cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fiziologija
Fiziologija (grč. φύσις – physis = priroda, porijeklo + λογία – logia = nauka, učenje) jest grana biologije, a izučava funkcije živih sistema, odnosno životne manifestacije organizma.
Fokusira se na to kako organizmi, sistemi organa, organi, ćelije i biomolekule vrše hemijske ili fizičke funkcije koje postoje u nekom živom sistemu.
S obzirom na širinu proučavanja, fiziologija se obično dijeli na sljedeća područja:
Najveća nagrada za dostignuća u ovoj nauci jest Nobelova nagrada za fiziologiju ili medicinu, koju od 1901. dodjeljuje Kraljevska švedska akademija nauka.
Pregled
Fiziologija je nauka o funkcijama organizma i njegovih organskih sistema, organa, tkiva i ćelija. Istražuje, opisuje i objašnjava procese svojstvene živim organizmima i uzročno-posljedične veze i odnose funkcija koje omogućavaju preživljavanje u mogućim, permanentno promjenljivim, uvjetima spoljne i unutartjelesne sredine. Fiziologija, dakle, istražuje dinamičko-funkcijsku prirodu održavanja i mijenjanja živih sistema, tj. uzroke, tokove i posljedice životnih procesa koji se u njima dešavaju. Samo ime ove biološke znanosti potiče još iz antičkih vremena, kada je imalo sasvim drugi smisao (fiziolozima su označavani filozofi koji se bave prirodom stvari, tj. prirodnim silama i zakonitostima u najširem smislu. Tek u 16. stoljeću naziv "fiziologija" najprije se povezuje sa biološkom prirodom funkcije ljudskog organima, a u 19. stoljeću njena oblast konačno se izdvaja iz anatomije i razvija kao posebna biološka nauka. Otada, fiziologija ubrzano širi krug svog interesiranja na sva živa bića i u potpunosti poprima današnje značenje.
Polazeći od ograničenih mogućnosti sveobuhvatnog i istovremenog proučavanja životnih pojava i procesa, fiziologija se samo iz praktičnih razloga može izdvojiti iz cjeline ostalih bioloških nauka. Njene neposredne veze najočitije su sa biohemijom, citologijom, genetikom, histologijom i naravno, anatomijom, morfologijom i ekologijom. Između ovih i ostalih bioloških nauka najčešće je nemoguće uočiti jasnu granicu, što se ogleda i u nizu njihovih interdisciplinarnih (mostovnih) područja, kao što su fiziološka biohemija, fiziološka genetika, citofiziologija, histofiziologija, anatomska fiziologija ili funkcijska anatomija, ekofiziologija i dr. Kada je riječ o vezama fiziologije sa drugim (nebiološkim) prirodnim naukama, onda treba posebno istaći da većinu svojih naučnih problema ona rješava primjenom različitih eksprimentalnih metoda iz oblasti hemije i fizike (sa kojima je vežu biohemija i biofizika).
Prema različitim kriterijima, fiziologija se na više načina dijeli na mnoštvo užih oblasti. Najčešća je podjela na opću, specijalnu i uporednu fiziologiju.
Opća fiziologija proučava one pojave i procese koji su u osnovi funkcioniranja većine oblika života, bez obzira na stupanj složenosti tjelesne organizacije. Budući da se takve funkcije primarno odvijaju na ćelijskoj razini, ovo područje fiziologije obično se poistovjećuje sa citofiziologijom. Specijalna fiziologija bavi se fiziološkim osobenostima pojedinih širih i užih biosistematskih skupina. Na toj osnovi, tj. prema "predmetu" proučavanja, uobičajeno je da se fiziologija dijeli na fiziologiju biljaka, fiziologiju životinja i fiziologiju čovjeka (unatoč suvremenim - naučno prihvatljivijim klasifikacijama živog svijeta). Unutar svake od ovih posebnih oblasti, moguće je izdvojiti još "specijalnije" (uže) cjeline, kao što su fiziologija algi, fiziologija cvjetnica i dr. (u fiziologiji biljaka) ili fiziologija beskičmenjaka i fiziologija kičmenjaka (u fiziologiji životinja). Pojedine oblasti specijalne fiziologije definiraju se i prema drugim, veoma heterogenim kriterijima (ciljevima, proučavanim funkcijama, primjeni i sl.). U tom smislu posebno su razvijene npr. medicinska fiziologija, neurologija, endokrinologija, fiziologija prehrane, fiziologija razvića, te fiziologija rada i sporta. Izrazito uske i praktično usmjerene su npr. podmorska, avijatičarska i kosmička fiziologija.
Uporedna fiziologija se bavi komparativnim istraživanjem fizioloških fenomena i procesa između različitih organizacijskih tipova organizama. Poznavanje međusobnih razlika fiziologije pojedinih vrsta i skupina (čovjeka, domaćih životinja i biljaka, riba, insekata, mehkušaca, rakova, algi, gljiva, mikroorganizama i dr.), uz općebiološko značenje, predstavlja jedan od najbitnijih elemenata za uspješnu primjenu bioloških nauka u zaštiti zdravlja, proizvodnji hrane i drugim  djelatnostima i oblastima života.
Izučava sličnosti i razlike u funkcioniranju pojedinih tkiva, organa, organskih sistema i organizmna u ukupnom živom svijetu. Prema posebnim kriterijima, unutar fiziologije (i opće i specijalne i uporedne), izdvajaju se patofiziologija (fiziologija oboljelih organizmna), paleofiziologija (fiziologija živog svijeta minulih geoloških epoha), evolucijska fiziologija (nauka o historijskom razvoju fizioloških procesa - od prapočetnih do suvremenih i budućih oblika života) i dr.
Fiziologija se pojavila i razvijala u krilu nauka koje proučavaju oblik, građu i strukturu živih bića, a svoje najznačajnije početne domete dostigla je na temeljima anatomije, citologije i biotehnike. Zato je po prirodi svog interesiranja suvremena fiziologija u prvom redu usmjerena na proučavanje životnih procesa koji se odvijaju u organizmu, dok se strukturom i građom bavi u onoj mjeri koja je neophodna za razumijevanje određenih cjelina i sistema. Pritom je neophodno imati na umu da organizacija i funkcija žive tvari čine jedinstvenu cjelinu, uobličenu u organizam, te da je održavanje pojedinih živih struktura moguće samo pri kontinuiranom odvijanju životnih funkcija. One su, opet, moguće samo u specijalno organiziranim - živim strukturama. Smrt svake jedinke, tj. potpuni prestanak životnih funkcija, označava početak razgradnje tih struktura i postupnog izjednačavanja nekada živih sistema sa svojom neživom okolinom - pretvaranja organske supstance u njene neorganske sastojke (od kojih je i postala). U tom stnislu, život se može definirati i kao jedinstvo organizacije (građe, strukture) i funkcije.
Historija
Proučavanje fiziologije ljudi datira barem iz 420. p. n. e, tj. iz vremena Hipokrata, koji je poznat kao "otac medicine". Aristotelovo kritičko razmišljanje i njegovo stavljanje naglaska na vezu između strukture i funkcije označili su početak fiziologije u staroj Grčkoj dok je Klaudije Galen prvi izvodio eksperimente kako bi ispitao funkcije u tijelu. On je bio osnivač eksperimentalne fiziologije.
Termin "fiziologija" uveo je 1525. Jean Fernel, francuski ljekar.
U 19. vijeku znanje iz fiziologije počelo se akumulirati veoma brzo, naročito nakon 1838. godine kad su Matthias Schleiden i Theodor Schwann formulirali ćelijsku teoriju. Ta je teorija tvrdila tada radikalnu stvar: da se organizmi sastoje od jedinica zvanih ćelije. Daljnja otkrića Claudea Bernarda na kraju su dovela do njegovog koncepta milieu intérieur (unutrašnja sredina), koji će kasnije prihvatiti američki fiziolog Walter Cannon i promovirati ga pod nazivom homeostaza.
U 20. vijeku biologe je također počelo zanimati kako funkcioniraju i drugi organizmi osim ljudskog, što je na kraju dovelo do nastanka poredbene fiziloogije i ekofiziologije. Među glavne stručnjake u ovim poljima spadaju Knut Schmidt-Nielsen i George Bartholomew. U najskorije vrijeme kao disciplina se izdvojila i evolutivna fiziologija.
Tepčija
Tepčija je titula srednjovjekovne vlastele koja se javlja u Bosni, Srbiji i Hrvatskoj. Prema ponudama historičara titula tepčije je još uvijek nedovoljno poznata. Poznatiji vlastelini u Bosni koji su imali titulu tepčije su tepčija Milat (Milatovići) na području Huma i tepčija Batalo u kraljevoj zemlji (Contrata del re). Funkcija tepčije predstavlja se kao dvorjanik koji je učestvovao u poslovima oko raspodjele zemljišnih posjeda, odgajanju mladića (paževa) na vladarevom dvoru, ali i osoba koja je bila sa određenom vojnom funkcijom. Za bosanske prilike funkcija tepčije je još uvijek neriješeno pitanje. Primjetno je da tepčije izostaju u 15. vijeku, te je očito da je njihova funkcija tada zamijenjena nekom drugom, ili je prestala da postoji. Na interesantan način uz tepčije se rijetko navode njihova prezimena i oznaka roda. Kao i u drugim sličnim slučajevima pojedini nasljednici tepčije nosili su prezime Tepačić (Tepčić), ali ne kao odraz nasljednosti funkcije tepčije.
NGC 3522
NGC 3522 (također poznat kao MCG 3-28-60, PGC 33615 i UGC 6159) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 56 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,20 (20 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (11 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 26. aprila 1883. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 331
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
René Guénon
René-Jean-Marie-Joseph Guénon (15. novembar 1886. – 7. januar 1951.), također poznat kao ʿʿAbd al-Wāḥid Yaḥyá nakon prelaska na islam, bio je francuski autor i intelektualac koji je ostao utjecajna figura u domenu metafizike, pišući o temama u rasponu od svete znanosti i tradicionalnih studija, do simbolizma i inicijacije.
Pisao je na francuskom jeziku, a njegova su djela prevedena na više od dvadeset jezika. Smatra se važnim piscem u tradicionalističkoj školi filozofije.
Nikola Altomanović
mini|250px|Država Nikole Altomanovića Nikola Altomanović je srpski oblasni gospodar. Poslije raspada Srpskog carstva pojedini srpski velikaši formirali su svoje zaokružene teritorije koje su bile međusobno nezavisne i koje su poznate kao oblasti. Pored Brankovića, Dejanovića, Mrnjavčevića, Balšića, oblasti kneza Lazara Hrebljanovića takvu oblast je imao i Nikola Altomanović. Nosio je titulu župana. Držao je područje Rudnika, Polimlja, dio gornjeg Podrinja, dio istočnog Huma, Trebinje, župe Konavli i Dračevica (župa) graničeći sa Dubrovnikom. preuzeo je Svetodmitarski dohodak, koji su Dubrovčani isplaćivali srpskim vladarima. Bio je u sukobu sa Bosnom i oblašću kneza Lazara Hrebljanovića. Bosanski ban Tvrtko I. Kotromanić i srpski oblasni gospodar knez Lazar Hrebeljanović udružili su se i porazili Nikolu Altomanovića 1373. Podijelili su njegovu oblast. Bosna se tako proširila na dijelove gornjeg Podrinja, Polimlja i Huma. Balšići su se okoristili ovim sukobom i prisvojili Trebinje, Konavle i Dračevicu. To je Tvrtko početkom 1377. pripojio Bosni.
Velika Njiva (Ilijaš)
Velika Njiva je naselje u općini Ilijaš, Bosna i Hercegovina.
Erich Fromm
Erich Seligmann Fromm (23. mart 1900. - 18. mart 1980.) bio je njemački Jevrej koji je pobjegao od nacističkog režima i nastanio u SAD-u. Bio je socijalni psiholog, psihoanalitičar, sociolog, humanistički filozof i demokratski socijalista. Kao jedan od osnivača Instituta za psihijatriju, psihoanalizu i psihologiju u Njujorku, bio je povezan sa Frankfurtskom školom kritičke teorije.
Život
Studije je započeo 1918. na Univerzitetu u Frankfurtu na Majni. Tokom ljetnog semestra 1919. Fromm je studirao na Hajdelberškom univerzitetu, gdje se prebacio s prava na sociologiju kod Alfreda Webera (brata Maxa Webera), Karla Jaspersa i Heinricha Rickerta. Doktorirao je 1922, a obuku u psihoanalitici završio je 1930. na Psihoanalitičkom institutu u Berlinu. Iste godine otvorio je kliniku i pridružio se Institutu za socijalna istraživanja u Frankfurtu. Nakon što su nacisti preuzeli vlast u Njemačkoj, preselio se u Ženevu, a onda 1934. u New York City te je dobio posao na Univerzitetu Columbia. Nakon što je napustio Columbiju, pomogao je u stvaranju njujorške filijale Vašingtonske škole psihijatrije 1943. i Instituta za psihijatriju, psihoanalizu i psihologiju "William Alanson White" 1945.
Kad se preselio u Mexico City 1950, postao je profesor na UNAM-u (Universidad Nacional Autónoma de Mexico) i osnovao psihoanalitičko odjeljenje u medicinskoj školi. Podučavao je na UNAM-u do penzionisanja 1965. U međuvremenu je podučavao kao profesor psihologije na Michigan Stateu od 1957. do 1961, a kao pomoćni profesor psihologije na Odjeljenju za umjetnost i nauke Njujorškog univerziteta poslije 1962. Fromm se 1974. preselio u Muralto (Švicarska) i umro u svom domu 1980, 5 dana prije svog 80. rođendana. Cijelo vrijeme imao je svoju kliniku i izdavao seriju knjiga.
Psihološka teorija
Počevši s njegovim prvim radom, Bijeg od slobode (Escape from freedom), Frommova djela poznata su po njegovim socijalnim i političkim komentarima, kao i filozofskim i psihološkim podvlačenjima. Njegova druga knjiga, Man for Himself: An Inquiry into the Psychology of Ethics iz 1947. bila je nastavak Bijega od slobode. Zajedno, te knjige su činile Frommovu teoriju o ljudskom karakteru, koja je bila prirodan izdanak Frommove teorije o ljudskoj prirodi. Frommova najpopularnija knjiga je svakako Umjetnost ljubavi, internacionalni bestseler koji je rekapitulirao i dopunio teoretske principe ljudske prirode iz Bijega od slobode i Man for Himself.
U Frommovom pogledu na svijet centralno mjesto zauzimala je njegova interpretacija Talmuda, koji je studirao kao mladić kod rabina J. Horowitza, a kasnije i kod rabina Salmana Barucha Rabinkowa dok je radio na doktoratu iz sociologije na Hajdelberškom univerzitetu. Frommov djed i dva pradjeda na očevoj strani bili su rabini, dok je majčin ujak bio poznat talmudski naučnik. Ipak, Fromm je se distancirao od ortodoksnog judaizma 1926, a pridružio sekularnom shvatanju skripturalnih ideala.
Jezgro Frommove humanističke filozofije je njegova interpretacija biblijske priče o Adamovom i Evinom protjerivanju iz Rajskog vrta. Oslanjajući se na svoje znanje Talmuda, Fromm je ukazao da je uglavnom vrlina kada se može razabrati između dobra i zla, dok biblijski učenjaci uglavom smatraju Adama i Evu griješnim zbog neposlušnosti prema Bogu, tako što su zagrizli jabuku s Drveta Znanja. Ipak, napuštajući tradicionalnu religioznu ortodoksiju, Fromm je veličao ljudske vrline zbog nezavisnog djelovanja i korištenja razuma kako bi se uspostavile moralne vrline, a ne pripadanju autoritetskim moralnim vrijednostima.
Pored pojednostavljenog osuđivanja autoritetskih vrijednosti sistema, Fromm je koristio priču Adama i Eve kao alegorijsko objašnjenje ljudske biološke evolucije i egzistencijalnog straha, izjavljujući da su Adam i Eva, nakon što su jeli sa Drveta Znanja, postali svjesni samih sebe kao odvojenim od prirode, ali i dio nje. Zato su se osjećali "goli" i "postiđeni": Oni su se razvili u ljudska bića, svjesni samih sebe, svoje smrtnosti i nemoći pred silama prirode i društva. Nisu više bili ujedinjeni s kosmosom kao što su bili instinktivno, u praljudskom postojanju kao životinje. Po Frommu, svjesnost odvojenog ljudskog postojanja je izvor svih krivica i srama, a rješenje za ovu egzistencijalnu dihotomiju se nalazi u razvitku jedinstvene ljudske moći ljubavi i razuma. Fromm je odvojio njegov koncept ljubavi od popularnog shvatanja ljubavi u takvoj mjeri, da je njegov odnos prema ovom konceptu bio u biti paradoksalan.
Fromm je smatrao da je ljubav međusobni kreativni kapacitet, a ne emocija, i odvojio je kreativni kapacitet od onog što je smatrao raznim formama narcističkih neuroza i sado-mazohističkih tendencija, koje se obično uzimaju kao dokaz "istinite ljubavi". Fromm je zaista posmatrao iskustvo "zaljubljivanja" kao dokaz nečije nesposobnosti da razumije istinitu prirodu ljubavi koja, po njemu, uvijek ima zajedničke elemente kao što su briga, odgovornost, poštovanje i znanje. Oslanjajući se na svoje znanje o Talmudu, Fromm je isticao priču o Jonahu, koji nije htio da spasi građane Nineveha od konsekvenci njihovih grijehova, kao demonstraciju njegovog vjerovanja da su vrijednosti brige i odgovornosti uglavnom odsutne u većini ljudskih veza. Fromm je također tvrdio da vrlo mali broj ljudi savremenog društva ima poštovanje prema autonomiji drugih ljudskih bića, a još manje objektivno znanje o onome što drugi ljudi iskreno žele i trebaju.
Politika
Kulminacija Frommove socijalne i političke filozofije je bila njegova knjiga Zdravo društvo (The Sane society), štampana 1955, u kojoj favorizira humani, demokratski socijalizam. Oslanjajući se primarno na radove Karl Marxa, Fromm je bio prvi politički i sociološki komentator te vrste misli, koja je zagovarala ideal lične slobode, koje se češće nalazila u knjigama klasičnih liberalista. Frommova varijanta socijalizma je odbacila i zapadnjački kapitalizam i sovjetski komunizam, na koje je on gledao kao nehumane i birokratske socijalne strukture koje rezultiraju otuđivanjem pojedinaca od društva i svijeta.
Fromm je bilo vrlo aktivan u američkoj politici. Pridružio se Socijalističkoj partiji Amerike 1950-ih, i dao sve od sebe kako bi se dalo alternativno gledište na McCartizam koje je preovladavalo u to doba. Ipak, kao suosnivač SANE-a, Frommov najjači politički interes bio je međunarodni pokret za mir, koji se borio protiv utrke u nuklearnom naoružanju i američkog učestvovanja u Vijetnamskom ratu. Nakon što je uzalud podržavao senatora Eugenea McCarthyja tokom predsjedničke nominacije demokrata 1968, Fromm se manje-više povukao s američke političke scene.
Batalo
Batalo je srednjovjekovni bosanski velmoža sa područja župe Lašva. Batalo je imao titulu tepčije i prepoznatljiv je u literaturi pod nazivom tepčija Batalo.
Uzima se da je tepčija Batalo pripadao rodu Šantića, a da je rodonačelnik roda izvjesni Šanta. Bio je oženjen Resom iz plemićkog roda Hrvatinića, te je tako zagospodario kneževine Lašvom i Sanom. Iznad današnjeg sela Varošluk Batalo je podigao dobro utvrđeni grad Toričan. Smatra se da su ljudi sa prezimenom Šantić (Santic) nasljednici batala tepčije u .15. vijeku. Posjed tepčije Batala bio je u župi Lašva na travničkom području u dolini rijeke Lašve.
Prve sigurne podatke o Batalu nalazimo u ispravi kralja Stjepana Dabiše, nasljednika Tvrtka I Kotromanića, koju je kralj 17. jula 1392. godine izdao dubrovačkoj vladi. U ovome dokumentu Batalo se spominje u ulozi dvorskog tepčije i ulozi svjedoka u validnosti isprave. Bio je zajedno sa ostalim velmožama među glavnim savjetnicima bosanskih vladara iz kraja 14. vijeka. Poznat je i po svojim vezama sa Crkvom bosanskom. Podatke o Batalu otkrivamo i iz Evanđelja tepčije Batala, koje je prema zapisu nastalo 1393. Danas se evanđelje čuva u Nacionalnoj biblioteci u Petrovgradu u Rusiji. U tom dokumentu dopisana su dva niza imena onih „koji su se narekli u red Crkve“ prije i poslije Rastudija. To je tzv. „Red gospodina Rastudija“ koji se shvata kao popis imena onih koji su upravljali Crkvom bosanskom prije i poslije Rastudija.
Studije mira i sukoba
desno|mini|250x250piksel| Kopija skulpture Pomirenje autorke Josefine de Vasconcellos (1977), prvobitno predstavljena Odsjeku za mirovne studije Univerziteta Bradford, smještena ispred Kapele pomirenja na nekadašnjem mjestu [[Berlinski zid|Berlinskog zida]] Studije mira i sukoba su oblast društvenih nauka koja identificira i analizira nasilna i nenasilna ponašanja, kao i strukturalne mehanizme koji prate sukobe (uključujući društvene sukobe), sa ciljem da se razumiju oni procesi koji dovode do poželjnijeg ljudskog stanja. Varijacija ovoga, mirovne studije (irenologija), su interdisciplinarni napor koji ima za cilj prevenciju, deeskalaciju i rješavanje sukoba mirnim sredstvima, tražeći na taj način "pobjedu" za sve strane uključene u sukob.
Batalo
Batalova grobnica
Batalo je sahranjen u mauzolejnoj grobnici sa očuvanim natpisom. Godine 1915. godine otkrio ju je kapetan Teplý na uzvišenju Crkvine, u Turbetu) kod Travnika. Natpis se čuva u Zemaljskom muzeju u Sarajevu. Mauzolej je proglašen je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.
Studije mira i sukoba
Ova društvena nauka je u suprotnosti s vojnim studijama, koje za cilj imaju efikasno postizanje pobjede u sukobima, prvenstveno nasilnim sredstvima na zadovoljstvo jedne ili više, ali ne svih uključenih strana. Uključene discipline mogu uključivati filozofiju, političke nauke, geografiju, ekonomiju, psihologiju, komunikologiju, sociologiju, međunarodne odnose, historiju, antropologiju, vjeronauku i rodne studije, kao i niz drugih. Relevantne poddiscipline takvih oblasti, kao što je mirovna ekonomija, također se mogu smatrati pripadajućim studijama mira i konflikta.
Historijska pozadina
Studije mira i konflikta su i pedagoška aktivnost, u kojoj nastavnici prenose znanje učenicima; i istraživačku aktivnost, u kojoj istraživači stvaraju nova saznanja o izvorima sukoba. Studije mira i sukoba podrazumijevaju razumijevanje koncepta mira koji se definira kao političko stanje koje osigurava pravdu i društvenu stabilnost kroz formalne i neformalne institucije, prakse i norme.
Istraživačka aktivnost
desno|mini| Norveški akademik Johan Galtung naširoko se smatra osnivačem studija mira i sukoba. Iako su individualni mislioci kao što je Immanuel Kant već dugo prepoznavali središnji značaj mira (vidi Perpetual Peace ), tek 1950-ih i 1960-ih godina su se studije mira počele pojavljivati kao akademska disciplina sa vlastitim istraživačkim alatima, specijaliziranim skupom koncepata, i forume za diskusiju kao što su časopisi i konferencije. Počevši od 1959. godine, osnivanjem Instituta za istraživanje mira u Oslu, povezanog sa Johanom Galtungom, počeli su da se pojavljuju brojni istraživački instituti.
Godine 1963. Walter Isard, glavni osnivač regionalne nauke, okupio je grupu naučnika u Malmeu, Švedska, u svrhu osnivanja Društva za istraživanje mira. Grupu početnih članova činili su Kenneth Boulding i Anatol Rapoport. Godine 1973. ova grupa je postala Društvo za nauku o miru. Nauka o miru je posmatrana kao interdisciplinarni i međunarodni napor da se razvije poseban skup koncepata, tehnika i podataka za bolje razumijevanje i ublažavanje sukoba. Nauka o miru pokušava da koristi kvantitativne tehnike razvijene u ekonomiji i političkim naukama, posebno u teoriji igara i ekonometriji, tehnikama koje inače rijetko koriste istraživači u mirovnim studijama. Na web stranici Peace Science Society nalazi se drugo izdanje Correlates of War, jedne od najpoznatijih zbirki podataka o međunarodnim sukobima. Društvo održava godišnju konferenciju, kojoj prisustvuju naučnici iz cijelog svijeta, i izdaje dva naučna časopisa: Journal of Conflict Resolution i Conflict Management i Peace Science.
Opis
Mirovne studije se mogu klasifikovati na:
Stephen King
Stephen Edwin King, (rođen 21. septembra 1947) je poznati pisac iz Sjedinjenih Američkih Država. Autor je horor i žanra naučne fantastike.
Najprodavaniji pisac horor žanra, čija su mnoga djela interpretirana kroz film, radio dramu i strip. King je pisao dosta djela koristeći pseudonym Richard Bachman. Dobitnik je mnogih nagrada.
Djetinjstvo
Stephen King je rođen u gradu Portland u državi Maine u SAD-u. Pohađao je “East Kentwood High Scool”. Kada je imao dvije godine otac je napustio njegovu porodicu, rekavši da izlazi vani po cigarete, nije se nikada vratio, ostavljajući njegovu majku da sama odgaja Kinga i njegovog brata koji je bio usvojen.
Edukacija i rana kreativnost
King je u ranom periodu pokazivao veliko zanimanje za horor stripove kao što su “EC Comics” (Tales From The Scrypt), taj strip je spomenuo u svome djelu “Creepshow”. Počeo je pisati iz zabave, a onda za jedan lokalni list. Zatim je njegov prijatelj uočio talent i preko njega je prodavao priče. Njegovim prvim zvaničnim djelom se smatra "I Was a Teenage Grave Robber" (Bio sam pljačkaš grobova - tinejdžer). Od 1966. godine, King je studirao engleski jezik na univerzitetu u Mainu, gdje je maturirao 1970. godine. Nakon završetka studija, King je bio kvalifikovan da predaje u školama, međutim u nemogućnosti da se odmah zaposli, on je počeo da prodaje kratke priče kao što je “Kavalir”. Mnoge od ovih priča su poslije izdate pod zbirkom “Night Shift” (Noćna smjena). 1971. godine King je oženio Tabithu Spruce, djevojku sa kojom je studirao na univerzitetu u Mainu i koju je upoznao u biblioteci. King je zatim zapao u probleme sa alkoholizmom koje je imao oko 10 godina.
Uspjeh sa "Carrie"
desno|mini|260px|Kuća Stephena Kinga u Bangoru 1973. godine Kingova novela “Carrie” je prihvaćena od izdavačke kuće “Doubleday”. King je pričao kako je bio obeshrabren pišući o djevojci koja je imala nadravne sposobnosti (Carrie) i kako je nakon što je počeo novelu-bacio je u kantu za smeće, ali njegova supruga Tabitha ju je izvadila i ohrabrila ga da je završi. Upravo ta novela mu je donijela slavu na svjetskom nivou. Ubrzo nakon izdavanja novele “Carrie” Kingova majka umire.
Nakon toga se preseljava u Boulder u Coloradu gdje je King napisao novelu “The Shining” (izdata 1977). Vratio je se u zapadni Maine gdje je napisao svoju četvrtu novelu “ The Stand” (izdata 1978). 1977. godine na kratko je putovao u Englesku. Nakon povratka, King je počeo da predaje kreativno pisanje na univerzitetu u Mainu. Na tom mjestu u Mainu je i trenutno.
Magellan (svemirska letjelica)
Svemirska letjelica Magellan, koja se naziva i radarski kartograf Venere, bila je 1035 kilograma teška robotizirana svemirska sonda koju je NASA Sjedinjenih Država pokrenula 4. maja 1989. za mapiranje površine Venere koristeći sintetički radar sa otvorima i za mjerenje planetarnog gravitacijskog polja.
Sonda Magellan bila je prva međuplanetarna misija lansirana iz svemirskog šatla, prva koja je koristila inercijski gornji stadij za polijetanje i prva svemirska letjelica koja je testirala aerobraking kao metodu za cirkulaciju svoje orbite. Magellan je bila peta uspješna NASA-ina misija na Veneru i time je okončala jedanaestogodišnji jaz u američkim lansiranju međuplanetarnih sondi.
Plivanje na Olimpijskim igrama 2016 – 800 m slobodno
Takmičenja u disciplini 800 m slobodno na Olimpijskim igrama 2016. održana su 11. i 12. augusta.
Rekordi
Aktualni rekordi u ovoj disciplini prije početka takmičenja prikazani su u tabeli. Na ovim Igrama srušeni su sljedeći rekordi:
Župan
Župan je u srednjem vijeku titula upravnika župe.
U historiji srednjovjekovne Bosne župan je titula glavnog administrativnog predstavnika u župama. Uzima se da je župan ubirao prihode za seniora sa posjeda njegovih vazala u okviru njegove župe. Bio je predstavnik vojne i sudske vlasti u okviru župe. Stolovao je u centru župe. Među poznatiji županima je župan Bjeljak Sanković, brat vojvode Radiča Sankovića iz Huma (Sankovići). Zadnjih decenija bosanske države pomeni župana su rijetki.
Spisak naseljenih mjesta u općini Stari Grad
Opći podaci
Općina Stari Grad se nalazi u kantonu Sarajevo, Bosna i Hercegovina.
NGC 5033
NGC 5033 (također poznat kao IRAS 13111+3651, MCG 6-29-62, PGC 45948 i UGC 8307) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 40 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 10,70 (125 hiljada sg) a najmanji 5,0 uglovnih minuta (58 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. maja 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Spisak naseljenih mjesta u općini Stari Grad
Opći podaci
Naseljena mjesta u općini Stari Grad, po popisu stanovništva iz 1991. i 2013. (ukupno 8) su:
Kapi-kula na Ploči
Kapi-kula na Ploči predstavlja stari tip kula koje su u ratu služile za odbranu, a u miru kao gradska vrata. Kula je građena od grubo tesanog kamena krečnjaka i sedre. U osnovici je kvadrat, u sredini je prolaz pokriven bačvastim svodom. Do prostorija na spratovima, na čijim se zidovima nalaze prozori i puškarnice nekad se dolazilo drvenim stepeništem. Kapi kula na Ploči povezana je kamenim bedemom sa kapi kulom Širokac.
Kula je renovirana i pretvorena u muzej posvećen prvom predsjedniku Predsjedništva Bosne i Hercegovine Aliji Izetbegoviću. Muzej Alija Izetbegović je otvoren 19. oktobra 2007. godine.
Kapi kula na Ploči se nalazi unutar graditeljske cjeline Stari grad Vratnik koja je proglašena Nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine.
Haiti
Haiti (francuski: Haïti; kreolski: Ajiti), službeno Republika Haiti (francuski: République d'Haïti; kreolski: repiblik D Ayiti), je država smještena na ostrvu Hispaniola na arhipelagu Veliki Antili u Karipskom moru, istočno od Kube i Jamajke i južno od Bahama i ostrva Turks i Caicos. Zauzima zapadne tri osmine ostrva koje dijeli s Dominikanskom republikom. Na jugozapadu se nalazi malo ostrvo Navassa koje je sporno kao teritorija SAD-a pod saveznom upravom. Haiti ima površinu od 27.750 km2 (10.714 kvadratnih milja) i procenjuje se da ima oko 11.1 milion stanovnika što ga čini najmnogoljudnijom državom u Karipskoj zajednici (CARICOM) i drugom najmnogoljudnijom državom na Karibima poslije Kube.
Ostrvo je bilo naseljeno autohtonim narodom Taíno koji je migrirao iz Južne Amerike. Prvi Europljani stigli su 5. decembra 1492. godine tokom prvog putovanja Kristofora Kolumba koji je u početku vjerovao da je pronašao Indiju ili Kinu. Kolumbo je nakon toga osnovao prvo europsko naselje u Americi, La Navidad, na sjeveroistočnoj obali Haitija. Ostrvo je zauzela Španija i nazvala ga La Española do početka 17. stoljeća. Međutim, nagodba sa Francuzima je dovela do toga da se zapadni dio ostrva ustupi Francuskoj 1697. godine koja ga je preimenovala u Saint-Domingue. Francuski kolonisti osnovali su unosne plantaže šećerne trske, na kojima je radio ogroman broj robova dovedenih iz Afrike, što je koloniju učinilo jednom od najbogatijih na svijetu.
Tokom Francuske revolucije (1789. - 1799.), robovi i slobodni ljudi su pokrenuli Haićansku revoluciju (1791. - 1804.) koju je predvodio bivši rob i prvi crni general francuske vojske Toussaint-Louverture. Nakon 12 godina sukoba, snage Napoleona Bonaparte su poražene od Jean-Jacques Dessalinesa (kasnije cara Jacquesa I) koji je 1. januara 1804. godine proglasio suverenitet nad Haitijem - prvom nezavisnom državom Latinske Amerike i Kariba, prvom državom koja je ukinula ropstvo i jedinom državom u historiji koju je uspostavila uspješna pobuna robova. Nakon kratkog perioda u kojem je država bila podijeljena na dva dijela, predsjednik Jean-Pierre Boyer je ujedinio zemlju, a zatim pokušao cijelu Hispaniolu staviti pod Haićansku kontrolu prouzrokujući dugi niz ratova koji su završili 1870-ih, kada je Haiti službeno priznao nezavisnost Dominikanske republike. Prvo stoljeće nezavisnosti Haitija obilježila je politička nestabilnost, ostracizam od strane međunarodne zajednice i plaćanje osakaćenog duga Francuskoj. Politička volatilnost i vanjskoekonomski utjecaj u zemlji naveli su SAD da okupiraju zemlju od 1915. do 1934. godine. Nakon toga je François 'Papa Doc' Duvalier preuzeo vlast 1956. godine, pokrenuvši dugotrajnu autokratsku vladavinu koju je nastavio njegov sin Jean-Claude 'Baby Doc' Duvalier do 1986. godine; ovaj period je obilježio nasilno sankcionirano nasilje protiv opozicije i civila, korupciju i ekonomsku stagnaciju. Haiti od 1986. godine pokušava uspostaviti demokratski politički sistem.
Haiti je članica Ujedinjenih nacija, Organizacije američkih država, Asocijacije karipskih država i Međunarodne organizacije za frankofoniju. Pored CARICOM-a, članica je Međunarodnog monetarnog fonda, Svjetske trgovinske organizacije i Zajednice latinoameričkih i karipskih država. Historijski siromašan i politički nestabilan, Haiti ima najniži indeks ljudskog razvoja u Americi. Od početka 21. stoljeća, zemlja je preživjela državni udar što je potaknulo američku intervenciju, kao i smrtonosni zemljotres u kojem je poginulo preko 250.000 ljudi.
Historija
mini|desno|250px|Iskrcavanje Kolumba na ostrvo mini|desno|250px|Predsjednička palata Ovo ostrvo koje pripada grupi Velikih Antila je otkrio Kristofor Kolumbo u decembru 1492. godine. On mu je dao ime Hispaniola.
Španci su iskorištavali ostrvo zbog nalazišta zlata. Indijanci koji su odbijali rad u rudnicima su ubrzo doživjeli masakre i pretvaranje u robove. Rijetki stanovnici ostrva koji su uspjeli izbjeći ropstvo su se morali sakrivati u planinama. Zarazne bolesti koje su donijeli Evropljani, uz lošu prehranu i smanjenje nataliteta kod prvobitnih stanovnika su vrlo brzo desetkovale broj indijanaca.
Španci su odlučili da na plantažama zamijene indijance crnim robovima koje su deportirali iz Afrike. Trgovinu robovima je zvanično dozvolio Charles Quint 1517. godine.
Pošto Španci nisu bili zainteresirani za zapadni dio ostrva, na tom području su se vremenom nastanili francuski lovci koji su vremenom počeli gradnju vlastitih plantaža i gradova.
Ugovorom iz Ryswicka iz 1697. godine, ostrvo je podijeljeno između Španije i Francuske. Zapadni dio ostrva po imenu Saint-Domingue je u 18. vijeku postao najbogatija francuska kolonija u cijeloj Americi zahvaljujući ogromnim zaradama od proizvodnje šećera. Stotine hiljada Afrikanaca su dovedene u Saint-Domingue kao robovi kako bi proizvodnja šećera mogla neometano funkcionirati.
Francuska revolucija je dovela do velikih socijalnih promjena koje su na kraju rezultirale u ustanku robova. Civilni komesari Sontonax i Polverel su na kraju ustanka 1793. i zvanično ukinuli ropstvo (ova odluka je potvrđena šest mjeseci kasnije). Crnac Toussaint Louverture koje je imenovan za guvernera od strane Francuske je ponovo uspio uspostaviti prosperitet na ostrvu, nakon što je ponovo uspostavio mir i uspio protjerati Špance i Engleze koji su ugrožavali koloniju. Ipak, otišao je predaleko proglašavanjem autonomnog ustava. Napoléon Bonaparte je pod uticajem Kreolaca poslao ekspediciju od 30.000 ljudi pod komandom svog šurjaka, generala Leclerca kako bi smijenili Louverturea i ponovo zaveli ropstvo. Unatoč tome, francuske snage je nakon nekoliko početnih pobjeda porazio Jean-Jacques Dessalines u bici iz Vertièresa. Ubrzo nakon toga, 1. januara 1804. godine, proglašena je nezavisnost zemlje pod imenom Haiti.
Velika nagrada Brazila 2019.
Velika nagrada Brazila 2019. (službeno poznata kao "Formula 1 Heineken Grande Prêmio do Brasil 2019") je automobilska trka Formule 1 koja se održala 17. novembra 2019. na stazi Autódromo José Carlos Pace u São Paulu, Brazilu. Ovo je bila dvadeseta trka u sezoni 2019. i ujedno i 47. trka za Veliku nagradu Brazila.
Haiti
Historija
Dessalines je proglašen za doživotnog guvernera. Odlučio je da pogubi sve bijelce koji su ostali na ostrvu i vladao je despotski. Zbog ovakve vladavine je na njega izvršen atentat u kojem je izgubio život. Nakon njegove smrti je došlo do podjele zemlje u sjeverno kraljevstvo pod vodstvom Henrija Christopha i južnu republiku koju je vodio Alexandre Pétion.
Velika nagrada Brazila 2019.
Max Verstappen osvojio je drugu pol poziciju ove sezone, ujedno i drugu u karijeri. Vozač Red Bulla Max Verstappen ostvario je treću pobjedu u sezoni. Drugo mjesto zauzeo je Pierre Gasly iz Toro Rossa, a treće mjesto osvojio je vozač McLarena Carlos Sainz. McLaren ostvario prvu podiju od 2014.
Haiti
Historija
Predsjednik Jean Pierre Boyer je uspio ponovo ujediniti oba dijela. Osim toga mu je pošlo za rukom da pokori i istočni dio ostrva.
Velika nagrada Brazila 2019.
Prvi trening
Vremena prvih pet vozača na prvom treningu.
Haiti
Historija
Nakon odlaska Boyera, došlo je do nekoliko uzastopnih državnih udara. Vlast su za sebe tražile različite interesne grupe: vojska, gornji socijalni slojevi mulata ili crnaca ili trgovačka klasa (u kojoj su glavnu ulogu igrali uglavnom stranci – Nijemci, Amerikanci, Francuzi, Englezi itd.). Unatoč tome je došlo do naglog siromašenja zemlje jer se skoro nijedan šef države nije zaista interesirao za njen razvoj. Početkom 20. vijeka, zemlja se nalazila manje-više stalno u vanrednom stanju.
Velika nagrada Brazila 2019.
Drugi trening
Vremena prvih pet vozača na drugom treningu.
Haiti
Historija
Sjedinjene Američke Države su držale ostrvo pod okupacijom između 1915. i 1934. godine. Nakon američke okupacije, od 1957. do 1986. godine, u zemlji je vladala diktatura Duvaliera, za vrijeme koje su uvedeni doušnički sistem i eskadroni smrti po imenu Tonton Macoute. Mnogo Haićana je pobjeglo u egzil, prije svega u SAD i Kanadu. Bivši svećenik Jean-Bertrand Aristide je izašao kao pobjednik izbora u decembru 1990. godine. Njegov mandat je počeo 7. februara 1991. godine ali je zbačen s vlasti državnim udarom koji je izvela vojska uz podršku bogatog građanstva u septembru iste godine. 1994. se vratio na vlast zahvaljujući američkoj vojnoj intervenciji pod uslovom da mu se godine koje je izgubio zbog vojne vlasti uračunaju u trajanje mandata. Stoga je 1995. godine napustio mjesto predsjednika ali je na tu funkciju ponovo izabran 2000. godine. Nakon nekoliko mjeseci protesta naroda i pritiska međunarodne zajednice (prije svega SAD i Francuske, Aristide je smijenjen s vlasti od strane američkih vojnika 29. februara 2004. godine kada su vojne snage opozicije i bivših vojnika bili na ulazu u glavni grad Port-au-Prince. Aristide je nakon toga izjavljivao da je otet bez vlastitog pristanka dok je po izjavama zvaničnika SAD-a dobrovoljno odlučio da napusti zemlju.
Velika nagrada Brazila 2019.
Treći trening
Vremena prvih pet vozača na trećem treningu.
Zastava Gvineje
mini|200px|Zastava Gvineje
Haiti
Geografija
Najveći grad je prijestolnica Port-Au-Prince sa 2 miliona stanovnika, a drugi grad po veličini je Cap-Haïtien koji broji 600 000 stanovnika.
Frankfurtski autosajam
mini|250p|Sajam u Frankfurt
Internacionalni sajam automobila (IAA), (njemački, Die Internationale Automobil-Ausstellung) u Frankfurtu i Hanoveru (Hannover) je najveći sajam automobila u svijetu.
__SADRŽAJ__
Historija
Prvi internacionalni sajam automobila održan je 1897. godine u Berlinu u hotelu Bristol sa ukupno 8 motornih vozila. Dok je 1921. godine 67 izlagača bilo zastupljeno, danas je taj broj prerastao 1000 iz 45 zemalja.
1951. godine sajam se seli u Frankfurt. Od 1953. sajam se održava svake dvije godine.
Haiti
Geografija
Klima je tropska. Kišna sezone traje od aprila do juna i od oktobra do novembra. Zemlju skoro svake godine u ovo doba pogađaju obilne padavine i tropski cikloni. Tropska oluja Jeanne je 18. septembra 2004. godine opustošila veliki dio zemlje. Tom prilikom je život izgubilo više od 1.100 ljudi, dok se njih više od 1.000 još uvijek vode kao nestali.
Zastava Gvineje
Zastava Gvineje je usvojena 10. novembra 1958.
Frankfurtski autosajam
Historija
1989te je po posljednji put održan zajednički sajam osobnih i teretnih vozila u Frankfurtu. Te godine je zabilježen i rekordni broj gostiju (1.233.100). Sajam teretnih vozila se održava u Hanoveru (Hannover).
Zastava Gvineje
U želji da pokažu jedinstvo sa regionom i oni na svojoj zastavi koriste Pan-Afričke boje, crvenu, žutu i zelenu. Bije su raspoređene u tri jednake vertikalne pruge i zastava nema grb. Zemlja je bila Francuska kolonija pa se smatra da su horizontalne pruge zaostavština ovog sistema.
Frankfurtski autosajam
Historija
Na 61. sajmu automobila 2005. godine ja na preko 225.000 kvadratnih metara predstavljeno 80 svjetskih premijera. Broj posjetioca je bio 940.000 iz 99 zemalja.
Mjesto i vrijeme održavanja
Od 1991. godine sajam osobnih vozila se održava svake neparne godine sredinom septembra u Frankfurtu. Sajam teretnih vozila se održava svake parne godine u Hanoveru (Hannover).
Frithjof Schuon
Frithjof Schuon (18. juni 1907 – 5. maj 1998), također poznat kao ʿĪsā Nūr ad-Dīn ʾAḥmad nakon prelaska na islam, bio je autor njemačkog porijekla rođen u Baselu, Švicarska. Bio je duhovni učitelj, filozof i metafizičar inspirisan hinduističkom filozofijom Advaita Vedanta i sufizmom. Autor je brojnih knjiga o religiji i duhovnosti. Također je bio i pjesnik i slikar.
U svojim proznim i pjesničkim djelima Schuon se fokusira na metafizičku doktrinu i duhovnu metodu. Poznat je kao najistaknutiji izlagatelj vječne i sveobuhvatne mudrosti (Sophia perennis et universalis). U kasnijim godinama života, Schuon je napisao neke sveske poezije na svom maternjem jeziku, njemačkom. Njegovi su članci na francuskom jeziku prikupljeni u dvadesetak naslova koji su kasnije prevedeni na engleski kao i na mnoge druge jezike. Glavne teme njegovih proznih i pjesničkih formi su duhovnost i različite sfere ljudskog života.
Banovići
Banovići su naseljeno mjesto i sjedište istoimene općine u sjeveroistočnoj Bosni. Općina je smješten na sjeverozapadnim obroncima planine Konjuh na nadmorskoj visini između 330 i 380 metara, na magistralnom putu koji povezuje dva industrijska centra Tuzlu i Zenicu, i Tuzlanski i Zeničko-dobojski kanton.
Historija
Današnje ime Banovići su dobili prema stećku Božićka Banovića, nadgrobnom spomeniku iz srednjeg vijeka koji je lociran u istoimenom selu nedaleko od grada. Stećak je u obliku sarkofaga sa kamenim postoljem veličine 2,20 x 0,90 x 0,70 m. na prednjoj strani je stiliziran cvijet, a sa bočne strane je natpis na bosančici sljedećeg sadržaja:
Na području Banovića je pronađen i kovani novac za koga se pretpostavlja da potiče iz vremena 250 godina prije nove ere, dakle iz Rimskog perioda. Raniji naziv Litva, što ga je grad dobio po istoimenoj rijeci koja kroz njega protiče, etimološki je nedefiniran.
Postanak, razvoj i rast općine determiran je eksploatacijom veoma kvalitetnog uglja koji je i danas značajan izvor energije. Kao jedan od centara bosanskohercegovačkog rudarstva Banovići su u dosadašnjoj historiji postigli izuzetne rezultate u eksploataciju uglja. Godine 1946. god. izgrađena je pruga Brčko–Banovići u dužine 92 kilometra. Pruga je nastala kao rezultat prve omladinske radne akcije (ORA) u socijalističkoj Jugoslaviji.
Konjuh je jedna od rijetkih planina u BiH kojom se može šetati slobodno i bez straha od mina, jer je ova planina imala sreću da je ovaj posljednji rat zaobiđe.
Geografija
mini|250px|Vrh [[Konjuh (planina)|Konjuh planine]] mini|250px|Jezero [[Breštica]] Grad je smješten na sjeverozapadnim obroncima planine Konjuh na nadmorskoj visini 330-380 metara, na magistralnom putu koji povezuje dva velika industrijska centra Tuzlu i Zenicu, odnosno dva velika kantona Tuzlanski i Zeničko-dobojski. Banovići se graniče sa općinama Lukavac, Živinice, Kladanj, Olovo i Zavidovići i na taj način predstavljaju tromeđu kantona Tuzlanskog, Sarajevskog i Zeničko-dobojskog. Banovići su udaljeni od Tuzle 30 km, a od Sarajeva, glavnog grada BiH 125 km. Najbliža morska obala nalazi se oko 300 km od Banovića u luci Ploče (Republika Hrvatska) i za normalne vremenske i saobraćajne okolnosti iz Banovića se na more može stići za oko pet sati vožnje automobilom.
Kontinentalna i umjereno-kontinentalna klima u Banovićima ima za posljedicu topla ljeta sa pljuskovima i oštre vjetrovite zime sa manjim količinama snježnih padavina. U prosjeku je svaki treći dan oblačno vrijeme s tim što je ljetna oblačnost kratkotrajna. Najčešći su vjetrovi iz sjevernog kvadranta. Relativno često javlja se i grad. Analize i procjene klimatskih karakteristika Banovića i okoline proizvoljne su i uglavnom empirijske jer na području općine nema niti jedne meteorološke stanice. Općina je obuhvaćena slivnim područjima Krivaje i Spreče, a orijentirana dolinama rijeka Litve i Turije. Ponivka, Hodžin potok, Jablanica, Bukovac, Turija, Litva, Radina, Brestica, Brložnik, Draganja, Ostružnica, Begov potok, pripadaju sjevernom području općine i slivu Spreče, a u zapadnom dijelu, južnog, brdsko-planinskog područja razvijeno je nekoliko manjih slivova koji pripadaju glavnom toku rijeke Krivaje. Čitavo područje odlikuje se nagibom terena prema sjeveru i dijelom prema istoku te se prema tome može podijeliti na ravničarske, na sjeveru i na sjeveroistoku, brdsko-planinsko sjeverno od ravničarske depresije i brdsko-planinsko sa više izraženim karakteristikama planinskog reljefa u području južno od ravničarske depresije.
Stanovništvo
Po posljednjem službenom popisu stanovništva iz 1991. godine, općina Banovići imala je 26.590 stanovnika, raspoređenih u 20 naselja.
Privreda
Banovićka privreda je uglavnom orijentisana na zadovoljavanje i funkcionisanje Rudnika mrkog uglja "Banovići" koji je jedan od najvećih rudnika mrkog uglja u BiH. Osim Rudnika, Banovići su imali i prilično razvijenu metalnu industriju (Tvornica peći HELIOS, FGO - Fabrika građevinske opreme, "Elektroremont", TMB - Tvornica mikromotora i aparata), te Tvornicu konfekcije "Borac" kao i transportna preduzeća ("Litvatrans", "Autosaobraćaj" i "Autoremont"), ali posljednjih godina veliki broj ovih preduzeća je zatvoren. Ulaganjem austrijskog kapitala otvoren je rudnik dijabaza "Plantrans-Dijabaz".
Kultura
Zgrada Radničkog doma u Banovićima središte je kulturnih događanja. U ovom prelijepom zdanju smještene su između ostalih: prostorije radija i televizije Banovići, gradska biblioteka i čitaonica, savremeno opremljena i jedna od najboljih u BiH, pozorišna sala, zatim bilijar sala i restoran. Nedavno je puštena u funkciju obnovljena i rekonstruisana I faza "Bosanskog kulturnog centra" (ranije gradsko kino).
Nacionalni spomenici
Na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine za općinu Banovići se nalaze sljedeći spomenici:
Turizam
Banovići imaju hotel "Zlača" smješten u samom podnožju planine Konjuh. Hotel "Zlača" je naročito atraktivan za visinske pripreme sportista, za kongrese i seminare, odmor i svaku vrstu rekreacije. Kapaciteti ovog objekta su skoro redovno zauzeti što iziskuje potrebu proširivanja kapaciteta i obogaćivanja sadržaja.
Sport
Šah, sportski ribolov i planinarenje u Banovićima, također imaju dugu tradiciju. Banovićki ribolovci su ekipa koja dostojno reprezentira svoj grad. Banovići imaju i svoje skaute koji su na gotovo svim dosadašnjim (prijeratnim i poslijeratnim) takmičenjima osvajali najveća priznanja. Također u banovicima postoji fudbalski klub Budućnost,kao i ženski(I liga) i muski(II liga sjever) košarkaški klub te rukometni klub koji se takmici u drugoj ligi Bosne i Hercegovine.
Ana Karenjina
Ana Karenjina (Anna Karenina) je roman ruskog pisca Lava Nikolajeviča Tolstoja.
U karakterističnoj tehnici realizma hronološkim redom opisuje događaje vezane za nesretnu strasnu ljubav naslovne junakinje i Vronskoga, koja završava njenim samoubistvom, a paralelno i događaje koji se odnose na ljubav Levina i Kitty, koja završava uglavnom sretnim brakom. Premda je roman zamišljen kao svojevrsna osuda bračne nevjere, karakter je naslovne junakinje ocrtan s izuzetnim razumijevanjem za njena duševna stanja i postupke, te je postao gotovo uzorak određenog tipa ženske osjećajnosti i društvenog položaja žene, ali i općeljudskih problema u pokušaju ostvarenja slobodnog života.
Razrađena psihološka i društvena motivacija likova, složena problematika odnosa između vladajućeg morala i osjećajnosti, te odnosa među spolovima, kao i virtuozna književna tehnika, čine taj roman vrhunskim ostvarenjem ne samo realizma nego i cjelokupne svjetske književnosti.
<!--== Fabula ==
Radnja romana je smještena u sedamdesete godine devetnaestog vijeka, u bogate krugove petrogradskog društva. Paralelizam radnji: sretan brak Levina i Kiti, te tragična veza Vronskog i Ane, pisac koristi kao komentare jedne drugoj. "Sve sretne porodice nalik su jedna na drugu, svaka nesretna porodica nesretna je na svoj način." Tom rečenicom Tolstoj započinje roman.