funkcija koja konvertuje stepene Fahrenheita u stepene Celzijusa bi bila odgovarajuća funkcija ƒ−1.
Ispitivanje toka funkcije
Ispitati tok funkcije f(x) znači oidrediti sljedeće
Područje definicije
Za određivanje područja definicije funkcije f(x) potrebno je poznavati elementarne funkcije
Parnost
Kod parne i neparne funkcije područje definicije mora biti simetrično u odnosu na koordinantni početak O(0,0).
je parna za n=2k paran, a neparna za n=2k+1 neparan pa je:
.
Funkcija je parna: ako je x>0, tada je -x<0 pa vrijedi
Za x<0 je -x>0 pa vrijedi
Rolls-Royce
Rolls-Royce automobili
mini|240p|1979 [[Rolls-Royce Silver Shadow II]] mini|240p|1982 [[Rolls-Royce Camargue]]
Vozila Rolls-Royce Limiteda
Bentley models (od 1933)
Funkcija (matematika)
Periodičnost
Tada mora vrijediti. Najmanji takav pozitivni broj P osnovni period ili period funkcije f(x).
Primjeri periodičnih funkcija su trigonometrijske funkcije.
Rolls-Royce
Vozila Rolls-Royce Motorsa
Bentley models su se proizvodili paralelno sa gorepomenutim automobilima. The Bentley Continental coupés (koji su imali razne oblike, a proizvodili su se od sredine 1950ih do sredine 1960ih) nisu imali svoje Rolls-Royce ekvivalente. Proizvodile su se i vrlo skupe Rolls-Royce Phantom limuzine.
Funkcija (matematika)
Nula funkcije
Nula funkcije određuju se rješavanjem jednačine f(x)=0
Asimptote funkcije
Asimptote mogu biti vertikalne, horizontalne i kose. Određuju se nalaženjem limesa i L'Hospitalovim pravilo, ako je potrebno.
Prava x=x_0 je vertikalna asimptota funkcije f(x)u tački x_0 s lijeve strane ako je ili .
Prava x=x_0 je vertikalna asimptota funkcije f(x) u tacki x_0 s desne strane ako je
ili
.
Vertikalne asimptote se mogu nalaziti u tačkama prekida funkcije ili u otvorenim rubovima područja definicije.
Prava x=0 je vertikalna asimptota funkcije \frac{1}{x} s obje strane.
Prava x=0 je vertikalna asimptota funkcija \ln x, \log x i \log_2 x s desne strane. U ovom slučaju vertikalna asimptota se nalazi u rubu područja definicije.
Prava y=0 je horizontalna asimptota funkcije \frac{1}{x} na obje strane, kao i y=0 horizontalna asimptota funkcija 2^x i e^x na lijevoj strani.
Ako je
pri čemu je
tada je prava y=kx+l kosa asimptota funkcije f(x) sa lijeve strane.
Kosu asimptotu funkcije f(x) sa desne strane definišemo analogno.
Udaljenost od tačke na krivoj do asimptote je d(M,L). Prema definiciji asimptote d(M,L)\to 0 kada. Kako je konstanta, zaključujemo da.
Zadnji uslov, koji je ekvivalentan sa
je nužan i dovoljan uslov za postojanje kose asimptote.
Gornja jednakost je ekvivalentna sa
pa je
Pri tome treba voditi računa o sljedećem:
Ekstremi funkcije
Kod određivanja ekstrema funkcije potrebno je provjeriti nžzne i dovoljne uslove ekstrema.
Provjera nužnih uslova vrši se po teoremi
Potrebno je nači stacionarne i kritične tačke po definiciji
Tj. potrebno je odrediti područje definicije prvog izvoda f'(x) i riješiti jednačinu f'(x)=0. Provjera dovoljnih uslova može se vršiti na tri nacina:
pomoću promjene predznaka prvog izvoda na osnovu teoreme
pomoću drugog izvoda na osnovu teoreme
pomoću viših izvoda na osnovu teoreme
Intervali monotonosti
Posto smo načli prvi izvod f'(x) funkcije f(x) intervale monotonosti određujemo određujuci predznak od f'(x) na osnovu teoreme
Konkavnost i konveksnost funkcije
Potrebno je odrediti drugi izvod f''(x),a onda intervale konveksnosti i konkavnosti pomoću teoreme
Tačke infleksije
Potrebno je naći tačke u kojima drugi izvod f''(x)\$ mijenja predznak, odnosno tačke koje ispunjavaju dovoljne uslove infleksije po teoremi
Za provjeru dovoljnih uslova infleksije možemo koristiti i više izvode na osnovu teoreme
U tom slučaju potrebno je prvo naci tačke u kojima je drugi izvod f''(x) jednak nuli, odnosno tačke koje zadovoljavaju nužan uslov infleksije po teoremi
Graf funkcije
Grafik funkcije se crta na osnovu dobijenih informacija.
Ostale osobine
Postoji mnogo posebnih klasa funkcija koje su važne za pojedinačne grane matematike, ili za pojedinačne primjene. Ovo je djelimičan spisak takvih funkcija:
Sandra Perković
Sandra Perković hrvatska je atletičarka i rekorderka te zemlje u bacanju diska. Bivša je olimpijska pobjednica (dvostruka uzastopna) i šesterostruka uzastopna evropska prvakinja u toj disciplini te dvostruka svjetska prvakinja, uz dva srebra i bronzu.
Uspješnu juniorsku karijeru krunisala je osvajanjem zlatne medalje na EJP-u 2009, srušivši pritom i hrvatski rekord. Mjesec kasnije ušla je u finale Svjetskog prvenstva kao najmlađa u konkurenciji.
U svojoj prvoj seniorskoj sezoni osvojila je zlatnu medalju na EP-u 2010, postavši najmlađa evropska prvakinja u bacanju diska u historiji. Šestomjesečna suspenzija zbog dopinga nakon pozitivnog testa na zabranjeni psihostimulans udaljila ju je s takmičenja većinu sezone 2011, uključujući Svjetsko prvenstvo, ali vratila se u jakoj formi u 2012. i odbranila titulu na Evropskom prvenstvu.
Trener joj je Edis Elkasević. Svoj najbolji lični rezultat i državni rekord, 71,41 m, ostvarila je u julu 2017. na mitingu Galà dei Castelli u švicarskoj Bellinzoni. Nijedna diskašica nije bacila toliko dugo više od 25 godina (71,68 m – Xiao Yanling, Peking, 14. mart 1992).
Perković se bavila i politikom. Nakon parlamentarnih izbora 2015. postala je zastupnica u Hrvatskom saboru.
Rane godine i juniorska karijera
Počela se baviti atletikom u drugom razredu osnovne škole, a igrala je i košarku i odbojku. Do. 6. razreda atletika je prevagnula i Perković se koncentrirala na bacanje kugle i diska. Godine 2001. postala je član AK Dinamo-Zrinjevac. Od 2004. trenirao ju je bivši olimpijac i bacač kugle, Ivan Ivančić, koji je prepoznao njen talent za bacanje diska. U prvoj godini s novim trenerom poboljšala je najbolji lični rezultat s 32 na preko 50 m, kao što je Ivančić predvidio.
Prvi uspjesi u bacanju diska došli su 2006. Na njenom prvom većem takmičenju, Svjetskom juniorskom prvenstvu 2006, Perković nije uspjela ući u finale, ali je nakon toga postala redovna osvajačica medalja na međunarodnim takmičenjima, osvojivši srebrnu medalju i na Svjetskom kadetskom i na Evropskom juniorskom prvenstvu 2007. i bronzanu medalju na Svjetskom juniorskom prvenstvu 2008. U istoj godini zauzela je peto mjesto na svjetskoj juniorskoj listi s hicem 55,89 m.
Početkom 2009. doživjela je vrlo ozbiljan zastoj u karijeri nakon što su joj ljekari pogrešno dijagnosticirali upalu crvuljka. Njen crvuljak pukao je nakon tri dana, što je uzrokovalo gotovo kobnu sepsu, koja je zahtijevala dvije hitne operacije i dug oporavak. Izgubila je 15 kg na težini i u početku se nije očekivalo da se vrati punim treninzima prije kraja godine.
Međutim, Perković je počela trenirati nakon tromjesečne pauze i vratila se na takmičenja u julu 2009. osvojivši zlatnu medalju na Evropskom juniorskom prvenstvu u Novom Sadu, gdje je postavila novi državni rekord 62,44 m i također ispunila A-normu za Svjetsko prvenstvo. Njen hitac bio je najbolji na evropskim juniorskim prvenstvima u 20 godina, a razlika do drugoplasirane bila je 7 m i 33 cm, najveća u historiji ovih prvenstava. Njena ostala dva ispravna hica u finalu također bi bila dovoljna za zlatnu medalju.
Nakon uspješne sezone 2009. magazin SPIKES proglasio ju je jednom od "deset zvijezda u usponu koje treba pratiti u 2010", a dobila je i nagradu "Dražen Petrović" od Hrvatskog olimpijskog odbora za hrvatsku atletičarku koja najviše obećava za 2009. godinu.
Seniorska karijera
Na Hrvatskom zimskom bacačkom prvenstvu, održanom 6. marta 2010. u Splitu, Perković je uveliko popravila lični rekord na 66,85 m, ostvarivši najbolji rezultat u svijetu u 2010. i nadmašivši najbolji rezultat u svijetu iz 2009 (66,40 m), koji je ostvarila Li Yanfeng. Istog dana postavila je i lični rekord u bacanju kugle na otvorenom, bacivši hitac od 16,02 m. Nastavila je sa dobrom formom osvojivši zlatnu medalju u kategoriji U-23 na Evropskom zimskom bacačkom kupu u Arlesu; njen pobjednički hitac (61,93 m) bio bi dovoljan za srebrnu medalju u seniorskoj kategoriji.
U junu je osvojila zlatnu medalju i u bacanju diska i u bacanju kugle u 2. ligi Evropskog ekipnog prvenstva, pomogavši ekipi Hrvatske da izbori ulaz u 1. ligu za sezonu 2011.
Kulminacija njene dobre forme u 2010. desila se na Evropskom prvenstvu u Barceloni, gdje je osvojila zlatnu medalju. U kvalifikacijama se mučila i čak bila blizu eliminacije s obzirom na to da nije prebacila normu (60,00 m), zauzevši tek 10. mjesto od 12 takmičarki koje su prošle u finale. Međutim, u finalu je odmah na startu bacila hitac koji ju je držao na drugom mjestu sve do posljednje serije, kad je bacila pobjednički hitac 64,67 m, postavši najmlađa evropska prvakinja u bacanju diska ikad.
Na završnom mitingu prve sezone Dijamantne lige u Bruxellesu Perković je pobijedila s novim državnim rekordom (66,93 m), a u ukupnom poretku Dijamantne lige zauzela je drugo mjesto, iza Yarelis Barrios. Nedugo nakon pobjede na Hanžekovićevom memorijalu u Zagrebu 1. septembra zaključila je sezonu osvojivši srebrnu medalju na Kontinentalnom kupu u Splitu. Evropska atletska asocijacija prepoznala je njen proboj u prvoj seniorskoj godini dodijelivši joj nagradu "Zvijezda u usponu".
U februaru 2011. pobijedila je na Hrvatskom zimskom bacačkom prvenstvu u Splitu i dodatno poboljšala državni rekord na 67,96 m. Na istom takmičenju postavila je i državni rekord u bacanju kugle: 16,40 m. Samo nekoliko dana kasnije doživjela je povredu leđa, zbog koje je morala propustiti Evropski zimski bacački kup u martu. Na takmičenja se vratila u maju pobjedom na mitingu Dijamantne lige u Šangaju.
Suspenzija zbog dopinga
U junu 2011. objavljeno je da je Perković pala na dva doping-testa izvršena u prethodnom mjesecu na mitinzima Dijamantne lige u Rimu i Šangaju. Bila je pozitivna na metilheksanamin, psihostimulans koji je Svjetska antidopinška agencija zabranila 2010. Perković je rekla da je bila pozitivna zbog "Nox Pumpa", američkog energetskog napitka koji je koristila bez znanja da sadrži zabranjene supstance. Nije zatražila analizu svog B-uzorka.
Hrvatski atletski savez suspendirao ju je na šest mjeseci, a suspenziju je kasnije potvrdio i IAAF, uzevši u obzir da nije imala namjeru uzeti zabranjeni stimulans niti je bila svjesna da ga koristi. U skladu s IAAF-ovim pravilima, poništeni su joj svi rezultati postignuti nakon njenog prvog pozitivnog testa, uključujući i rezultat 69,99 m, postavljen 4. juna 2011. u Varaždinu, uprkos činjenici da je na tom takmičenju bila negativna na testu. Hitac od 69,99 m bio bi najbolji u svijetu u posljednjih 12 godina. Suspenzija je trajala do 7. decembra, spriječivši Perković da se takmiči u ostatku sezone 2011, uključujući i Svjetsko prvenstvo.
2012.
Nakon isteka zabrane vratila se i nastavila dobro bacati: pobijedila je u kategoriji U-23 na Evropskom zimskom bacačkom kupu, popravila državni rekord na 68,24 m na Zlatnom Grand Prixu Šangaja, zatim srušila rekord mitinga na Prefontaine Classicu početkom juna. Ispunivši olimpijsku A-normu od 62,00 m, kvalificirala se za Olimpijske igre 2012.
Na Evropskom prvenstvu u Helsinkiju njena glavna protivnica bila je Njemica Nadine Müller, svjetska viceprvakinja iz 2011. i vlasnica najboljeg hica sezone (68,89 m). Nakon uspješno odrađenih kvalifikacija, u finalu se našla u ozbiljnim problemima bacivši dva neispravna hica. Pod pritiskom, bacila je 67,62 m u 3. seriji, što se na kraju ispostavilo nedostižnim za Müller i ostale takmičarke i donijelo Perković odbranu titule evropske prvakinje.
Na OI 2012. osvojila je zlatnu medalju s novim državnim rekordom (69,11 m).
2013.
Olimpijskom zlatu dodala je i titulu svjetske prvakinje na pobjedom na Svjetskom prvenstvu u Moskvi.
2014.
U sezoni 2014. kompletirala je trostruku krunu na velikim takmičenjima pobijedivši na Evropskom prvenstvu u Zürichu s novim ličnim i državnim rekordom (71,08 m). Dvije sedmice kasnije, na istom stadionu u Zürichu, kompletirala je i sezonu Dijamantne lige novom pobjedom na isti dan kad je preminuo njen prvi trener, Ivan Ivančić.
2015.
Na Svjetskom prvenstvu u Pekingu nastupala na Nacionalnom stadionu u Pekingu 24. i 25. augusta. U kvalifikacijama je bacila 64,51 m u drugoj seriji, što je bilo dovoljno za drugo mjesto. U finalu je Kubanka Denia Caballero već u prvoj seriji bacila 69,28 m, dok je Perković prestupila. To je ponovila u trećoj i petoj seriji, a u posljednjoj je seriji bacila 67,39 m i time osvojila srebrnu medalju. Dana 8. septembra nastupila je na 65. Hanžekovićevom memorijalu u Zagrebu, gdje je pred domaćom publikom potpuno opravdala status najbolje bacačice diska. Dvaput je rušila rekord mitinga, koji je prije držala Gia Lewis Smallwood (66,29 m) da bi u posljednjoj seriji bacila 69,88 m, čime je za 3 m oborila rekord mitinga.
2016.
I sezona 2016. bila je trijumfalna za Perković. Pobijedila je na svim mitinzima Dijamantne lige na kojima je nastupila i još jednom uvjerljivo osvojila prvo mjesto u ukupnom poretku svoje discipline. Također je četvrti put uzastopno postala evropska prvakinja pobijedivši na Evropskom prvenstvu u Amsterdamu da bi sve okrunila na Olimpijskim igrama u Rio de Janeiru odbranivši zlatnu medalju iz Londona, i to samo jednim ispravnim hicem, u trećoj seriji, nakon dva prestupa.