cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tina Kordić
Rođena je u Travniku, odrasla u Sarajevu, a živi u Beču. U septembru 2005. gostuje kao predavač na klavirskoj katedri na Univerzitetu za muziku u Weifangu (Shandong, Kina). Započela je svoje muzičko obrazovanje u Muzičkoj školi u Sarajevu, gdje nastavlja i Srednju muzičku školu u klasi Meire Smailović. 1990te maturira sa odličnim uspjehom i počinje studij na Muzičkoj akademiji u Sarajevu u klasi Aleksandre Romanić. Od 1992. studira u klasi Nede Stanković kod koje je 1994te apsolvirala. Kao stipendista austrijskog Ministarstva za obrazovanje i kulturu nastavlja u decembru 1994. studij na Univerzitetu za muziku i primijenjenu umjetnostu Beču, u klasi Manfred Wagner-Artzta, diplomira 1999. sa izvrsnim uspjehom i kao stipendista austrijskog Ministarstva za nauku nastavlja postdiplomski studij u klasi Leonore Aumaier. Magistrira 2005. (Magistarski rad na temu: Die Geschichte des Balletts in Sarajevo; Historija baleta u Sarajevu).
Svoj prvi cjelovečernji koncert svira 1987. u Domu Armije u Sarajevu. Aktivno sudjelovanje na Meisterkursevima (Arbo Valdma, David Wilde, Vladimir Krpan). Umjetnički je djelovala u opkoljenom Sarajevu za vrijeme rata (1992-1995); solistički koncerti u Kamernom teatru, Chopin-maraton, Mozart-večeri, snimci za RTV Bosne i Hercegovine.
Lejla Rešić
Biografija
Lejla Rešić je rođena 1981. godine u Prijedoru, gdje je završila Osnovnu školu i Gimnaziju. 2006. godine je diplomirala na Fakultetu političkih nauka Univerziteta u Sarajevu. Trenutno radi na magistarskom radu na Ekonomskom fakultetu tog univerziteta.
Tokom svoje novinarske karijere Rešić je prvo radila kao urednica informativno-političkog programa na sarajevskom Radiju 202, da bi nakon toga bila dopisnik Oslobođenja u Prijedoru. Od 2006. je - sa kratkim prekidama - bila zaposlena u javnom servisu Republike Srpske, radeći prvo dvije godine u Informativnom tehničkom centru RTRS u Prijedoru, a potom kao urednica informativnog programa u centrali entitetskog javnog servisa u Banjoj Luci.
Nakon Općih izbora u Bosni i Hercegovini 2010. godine i formiranju nove Vlade Republike Srpske Aleksandra Džombića Lejla Rešić je imenovana za novu entitetsku ministricu uprave i lokalne samouprave. Time je nasljedila Zorana Lipovca na toj funkciji. 29. decembra 2010. je službeno preuzela dužnost, a poziciju ministrice za taj resor je imala i u idućim vladama Željke Cvijanović i Radovana Viškovića.
Ipeľ
Ipeľ (arhaično Jupoľ; ; ) jest rijeka u Slovačkoj i Mađarskoj. Dug je 232,5 km i lijeva je pritoka Dunava.
Tok
Izvire u Slovačkom rudogorju, u centralnom dijelu zemlje, u blizini Loma na Rimavici. Gornji tok relativno je strm, s dvije znatne promjene smjera, od kojih je druga u blizini gradića Poltára. U općini Málinec rijeka je pregrađena istoimenim vještačkim jezerom. Od Lučeneca je prate brda i planinski lanci Južnoslovačke kotline, koji se smjenjuju s rijekom formirajući krivudavi tok današnje granice s Mađarskom.
Posljednjih 140 km čini dio granice između Slovačke i Mađarske (s izuzetkom kod Šahyja, gdje teče kroz Slovačku 30 km). Posljednjih 20 kilometara Ipeľ u polukrugu teče oko gorja Börzsöny prije nego što se ulije u Dunav kod Chľabe i Szoba.
Gradovi i naselja
Napomena: Poredani nizvodno.
mini|desno|200px|Novi most između Rároša i Ráróspuszte
Mostovi
U prošlosti je bilo 47 mostova bilo koje vrste preko rijeke na dijelu između Ipolytarnóca i ušća. Gotovo su svi oštećeni ili uništeni tokom Drugog svjetskog rata. Od 2004. na ovoj dionici bilo je 12 mostova, od kojih samo četiri na državnoj granici. Najvažniji su željeznički most na pruzi Bratislava – Budimpešta, cestovni most u Šahyju na putu 1. klase 66 (E 77) i most između naselja Slovenské Ďarmoty i Balassagyarmata. Na pojedinim mjestima, uglavnom na lokacijama nekadašnjih mostova, danas postoje pješački mostovi.
Nakon što su se i Slovačka i Mađarska pridružile Evropskoj uniji 2004, izgrađeni su novi mostovi na graničnom dijelu, uključujući jedan između Rároša i Ráróspuszte (otvoren u decembru 2011) i drugi most između Peťova i Pösténypuszte.
Fiskalizacija
Fiskalizacija je fiskalni zakon čiji je zadatak da spriječi nelegalno izdavanje računa. Fiskalni zakon koji se tiče registar kasa uveden je zbog bolje kontrole sive ekonomije u mnogim državama. Prema fiskalnom zakonu, odgovarajući fiskalni račun mora se ispisati i dati kupcu pomoću neke vrste fiskalnog memorijskog uređaja.
Fiskalni zakon uglavnom pokriva:
Baden-Württemberg
Baden-Württemberg je njemačka savezna pokrajina. U njoj živi 10,598 miliona stanovnika. Glavni grad je Stuttgart sa 613.000 stanovnika.
Geografija
Ova pokrajina je nakon Bavarske i Donje Saksonije treća po veličini u Njemačkoj. Graniči se sa tri države (Austrija, Švicarska, Francuska) kao i sa tri njemačke pokrajine: Bavarska, Hessen, Rheinland-Pfalz. U ovoj pokrajini nalazi se oblast Schwarzwald (bos. crna šuma) koja je znamenito turističko mjesto, ovdje se nalazi i njena najviša tačka na 1.493 m. Rijeka Dunav izvire u Baden Würtembergu, a protiču i rijeke Rhein (Rajna, dužina toka 437 km) i Neckar (367 km). Poznato jezero je Bodensee površine oko 572 km2.
Privreda
Industrija je veoma dobro razvijena. Poznate njemačke kompanije poput Audija imaju ovdje svoja sjedišta. Bosch i Daimler su također zastupljeni kao međunarodne kompanije poput IBM itd. Ova pokrajina ima najnižu stopu nezaposlenosti u Njemačkoj. Prosjek njemačkih plata ovdje je najveći.
Politika
U parlamentu pokrajine "Landtag" sljedeće stranke su nakon izbora 27.marta 2011 zastupljene : Ministar predsjednik je Winried Kretschmann.
Stefano (mjesec)
Stefano (Stephano) je prirodni mjesec planete Uran.
Svoje ime je dobio prema pijanom konobaru iz William Shakespearove predstave The Tempest. Ovaj mjesec je otkriven u 1999. godini od strane Brett J. Gladmana i njegovog tima. Pri samom otkriču ovog mjeseca korišteno je privremeno ime S/1999 U 2. Stefano je ponekad također poznat pod imenom Uran XX.
Soja
Soja ( ili Soja hispida) jeste vrsta leguma, porijeklom iz istočne Azije, a koja se uzgaja širom svijeta zbog svojih jestivih bobica, korištenih na brojne načine. Organizacija za hranu i poljoprivredu UN-a (FAO) ne ubraja je u mahunarke nego u uljne biljke (uljarice).
Herman II, grof Celja
Herman II Celjski (1360 — 13. oktobar 1435), hrvatsko-dalmatinski i slavonski ban, je najveći predstavnik grofova Celjskih. Sin je Hermana I Celjskog i Katarine Kotromanić.
Soja
Obroci od sojnih sjemenki sa neutraliziranim mastima su značajan i jeftin izvor bjelančevina u ishrani životinja i mnogim gotovim jelima. Sojino ulje je drugi važni proizvod u preradi soje. Naprimjer, proizvodi od soje poput teskturiranih biljnih bjelančevina (TVP) su zamjenska namirnica za mnoge mesne i mliječne proizvode. Soja daje više bjelančevina po hektaru od većine drugih poljoprivrednih proizvoda.
Herman II, grof Celja
Godine 1396, nakon teškog poraza što ga je sultan Bajazid I nanio vojsci Žigmunda Luksemburškog kod Nikopolja, on spašava Žigmundu život, te se brodom spuštaju niz Dunav i preko Carigrada vraćaju kući. Žigmund mu je tada obećao da će oženiti Hermanovu kćerku Barbaru, ali zbog njene mladosti do zaruka dolazi tek krajem 1405. godine.
Soja
Tradicionalni načini korištenja nefermentiranih sjemenki soje uključuju i sojino mlijeko, od kojeg se pravi tofu. Među fermentiranim namirnicama od soje nalaze se, između ostalih, i sojin sos, fermentirana pasta od sjemenki, japanski nattō (納豆) i javanski tempeh. Njeno ulje se koristi u mnogim industrijskim aplikacijama. Najveći svjetski proizvođači soje su SAD (36%), Brazil (36%), Argentina (18%), Kina (5%) i Indija (4%). Sjemenke soje sadrže značajne količine fitinske kiseline, alfa-linoleinske kiseline i izoflavona.
Herman II, grof Celja
Godine 1399. Herman kao comes Zagorja dobija od Žigmunda cijelu Zagorsku županiju sa Krapinom, Loborom, Oštrcem, Belcem, Kostelom, Trakošćanom, Lepoglavom, Cesargradom i objema utvrdama Trnovec. Godine 1401. Herman izbavlja iz zatvoreništva Žigmunda, kojeg je ugarsko plemstvo nakon njegovog povratka iz Češke u Budim zarobilo i predalo Gorjanskima na čuvanje u gradu Šiklošu.
Soja
Ime
Soja je poznata kao velika sjemenka na kineskom i japanskom jeziku (kin. 大豆 - daizu) ili žuta sjemenka (kin. 黄豆 - huángdòu). Nezrela soja kao i jelo koje se od nje spravlja nazivaju se edamame u Japanu, ali se u engleskom i drugim jezicima, edamame naziva samo specifično jelo. Latinsko ime roda, Glycine, isto je kao i jedna jednostavna aminokiselina (glicin).
Herman II, grof Celja
Uz dozvolu vojvode Vilima on prodaje Albertu Austrijskom grad Lihtenštajn u Donjoj Austriji i žitnu desetinu u Mödlingu kod Beča, a Vilim prepušta Hermanu i njegovim nasljednicima svoj dio desetine kod Badena. Žigmund 1405. godine izdaje Hermanu potvrdnice za prijašnja darovanja, te mu u zalog daje Čakovec i Međumurje. Kako Žigmund ne vraća novac, zalog prelazi u posjed Hermana, a Žigmund imenuje Hermana banom Dalmacije, Hrvatske i čitave Slavonije, te upraviteljem ("gubernatorom") Zagrebačke biskupije za sve svjetovne poslove. Herman obavlja bansku službu i od 1423. do 1435. godine.
Soja
Ime
Od početka 20. vijeka soja se u Americi nazivala zlatne ili čudotvorne sjemenke (golden bean, miracle bean). Međunarodni naziv soja je najzad izvedeno iz japanskog izgovora kinesko-japanske riječi 醤油 (shōyu) kojom se označava sojin sos, kroz njemačku adaptaciju iste riječi, soja.
Herman II, grof Celja
Celjski grofovi od Hermanovog banovanja postaju nasljedni banovi. Godine 1427. Tvrtko II Kotromanić sklapa s Hermanom međusobni baštinski ugovor o nasljeđivanju u slučaju nepostojanja muških potomaka. Herman je od 1430. godine ne samo ban, već i gubernator Slavonije.
Soja
Klasifikacija
thumb|lijevo|180px|Mali, ružičasti cvjetovi soje thumb|lijevo|180px|Razne sorte soje se koriste na različite načine Rod Glycine (Willd.) podijeljen je na dva podroda, Glycine i Soja. Podrod Soja ((Moench) F.J. Herm.) uključuje kultiviranu soju Glycine max (L.) Merr., kao i divlju soju Glycine soja Sieb. & Zucc. Obje biljke su jednogodišnje. Glycine soja je divlji predak kultivirane soje, a u divljni raste u Kini, Japanu, Koreji, Tajvanu i Rusiji. Podrod Glycine sastoji se od najmanje 25 divljih, jednogodišnjih vrsta: naprimjer Glycine canescens (F.J. Herm.) i G. tomentella (Hayata) rastu u Australiji i Papui Novoj Gvineji. Višegodišnja soja (Neonotonia wightii) porijeklom je iz Afrke, a danas je dosta raširena biljka u tropskim područjima, a služi za ishranu domaćih životinja.
Herman II, grof Celja
U ljetnom refektoriju samostana u Lepoglavi sačuvan je portret Hermana, nastao početkom 18. vijeka. Herman II je graditelj velike moći Celjskih te praktično gospodar od Wildona i Radgone na Muri, Komna u Istri, Gerova pri izvoru Kupe, do Bihaća i Krupe u porječju Une. Postepeno prebacuje interes svoje porodice prema istoku na područje Ugarske, tj. Hrvatske i Slavonije, te prema Bosni.
Soja
Klasifikacija
Poput nekih drugih biljaka koje su davno odomaćene, odnos moderne soje i vrsta koje rastu u divljini ne može se pratiti uz potpunu sigurnost i tačnost. Ona je odomaćeni varijetet sa izuzetno velikim brojem sorti.
Herman II, grof Celja
Hermanova najstarija kćerka Barbara brakom je postala carica Svetog rimskog carstva i kraljica Ugarske, Češke, Hrvatske i Slavonije, dok su sva tri njegova sina, uključujući i kasnije legitimiziranog najmlađeg vanbračnog sina, postala celjski grofovi.
Soja
Opis
Razne sorte soje različito narastu u različitim okruženjima. Visina biljke se kreće od 20 cm do 2 metra. Mahune, stabljika i listovi prekriveni su finim, smeđim ili sivim dlačicama. Listovi su troprsti, imaju tri ili četiri listića na listu, a svaki od listića je 6 do 15 cm dug a 2 do 7 cm širok. Listovi opadaju prije nego što sjemenke sazriju. Neugledni, samooprašujući cvjetovi smješteni su u pazuhu lista, najčešće su bijeli, ružičasti ili ljubičasti. Plod je dlakava mahuna koja raste u grozdovima od po tri do pet, svaka je duga od 3 do 8 cm, a obično sadrži dvije do četiri (rijetko više) sjemenki, promjera 5 do 11 mm.
Sjemenke soje se javljaju u raznim veličinama, sa raznim bojama mahuna ili opni sjemenki, uključujući crnu, smeđu, plavu, žutu, zelenu ili šarenu. Mahuna zrele soje je tvrda, otporna na vodu, te štiti kotiledone i hipokotile (ili "klice") od oštećenja. Ako je opna napukne, sjemene neće proklijati. Ožiljak, vidljiv na opni sjemenke, naziva se hilus (hilum, obično crn, smeđ, kožnat, siv i žut) a na jednom kraju hilusa je mikrofil odnosno mali otvor u opni sjemenke koji omogućava apsorpciju vode neophodne za klijanje.
Zanimljivo, sjemenke poput soje sadrže veoma visoke nivoe bjelančevina mogu se i osušiti, ali ipak preživjeti te nakon upijanja vode ponovno oživjeti. A. Carl Leopold, sin Alde Leopolda, započeo je proučavanje ove sojine osobine na Institutu za istraživanje biljaka pri Univerzitetu Cornell sredinom 1980tih. Otkrio je da soja i kukuruz imaju cijeli niz rastvorljivih ugljikohidrata koje štite održivost ćelija sjemenki. Početkom 1990tih uspio je registrirati patente o tehnikama za zaštitu "bioloških membrana" i bjelančevina u suhom stanju.
Fiksiranje dušika
Mnoge leguminoze (alfalfa, djetelina, grašak, grah, soja, kikiriki i druge) sadrže simbiotske bakterije zvane Rhizobia koje žive unutar korjenskih kvržica. Te bakterije imaju posebne sposobnosti fiksiranja molekularnog dušika (N2) iz atmosfere i njegovo pretvaranje u amonijak (NH3). Hemijska reakcija je sljedeća: Nakon toga, amonijak se pretvara u sljedeći oblik, amonij-ion (NH4+), kojeg neke biljke mogu koristiti, putem sljedeće reakcije:
Sastav
Zajedno, bjelančevine i sojino ulje čine oko 56% suhih sojinih sjemenki po težini (36% bjelančevine i 20% masti). Ostatak se sastoji iz 30% ugljikohidrata, 9% vode i 5% pepela. Sjemenka soje sastoji se iz približno 8% sjemene ljuske, 90% kotiledona i 2% klice (hipokotila).
Soja je izuzetno izdašan izvor nezamjenjivih sastojaka. Tako naprimjer 100 grama (sirove) soje zadovoljava dnevne potrebe za 36% bjelančevina, 37% vlakana, 121% željeza, 120% mangana, 101% fosfora i nekoliko vitamina iz grupe B, uključujući folate (94% dnevnih potreba). Također postoji veoma visoka koncentracija vitamina K, magnezija, cinka i kalija. Ista količina soje daje 446 kalorija i 11 grama polinezasićenih masnoća.
Da bi se mogla koristiti za ljudsku ishranu, soja mora biti pripremana "vlažnom" toplotom kako bi se uništili inhibitori tripsina (inhibitori serin proteaze). Sirova soja, uključujući i nezrele zelene oblike, je otrovna za sve monogastrične životinje.
Bjelančevine
Većina sojinih bjelančevina je relativno otporna na toplotu. Ova otpornost omogućava proizvodima od soje da podnesu neophodnu visoku temperaturu kuhanja, kako bi se dobili proizvodi poput tofua, sojinog mlijeka i sojinog brašna.
Mnoge svjetske organizacije i agencije smatraju soju izvorom kompletnih bjelančevina. Kompletne bjelančevine su one koje sadrže značajnu količinu svih esencijalnih aminokiselina koje se moraju unositi u ljudski organizam, jer tijelo nema sposobnost da ih sintetizira. Iz tog razloga, soja je dobar izvor bjelančevina, između ostalih, za vegetarijance i vegane ili za osobe koje žele da smanje količinu mesa koju jedu.
Ugljikohidrati
Osnovni rastvorljivi ugljikohidrati zrelih sjemenki soje su disaharid sukroza (udio od 2,5% do 8,2%), trisaharid rafinoza (0,1% do 1%) sastavljena iz jedne molekule sukroze spojene na jednu molekulu galaktoze, te tetrasaharid stahioza (1,4% do 4,1%) sastavljena iz jedne sukroze spojene na dvije molekule galaktoze. Dok oligosaharidi rafinoza i stahioza štite opstanak sjemena soje od sušenja, oni nisu jestivi šećeri, tako da pri njihovom unosu u organizam doprinose nadutosti i tegobama u crijevima kod ljudi i drugih monogastričnih životinja, slično kao i disaharid trehaloza. Neprobavljeni oligosaharidi se u crijevima razlažu djelovanjem prirodnih mikroba, dajući gasove poput ugljik-dioksid, molekularnog vodika i metana.
Pošto su rastvorljivi sojini ugljikohidrati pronađeni i u pšenici a razlažu se tokom fermentacije, sojin koncentrat, izolirani proteini iz soje, tofu, sojin sos i klijale sjemenke nemaju flatusnu aktivnost. Na drugoj strani, postoje i određeni pozitivni efekti od unosa oligosaharida poput rafinoze i stahioze, a to je da one potpomažu razvoj i "borbu" bifidobakterija u crijevima protiv putrefaktivnih bakterija. Nerastvorljivi ugljikohidrati soje sastoje se iz kompleksnih polisaharida celuloze, hemiceluloze i pektina. Većina ugljikohidrata soje se može klasificirati u dijetalna vlakna.
Masti
Sirova soja ima oko 20% masti, uključujući zasićene masnoće (3%), jednostruko nezasićene (4%) i višestruko nezasićene masti, uglavnom u vidu linoleinske kiseline.
U sastavu sojinog ulja odnosno lipidnog dijela sjemena, ono ima četiri fitosterola: stigmasterol, sitosterol, kampesterol i brasikasterol, čineći oko 2,5% ukupne sadržine lipida, a mogu se i prevesti u steroidne hormone.
Proizvodnja
Soja je vrlo važna industrijska biljka u svjetskim okvirima, jer daje ulje i bjelančevine. U SAD, najveći dio soje se ekstrahira pomoću rastvarača, poput heksana, te se "prži" da bi se dobila odmašćena sojina prerađevina (sa 50% bjelančevina), što omogućava prehranu domaćih životinja (npr. pilića, purana i sl.) u industrijskim razmjerama, što nikad u ljudskoj historiji ranije nije bilo moguće. Veoma mali dio ubrane soje direktno se koristi u ljudskoj ishrani. Ipak, proizvodi od soje javljaju se u širokom spektru varijacija u prerađenoj hrani.
Tokom Drugog svjetskog rata, soja je postala vrlo važna i u Sjevernoj Americi kao i u Evropi, prvenstveno kao zamjena za drugu proteinsku hranu te kao izvor jestivih masnoća. Tokom rata, Američko ministarstvo poljoprivrede započelo je primjenu soje kao đubrivo. U Dillonovoj rundi Općeg dogovora o trgovini i carinama (GATT) održanoj 1960. i 1961, SAD je omogućila bescarinski pristup svojim proizvođačima soje na evropsko tržište. Tokom 1960tih, SAD je izvezla preko 90% ukupne svjetske proizvodnje soje. Godine 2005. najveći izvoznici soje bili su Argentina (39% udjela u svjetskom izvozu), SAD (37%) i Brazil (16%), dok su najveći uzvoznici bili Kina (41% svjetskog uvoza), Evropska unija (22%), Japan (6%) i Meksiko (6%).
Prema podacima Njemačkog društva za međunarodnu saradnju (GIZ) u Bosni i Hercegovini je 2013. bilo zasađeno oko 5.000 hektara soje. Procjenjuje se da Bosna i Hercegovina godišnje uveze oko 100 hiljada tona soje, pretežno iz Brazila. U Hrvatskoj je iste godine bilo zasađeno 55.000 hektara soje, sa prosječnim prinosom od 2 tone po hektaru.
Uzgoj soje je najuspješniji u klimatskim područjima gdje vladaju vrela ljeta, sa optimalnim uslovima rasta sa prosječnim temperaturama od 20 do 30 °C. Temperature ispod 20 °C i iznad 40 °C znatno ograničavaju rast. Soja može rasti na širokom spektru tipova zemljišta, a optimalni rast je na vlažnim aluvijalnim zemljištima sa dobrim organskim sadržajem. Optimalno vrijeme sjetve je druga polovina aprila. Kao i većina leguminoza, soja također vrši fiksacija dušika tako što gradi simbiotičke veze sa bakterijama Bradyrhizobium japonicum (syn. Rhizobium japonicum; Jordan 1982). Za najbolje rezultate uzgoja, inokulum ispravnog soja bakterija bi trebao biti pomješan sa sjemenom soje (ili bilo koje druge leguminoze) prije sijanja. Moderne sorte soje općenito dostižu oko 1 m visine, a potrebno im je od 80 do 120 dana od sjetve do berbe.
SAD, Argentina, Brazil, Kina i Indija su najveći svjetski proizvođači soje i predstavljaju više od 90% njene globalne proizvodnje. SAD je 2000. godine proizvela 75 miliona tona soje, od čega je više od trećine izvezeno. U proizvodnoj 2010/2011. ova količina je bila preko 90 miliona tona. Prosječni svjetski prinos soje u 2010. bio je 2,5 tone po hektaru. Tri najveća proizvođača imaju prosječni prinos od oko 3 tone po hektaru. Farma sa najvećim prinosom soje u svijetu 2010. godine nalazila se u Turskoj, gdje je zabilježen prinos od 3,7 tona po hektaru. Svjetski rekord zabilježen je na farmi u američkom gradu Purdy, Missouri 2010. godine od 10,8 tona soje po hektaru.
NGC 3447
NGC 3447 (također poznat kao IRAS 10507+1702, MCG 3-28-27, PGC 32694 i UGC 6006) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 49 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 3,80 (54 hiljade sg) a najmanji 2,2 uglovnih minuta (31 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 18. marta 1836. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Fenoprofen
Fenoprofen je lijek iz porodice nesteroidnih antiupalnih lijekova. Fenoprofen kalcijum se koristi za simptomatsko olakšavanje lakših bolova i tegoba kod reumatoidnog artritisa i osteoartritisa. U UK je poznat pod trgovačkim imenom Fenopron (proizvodi ga farmaceutska kompanija Typharm Limited).
Kontraindikacije
Poznate su neke kontraindikacije lijeka kod pacijenata koji su preosjetljivi na neku od komponenata lijeka, zatim, poznate su tegobe kod bubrežnih bolesnika, te onih koji boloju od astme, urtikarije ili alergijskih reakcija. Slične kontraindikacije su zabilježene i kod drugih lijekova iz ove grupe.
Interakcije
Poznate su neke interakcije fenoprofena s drugim supstancama i lijekovima, kao što su:
Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta
Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta (ili kraće USKOK) je posebno državno odvjetništvo zaduženo za progon korupcije i organiziranog kriminaliteta u Hrvatskoj.
Sjedište ureda je u Zagrebu, a nadležan je za cijelu Hrvatsku. Radom ureda upravlja direktor, kojeg imenuje Glavni državni pravobranilac Republike Hrvatske, uz prethodno pribavljeno mišljenje ministra pravosuđa te kolegija Državnog odvjetništva. Za direktora USKOK-a se može imenovati zamjenik Glavnog državnog odvjetnika, odnosno županijski državni odvjetnik ili njegov zamjenik, ako ispunjava uslove za imenovanje na mjesto zamjenika Glavnog državnog odvjetnika. Direktoru mandat traje 4 godine, a nakon isteka može biti ponovno imenovan. U obavljanju dužnosti, direktor ima prava i dužnosti kao državni pravobranilac. Dužnost direktora USKOK-a trenutno obavlja Dinko Cvitan.
Poslove državnog pravobranilaštva u USKOK-u obavlja direktor i zamjenici direktora. Njima u radu pomažu viši savjetnici, savjetnici i stručni suradnici.
Amidža
Amidža ili stric je član porodice koji predstavlja očevog brata posmatrane osobe. U krvnom je srodstvu sa tom osobom. Očev polubrat je sin djeda i djedove druge žene, odnosno sin bake i bakinog drugog muža. Stričev sin je stričević (ili amidžić), brat od strica, za posmatranu osobu. Za oca posmatrane osobe on je sinovac.
U bošnjačkim porodicama za strica više je u upotrebi naziv amidža, za stričevića amidžić dok se u srpskim i hrvatskim porodicama uglavnom zove stric, s tim da Srbi ponekad očevog brata nazivaju i ćić ili čiča.
Prema islamskom učenju, amidža je za tu osobu mahrem po krvnom srodstvu, što povlači da ta osoba sa njime ne smije stupiti u brak, te također pred njime smije biti otkrivena.
Mravinjac (Goražde)
Mravinjac je naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Kalmarska unija
mini|Kalmarska unija početkom [[16. vijeka]] Kalmarska unija je savez Norveške, Danske i Švedske uperen protiv njemačke ekspanzije na Baltiku. Unija je nazvana po gradu Kalmaru u Švedskoj. Unija je proglašena kad je Erik Pomeranski proglašen za kralja Norveške, Danske i Švedske 1397. Glavnu riječ u uniji vodili su Danci, ali su to zloupotrebljavali, pa je zbog toga podignuta pobuna. Švedski parlament detronizirao je kralja Erika 1434, a danska aristokratija protjerala ga je iz zemlje 1435. Kalmarska unija zvanično je postojala do 1523, kad je i formalno ukinuta.
Grb Sudana
desno|220px Trenutni Grb Sudana je usvojen 1985. godine.
Dizajn
Na grbu je postavljena ptica sekretar koja nosi štit na sredini grba. Ispod i znad štita su trake sa natpisima "Al-nasr lana" (Pobjeda je naša) i "Jumhuriyat as-Sudan" (Republika Sudan). Prijašnji grb sudana se sastojao od nosoroga i palminog drveća.
Grb je ujedno i predsjednički pečat i nalazi se u zlatu na zastavi predsjednika Sudana i na vozilima u kojima se predsjednik nalazi, kao i u njegovoj rezidenciji.
Ptica sekretar je izabrana kao izrazito sudanska i autohtona varijanta "Saladinovog orla" i "Jastreba Kurejšija" koji se vidi na amblemima nekih arapskih država, a povezuje se s arapskim nacionalizmom (vidi Grb Egipta, itd.).
Historija
Tokom perioda anglo-egipatskog kondominijuma, britanski generalni guverner Sudana koristio je amblem koji je sadržavao riječi "GENERALNI GUVERNER SUDANA" okružen lovorovim vijencem.
Nakon proglašenja nezavisnosti 1956. godine, Republika Sudan je usvojila amblem koji prikazuje nosoroga okruženog s dvije palme i maslinovim grančicama, s imenom države, جمهورية السودان Jumhūriyat as-Sublidān, prikazan ispod "Sudūblic'a" (Sudan). Ovaj amblem se koristio do 1970. godine.
IC 1851
IC 1851 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Kasiopeja. Prvo otkriće je napravio Edward Emerson Barnard.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
625.
Godina 625. (DCXXV) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. Oznaka 625. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Kliment Ohridski
mini|desno|250px|Spomenik sv. Klimentu Ohridskom ispred Saborne crkve u [[Skoplje|Skoplju]] mini|desno|160px|Spomenik Svetog Klimenta i [[Naum Ohridski|Nauma Ohridskog u Skoplju, blizu Kamenog mosta]] Kliment Ohridski (840-916) je bio srednjovjekovni crkveni pisac, porijeklo vjerovatno iz jugozapadne Sjeverne Makedonije. On je učenik poznatih osnivača slavenske pismenosti Ćirilo i Metodije. Poslije Metodijeve smrti 885. učenici Ćirila i Metodija bili su u Velikoj Moravskoj izloženi napadima od njemačkog svećenstva. Oni su prognani iz Moravske, a među njima je bio i Kliment. Prešli su Savu i Dunav i ušli u okrilje Bugarskoj.
Kliment je razvio svoju djelatnost u središtu Sjeverne Makedonije i u južnoj Albaniji. Bugarski dvor je 893. imenovao Klimenta za Ohridskog slavenskog episkopa.
Kliment je autor oko 42 djela vjerskog sadržaja, među kojima i Žitije sv. Metodija. Umro je 916. u Ohridu, a sahranjen je u manastiru Svetog Pantelejmona.
Jugoslavenska narodna armija
Jugoslavenska narodna armija (Jugoslovenska narodna armija, JNA) bila je dio oružanih snaga SFRJ do njenog raspada.
Svoje korijene JNA vuče iz narodnooslobodilačke borbe i Partizanskih odreda Jugoslavije (POJ). Uskoro se formira Dobrovoljačka vojska Jugoslavije koja ubrzo postaje Narodnooslobodilačka vojska Jugoslavije (NOVJ), a 1. marta 1945. NOVJ je preimenovana u Jugoslavensku armiju.Povodom proslave desetgodišnjice razvoja 22. decembra 1951. Jugoslavenska armija je preimenovana u Jugoslavensku narodnu armiju, čime je i formalno naglašen njen narodni, socijalistički i revolucionarni karakter.1969. dolazi do stvaranja Teritorijalne odbrane SFRJ.
Pred kraj 80-ih pojačava se srbizacija JNA te ona početkom 90-ih postaje oruđe politike Velike Srbije predsjednika Slobodana Miloševića i učestvuje u ratovima u Sloveniji, Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini.
JNA je službeno ukinuta krajem maja 1992. kada iz njeznih ostataka nastaju Vojska Jugoslavije i Vojska Republike Srpske.
Asperula baldaccii
Asperula baldaccii je  vrsta  cvjetnica iz porodice Rubiaceae.
Jugoslavenska narodna armija
Organizacija
mini|lijevo|Vojnici dočekuju maršala Tita u [[Pirotu 1965. godine.]] JNA se tokom svoga postojanja u jednom trenutku smatrala za četvrtu vojnu silu Evrope (po nekim naknadnim mišljenjima bila je osma, nakon SSSR-a, V.Britanije, Francuske, Njemačke, Turske, Španije i Italije), i sastojala se od kopnenih snaga, vazduhoplovstva i mornarice. Snage JNA su bile organizovane u četiri vojne regije. Regije su se dalje dijelile u distrikte koji su bili odgovorni za administrativne poslove kao što je regrutacija, te pravljenje i održavanje vojnih instalacija. Regije su bile: beogradska, zagrebačka, skopaljska i vojnopomorska oblast Split. Ukupna vojna sila iznosila je oko 180,000 vojnika, od čega su više od 100,000 bili regruti.
Početkom 1990-ih godina, armija je gotovo završila sa opširnom reformom svoje strukture. Ukinute su stare pješačke divizije, a ustanovljena je brigada kao najveća operativna jedinica. Promjene u strukturi su omogućavale veću fleksibilnost i pokretljivost, kao i taktičku prednost pred napadačem, jer su ukinute velike i teško pokretljive jedinice.
Period 1968-1987
Do reorganizacije "Jedinstvo" JNA je bila podijeljena na 6 Armija (ili Vojnih oblasti) kopnene vojske čije su se zone odgovornosti poklapale, s izuzetkom SR Crne Gore, SAP Kosova, SAP Vojvodine koji su imali korpuse, s republičkim granicama. Ovakvo objašnjenje daje Veljko Kadijević u svojoj knjizi Moje viđenje raspada koji je bio u funkciji posljednjeg Saveznog ministra odbrane. Prema Iliji Radakoviću, bivšem načelniku Generalštaba, raspored je bio sljedeći:
Period 1987-1991
U periodu od 1987-1991 sprovodena je reorganizacija "Jedinstvo" čiji je glavni pokretač admiral Branko Mamula. Nakon vježbe "Sloga-83" Mamula će u jednom referatu iznijeti nedostatke tadašnje odganizacije. Prema historičaru Davoru Marijan u reorganizacija nije izvedena do kraja, a samom njom, bi se vratila centralizacija na nivo iz 1960-tih. Ovo je izazvalo određeni otpor kod republičkih rukovodstava, prije svega iz SR Slovenije.
Asperula baldaccii
Opis
Asperula baldachii je endemska biljka bivše Jugoslavije, pretežno na području Crne Gore i Bosne i Hercegovine, a holotip je opisan na crnogorskom primjerku.
Jugoslavenska narodna armija
Period 1987-1991
Od šest armija nastaju četiri vojišta:
Pješadija
JNA je 1990. raspolagala sa oko 180.000 vojnika (100.000 regruta) redovnog sastava. Broj rezervista je do 1993. porastao na 450.000.
Oklopno-mehanizovane snage
JNA je 1992. raspolagala s oko 800-900 tenkova.
Artiljerija
Od teških oružja JNA je raspolagala sa oko 1400 topova i haubica.
Činovi u JNA
U JNA su postojali sljedeći činovi :
I prije raspada Jugoslavije neki činovi su se nalazili van upotrebe:
S&P 500
S&P 500 je berzovni indeks koji sadrži dionice 500 korporcija uglavnom iz Sjedinjenih Američkih Država. To je jedan od najpriznatijih indeksa a kreirala ga je firma Standard & Poor's, jedna od podružnica kompanije McGraw-Hill. S&P 500 se također odnosi i na 500 kompanija čije su dionice uključene u indeks.
S&P 500 indeks je dio širih indeksa S&P 1500 i S&P Global 1200. Sve dionice koje u uključene u indeks su dionice velikih, javnih kompanija a trguju se na svim većim američkim berzama kao npr. Njujorškoj berzi i NASDAQ. Poslije Dow Jones-a, S&P 500 je najviše praćeni indeks velike tržišne kapitalizacije u SAD. Smatra se da je on "zvijezda vodilja" američke ekonomije i jedna je od komponenti Indeksa vodećih indikatora. Često se obilježava simbolom (tickerom) GSPC ili SPX.
Mnogi indeksni fondovi i berzansko-tržišni fondovi prate kretanje S&P 500 tako da obično drže iste dionice kao i indeks u istoj proporciji, i tako pokušavaju da dostignu njegovu performansu. Zbog toga, kompanija čije se dionice uvrste u ovaj indeks može doživjeti nagli rast u cijeni svojih dionica, jer menadžeri uzajamnih fondova moraju kupiti njihove dionice da bi njihovi fondovi održali isti sastav portfolija kao i S&P 500 indeks.
Prilikom tehničkih analiza performansi dionica i uzajamnih fondova, S&P 500 se često koristi kao baza za usporedbu. Tom metodom, na grafikonom se prikazuje kretanje S&P 500 indeksa u određenom intervalu zajedno sa kretanjem analizirane dionice ili uzajamnog fonda.
Historija
Prije 1957. godine, primarni S&P berzovni indeks se sastojao od 90 kompanija, nazvan S&P 90, a praćen je i objavljivan na dnevnoj bazi. Također, postojao je i širi indeks koji je uključivao 423 kompanije, a objavljivan je sedmično. 4. marta 1957. godine, uveden je široki berzovni indeks u realnom vremenu - S&P 500. Uvođenje je bilo moguće, zahvaljujući napredovanju kompjuterske tehnologije, kojom se tada moglo izračunati i distribuirati indeks u realnom vremenu.
S&P 500 se koristi kao indikator globalnog američkog tržišta, pošto uključuje "divlje rastuće" dionice (one koje naglo narastu i naglo padnu i nestanu, uglavnom dionice internet firmi, tzv. dot-com efekat) i dionice koje su relativno stabilne, a obje vrste dionica su prisutne na NASDAQ i Njujorškoj berzi. S&P 500 je dosegao svoju najveću vrijednost svih vremena 1527,46 pri zatvaranju 24. marta 2000. godine, i 1553,11 najvišu dnevnu vrijednost. Poslije toga, indeks je počeo padati i gubiti gotovo 50% svoje vrijednosti, idući ispod 800 tokom jula 2002. godine i dosežući svoju najnižu vrijednost "medvjeđeg tržišta" 10. oktobra 2002. godine, kada je iznosio 768,63. Od tada američka tržišta dionica se lagano oporavljaju. Iako je tokom oktobra 2006. godine, vrijednost Dow Jones indeksa dosegla sedmogošnji rekord, S&P 500 nije bio ni blizu svoje najviše vrijednosti. Čak i krajem 2006. godine, S&P 500 je još uvijek ispod svog rekorda, mada se 30.novembra 2006. godine po prvi put u zadnjih šest godina popeo iznad 1400.
Lupus
Lupus ili sistemski eritemski lupus jeste autoimuna bolest u kojoj imunološki sistem postaje hiperaktivan i napada normalno, zdravo tkivo. To rezultira simptomima kao što su upala, otok i oštećenje zglobova, kože, bubrega, krvi, srca i pluća.
S&P 500
Selekcija
Komponente koje sačinjavaju S&P 500 bira odbor. U tom pogledu sličan je Dow 30 indeks, ali se razlikuje od mnogih drugi koji su bazirani na strogim pravilima.
Lupus
Kod normalne funkcije imunološkog sistema proteini koji se zovu antitijela imaju ulogu u zaštiti i borbi protiv antigena (supstance sposobne da izazovu određene imune odgovore), kao što su virusi i bakterije. Lupus dovodi imuni sistem u stanje u kojem on nije u mogućnosti praviti razliku između antigena i zdravog tkiva. Ovo ima za posljedicu da antitijela imunog sistema direktno djeluju protiv zdravog tkiva - ne samo antigena - izazivajući oticanje, bol i oštećenje tkiva.
S&P 500
Selekcija
Iako indeks uključuje mnoge velike američke korporacije, on nije jednostavno lista 500 najvećih kompanija, te uključuje nekolicinu korporacija koje imaju sjedište van SAD i tehnički gledano nisu američke firme. (19. septembra 2006. godine bilo je ih 11 u S&P 500). Kompanije se pažljivo biraju tako da reprezentuju različite grane privrede. Također, dionice koje se ne trguju javno (uglavnom one koje posjeduje privatne osobe ili porodice) kao i dionice koje nemaju dovoljnu likvidnost ne mogu biti uključene u indeks. Nasuprot njemu, poznati Fortune 500 pokušava da načini listu najvećih kompanija u SAD polazeći od njihovog bruto prihoda, ne gledajući da li se njihovim dionicama javno trguje ili da li su likvidne, niti se podešava zastupljenost raznih grana privrede, a isključuju se one koje nemaju sjedište u SAD.
Lupus
Historija
mini|250p|desno|[[Vukodlak (Nirnberška hronika iz 1493) - Lupusni osip na licu ljudima je ličio na vuka, uz srednjevjekovno praznovjerje o vukodlacima.]] Historija lupusa može se podijeliti u 3 perioda :
S&P 500
Uravnotežavanje
Indeks je ranije bio uravnotežavan putem tržišne vrijednosti. To znači, da kretanje cijene dionice kompanije koja ima ukupnu tržišnu kapitalizaciju (cijena dionice x broj svih emitovanih dionica) ima veći uticaj na indeks od kompanije čija je tržišna kapitalizacija manja.
Lupus
Historija
Historičari medicine u svojim istraživanjima iznose podatak da su osobe s porfirijom (bolest koja ima mnogo sličnih simptoma s lupusom) označavane kao vampiri i vukodlaci, zbog osjetljivosti na svjetlost, ožiljaka, rasta kose i porfirijom izazvanih smećkastocrvenih mrlja na zubima kod teških oblika recesivnih (nasljednih) porfirija (ili kombinacije poremećaja, poznate kao dvojna, homozigotna ili jednozigotna porfirija).
S&P 500
Uravnotežavanje
Od tada, indeks je uravnotežen preko likvidnosti, što znači da Standard & Poors odlučuju koje su dionice likvidne te one bivaju uključene u indeks. Tranzicija na novi način uravnoteženja je bila u dvije faze, prva 18. marta 2005. a druga 16. septembra iste godine. Samo manji dio kompanija nemaju sve emitovane dionice uključene u indeks (jer nisu likvidne), većina, ipak, ima sve dionice kojima se trguje uključene u indeksnu kalkulaciju, te je ona jednaka njihovoj ukupnoj tržišnoj kapitalizaciji.
Hmeljnička oblast
Hmeljnička oblast (uk. Хмельницька область, do februara 1954 — Kamjanjec-Podoljski) je oblast u zapadnoj Ukrajini. Prema popisu iz 2001. godine u ovoj oblasti je živjelo 1.430.800 stanovnika. Administrativno središte oblasti je grad Hmeljnicki koji je oko 340 km udaljen od glavnog grada Ukrajine, Kijeva. Oblast je uspostavljena 22. septembara 1937.
Lupus
Vrste lupusa
mini|230p|desno|Diskoidni oblik lupusa
Diskoidni eritemski lupus ili kožni oblik lupusa
Bolesnici sa diskoidnim lupusom imaju oblik bolesti koji je ograničen na kožu. Odlikuje se osipom koji se pojavljuje na licu, vratu i koži glave i obično nije praćen promjenama na unutrašnjim organima. Ovaj oblik može preći u sistemski oblik kod manje od 10% bolesnika, ali, nažalost, za sada ne postoji način da se to predvidi ili spriječi napredovanje bolesti.
Hmeljnička oblast
Historija
Hmeljnička oblast je u današnjim granicama nastala 22. septembra 1937. godine pod nazivom Kamianets-Podilskyi oblast (ukrajinski: Кам'янець-Подільськa область), nakon odluke Centralnog izvršnog komiteta SSSR-a. U martu 1941. godine administrativno središte oblasti je bilo premješteno iz grada Kamjanjec-Podiljski u grad Proskuriv. Godine 1954. Proskuriv je bio preimenovan u Hmeljnicki u čast kozačkog hetmana Bogdana Hmeljnickog, a ubrzo nakon toga i cijela oblast je bila preimenovana u Hmeljničku oblast.
Administrativna podjela
Hmeljnička oblast bila je podijeljena u 20 rejona (upravnih okruga). Sastoji se od 6 opština, 13 gradova, 24 malih gradova i više od 1.417 naselja. Od 2020 god. region je podijeljen u 3 okruga.
Stanovništvo
Po broju stanovnika Hmeljnička oblast se nalazi na 12. mjestu u odnosu na druge oblasti u Ukrajini. Prema zvaničnim statističkim podacima od 1. januara, 2000. godine, u ovoj oblasti je živjelo oko 730.000 gradskog stanovništva ili 51%, te 701 hiljada ruralnog stanovništva ili 49% od ukupnog stanovništva.
S&P 500
Komponente
Lista kompanija koje su trenutno uključene u S&P 500 indeks se može pronaći na web site-u Standard & Poor's (format: Microsoft Excel)
Investiranje
Pored investiranja u individualne dionice iz S&P 500 indeksa, postoji mogućnost investiranja u ETF fondove, koji predstavljaju vlasništvo nad portfolijom vrijednosnih papira koje odgovaraju osnovnom S&P 500 indeksu. Ovaj ETF fond se naziva Standard & Poor's depozitni računi (skr. SPDRs izgovara se "spajders" (paukovi)) a ticker simbol mu je SPY. Obično se trgovina SPDR obavlja u obimu od 42 miliona dionica na dan, druga po veličini (veća je samo QQQQ). Postoje i noviji manji iShares S&P 500 (IVV), Rydex S&P 500 (RSP) i drugi.
Relativno kompaktan sastav ETF fonda je pruža priliku manjim investitorima da osvare isti prinos kao i S&P 500 indeks (umanjen za taksu i proviziju). Njima se trguje kao i sa svakom drugom dionicom na tržištu. Mogu se kupovati na kredit, prodavati prije kupovine ("prodavanje kratko") ili držati kao dugoročna investicija.
Grb Svetog Tome i Principa
desno|250px Grb Svetog Tome i Principa je štit iznad kojeg je plava zvijezda i natpis: Jedinstvo, Disciplina, Rad (Unidade Disciplina Trabalho). Štit pridržavaju dvije ptice.
Rhinanthus
Rhinanthus (šuškavci) je rod jednogodišnjih poluparazitskih zeljastih biljaka iz porodice Orobanchaceae, ranije klasificiranih u porodici Scrophulariaceae. Sastoji se od oko 30 do 40 vrsta koje se nalaze u Evropi, sjevernoj Aziji i Sjevernoj Americi, s najvećom raznolikošću vrsta (28) u Europi.
Filogenija
Filogenija roda Rhinantheae istražena je prema molekulskim obilježjima. Rhinanthus je sestrinski rod za Lathraea, a zatim za Rhynchocorys. Ova tri roda dijele filogenetske srodnosti s članovima jezgarnih Rhinantheae: Bartsia, Eufrazije, Tozzia, Hedbergia, Bellardia i Odontites. Melampyrum se tretira kao udaljeniji srodnik.
Lupus
Lupus eritematodes ili sistemski lupus (SEL)
SEL je mnogo teži oblik od diskoidnog lupusa jer može utjecati na bilo koji organ ili organske sisteme. Kod nekih ljudi mogu se javiti upale ili neki drugi poremećaji samo na koži i zglobovima, a kod drugih se, pored promjena na zglobovima, javljaju i promjene na plućima, bubrezima, u krvi, a često i na srcu. Ovaj tip lupusa često karakterizira smjenjivanje perioda kad je bolest aktivna i perioda remisije (kad bolest miruje).
Medikamentozni ili lijekovima izazvan eritemski lupus
Ovaj tip lupusa nastaje kao reakcija imunološkog sistema organizma na određene lijekove i karakteriziraju ga simptomi veoma slični simptomima SEL-a. Lijekovi koji su najčešće povezani s ovim oblikom lupusa iz grupe su hidralizina, koji se koriste u liječenju hipertenzije, i prokainamida za liječenje srčane aritmije, ali ima i preko 100 drugih lijekova koji mogu izazvati ovo stanje. Nakon prestanka uzimanja lijekova ovaj oblik lupusa se povlači i obrnuto.
Neonatalni ili lupus kod novorođenčadi
Neonatusni ili lupus kod novorođenčadi veoma je rijedak oblik lupusa koji se javlja kad majka proizvodi autoantitijela na vlastiti fetus. U većini slučajeva bolest nestaje spontano između 3-6. mjeseca života, ne ostavljajući nikakve posljedice. Nerođeno dijete i novorođenče takve majke može imati osip kože koji ne ostavlja nikakve ožiljke, ali se mogu javiti i druge komplikacije na srcu (poznate kao urođeni srčani blok) i u krvi (poremećaj u broju krvnih ćelija, koji je rijetko ozbiljan i prolazi za nekoliko sedmica bez liječenja).
Rizik od pobačaja
Rizici od trudnoće kod bolesnica s lupusom realni su za majke i fetus. Oko 10% trudnoća u svijetu trenutno završavaju pobačajem. U 1. tromjesečju gubitak ploda ponekad se ne može povezati sa znacima aktivnog lupusa. Kasnije se javljaju gubici ploda, prije svega zbog antifosfolipidnog sindroma, ponekad i bez obzira na tretman heparinom i aspirinom. Sve žene s lupusom, čak i ako nemaju pobačaj u historiji bolesti, trebale bi biti testirane na antifosfolipidna i antikardiolipinska antitijela prije začeća. Ove trudnoće su s visokim rizikom, ali uz odgovarajuću kontrolu razvoja fetusa, uključujući i ultrazvuk za praćenje rasta i razvoja placente i biofizičkog profila, uglavnom od 26. sedmice pa nadalje, mnoge od ovih beba mogu biti spašene od nastanka ozbiljne insuficijencije placente. Ne postoji konsenzus ljekara o tome da li je za liječenje trudnica s lupusom indicirana primjena antifosfolipidnih antitijela kod prve trudnoće, jer su dobri rezultati dobijeni i primjenom samo aspirina.
Epidemiologija
Prema Američkoj fondaciji za lupus (LFA), 1,5 do 2 miliona Amerikanaca ima neki oblik lupusa. Broj slučajeva bolesti kod sistemskog eritemskog lupusa iznosi 5,1 na 100.000 godišnje. Učestalost lupusa je oko 52 slučaja na 100.000 ljudi u SAD-u. Iako se bolest javlja kod oba spola, kod žena se bolest javlja 9 puta češće, a nastaje obično između 15 i 45. godine života. Kod afroameričkih žena znaci bolesti mnogo su teži i prati ih visok mortalitet.
Procjenjuje se da u Italiji boluje, s klinički jasnim znacima lupusa, oko 60.000 ljudi. Godišnje povećanje broja slučajeva lupusa u Italiji iznosi oko 1.500. Na osnovu rezultata ove procjene, bolest koja je do 2005. u Italiji tretirana kao rijetka, od 2006. je klasificirana kao hronična bolest jer skoro svaki 5000. stanovnik Italije boluje od ove bolesti.
Najveća učestalost SEL-a u svijetu prijavljena je u Italiji, Španiji, na Martiniqueu i karipskim ostrvima pod suverenitetom Velike Britanije.
Mortalitet
Očekivano trajanje života pacijenata s lupusom produženo je sa četverogodišnjeg preživljavanja sa stopom od 50% u 1950. na 15-godišnje preživljavanje sa stopom od 80% danas. Kod mlađih bolesnika uzrok smrti u roku od 15 godina najčešće su infekcije. Poslije 35. godine pacijent ima više izgleda da umre od infarkta miokarda.
Zarazne bolesti jedan su od vodećih uzroka morbiditeta i mortaliteta kod lupusa s udjelom od 29% svih smrtnih slučajeva kod tih pacijenata. Žene s lupusom između 35 i 44 godina imaju 52 puta veći rizik od infarkta miokarda nego žene mlađeg životnog doba.
10-godišnja stopa preživljavanja u pojedinim zemljama u Aziji i Africi znatno je niža i u rasponu je od 60-70%.
Etiologija
Mada se tačno ne zna šta uzrokuje lupus i druge autoimune bolesti, većina ljekara vezuje njegovu pojavu za genetičke i ekološke uzročnike.
Poznato je iz svakodnevne prakse da se lupus često javlja kao porodična bolest, što navodi na pretpostavku da je za njegovu pojavu bitna nasljedna predispozicija. Ona stvara uslov za nastanak lupusa, ali se bolest javlja tek poslije kontakta organizma s nekim faktorima iz životne sredine koji pokreću mehanizam bolesti.
Patogena autoantitijela primarni su uzrok oštećenja tkiva kod oboljelih od lupusa. Produkcija ovih antitijela nastaje pomoću složenog mehanizma koji uključuje svaki ključni aspekt imunološkog sistema.
Abnormalni mobilni i humoralni odgovor na formiranje ovih autoantitijela modulira se genetskim predispozicijama, životnom sredinom, hormonalnim i drugim faktorima;
Klinička slika
Praksa je pokazala da ne postoje dva ista slučaja s identičnim kliničkim znacima bolesti, nego širok spektar simptoma koji potječu iz raznih dijelova tijela. Ponekad se klinička slika razvija postepeno, a ponekad iznenada. Ona može biti u blažem ili izraženijem obliku. Većina ljudi sa znacima lupusa ima poremećaj u nekoliko organa i u težim slučajevima to može dovesti do problema sa bubrezima, srcem, plućima, krvlju ili nervnim sistemom. Na početku bolesti kliničku sliku karakteriziraju sljedeći znaci:
Komplikacije
mini|desno|220p|Lokalizacija mogućih komplikacija kod sistemskog eritemskog lupusa Najčešće komplikacije kod sistemskog lupusa :
Dijagnoza
Dijagnoza lupusa zasniva se na kombinaciji subjektivnih simptoma, objektivnih znakova i rezultata testova, a nakon što se pravilnom diferencijalnom dijagnostikom isključe druge bolesti.
Da bi se olakšala dijagnostika lupusa i njegovo razlikovanje od ostalih bolesti, Američka reumatološka asocijacija (ARA) sastavila je listu od 11 kriterija koji ukazuju na lupus. Oni su, zapravo, neki od najčešćih simptoma kod bolesnika s lupusom. Iskusni ljekari ipak mogu postaviti dijagnozu lupusa i bez ovih kriterija.
Bolesnik s lupusom mora imati najmanje 4 od 11 karakteristika bolesti s ove liste u bilo kojem trenutku od početka bolesti. Kriteriji su:
Laboratorijski i drugi testovi
Ovi testovi mogu pomoći u postavljanju dijagnoze lupusa. U svakodnevnoj praksi primjenjuju se sljedeće laboratorijske analize, testovi i druge metode dijagnostike:
Terapija
Trenutno ne postoji idealan lijek za lupus niti je otkriven novi lijek u posljednjih 50 godina. Mada postoji veliki broj novih lijekova, trenutno su svi oni u fazi istraživanja ili je u toku njihovo kliničko ispitivanje. Rana dijagnoza i pravilno liječenje mogu biti značajan činilac i od presudnog značaja u kontroli bolesti i suzbijanju njenih simptoma. Efikasno liječenje lupusa se prije svega sastoji od: Kako se klinička slika bolesti različito ispoljava, i terapija se mora prilagoditi specifičnim problemima svakog bolesnika posebno, a doze lijekova varirat će u zavisnosti od težine bolesti.