cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rama (župa)
U početku XII. st., 1102. godine, na hrvatsko-dalmatinsko prijestolje sjeo je Ladislav Arpadović I. (kralj Ugarske, Dalmacije i Hrvatske). Ta izmjena najmanje je utjecala na Bosnu, jer Arpadovići nemaju na nju nikakvo istorijsko pravo, i Bosne nema u tituli ugarskih kraljeva. Pojaviti će se Rex Rame 1138. godine u povelji iz 1138, u kojoj se javlja Bela II Hungarie, Dalmacie, Croacie Rameque Rex. Ta povelja nalazi se u prepisu, u rukopisu iz XVIII stoljeća – Mensa episcopalis Donationales, splitske episkopije. U historiografiji vlada mišljenje da su bosanske zemlje od tada ugarske vazalne zemlje.
Histopatologija
Histopatologija (složenica tri grčke) riječi: ἱστός -  histos = tkivo +  πάθος - patos = patnja + -λογία -logia = nauka) odnosi se na mikroskopsko proćavanje  tkiva radi uočavanja manifestacija bolesti. Konkretno, u kliničkoj medicini, histopatologija se odnosi na pregled biopsija ili hirurških uzoraka uz komtrolu patologa, nakon što je uzorak obrađen i postavljeni histološki presjeci na staklene pločice. Nasuprot tome, citopatologija ispituje slobodne ćelije ili mikrofragmente tkiva (kao "ćelijske blokove").
IC 3511
IC 3511 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 23. marta 1903. godine.
Rama (župa)
Sabor u Ostrogonu
U jednom dokumentu benediktanskog manastira Admonta, u kojem se govori o osnutku samostana sv. Petra u Čataru, pominje se da je kralj Bela II na saboru u Ostrogonu, svom sinu Ladislavu dodijelio bosanski dukat (Bosnesnem ducatum dedit), iako on zbog maloljetnosti »svakako nije upravljao Bosnom, već domaći banovi. To je prvi i jedini podatak o bosanskom vojvodstvu u XII. st.
IC 3511
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Rama (župa)
Pravo na naslov – Kralj Rame
Navedene povelje splitske biskupije i dokument iz manastira Admont su polazna osnova koja se uzimala za ispitivanje okolnosti i prava po kojima je Rama uvedena u titulaturu ugarskih kraljeva. Nema jedinstvenog mišljenja na osnovu kog prava su Arpadovići uzeli naslov Rex Rame, pa se u istoriografiji navodi nekoliko predpostavki.
Histopatologija
Kolektiranje tkiva
Histopatološki pregled tkiva počinje operacijom, biopsijom ili obdukcijom. Tkivo se uklanja s ludskog tijela ili biljke, a zatim se, često nakon stručne disekcije u svježem stanju, stavlja u fiksativ koji stabilizuje tkiva da se spriječi raspadanje. Najčešći fiksativ je formalin (10% neutralnog puferskog formaldehida u vodi).
Rama (župa)
Pravo na naslov – Kralj Rame
2. Za vreme borbe o prevlast između Raške i Zete, zauzeli su Mađari sjevernu Bosnu (oko 1135 god.) Od toga su vremena ugarski kraljevi stalno, i onda kada Bosnom nisu vladali, nosili naziv kralja bosanskog i radili su na tome da Bosnu i faktički pokore. Bela II dobio je Bosnu kao miraz sa svojom »ženom Jelenom, kćerkom srpskog velikog župana Uroša I«.
Sheer Heart Attack (pjesma)
"Sheer Heart Attack" je singl britanske rock grupe Queen. Pjesma se našla na njihovom 6. studijskom albumu News of the World iz 1977. godine. Jedna je od dvije pjesme sa albuma čiji je autor u potpunosti bubnjar grupe Roger Taylor.
Rama (župa)
Pravo na naslov – Kralj Rame
3. Bosnom su do 1138. upravljali domaći banovi, a sama Bosna se dobrovoljno podvrgla ugarskoj vlasti.
Sheer Heart Attack (pjesma)
Iako je prvobitno napisana za istoimeni album 1974. godine na album nije uvrštena iz više razloga te se našla na albumu iz 1977. godine.
Rama (župa)
Pravo na naslov – Kralj Rame
4. Bosna nije ušla u u titularu ugarskih vladara jer u predhodnom periodu nije imala državno uređenje, već su u njoj živjela slobodna plemena, koja su se dobrovoljno podvrgla ugarskoj vlasti. Nakon toga došlo je do spajanja Bosne i Rame.
5. Za vlade Bele II i Jelenino (srpska princeza udata za kralja Belu II) dobili su Mađari Ramu, a možda i ostalu Bosnu. U osnivačkoj povelji manastira Čatara u Mađarskoj, na skupu u Ostrogonu, 1137. god., Bela II "po pristanku cijele zemlje" daje bosansko vojvodstvo svom sinu Ladislavu. Nema nikakva pomena o tom kako je Bosna došla u mađarski posjed; ali ne izgleda nemoguće, da je dolazak Mađara u Ramu, svakako iz Dalmacije, mogao biti i bez otpora s bosanske strane
6. U titulari ugarskih kraljeva Rex Rama samo se izražavaju pretenzije Ugarske prema Bosni.
7. Ime Bosne na čudan i još neobjašnjiv način u ugarskoj kraljevskoj tituli je zamijenila Rama.
Nakon smrti bizantskog cara Manojlova, koji je sredinom XII stoljeća obnovio vlast na Balkanskom poluostrvu, i privremeno obuzdao agresivnu ugarsku politiku, Bela III ne uzima naslov rex Bosne? Čini se zato što u Bosni tada vlada njezin samostalni vladar (ban Kulin kojeg je Manojlo postavio), a Bela III nije u situaciji da sam kao vizantijski car stvara ili se kiti nekim vladarskim naslovima na koje nema nikakva prava. Dugo vremena Bosne neće biti u tituli ugarskih kraljeva, što govori da su na dvoru dobro razlikovali Ramu od Bosne.
U povelji bana Stjepana II Kotromanića od 1323 god. spominje se knez Rame Ostoja Pribojević. Ban Stjepan II Kotromanić se naziva 1345 godine banom Rame.
Ban Tvrtko I je izdao povelju vojvodi Vukcu Hrvatiniću pod Prozorom u Rami 1366 god., jer mu je pomagao u borbi protiv kralja Ludviga I 1363 godine.
Dubrovačko Veliko vijeće spominje 13-II-1433 god. da je njihov poslanik pisao iz Prozora u Rami. Kralj Matija Korvin je darovao Župu Ramu 1463 god. knezu Vladislavu Hercegoviću za vojne zasluge koje je stekao u ratu protiv Turaka.
Sheer Heart Attack (pjesma)
Roger Taylor je odsvirao skoro sve instrumente uz pomoć Briana Maya koji je svirao na gitari. Ovo je jedna od rijetkih originalnih pjesama Queen koja je snimljena bez gitariste Johna Deacona.
Izvođena je na koncertima grupe tokom perioda od 1977. do 1982. Pjesma je uvrštena na tri albuma: Live Killers (1979), Queen on Fire – Live at the Bowl (2004) i Queen Rock Montreal (2007).
Bosanskohercegovački vuk
Bosanskohercegovački vuk je naziv populacije vuka u Bosni i Hercegovini, koje  predstavlja zasebnu podvrstu. Opisao ga je Bolkay (1925), na temelju analize relevantnih morfološko-taksonomskih osobina lobanje. Orginalni opis ove podvrste (Canis lupus kurjak), koju je autor ovoga teksta imenovao prema autohtonom narodnom nazivu kurjak, zasnovan je na analizi jedinki s područja planine Borja kod Teslića. Prema nalazima do kojih je došao autor, bosanskohercegovački vuk / kurjak znatno se razlikuje od tipične podvrste Canis lupus lupus i apeninskih vukova Canis lupus italicus.
U prilog tome ide i odgovarajuća literatura koja govori o bosanskohercegovačkom vuku kao izdvojenoj podvrsti. Tako se, na primjer, u „Fauna d'Italia“ navodi se da u Bosni živi zasebno podvrsta vuka Canis lupus kurjak, dok u katalogu „Fauna Jugoslavije“ autora Đulić i Mirić iz 1967. godine stoji da Canis lupus kurjak nastanjuje područja Bosne i Hercegovine, Srbije i Crne Gore, pri čemu se centar areala nalazi u Bosni.
Tjelesna masa bosanskohercegovačkih vukova varira od 34 do 56 kg (mužjaci), odnosno 29–45 kg (ženke).
Rasprostranjenje vuka u Bosni i Hercegovini obuhvata brdsko-planinsko područje listopadnih i četinarskih Dinarida, od granice s Hrvatskom na sjeverozapadu do granice s Crnom Gorom na jugoistoku. Na cjelokupnom području BiH, osim sjevernih dijelova prema Savi, vuk je prisutan stalno ili povremeno u manjem ili većem broju. Podaci do kojih je došao Bosiljčić (1988) pokazuju da vuka nema ili se javlja krajnje rijetko na potezu od Velike Kladuše (krajnji sjeverozapad), pa uz rijeku Savu do sjeveroistoka zemlje. Aktuelni podaci o rasprostranjenosti vuka u BiH su uglavnom podudarni s podacima Bosiljčića.
Raspoloživi statistički podaci dobiveni s terena su nedovoljni za ozbiljnije zaključke o aktuelnom brojnom stanju populacije vuka u Bosni i Hercegovini Prema slobodnoj procjeni broj vukova u BiH se kreće između 300 i 350 jedinki.
Praktolol
Praktolol – Eraldin, Dalzic, Praktol, Cardiol, Pralon, Cordialina, Eraldina, Teranol – je selektivni beta blokator koji se koristi u hitnim slučajevima liječenja srčane aritmije. Praktolol se više ne koristi, jer je vrlo otrovan, bez obzira na sličnosti hemijske formule sa  propranololom. Nakon uvođenja, kod 27 pacijenata, kao neželjene reakcije na praktolol,   javile su se keratokonjunktivitis sicca, konjunktivni ožiljci, fibroza, metaplazije i kontrakcije. U nekim slučajevima su se također pojavile osipne, nosne i nadražajne ulceracije, vlaknasti ili plastični peritonitis, pleuritis, kohlearna oštećenja i sekretorni otitis medija. Tri pacijenta pretrpila su duboki gubitak vida, iako je većina zadržala dobar vid. Simptomi i znaci su potvrđeni nakon povlačenja lijeka, ali smanjenje sekrecije suza uporni su kod većine pacijenata (British Medical Journal, 15. mart 1975).
Historija
Ovaj spoj su studira naučnici na Katedri za istraživanje Imperial Chemical Industries (ICI) u Alderley Parku sa fizijatrima  na University of Leeds,  u ranim 1970-im godinama, kada je bio poznat kao  ICI 66082. U istraživanjima su upotrebljeni psi, mačke i pacovi. O ovoj i sličnim molekulama drugih istraživačkih timova sa ICI, ranija istraživanja su  izvršena još 1967.
Sinteza
NB: Očigledno, dio strukture zasniva se na paracetamolu. thumb|center|600px|Sinteza paractolola: Howe i Smith, ; eidem, (1966, 1968, za I.C.I.). Raspoloživa sinteza se odnosi na apsolutnu konfiguraciju potentnijeg optičkog izomera (+) -mliječne kiseline. Glicerolski derivat (2) nastaje od D-manitola i zadržava optičku aktivnost, a dvije 1° alkoholne funkcije su diferencijalno zaštićene. Izmještanje sa natrij p-acetamidofenoksida (1) daje 3 koji je nezaštićen sa razblaženom kiselinom, a primarna funkcija alkohola je selektivno reagovanje sa jednim molarnim ekvivalentom  tozil-lorida i piridina. Zatim se tretira sa NaOH u dimetilsulfoksidu da se dobije 3. Epoksidno otvaranje sa izopropilamin dovodi do optički aktivnog prolactolola (4).
Nuspojave
Nuspojave su slične onima kod drugih beta blokatora, kao što su bronhokonstrikcija, zatajenje srca, hlađnje ekstremitete, umor, depresija i hipoglikemija. Osim toga, hronična upotreba praktolola može izazvati okulomukokutani sindrom, ozbiljan sindrom čiji znakovi uključuju konjunktivitis sicca i psoriaziformni osipi, otitis i sklerozacijski serozitis. Ovaj sindrom nije uočen u tretmanu s drugim takvim beta blokatorima.
Zabrana
Ovaj lijek je povučen sa tržišta u Indiji.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Zlatar–Bistrica)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011., prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Zlatar Bistrica je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 25 km2 imala 2.600 stanovnika, što predstavlja 1,96% od ukupnog broja stanovnika Krapinsko-zagorske županije, odnosno 0,06% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Zlatar Bistrici je 104 stanovnika/km2.
CMTM2
CKLF-oliki MARVEL-ski  protein 2 sa  transmembranskim domenom je protein koji je kod ljudi kodiran  genom  CMTM2.
Ovaj gen pripada superporodici gena hemokinolikih faktora, novoj porodici koja povezuje hemokine i superporodice transmembranskih proteina 4 superfamilija, superporodice signalizacijskih molekula. Protein koji kodira ovaj gen može imati važnu ulogu u razvoju sjemenika.
Članovi superporodice hemokinolikih protrina, uključujući CKLFSF2, slični su  sa hemokinima i transmembranskim proteinom 4  superporodice signalnih molekula.
OTUD6B
Protein OTU sa domenom 6B je protein koji je kod ljudi kodiran genom OTUD6B.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 293 aminokiseline, а molekulska težina  33.813 Da.
Infracrvena astronomija
220px|mini|Galaksija [[Vrtlog (galaksija)|Vrtlog na infracrvenom snimku talasne dužine 2µm]] Infracrvena astronomija je područje astronomije koji se bavi istraživanjem infracrvenog zračenja, koje emituju kosmički objekti. Ona se graniči sa klasičnom, odnosno optičkom astronomijom vidljivih zraka kao i radioastronomijom. Posmatranja infracrvenih zraka su moguća na Zemljinoj površini do talasne dužini 1-30 µm. Od 700 µm pa nadalje je, zbog sastava atmosfere, nemoguć prodor infracrvenih zraka. Do 700 µm postoje takozvani "prozori", odnosno određena područja, talasnih dužina koja prolaze kroz atmosferu. Nalaze se primjera radi kod 340, 350 i 450 µm. Zbog visoke apsorpcije atmosfere posmatranja na Zemlji se obavljaju na velikim visinama, gdje je rjeđi vazduh. Trenutno najveći infracrveni teleskop na se nalazi na visini od 4025 m na brdu Mauna Kea na Havajima. Pored toga koriste se baloni, avioni i sateliti za posmatranje. Infracrveni objekti su obično hladni čiji se maksimum intenziteta nalazi u infracrvenom području. Prva infracrveno pretraga urađena je 1965. na opservatoriji Mount Wilson. Osnova ovih posmatranja je dovela do razvoja raznih aparata za posmatranje. Dolaze infracrveni teleskopi s poluprovodnim detektorima s rashladnim uređajima, da bi se smanjilo ometanje toplotom teleskopa. Veoma značajan za posmatranje je bio start satelita IRAS 1983. da bi 1995 slijedila svemirska opservatorija ISO. U augustu 2003. NASA je lansirala svemirski teleskop Spitzer.
CMTM2
Aminokiselinska sekvenca
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
OTUD6B
Funkcija
OTUD6B je funkcionalan deubikvitinirajući enzim, klasa proteaza, koja specifično cijepa ubikvitinske veze, negirajući djelovanje ubikvitin ligaza. OTUD6B, poznat i kao DUBA5, pripada potporodici DUB, koju karakterizira tumorski domen jajnika (OTU). Funkcija OTUD6B-a može biti povezana s rastom i proliferacijom. Ova hipoteza potkrijepljena je nedavnom studijom koja pokazuje da su OTUD6B nokaut-miševa, dobiveni delecijom egzona 4, zamjenjivi i manje veličine. In humans, OTUD6B mutations have been connected to an intellectual disability syndrome associated with dysmorphic features.
CMTM2
Mapiranje
Analizom genomske sekvence, Han et al. (2003) mapirali su gen CKLFSF2 u hromosomu 16, sekvenca 16q22, gdje se nalazi u uskom klasteru gena s genima CKLF, CKLFSF1, CKLFSF3 i CKLFSF4. Gene Cklfsf2a i Cklfsf2b mapirali su u hromosom 8, gdje su ugrađeni u sličan genski klasteri Članovi superporodice hemokinolikih roteina, uključujući CKLFSF2, slični su hemokinima  i transmembranskom proteinu 4 superporodice signalnih molekula.
OTUD6B
Funkcija
U studiji funkcije OTUD6B-a upotrebljen su i modelni organizmi. Uvjetna linija nokaut-miševa, zvana  Otud6btm1a(EUCOMM)Wtsi  generirana je kao dio programa Međunarodnog konzorcija za nokaut-miševe— visokopropusnog projekta za generiranje mutageneze životinjskih bolesti i distribucije zainteresiranim naučnicima.
Mužjaci i ženke podvrgnuti su standardiziranom fenotipskom pregledu, kako bi se utvrdili efekti delecija. Provedeno je 25 testova na homozigotnim mutantnim odraslim miševima, ali nisu uočene značajne abnormalnosti.
Strmec (Zagreb)
Strmec je naseljeno mjesto u sastavu grada Zagreba, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu užeg područja grada Zagreba.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Strmec je imao 585 stanovnika.
Napomena: ''Od 1910. do 1948. iskazivano pod imenom Strmec Odranski.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Strmec je imalo 520 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
San Jose (Kalifornija)
San Jose jeste treći po veličini grad u saveznoj državi Kaliforniji te deseti po veličini u Sjedinjenim Američkim Državama i glavni grad je okruga Santa Clara. San Jose je najveći grad u "Silicijskoj dolini" i najveći grad u Sjevernoj Kaliforniji.
San Jose je osnovan 29. novembra 1777. godine pod nazivom El Pueblo de San José de Guadalupe, prvi civilni grad u španskoj koloniji Nueva California. Grad je služio kao poljoprivredna zajednica za podršku španskoj vojci koja se nalazila u San Francisku i Montereyu. Kad se Kalifornija pridružila savezu Sjedinjenih Američkih Država, odnosno dobila državnost 1850. godine, San Jose je postavljen kao prvi glavni grad.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Zagorska Sela)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Zagorska Sela je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 25 km2 imala 996 stanovnika, što predstavlja 0,75% od ukupnog broja stanovnika Krapinsko-zagorske županije, odnosno 0,02 % od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Zagorskim Selima je 40 stanovnika/km2.
San Jose (Kalifornija)
Nakon više od 150 godina služenja kao mala poljoprivredna zajednica sredinom dvadesetog vijeka, grad je sadržavao neke od posljednjih dijelova neizgrađenog zemljišta blizu zaliva San Francisco. Povratkom veterana iz Drugog svjetskog rata, stanovništvo je počelo sa naglim rastom. Širenje se nastavilo tokom 1950ih i 1960ih kroz pripajanje zemlje. Brz rast tehnoloških i elektroničkih industrija u okolini je pomogao da se izvrši prelaz sa grada fokusiranog na poljoprivrednu industriju u urbanizirano metropolitansko područje.
Već tokom 1990ih, sama lokacija San Josea u cvjetajućoj lokalnoj tehnološkoj industriji mu je dala nadimak "Glavni grad Silicijske doline". San Jose se danas smatra globalnim gradom, poznatim po svom obilju   i visokim troškovima života.
Demografija
Popisni biro SAD-a je procijenio da u gradu živi 998.537 stanovnika prema podacima iz 1. jula 2013. godine.
Zabrekve
Zabrekve su naseljeno mjesto u sastavu općine Železniki, regija Gorenjska, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zabrekve su imale 55 stanovnika.
Ribarići (Ogulin)
Ribarići su naseljeno mjesto u sastavu grada Ogulina, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Ogulin. Kao samostalno naseljeno mjesto, Ribarići postoje od popisa 2001. godine. Nastalo je izdvajanjem dijelova naselja Ogulin i Zagorje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Ribarići su imali 337 stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. godine pogledati pod Ogulin i Zagorje.
Napomena: ''U 2001. nastalo izdvajanjem iz dijelova naselja Ogulin i Zagorje. U 1869., 1880., 1981. i 1991. podaci su sadržani u naselju Zagorje, a od 1857. do 1991. podaci za pripojeni dio sadržani su u naselju Ogulin.''
Draganovec
Draganovec je naseljeno mjesto u sastavu grada Koprivnice, Koprivničko-križevačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Koprivnica. Kao samostalno naseljeno mjesto, Draganovec postoji od popisa 2001. godine. Nastalo je izdvajanjem dijelova iz naselja Koprivnica i Starigrad.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Draganovec je imao 506 stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. godine pogledati pod Koprivnica i Starigrad.
Napomena: ''U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Koprivnica i naselja Starigrad, u kojima su sadržani podaci za 1981. i 1991. Od 1953. do 1991. iskazuje se kao dio naselja.''
Popis 1910.
Draganovec se kao samostalno naselje iskazuje od 2001. godine, te nema podataka sa popisa stanovništva 1910. godine.
Jahja Fehratović
Jahja Fehratović rođen je 29. marta 1982. godine u Novom Pazaru. Apsolvent je književnosti i jezika na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Sarajevu. Piše poeziju, prozu, eseje i književnu kritiku. 2004. godine objavio je knjigu pjesama "Korektor sveznadar" i 2005. roman "Bedova". Stil Jahje Fehratovića, prema misljenju književene kritike, odlikuje određeni suodnos tradicionalnog i modernog, izrarziti je postmodernist. Njegov jezik je nakupina zaprtanog i pomalo zaboravljenog izvornog bosanskog jezika. Literarna ostvarenja mu se odlikuju postmodernističkim odnosom spram teksta kao dijela jednog sveopćeg dijaloga između civilizacija i kultura. Radove objavljuje u više književnih i književnokritičkih časopisa u BiH, Hrvatskoj i Srbiji i Crnoj Gori. Zastupljen je u nekoliko zbornika poezije i proze mlađih autora sa prostora bivše SFRJ.
IC 5144
IC 5144 (također poznat kao MCG 2-55-27 i PGC 67614) je galaksija koja je udaljena oko 417 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 0,60 (73 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (61 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Edward Emerson Barnard.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2017 – 4 × 7,5 km
Utrka u muškoj štafeti na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 2017, održala se 18. marta 2017. u austrijskom gradu Hochflizenu.
Rezultati
Početak utrke je bio u 14:45 po lokalnom vremenu (CET).
Napomene
<references group="N"/> <references group="lower-alpha"/>
Leopold I, markgrof Austrije
Leopold I (njemački: Leopold I; 940. - 10. juli 994.), poznatiji kao Leopold Čuveni (njemački: Leopold der Erlauchte), je bio markgrof Austrije od 976. do 994. godine. Bio je prvi makgrof Austrije iz dinastije Babenberg koja je vladala Austrijom do 1246. godine.
Leopold je bio njemački grof u bavarskom Donaugau (Dunavska oblast), a prvi put se spominje 960. u dokumentima pod imenom Liupo. Njegovo porijeklo je predmet rasprave među historičarima, iako mnogi od njih drže da je bio u srodstvu s plemićkom lozom Luitpoldinga.
Leon Benko
Leon Benko (Varaždin, 11. novembar 1983.) je hrvatski nogometaš, koji trenutno nastupa za Olimpiju Ljubljana. Prve nogometne korake je napravio u ekipi Varteks, za čiji je omladinski tim nastupao od 1991. do 2003. godine.
Varteks
2003. godine potpisuje profesionalni ugovor za Varteks. Prvobitno je igrao na poziciji desnog krila, da bi ga kasnije trener Zlatko Dalić prebacio na poziciju napadača. U sezoni 2005-06. Benko je bio najbolji strijelac ekipe sa postignutih 14 golova. U Varteksu je igrao do 2006. godine. Sakupio je 68 ligaških nastupa, te postigao 18 golova.
Nürnberg
23. maja 2006. godine potpisuje za Nürnberg. Potpis na ugovor ga obvezuje na ostanak od tri godine, uz mogućnost produženja saradnje na još jednu sezonu. Visina transfera je iznosila 500 hiljada eura. Za novi klub je debitovao 12. augusta 2006. godine na utakmici protiv Stuttgarta. U igru je ušao pet minuta prije kraja. Sezonu je završio sa samo sedam nastupa, drugu do sezone je propusto zbog problema sa povredama.
Prvi gol za Nürnberg je postigao 29. novembra 2007. godine u okviru Kupa UEFA na utakmici protiv Zenita iz Sankt Peterburga. U sezoni 2007-08. je upisao četiri nastupa u okviru Kupa UEFA.
Standard Liège
4. augusta 2008. godine odlazi u Belgiju, gdje potpisuje jednogodišnji ugovor za Standard Liège. Debi za novi klub je imao 16. augusta na utakmici sa Denderom. Sa Standardom je u sezoni 2008-09. osvojio prvu ligu Belgije. U toj sezoni je zabilježio 14 nastupa, te je postigao jedan pogodak.
Herešin
Herešin je naseljeno mjesto u sastavu grada Koprivnice, Koprivničko-križevačka županija, Republika Hrvatska.
Leon Benko
KV Kortrijk
30. juna 2009. godine potpisuje za Kortrijk. Za klubu sa Zapadne Flandrije je odgrao samo jednu sezonu.
Zabrežnik
Zabrežnik je naseljeno mjesto u sastavu općine Žiri, regija Gorenjska, Slovenija.
Herešin
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Koprivnica.
Leon Benko
Slaven Belupo
29. januara 2011. godine potpisuje za Slaven Belupo. U debiju je bio strijelac na utakmici potiv Splita. Za Slaven Belupo je odigrao 27 ligaških utakmica, te postigao 15 golova. 2012. godine prelazi u Al-Faisaly iz Saudijske Arabije.
Zabrežnik
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Škofja Loka.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zabrežnik je imao 31 stanovnika.
Herešin
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Herešin je imao 728 stanovnika.
Leon Benko
Rijeka
U junu 2012. godine prelazi u Rijeku, te uzima dres sa brojem 19. Debi za novi klub je imao protiv Zadra krajem jula. Prvi gol za Rijeku postiže u četvrtom kolu protiv Lokomotive iz Zagreba. U sezoni 2012-13. je postigao 18 golova u 30 utakmica.
Herešin
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Herešin je imalo 651 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Leon Benko
Rijeka
Sezonu 2013-14. počinje u odličnoj formi. Postigao je 11 golova u 11 nastupa. Dao je pet golova u okviru grupne faze Evropske lige, uključujuči i dva gola protiv VfB Stuttgart u okviru play-offa. Za Rijeku je odigrao 50 ligaških utakmica i postigao 34 pogotka.
Dalian Aerbin
U februaru 2014. godine odlazi u kineski Dalian Aerbin. Međutim nakon samo 3 odigrana susreta raskida ugovor zbog neisplaćenih plata.
Sarajevo
12. septembra 2014. godine potpisuje za Sarajevo.
Jednorog (sazviježđe)
Jednorog (lat.. monoceros) je sazviježđe na nebu koje je tokom cijele godine teško uočljivo. Najsjajnija zvijezda je α Mon s prividnom magnitudom od 3.93 Prvo otkriće je napravio holandski astronom Petrus Plancius u 17. vijeku.
Mitologija
Jednorog simbolizuje mitološkog konja s jednim rogom.
Li Xiaoming (biatlonac)
Li Xiaoming, rođen 5. februara 1958. je nekadašnji kineski olimpijski biatlonac i nordijski skijaš-trkač.
Svjetska prvenstva
Li Xiaoming nije nastupao na Svjetskim prvenstvima u biatlonu.
Marksistička organizacija Crveni
Historija
Crveni svoje korijene vuku iz 1999, kada je tokom NATO bombardovanja osnovan marksistički internet časopis Crveni kritičar. Godine 2001. časopis mijenja ime u Pobunjeni um, zatim postaje Crvena kritika. Pored objavljivanja analitičkih članaka, njegovo članstvo je aktivno učestvovalo u protestima i štrajkovima, veċinom u Beogradu. Nakon stvaranja ogranaka van Beograda, 2012. nastaje Marksistička organizacija Crveni sastavljena od dotadašnjeg uredništva internet časopisa. Ova organizacija trenutno ima ogranke u Beogradu, Novom Sadu, Somboru, Banjoj Luci, Kozarskoj Dubici i Skoplju.
Teorija i praksa
Politička teorija i praksa Marksističke organizacije Crveni je zasnovana na radu: Karla Marxa i Friedricha Engelsa, kao i boljševičke frakcije Ruske socijaldemokratske radničke partije pod vođstvom Vladimira Lenjina, Lijeve opozicije Komunističke partije Sovjetskog Saveza i Četvrte internacionale pod vođstvom Lava Trockog, britanske marksističke organizacije Militant i Internacionalne marksističke tendencije. Crveni redovno prisustvuju kongresima i marksističkim školama IMT.
Crveni se aktivno uključuju u proteste i štrajkove u Srbiji, Bosni i Hercegovini i Makedoniji poput: studentskih protesta u Beogradu od 2006. pa do danas, štrajka unutar Fabrike akumulatora Sombor 2013., aprilskih protesta u Srbiji u 2017. i u okviru Levog bloka učestvuju u masovnim protestima 2019. i u Bosni i Hercegovini tokom Tuzlanske protesta 2014, štrajkova i protesta radnika Željeznica Republike Srpske 2017. i pokreta Pravda za Davida 2018, itd. Crveni također djeluju i unutar sindikata.
Publikacije
Časopis Crvena Kritika, na srpskohrvatskom, i Nova Iskra na makedonskom jeziku, objavljuju reportaže sa radničkih štrajkova i protesta, autorske analitičke tekstove na temu politike,ekonomije, historije, filozofije i umjetnosti, kao i srpskohrvatske i makedonske prijevode tekstova sa marxist.com. Knjiga Gorana Musića, Radnička klasa Srbije u tranziciji 1988-2013 objavljena je 2013. pod izdavaštvom Fondacije Roza Luksemburg.
JS-3
JS-3 je bio sovjetski teški tenk iz Drugog svjetskog rata.
Razvoj
Umjesto da se manjim poboljšanjima otklanjaju uočeni nedostaci na teškim tenkovima JS-1 i JS-2, vrh Crvene armije odlučio je da je znatno bolje razviti potpuno novi teški tenk. Jedan od glavnih razloga za takvu odluku bilo je to što je svaka malo veća izmjena na tijelu ili kupoli tenka značila prekid proizvodnje na nekoliko sedmica ili čak mjeseci, a to je u ratnim uvjetima bilo teško prihvatljivo. Projekt novoga sovjetskog teškog tenka pokrenut je u fabrici Kirov u Čeljabinsku početkom 1944., a u ljetu iste godine dobio je službenu dozvolu i razvojnu oznaku Kirovets-1. Naime, u martu 1944. provedeno je probno gađanje jednog JS-2 iz topa ZiS-3 kalibra 76,2 mm. Iako je to bio top relativno malog kalibra, te se gađalo s udaljenosti od 500 do 600 metara, top je probio oklop JS-2 čak i sa čeone strane. Granate koje nisu uspjele probiti oklop izazvale su teška oštećenja. Kako je Panther koristio top od 75 mm, a Tiger I od 88 mm, znatno veće probojne moći od sovjetskog topa ZiS-3, bilo je jasno da se nešto mora hitno poduzeti. Prva mjera bila je promjena oklopa na prednjem dijelu tenka JS-2. No, svi prijedlozi promjene kupole, posebno njenog dizajna, odbijeni su jer bi to značilo prekid proizvodnje. Umjesto toga odlučeno je da se pokrene projekt Kirovets-1, kojim će se, između ostalog, obuhvatiti i razvoj nove kupole.
Wang Yumjie
Wang Yumjie, rođen 29. jula 1948. je nekadašnji kineski olimpijski biatlonac.
Olimpijske igre
Wang je nastupio jednom na Olimpijskim igrama u biatlonu i to na ZOI 1980. u američkom Lake Placidu Najbolji rezultat u pojedinačnoj konkurenciji bilo mu je 46-o mjesto 1980. u utrci na 20 km kada je od 49 takmičara s 16 promašaja i zaostatkom od 25:33.4 min bio iza pobjednika sovjetskog biatlonca Anatolija Aljabjeva. Najbolji plasman u štafeti na Olimpijskim igrama kineska je štafeta u kojoj je nastupio Wang ostvarila 1980. u sastavu: Song Yongjun, Ying Zhenshan, Wang Yumjie i Li Xiaoming, te zauzela četrnaesto mjesto, a Wang je imao osam promašaja i s zaostatkom od 27:30.1 min štafeta je bila slabija u odnosu na pobjedničku sovjetsku štafetu u sastavu: Aleksandar Tihonov, Vladimir Alikin, Vladimir Barnačov i Anatolij Aljabjev.
Svjetska prvenstva
Wang Yumjie nije nastupao na Svjetskim prvenstvima u biatlonu.
Prestanak karijere
Iz aktivnog bavljenja biatlonom povukao se 1980. godine.
Organofosforni spoj
Organofosforni spojevi su organski spojevi koj sadrže fosfor. Primarno se koriste u suzbijanju štetočina, kao alternativi hloriranim ugljovodicima koji opstaju u životnoj sredini. Neki organofosforni spojevi su visoko efikasna insekticidi, iako su neka izuzetno toksična za ljude, uključujući nervne agens sarin i VX.
Hemija organofosfornih spojeva je odgovarajuća nauka o njihovim svojstvima i reaktivnosti. Fosfor je, poput dušika, u grupi 15 periodnog sistema, pa tako fosforni spojevi i spojevi dušika imaju mnoga slična svojstva. Definicija organofosfornih spojeva je različita, što može dovesti do zabune. U industrijskoj hemiji i hemiji životne sredine, organofosforni spoj mora sadržavati samo organski supstituent, ali ne mora imati direktnu vezu fosfor-ugljik (PC). Stoga je veliki dio pesticida (npr. malation), često uključen u ovu klasu spojeva.
Fosfor može imati razna oksidaciono stanja, a organofosforni spojevi su klasicirani na osnovu toga što su derivati fosfora (V) u odnosu na fosfor (III), koji su pretežne klase spojeva. U opisnoj, ali samo povremeno korištenoj nomenklaturi, fosforni spopjevi se identificiraju pomoću koordinacionog broja σ i valencije λ. U ovom sistemu fosfin je σ3λ3spoj.
Fosfatni estri i amidi
Fosfatni estri imaju opću strukturu P (= O) (ILI)3 obilježje P (V). Takve vrste su od tehnološke važnosti kao usporivači gorenja i plastifikatori. Bez P-C veze, ov jspojevi, u tehničkom smislu, nisu organofosforni, već estri fosforne kiseline. Mnogi se derivati nalaze u prirodi, kao što je fosfatidilholin. Estri fosfata sintetiziraju se pomoću alkoholiza fosfornog oksihlorida. Poznati su razni miješani derivati amido-alkoksa, jedan medicinski značajan primjer je lijek protiv raka ciklofosfamid. Također derivati koji sadrže tiofosforilnu skupinu (P = S) uključuju pesticid malation. Organofosfati pripremljeni u najvećoj mjeri su cink-ditiofosfati, kao aditivi za motorna ulja. Nekoliko miliona kilograma ovog koordinacionog kompleksa proizvedi se godišnje reakcijom fosfornog pentasulfida sa alkoholima.
Fosfonske i fosfinske kiseline i njihovi esteri
Fosfinati imaju dvije P-C veze, sa općom formulom R2P(= O)(OR '). Komercijalno važan član je herbicid Glufozinat. Slično gore navedenom glifosatu, ima strukturu CH3P(O)(OH)CH2CH2CH(NH2)CO2 H.
Glavni metod za sintezu ovih spojeva je Reakcija Michaelis – Arbuzov. Naprimjer, dimetilmetilfosfonat (vidi gornju sliku) nastaje preuređivanjem trimetilfosfita, koji je kataliziran sa metil-jodidom. U Horner-Wadsworth-Emmonsovoj reakciji i Seyferth-Gilbertovoj homologaciji fosfonati se koriste u reakcijama sa karbonil spojevima. Kabachni-Fieldsova reakcija je metod za pripremu aminofosfonata. Ovi spojevi sadrže vrlo inertnu vezu između fosfora i ugljika. Zbog toga se hidroliziraju, dajući derivate fosfonske i fosfinske kiseline, ali ne i fosfat.
JS-3
Razvoj
Pokrenuta su dva projekta, koje su vodila dva odvojena tima stručnjaka. Jedan su tim vodili J. Y. Kotin (vođa tima) i A. S. Ermolaev (glavni projektant), a drugi N. L. Dukhov (vođa tima) i M. F. Balđi (glavni projektant). Prvi je tim svoj prijedlog temeljio na razvojnim vozilima Objekt 244, 245 i 248. Glavna odlika tih projekata bila je neobično rješenje prednjeg oklopa tijela vozila. On se sastojao od dvije ploče zavarene pod oštrim uglom, koji se je širio prema ostatku tijela. To će se rješenje poslije koristiti na svim sovjetskim tenkovima, od T-55 pa sve do T-80. Sovjetski su inženjeri to rješenje nazvali "štukin nos", a na Zapadu su ga zvali jednostavno "Pike". U odnosu na druge tenkove toga doba, koji su svi redom koristili ravan ili blago nagnut čeoni oklop, napravljen od jedne ploče, "štukin nos" je pružao znatno povećanje oklopne zaštite. Radio operater je premješten u kupolu kako bi se mjesto vozača moglo pomaknuti u sredinu vozila, odakle je vozač imao znatno bolju preglednost. Osim toga, projektanti su mogli još jedino redizajnirati prednji dio tijela u piramidalni oblik, kod kojega je jedna stranica prolazila tačno ispred vozača i time ga dodatno štitila jer je tako nastala kosina izazivala dodatno rikošetiranje protivtenkovskih projektila. Poslije će se na bočne stranice dodati pričuvni članci gusjenica i time još malo povećati razina oklopne zaštite. Krajnji rezultat bio je znatno povećanje oklopne zaštite prednjeg dijela tijela i istodobno smanjenje mase. Projektanti su odlučili da će za JS-3 radije odabrati zavareno nego lijevano tijelo, djelomično zato što su tako ubrzavali samu proizvodnju. Još važniji razlog bio je nemogućnost dobivanja proizvodnih kapaciteta u ljevaonicama u kojima su se proizvodile kupole za tenkove JS-2 i T-34 (kojih nikada nije bilo dovoljno). To i nije bio tako velik nedostatak jer je sovjetska teška industrija do sredine 1944. uspjela znatno unaprijediti proces varenja i najtvrđeg čelika, koji je omogućavao spajanje debelih ploča.
IC 3512
IC 3512 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 23. marta 1903. godine.
JS-3
Razvoj
mini|lijevo|JS-3 tenk u Parku Pobjede, [[Rusija]] mini|lijevo|JS-3
IC 3512
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
JS-3
Razvoj
Drugi se tim, predvođen Dukhovom i Balđijem, više posvetio razvoju kupole, za koju je odabrao postupak lijevanja, djelomično zbog jednostavnosti izrade, a djelomično jer su na raspolaganju imali pogone u kojima se proizvodila kupola tenka JS-2. Posebna je pozornost posvećena boljem oblikovanju kupole kako bi se smanjila visina tenka, povećao nagib bočnih stranica, te dobilo dovoljno prostora za ugradnju velikog topa D-25T kalibra 122 mm. Krajnji je rezultat bila revolucionarna okrugla, ili bolje rečeno loptasta kupola, koja je samo na stražnjem dijelu imala ravnu ploču, a posadi je pružala dotad nedostignutu razinu zaštite. Naime, zbog kompaktnosti izrade iz jednog dijela, ali i zakrivljenosti bočnih strana, tako izrađena kupola izaziva rikošetiranje tokom udara protivtenkovskog projektila, koji u 99 posto slučajeva udara pod uglom. Debljina oklopa kupole na osnovici bila je 220 mm, a prema vrhu se smanjila na 110 mm, uz istodobno povećanje zakošenja koje je pružalo dodatnu zaštitu. Zbog toga je isti princip oblikovanja kupole primijenjen na tenku T-55, te se zadržao i na najsavremenijim ruskim tenkovima. Loptasti oblik kupole donio je još jednu prednost znatnim povećanjem korisnog prostora u kupoli na onim mjestima gdje je bio najpotrebniji, uz istodobno smanjenje ukupne veličine, a time i mase kupole. Smanjenje mase dopustilo je projektantima da povećaju debljinu oklopa čeonog dijela kupole na 250 mm, što je bio velik napredak ako se u obzir uzme da je JS-2 ima debljinu oklopa od samo 100 mm.
Oba su projekta prikazana tadašnjem ministru za tenkovsku industriju, V. A. Mališevu. Prezentacije su obavili osobno Kotin i Dukhov. Nakon pomnog proučavanja oba prijedloga, Mališev je zaključio da ih treba doraditi tako da se objedine najbolja rješenja. Naložio je da se na tijelo prvog prijedloga postavi kupola drugog. Kako su proračuni pokazali da masa "hibrida" ne bi bila ništa veća od zadanih specifikacija, novi je projekt u oktobru 1944. dobio službenu oznaku Objekt 703. Istog je mjeseca prezentiran komadantu Crvene armije maršalu Georgiju Žukovu i načelniku glavnog štaba maršalu Aleksandru Vasiljevskom. Prezentacija novog tenka, posebno rješenja kupole ,toliko ih se dojmila da su odmah od Staljina zatražili da osobno potpiše zapovijed za početak njegove serijske proizvodnje, kako bi se novi teški tenk sovjetske vojske našao u završnim bitkama u Njemačkoj.
Oduševljenje visokih sovjetskih časnika imalo je itekako realnog uporišta jer je po mnogim tehničkim rješenjima Objekt 703, ili, kako će ga uskoro označiti, JS-3, bio znatno napredniji ne samo od JS-2 već i od T-34.
Opis tenka
mini|desno
JS-3 je po svim odlikama bio mnogo napredniji tenk od JS-2. Posebno rješenje prednjeg dijela tijela pružalo je znatno veću razinu oklopne zaštite za vozača nego kod JS-2. Jedinim nedostatkom smatrao se loše riješen poklopac vozačkog odjeljka koji se otvara nadesno. Nedostatak je bio što su projektanti, zbog nedovoljnog prostora ispred vozača, njegov periskop ugradili u poklopac. Da bi otvorio poklopac, vozač je prvo morao maknuti periskop. Osim što to baš i nije bila laka operacija u oštrim ruskim zimama, kad bi se periskop često smrznuo i dodatno pričvrstio za poklopac, njegovo stalno micanje dovodilo je do povećanog broja oštećenja. Uz to, vozač je kroz periskop imao jako ograničeno polje vida direktno ispred vozila, bez mogućnosti motrenja bočnih strana. Iako se to možda ne čini važnim kad se vozite u tenku mase 46,5 tona, ipak nije tako jer su vozači, ne mogavši točno odrediti širinu tenka, zapinjali za drveće ili objekte, ili čak slijetali s puta. Osim toga, svako neželjeno zapinjanje za neki čvrsti objekt moglo je dovesti do pucanja ili smicanja gusjenice, što bi neminovno izazvalo zaustavljanja tenka povećalo mogućnost njegova uništavanja.
Vatrena moć
JS-3 je od svog prethodnika naslijedio top D-25T kalibra 122 mm s plinskom kočnicom. Za razliku od kupole tenka JS-2, koja je projektirana za ugradnju topa kalibra S-18 kalibra 85 mm, te je ugradnja D-25 dovela do destabilizacije kupole, kod JS-3 projektanti su od početka kupolu prilagodili ugradnji topa kalibra 122 mm, prilagodivši je oblikom i veličinom. Potkraj 1944. i početkom 1945. godine, D-25T je bio jedan od najsavremenijih tenkovskih topova. Koristio je poluatomatski princip, rada koji je u slučaju IS-3 omogućavao brzinu paljbe od dvije do tri granate u minuti. Iako je unutrašnjost kupole IS-3 u odnosu na JS-2 znatno povećana, ipak je zadržan isti borbeni komplet od samo 28 granata. Zanimljivo je da je raspored kompleta bio osamnaest razornih i deset probojnih. To znači da su sovjetski planeri početkom 1945. zaključili da je njemačka vojna industrija pred kolapsom te da će Ščuke (kako su ih prozvali sovjetski vojnici) više vremena provoditi u borbi protiv pješaštva i drugih "mekanih" ciljeva nego u srazovima s tenkovima. Na kupolu je postavljena teški mitraljez DŠK kalibra 12,7 mm, a uz topovsku cijev spregnuti mitraljez kalibra 7,62 mm.
Pokretljivost
Osim topa, IS-3 je od "dvojke" naslijedio i dizelski motor V-2JS snage 520 ks, što je bilo dovoljno za skromnu maksimalnu brzinu od 40 km/h. Projektanti su se znatno više brinuli o autonomiji te su tenk opremili spremnicima ukupne zapremine 450 litara. Dva su spremnika postavili u unutrašnjost tijela, bočno u odnosu na motor. Dodatna četiri cilindrična spremnika, u stvari metalne bačve, postavljeni su na stražnji dio tenka, po dva na svaki bok. Svaki je nosio 90 litara, a bili su spojeni s unutrašnjim spremnicima. U slučaju iznenadnog napada ili zapaljenja tenka, ti su se dopunski spremnici mogli odbaciti. To je bilo još jedno rješenje koje će projektanti tenkova primijeniti na sve poslijeratne sovjetske tenkove, s tom promjenom što će dopunske spremnike premjestiti na sam kraj vozila.
Operativna upotreba
mini|lijevo|Zarobljeni IS-3 u [[Izraelu]] mini|lijevo|IS-3 straga mini|lijevo
Prva probna serija IS-3 teških tenkova dovršena je, usprkos svim požurivanjima iz vrha Crvene armije, tek sredinom maja 1945. Iako neki zapadni izvori navode da su korišteni u borbama na samom kraju borbi u Evropi tokom II. svjetskog rata ni jedan sovjetski izvor to ne potvrđuje. Upitno je također jesu li IS-3 poslani na Daleki istok u borbe protiv japanskih snaga također tamo stigli prije okončanja sukoba. Crvena armija je za djelovanje na Dalekom istoku, preciznije u Mandžuriji, predvidjela jedan tenkovski puk opremljenu tenkovima IS-3. Navodno su prvi primjerci na ratište stigli u augustu 1945. te su teoretski i mogli sudjelovati u nekim bitkama.
Priče o borbenoj uporabi teških tenkova IS-3 u zadnjim borbama u Njemačkoj javile su se nakon pobjedničke parade, koja je 7. septembra 1945. održana u Berlinu. Nakon defilea sovjetskih, francuskih, britanskih i američkih pješadijskih i padobranskih jedinica došao je red na prikaz oklopnih vozila. Na čelu kolone bila su 32 američka tenka M24 General Chaffe i 16 oklopnih transportera M8. Potom su išla francuska oklopna vozila, a potom 24 britanska tenka Comet i 30 oklopnih automobila, sve već viđeno mnogo puta. A onda su se, na veliko iznenađenje zapadnih časnika, pojavila ni više ni manje nego 52 potpuno nova IS-3. Pojava novoga sovjetskog teškog tenka, i to tako napredne konstrukcije, bila je pravi šok za Saveznike. Tenkovi su pripadali 71. gardijskom teškom tenkovskom puku, koji je u historiji ostao upamćena kao prva jedinica koja se sukobila s njemačkim teškim tenkovima Tiger II.
Zanimljivo je da je sovjetska javnost prvi put imala priliku vidjeti IS-3 na vojnoj paradi tek 7. novembra 1946. Razlog nije bio političke prirode već činjenica da su svi do tada proizvedeni IS-3 poslani u istočnu Njemačku (koja će postati DDR) kao protuteža Savezničkim snagama koje su okupirale zapadni dio Njemačke (koji će postati Bundesrepublik Deutschland). U to vrijeme, zapadni su analitičari smatrali da je IS-3 najbolji tenk na svijetu i da oni u svom naoružanju nemaju ništa što bi mu moglo parirati, pa je stalno pristizanje novih količina kod savezničkih generala unosilo popriličan nemir. IS-3 se proizvodio do sredine 1946. i dotad je zahuktala sovjetska teška industrija uspjela proizvesti čak 2311 komada, što je po zapadnim analitičarima bilo više nego dovoljno da svlada zapadne snage. Američki M4 Sherman imao je masu od "samo" 30 tona i top kalibra 75 mm, a britanski Comet masu od 33 tone i top kalibra 77 mm. Oba su tenka uz to koncepcijski bila znatno lošije rješenje od IS-3.
Organofosforni spoj
Fosfinski oksidi, imidi i halkogenidi
Fosfinovi oksidi (oznaka σ4λ5) imaju opću strukturu R3P=O sa formalnim oksidacionim stanjem V. Oblik fosfinovih oksida ima vodikove veze i neki su zato topljivi u vodi. P=O veza je vrlo polarna sa dipolnim momentom od 4,51 D za trifenilfosfin-oksid. Spojevi koji se odnose na fosfin-okside uključuju fosfin imid (R3PNR ') i srodne halkogenide (R 3PE, gdje je E = S, Se, Te). Ovi spojevi su neki od termički najstabilnijih organofosfornih spojeva.
Soli fosfonija i fosforani
Spojevi s formulom [PR4+]X– sadrže fosfonijeve soli. Ove vrste su jedinjenja tetraedarnog fosfora (V). Iz komercijalne perspektive, najvažniji član je tetrakis (hidroksimetil) fosfonij hlorid, [P (CH2OH)4]Cl, koji se koristi kao usporivač vatre u tekstilu. Godišnje se od hlorida i srodnog sulfata proizvede približno 2 miliona kg. Nastaju reakcijom fosfina sa formaldehidom u prisustvu mineralne kiseline: PH3 + HX  +  4 CH2O →  [P(CH2OH)4+]X− Razne soli fosfonija mogu se pripremiti alkilacijom i arilacijom organofosfina: Metilacija trifenilfosfina prvi je korak u pripremi Wittigovog reagensa. Roditeljski fosforan (σ5λ5) je PH5, što je nepoznato. Srodni spojevi koji sadrže i halogenide i organske supstituente na fosforu prilično su česti. Oni sa pet organskih supstituenata su rijetki, iako je poznat P(C6H5)5, izvedeni iz P(C6H5)4+ reakcijom sa fenillitijem. Fosfor ilidi su nezasićeni fosforani, poznati kao Wittigov reagens, npr. CH2P(C6H5)3. Ovi spojevi sadrže tetraedarni fosfor (V) i smatraju se srodnicima fosfinovih oksida. Oni su također izvedeni iz fosfonijumovih soli, ali deprotonacijom, a ne alkilacijom.
Fosfiti, fosfoniti i fosfiniti
Fosfiti, koji se ponekad nazivaju i fosfitni esteri, imaju opću strukturu P(OR)3, sa oksidacionim stanjem +3. Takve vrste nastaju alkoholizmom fosfor-trihlorida: Reakcija je općenita, stoga je poznat velik broj takvih vrsta. Fosfiti se koriste u Perkowa] eakcija i Michaelis-Arbuzovljeva reakcija. Oni također služe kao ligandi u organometalnoj hemiji. Međuprodukti između fosfita i fosfina su fosfoniti (P(OR)2R') i fosfinit (P(OR)R'2). Takve vrste nastaju reakcijama alkoholize odgovarajućih fosfinskih i fosfonskih hlorida ((PCIR'2) i PCl2R').
Fosfini
Matični spoj fosfina je PH3, zvani fosfin u SAD-u i Britanskom Komonveltu, ali fosfan na drugim mestima. Zamjena jednog ili više vodikovih centara organskim supstituentima (alkil, aril) daje PH3−xRx, organofosfin, koji se obično naziva fosfini.