cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ilica
Ilica je i glavna ulica za kupovinu u užem središtu grada; u njoj se nalaze veliki dućani eminentnih svjetskih proizvođača odjeće, obuće i tehnike, te slastičarski simbol grada, slastičarnica "Vincek".
IC 2222
IC 2222 (također poznat kao PGC 22700) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 455 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ris. Najveći prečnik je 0,40 (53 hiljade sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (26 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 10. februara 1896. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Andrej Plenković
Andrej Plenković (rođen 8. aprila 1970.) hrvatski je političar koji je od 19. oktobra 2016. trenutni premijer Hrvatske. Predsjednik je Hrvatske demokratske zajednice (HDZ) od 2016. godine. Prije toga bio je jedan od jedanaest hrvatskih članova Evropskog parlamenta, koji je služio od ulaska Hrvatske u Evropsku uniju 2013. do ostavke zastupnika u Evropskom parlamentu kada je preuzeo dužnost premijera.
Nakon što je 1993. diplomirao na zagrebačkom Pravnom fakultetu, Plenković je obnašao različite birokratske položaje u hrvatskom Ministarstvu vanjskih i evropskih poslova. Nakon završetka poslijediplomskog studija 2002. (magistar istraživanja iz međunarodnog prava), bio je zamjenik šefa misije Hrvatske u EU. Između 2005. i 2010. bio je zamjenik hrvatskog ambasadora u Francuskoj, prije nego što je napustio mjesto državnog sekretara za evropske integracije. Nakon toga izabran je u Hrvatski sabor 2011. godine.
NGC 2420
NGC 2420 je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Blizanci. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 19. novembra 1783. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zoran Milanović
Zoran Milanović (rođen 30. oktobra 1966) hrvatski je političar i trenutni peti predsjednik Hrvatske. Prethodno je obavljao funkciju premijera od decembra 2011. do januara 2016. godine. Bio je lider Socijaldemokratske partije Hrvatske (SDP), najveće političke stranke lijeve orijentacije u Hrvatskoj od 2007. do 2016. godine. Bio je vođa opozicije u dva odvojena slučaja, od 2007. do 2011. i od januara do novembra 2016, kada ga je na mjestu predsjednika SDP-a naslijedio Davor Bernardić.
Bosna i Hercegovina
Odnos Hrvatske prema Bosni i Hercegovini u vrijeme Milanovićevog mandata se znatno promijenio. Za razliku od prethodnih vlasti, Milanovićeva Vlada je dala značajnu podršku Hrvatima u BiH. Prethodne vlasti u Hrvatskoj, naročito nakon smrti Franje Tuđmana nisu pokazivale interes za položaj Hrvata u BiH. Štoviše, bivši predsjednik Stjepan Mesić se sukobio s hrvatskim političarima u BiH, a istodobno gradio prijateljske odnose s bošnjačkim političarima. Milanovićeva politika prema BiH ocijenjena je kao "najbolja politika prema BiH" za Hrvate "unatrag dva desetljeća". Javno je izrazio zanimanje Hrvatske za stanje u Bosni i Hercegovini i položaj Hrvata kao konstitutivnog naroda.
Anafilaksa
Patofiziologija i dijagnoza
Anafilaktska reakcija nastaje nakon oslobađanja proteina iz određene vrste bijelih krvnih ćelija. Oni mogu podstaknuti ili pospješiti alergijsku reakciju. Njihovo oslobađanje može biti izazvano reakcijom imunoskog sistema ili nekim drugim faktorom, nevezanim s imunskim sistemom. Dijagnosticira se na temelju simptoma osobe i znakova. Lijek prvog izbora je injektiranje adrenalina, koji se ponekad daje u kombinaciji s drugim lijekovima.
PlayStation 2
PlayStation 2 je igraća konzola iz porodice PlayStation, nasljednik superpopularne konzole PlayStation 1. Razvila ga je japanska kompamnija Sony 2000. godine. Pripada šestoj generaciji konzola (PS2, Sega Dreamcast, Microsoft Xbox, Nintendo GameCube). Kompatibilan je s igrama za PlayStation 1. Može reproducirati audio CD-ove i DVD Video (bez ikakvih dodataka). Igre većinom dolaze na DVD-ROM medijima i koriste DNAS sisitem za zaštitu od neovlaštenog umnožavanja.
Anafilaksa
Epidemiologija i historija
Oko 0,05 - 2% svjetskog stanovništva, u nekom periodu života, doživi anafilaksnu reakciju. Procjenjuje se da se njena učestalost pojave povećava.
Znakovi i siptomi
Anafilaksa se obično manifestira brojnim i različitim simptomima u periodu koji se mjeri minutama ili satima.
Simptomi u prosjeku nastupaju u roku od 5 do 30 minuta, ako je uzrok supstanca koja ulazi direktno u krvotok. Prosjek je oko dva sata, ako je uzrok tek pojedena hrana. Najčešće zahvaćena područja su koža (80-90%), pluća i dišni putevi (70%), želudac i crijeva (30-45%), srce i krvne žile (10-45%), te centralni živčani sistem (10-15%). Obično su zahvaćena dva ili više ovih sistema.
Koža
Simptomi obično uključuju nabubrene tvorbe na koži (kao nakon žarenja koprivom), svrbež, crvenilo lica ili kože ili oticanje usana. Osobe s potkožnim oteklinama (angioedemom) mogu umjesto svrbeža osjetiti pečenje. U do 20% slučajeva može doći do oticanja jezika ili ždrijela. Ostali simptomi mogu uključivati curenje iz nosa i oticanje očne sluznice i očnih kapaka (konjunktiva). Koža također može pomodriti (cijanoza), zbog nedostatka kisika.
Dišni sistem
Simptomi i znacii u respiratornom sistemu uključuju nedostatak daha, sipljivo disanje, nisku tonsku fonaciju ili piskavo teško disanje, sa visokim tonovima. Takvo disanje niski glasovni tonovi, obično su posljedica grčeva mišića u donjem dijelu dišnih puteva, odnosno bronhijalnih mišića. Disanje uz visoke tonove, posljedica je oteklina u gornjim dišnim putevima, koje sužavaju dišne puteve. Mogu se pojaviti i promuklost, bol pri gutanju ili kašalj.
Cirkulacijski simptomi
Zbog oslobađanja histamina iz određenih srčanih ćelija može doći do nagle kontrakcije srčanih krvnih žila (spazma koronarnih aterija). Time se prekida dotok krvi u srce, što može uzrokovati odumiranje srčanih ćelija, tj. infarkt miokarda ili do presporog (bradikardija) ili prebrzog (tahikardija) rada srca (srčana disritmija), ili srce može potpuno prestati kucati (srčani arest), čak i ako se ne daje adrenalin. Kod osoba koje već boluju od srčanih bolesti, rizik djelovanja anafilakse na srce i krvotok je veći. Zbog niskog krvnog pritiska, kod oko 10% ljudi koji pate od anafilakse može se pojaviti bradikardija, sa niskim krvnim pritiskom; ombinacija sporog srčanog ritma i niskog pritiska poznata je kao Bezold-Jarischev refleks. Zbog naglog pada krvnog pritiska, pogođena isoba može osjećati ošamućenost ili izgubiti svijest. Do ovog niskog pritiska može doći i zbog širenja krvnih sudova (distribucijski šok) ili otkazivanja srčanih komora (kardiogeni šok). U rijetkim slučajevima, veoma nizak krvni pritisak može biti jedini znak anafilakse.
Ostali simptomi
Simptomi u želucu i crijevima mogu uključivati grčeve, dijareju i povraćanje. Osoba može biti konfuzna, izgubiti kontrolu nad mjehurom, a i osjećati bol u karlici koja se ispoljava slično grčevima maternice. Proširenje krvnih sudova oko mozga može uzrokovati glavobolje. Osobu također može mučiti anksioznost ili osjećaj da umire.
Uzroci
Anafilaksu može izazvati reakcija tijela na gotovo svaku stranu tvar. Uobičajeni pokretači su, između ostalog, otrov od uboda ili ugriza insekata, netolerirana hrana i lijekovi. Kod djece i mlađih osoba, najčešći okidači su prehrambene namirnice. Lijekovi i ubodi i/ili ugrizi insekata uobičajeniji su pokretači u starijih ljudi. Manje česti uzroci uključuju fizičke i biološke agense (npr. sperma, lateks, hormonske promjene, prehrambeni aditivi (kao što su mononatrijev glutamat i bojila za hranu), te lijekovi koji se nanose na kožu (lokalna primjena). Vježbanje ili temperatura (visoka ili niska) također mogu podstaći anafilaksu, ako potiču od oslobađanja hemijskih tvari iz nekih ćelija, kao što su mastociti, koje zatim iniciraju alergijsku reakciju. Anafilaksa uzrokovana vježbanjem često je povezana i s konzumiranjem određenih namirnica. Ako se pojavi tokom primanja anestezije, najčešći uzroci su neki lijekovi kojima se inducira paraliza (neuromuskularnim blokatorima), antibioticima i lateksom. U 32-50% slučajeva uzrok je nepoznat (idiopatska anafilaksija).
Hrana
Mnoge namirnice mogu pokrenuti anafilaksnu reakciju, čak i kad se određena hrana uzima po prvi put. U zapadnim kulturama najčešći uzroci su konzumiranje ili doticaj s kikirikijem, pšenicom, orašastim plodovima, mehkušcima, ribom, mlijekom i jajima. Na Bliskom istoku, čest okidač je i susam. U Aziji anafilaksu često uzrokuju riža i kikiriki. Teški slučajevi obično su posljedica konzumiranja hrane, ali neke osobe imaju ozbiljnu reakciju i kad poketač samo dotakne neki dio tijela. Djeca, nakon puberteta, mogu "prerasti" dotadašnje alergije. Do dobi od 16 godina, 80% djece s anafilaksom na mlijeko i/ili jaja i 20% s jednim slučajem anafilakse na kikiriki mogu jesti ove namirnice bez problema.
Lijekovi
Sam po sebi, već svaki lijek može izazvati anafilaksu. Najčešći okidači su β-laktamski antibiotici (kao što su penicilinski preparati), a zatim aspirin i nesteroidni protivupalni lijekovi (NSAID). Ako je osoba alergična na jedan od NSAID lijekova obično može koristiti neki drugi, bez izazivanja anafilaksije. Ostali česti medicinski uzroci anafilakse su hemoterapija, vakcine, protamin (nalazi se i u spermi), te lijekovi na bazi biljaka. Neki lijekovi, uključujući vankomicin, morfij i lijekove koji se koriste za poboljšanje rendgenskih slika (radiokontrastna sredstva), izazivaju anafilaksu oštećujući određene ćelije i tako podstiču oslobađanje histamina (degranulacijom mastocita).
Učestalost reakcija na lijekove dijelimično zavisi od učestalosti uzimanja lijekova, a dijelom i o načinu na koji lijek djeluje. Anafilaksa na penicilinske preparate ili cefalosporine javlja se tek nakon što se u organizmu vežu za proteine, a neki to čine lakše od drugih. Anafilaksa na penicilin javlja se na svakih 2.000 do 10.000 liječenih osoba. Smrt se javlja u manje od 1/50.000 liječenih osoba. Anafilaksa na aspirin i nesteroidne protivupalne lijekove javlja se otprilike kod jedne od 50.000 osoba. Ako se ima reakcija na peniciline, rizik od reakcije na cefalosporine je veći, ali je još uvijek manji od 1/1000. Ranije radiokontrastna sredstva koja su se koristili za poboljšanje rendgenskih slika  izazivala su reakcije u 1% slučajeva. Novija sredstva niže osmolarnosti izazivaju reakcije tek u oko 0,04% slučajeva.
Otrovi
Otrovi od uboda ili ugriza insekata, kao što su pčele i ose (Hymenoptera) ili stjenice (Triatominae) mogu također uzrokovati burne anafilakse. Ako osoba ima ranije reakcije na otrov, i to jače od tek lokalne reakcije oko mjesta uboda, ima veći rizik za anafilaku u budućnosti. Međutim, oko polovine ljudi koji umiru od anafilakse nisu imali prethodnu sistemsku reakciju.
Faktori rizika
Osobe s atopijskim bolestima poput astme, ekcema ili alergijskog rinitisa, imaju povećan rizik od anafilakse na hranu, lateks i radiokontrastna sredstva; te osobe nemaju veći rizik i od reakcije na lijekove u injekcijama ili ubode insekata. Jedno ispitivanje pogođene djece, pokazalo je da ih je 60% nimalo prethodne atopijske bolesti. Više od 90% djece koja umiru od anafilakse boluje od astme. Osobe koje pate od poremećaja izazvanog prevelikim brojem mastocita u tkivu (mastocitoza) ili one višeg imovinskog standarda u rizičnijoj su skupini. Što je više vremena prošlo od posljednje izloženosti alergenu koji je izazvao anafilaksu, to je manji rizik od nove reakcije.
Mehanizmi
Anafilaksa je teška alergijska reakcija koja počinje naglo i utiče na mnoge organske sisteme. Javlja se zbog oslobađanja upalnih medijatora i citokina iz mastocita i bazofila. Njihovo oslobađanje obično je posljedica reakcije imunskog sistema, ali može biti izazvano i oštećenjem ćelija koje nije u vezi s nekom takvom reakcijom.
Imunski
Kada je anafilaksa izazvana imunoskom reakcijom, imunoglobulin E (IgE) veže se na strani materijal koji pokreće alergijsku reakciju (antigen). Kombinacija veze IgE sa antigenom aktivira FcεRI receptore na mastocitima i bazofilima. Mastociti i bazofili reagiraju oslobađanjem upalnih medijatora, poput histamina. Medijatori pojačavaju kontrakciju glatkih mišića bronhija, uzrokujući širenje krvnih sudova (vazodilatacija), povećavaju isticanje tekućine iz krvotoka, i slabe rad srčanog mišića Postoji i imunski mehanizam koji se ne oslanja na IgE, ali nije poznato djeluje li u ljudskom organizmu.
Neimunski
Kad anafilaksa nije uvjetovana imunskim odgovorom organizma, reakcija je rezultat nekog agensa koji direktno oštećuje mastocite i bazofile, zbog čega oni oslobađaju histamine i druge tvari koje se obično povezuju s alergijskom reakcijom (degranulacija). Faktori koji mogu oštetiti te ćelije su kontrastna sredstva za rendgenska snimanja, opioidi, oplota (visoka ili niska) i vibracija.
Dijagnoza
Anafilaksa se po pravilu dijagnosticira na osnovu kliničke slike. Ako se u roku od nekoliko minuta/sati nakon izloženosti alergenu javi jedno od slijedeća tri stanja, vrlo je da je osoba dobila anafilaksu: Ako neka osoba burno reagira na ubod insekata ili na lijekove, za dijagnosticiranje anafilakse mogu biti korisni krvni testovi na triptazu ili histamin, koje otpuštaju mastociti. Međutim, ovi testovi nisu od velike koristi ako je uzrok hrana ili ako osoba ima normalan krvni pritisak, a na osnovu njih ne može se isključiti dijagnoza anafilakse.
Klasifikacija
U opticaju su tri osnovne klasifikacije anafilakse.
Alergološka testiranja
Alergološka testiranja mogu biti jedan od prvih medicinskih postupaka u pronalaženju uzroka anafilakse kod neke osobe. Postoje kožni alergijski (tzv. "patch") testovi za određene namirnice i otrove. Krvni testovi na specifična antitijela, a mogu biti korisni za potvrdu alergija na mlijeko, jaja, kikiriki, orašasto voće i ribe. Krvni testovi mogu potvrditi alergije na penicilin, no ne postoje kožni testovi za druge lijekove. Neimunski oblici anafilakse mogu se testirati samo provjerom anamneze bolesti osobe ili njenim izlaganjem alergenu koji je moguće uzrokovao reakciju u prošlosti. Za neimunske anafilakse, međutim, nema kožnih ili krvnih testova.
Diferencijalna dijagnoza
Poznato je da je ponekad teško razlikovati anafilaksu od astme, nesvjestice zbog anoksije i napadaja panike. Osobe s astmom obično ne osjećaju svrbež ili želučano-crijevne simptome. Kad se neko onesvijesti, koža je blijeda i bez osipa. Osoba koja ima napada panike može imati crvenilo kože, no nema koprivnjaču. Ostala stanja koja mogu imati slične simptome su trovanje nakon konzumiranja pokvarene ribe (skombrotoksizam) i zaraze nekim parazitima (anisakijaza).
Prevencija
Preporučeni način za prevenciju anafilakse je izbjegavanje svega onogo što je prethodno izazvalo reakciju. Ako to nije moguće niti poznato, postoje mjere kojima se može postići da organizam prestane reagirati na poznati alergen (hiposenzibilizacija). Liječenje imunoskog sistema zvano imunoterapija, otrovima opnokrilaca (Hymenoptera) djelotvorno je u hiposenzibilizaciji kod 80-90% odraslih i  98% djece kod alergija na ubode pčela, osa, stršljena i mrava. Oralna imunoterapija može biti djelotvorna za hiposenzibiliziranje nekih osoba na određene namirnice, uključujući mlijeko, jaja, orašasto voće i kikiriki, ali takvo liječenje često ima loše popratne pojave. Hiposenzibilizacija je moguća i na mnoge lijekove, ali, prije svega, većina ljudi jednostavno treba izbjegavati problematizirane lijekove. Može biti značajno i izbjegavamje hrane koja sadrži tvari slične onima koje su ranije uzrokovale imunski odgovor, kao što su to, među ostalim, avokado, banana i krompir.
Postupak
Anafilaksa je obilježena kao hitan medicinski slučaj koji može zahtijevati mjere spašavanja života, kao što su rješavanje komplikacija na dišnim putevima, davanje kisika, intravenozno unošenje velike količine tekućine i pažljivo praćenje razvoja dotadašnjih komplikacija.
Adrenalin se općenito smstra lijekom prvog izbora. Uz njega se često koriste antihistaminici i steroidi. Nakon normalizacije stanja, osobi je potrebno bolničko promatranje od oko 2 do 24 sata, radi mogućeg povratka ranijih simptoma, ako neko ima bifaznu anafilaksu.
Adrenalin
Primarni lijek za anafilaksu je adrenalin (epinefrin). Ne postoji niti jedan razlog zbog kojeg se ne bi mogao koristiti, jer nema kontraindikacije. Preporučljivo je da se, čim se posumnja na anafilaksu,  otopina adrenalina injektira u mišić srednjeg dijela anterolateralnog područja bedra. Ako osoba zadovoljavajuće ne reagira na liječenje injekcija se može ponavljati svakih 5 do 15 minuta. Druga doza potrebna je u 16 do 35% slučajeva. Rijetko je potrebno više od dvije doze. Prednost se daje intramuskularnim injekcijama, nad potkožnimm (supkutanim), jer u ovom posljednjem slučaju lijek se može presporo apsorbirati. U manje probleme koje izaziva adrenalin spadaju tremor, tjeskoba, glavobolje i lupanje srca.
Može se dogoditi da adrenalin ne djeluje u osoba koje uzimaju beta-blokatore. U takvoj situaciji, ako adrenalin nije učinkovit, može se intravenski dati glukagon. Glukagon ima mehanizam djelovanja koji ne uključuje ß-receptore.
Ako je potrebno, adrenalin se može ubrizgati u venu (intravenska injekcija), koristeći razrijeđenu otopinu. Intravenski adrenalin međutim povezuje se s nepravilnim otkucajima srca (aritmija) i sa srčanim udarima (infarkt miokarda). Autoinjektori adrenalina koji omogućuju osobama s anafilaksom da sami sebi daju injekciju adrenalina obično su dostupni u dvije doze, za odrasle i djecu težine iznad 25 kg i u dozi za djecu od 10 do 25 kg.
Dodatni lijekovi
Uz adrenalin, najčešće se preporučuju antihistaminici. Za njih se vjeruje da su djelotvorni na osnovu teorijskog zaključivanja, iako postoji vrlo malo dokaza da su antihistaminici stvarno učinkoviti u liječenju ove bolesti. Cochrane-ova analiza 2007. nije pronašla nijednu studiju dovoljno dobru za preporuku. Ne vjeruje se da antihistiminici djeluju na nakupljanje tekućine ili na spazme disajnih puteva. Kortikosteroidi vjerojatno neće djelovati ako osoba upravo ima anafilatsku epizodu. Mogu se koristiti u pokušaju smanjenja rizika od bifazne anafilakse, ali njihova efikasnost u sprečavanju buduće anafilakse je neizvjesna. Ako adrenalin ne uklanja simptome bronhospaza, može biti djelotvoran salbutamol, koji se daje putem inhalatora (nebulizatora. Metilensko plavilo primjenjuje se samo kod osoba koje ne reagiraju na ostale mjere jer može suviše opustiti glatke mišiće.
Prevencija
Osobama koje su u opasnosti od anafilakse preporučuje se da imaju stalni "akcijski plan" za alergiju. Roditelji bi trebali obavijestiti škole o alergijskim poteškoćama svoje djece i načinu hitnih intervencija tokom moguće  epizode. Akcijski plan obično uključuje upotrebu autoinjektora adrenalina, preporuku nošenja narukvice s medicinskim upozorenjem, te savjete za izbjegavanje alergena. Za određene alergene postoji liječenje kojim se smanjuje osjetljivost organizma na tvar koja uzrokuje alergijsku reakciju (alergenska imunoterapija). Ova terapija može spriječiti buduće epizode bolesti. Pokazalo se da je višegodišnja potkožna hiposenzibilizacija djelotvorna protiv uboda insekata, a oralna hiposenzibilizacija kod mnogih alergija na hranu.
Prognoza
Izgledi za oporavak su dobri kad se zna uzrok i ako se liječenje izvede brzo. Čak i kad je uzrok nepoznat, ako je dostupan lijek za zaustavljanje reakcije, osoba se obično dobro oporavi. U slučajevima smrtnog ishoda, uzrok je uglavnom respiratornog porijekla,obično zbog zatvaranja dišnih puteva ili kardiovaskularni šok. Anafilaksija uzrokuje smrt u 0.7–20% slučajeva. Neki smrtni slučajevi nastupili su u roku od nekoliko minuta. Osobe koji imaju anafilaksu nakon napora, obično imaju dobre izglede, uz rjeđe i manje teške epizode kako postaju stariji.
Vjerovatnoća
Incidencija anafilaksije je procijenjana na 4–5 na 100.000 osoba godišnje, s rizikom od 0,5%–2% tokom života. Učestalost se čini se povećava. Broj osoba s anafilaksijom 1980-ih godina bio je oko 20 na 100.000 godišnje, dok je 1990-ih taj broj iznosio 50 na 100.000 godišnje. Čini se da se prvenstveno povećava broj anafilaksija uzrokovanih hranom. Rizik je najveći u mladih ljudi i žena.
Danas (2019.) anafilaksa uzrokuje 500-1,000 smrtnih slučajeva godišnje (2,4 na miliona) u Sjedinjenim Američkim Državama, 20 smrtnih slučajeva godišnje u Velikoj Britaniji (0,33/milion), a 15 smrtnih slučajeva godišnje u Australiji (0,64/milion). Stope smrtnosti smanjene su u periodu između 1970-ih i 2000-ih. U Australiji, od anafilakse zbog hrane, uglavnom umiru žene, dok do smrtnih slučajeva zbog uboda insekata češće smrtno stradaju muškaraci. Lijekovi su najčešći uzrok smrtnosti od anafilaksije.
Historija
Pojam "afilaksa" skovao je Charles Richet, 1902. Za svoj rad na anafilaksi, kasnije je, 1913., dobio Nobelovu nagradu za fiziologiju ili medicinu. Međutim, sama pojava opisivana je  još od davnih vremena. Pojam dolazi iz grčkog jezika|od grčkih riječi ἀνά ana, protiv, i φύλαξις filaksija, zaštita.
Istraživanja
U toku su istraživanja na razvoju adrenalina koji bi se u liječenju anafilakse mogao stavljati pod jezik (sublingvalni adrenalin). Proučava se i potkožna primjena anti-IgE antitijela omalizumaba, za sprječavanje recidiva, ali ona još uvijek nije preporučeno.
NGC 1079
NGC 1079 (također poznat kao ESO 416-13, IRAS 02415-2913, MCG -5-7-17 i PGC 10330) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 67 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Hemijska peć. Najveći prečnik je 5,50 (107 hiljada sg) a najmanji 3,1 uglovnih minuta (60 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 14. novembra 1835. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Inhibitor alfa amilaze
Inhibitori alfa-amilaze – u molekularnoj biologiji – su  porodica proteina koji  inhibiraju specifičnosti sisarskij alfa-amilaza, formiranjem uskog kompleksa sa alfa-amilazom, u stehiometrijskom omjeru 1:1. Ova porodica inhibitora nema djelovanje na biljne i mikrobske alfa-amilaze.
Kristalna struktura određena je za tendamistatom, inhibitorom 74-aminokiseline kojeg proizvodi Streptomyces tendae, a koji cilja širok spektar sisarskih alfa-amilaza. Vezivanje tendamistata na alfa-amilazu dovodi do blokade sternog aktivnog mjesta enzima. Strukturu kristala tendamistata pokazuje imunoglobulin sličan pregibu koji bi mogao potencijalno usvojiti više konformacija. Takva molekulskaa fleksibilnost mogla bi omogućiti induciranu vrstu vezanja koja bi ga i optimizirala i omogućila široku specifičnost.
23. januar
23. januar / siječanj (23. 1) jest 23. dan godine po gregorijanskom kalendaru. Do kraja godine ima još 342 dana (343 u prijestupnoj godini).
Lüneburg
Lüneburg (službeno ime: Hanzin grad Lüneburg, njem. Hansestadt Lüneburg, niski njem. Lümborg) je grad u Saveznoj Republici Njemačkoj, smješten na samom sjeveru zemlje.
Klima
Klima je umjereno kontinentalna, sa atlantskim uticajima pogotovo tokom zimskih mjeseci.
Thora Birch
Thora Birch (fonol. Tora Birč) (rođena 11. marta 1982) je američka glumica. Bila je jedna od vodećih dječijih glumaca 1990tih glumeći u filmovima poput Patriot Games (Patriotske igre) (1992), Hocus Pocus (1993), Clear and Present Danger (1994), Now and Then (Sada i prije) (1995) i Alaska (1996). Od tada se proslavila u ulogama u filmovima Američka ljepota (American Beauty) (1999) i kultnom filmu Ghost World (Svijet duhova) (2001).
Drače (Janjina)
mini|280px|Drače, rimokatolička crkva "Sv. Roka" Drače su naseljeno mjesto u sastavu općine Janjina, Dubrovačko-neretvanska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Dubrovnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Drače su imale 116 stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se od 1981. kao naselje nastalo izdvajanjem dijelova naselja Janjina. Od 1857. do 1890. te 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Janjina.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Drače je imalo 48 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Hartberg-Fürstenfeld (okrug)
Okrug Hartberg-Fürstenfeld je je politički i upravni okrug Štajerske, koji je nastao 1. januara 2013. godine ujedinjavanjem okruga Hartberg i Fürstenfeld. Nalazi se u istočnom dijelu austrijske pokrajine Štajerske.
Do 2015.
Okrug se sastojao od ukupno 63 općine. Od toga su tri grada i devet općina sa statusom Markt. Broj stanovnika u pojedinoj općini nalazi se u zagradi.
Od 2015.
700px|centar|mini|Općine u okrugu Hartberg-Fürstenfeld nakon teritorijalne reforme 2015.
IC 569
IC 569 (također poznat kao MCG 2-25-48 i PGC 28391) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 477 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 0,40 (56 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (42 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 27. januara 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
24. januar
24. januar / siječanj (24. 1) jest 24. dan godine po gregorijanskom kalendaru. Do kraja godine ima još 341 dana (342 u prijestupnoj godini).
Kod amidže Idriza
Kod amidže Idriza je bosanskohercegovačka drama snimljena 2004. u režiji Pjera Žalice. Film je bio nominiran 2004. godine za 77. dodjelu "Oskara" kao bosanskohercegovački kandidat u kategoriji za najbolji strani film, ali nije ušao u užu konkurenciju. Sa svojim sporim ritmom, zagasitim ambijentom, "Kod amidže Idriza" je tjeskoban film koji progovara o ratu i patnji, samoći i izgubljenosti dvoje staraca kojima je rat odnio jedinog sina. Glavne uloge tumače Mustafa Nadarević, Senad Bašić, i Semka Sokolović-Bertok. Uloga Sabire jedna je od posljednjih uloga Semke Sokolović Bertok.
Radnja
Fuad Memić Fuke, poslije više godina dolazi u kratku posjetu svom amidži Idrizu i amidžinci Sabiri da im popravi bojler. Ispijajući sa njima tradicionalnu kahvu Fuke se suočava sa gluhom samoćom i nezaliječenom boli dvoje starih ljudi koji su izgubili sina u ratu. Za popravku starog i potpuno dotrajalog bojlera potrebno je donijeti dijelove. Obećavajući da će se ubrzo vratiti da dovrši posao, Fuke se sprema za odlazak. No, posjeta se nenadano produžava kada se ispostavi da je akumulator njegovog razvaljenog golfa potpuno prazan i neće da upali. Fuke je prisiljen da provede noć u kući svog amidže. U dugoj neprijatnoj noći, Fuke otkriva težak porodični konflikt koji njegove, ionako nesretne i usamljene rođake, čini još nesretnijim i usamljenijim, a njihov život lišenim bilo kakvog smisla i potreba. Fuke shvata da se nešto mora učiniti. Mehaničar kućnih aparata postaje hirurg ljudskih duša.
Izbjeglički logor Vučjak
Izbjeglički logor Vučjak bio je izbjeglički logor osnovan u ljeto 2019. godine u općini Bihać u Unsko-sanskom kantonu u sjeverozapadnoj Bosni i Hercegovini.
Historija
Logor je bio smješten na mjestu nekadašnjeg odlagališta otpada u blizini sela Vučjak u podnožju grebena Plješevice, oko pet kilometara zračne linije od hrvatske granice (a time i vanjske granice EU). U oktobru 2019. bilo je oko 800 muških izbjeglica. Početkom decembra 2019. oko 600 izbjeglica stupilo je u štrajk glađu. Kao predstavnica Vijeća Europe, Dunja Mijatović posjetila je logor i zatražila njegovo zatvaranje 6. decembra 2019. Organizacija Ljekari bez granica također je pozvala na zatvaranje logora, koje je počelo 10. decembra 2019. izbjeglice su odvedeni u bivšu kasarnu u blizini Sarajeva. Prije zatvaranja, međutim, nekoliko ih je najavilo da će se vratiti u slučaju premještaja, kako bi mogli nastaviti kampirati u blizini granice.
NFL
Nacionalna liga američkog nogometa (NFL) je najveća i najpopularnija profesionalna liga tog sporta na svijetu. Liga je kao takva formirana 1920. godine, a 1922. godine je uzela ime NFL (National Football League). Najveću popularnost je liga stekla 60-tih kad se NFL spojio sa dotadašnjom konkurentskom ligom AFL (American Footbal League).
Divizije
Trenutno u NFL-u postoje 32 momčadi podijeljene u dvije konferencije: američku konferenciju američkog nogometa (American Football Conference - AFC) i nacionalnu konferenciju američkog nogometa (National Football Conference - NFC). Svaka konferencija je podijeljena na 4 divizije, gdje u svakoj diviziji igraju po 4 momčadi.
Divizije su: Istočna, Zapadna, Sjeverna i Južna, iako divizije ne predstavljaju sam geografski položaj timova, već su momčadi posložene prema rivalstvima.
Tokom regularne sezone, svaka momčad igra 16 utakmica u razdoblju od 17 sedmica, i to od septembra pa do januara. Na kraju regularne sezone, 6 najboljih momčadi iz svake konferencije ulazi u doigravanje (playoff). Dvije najbolje momčadi iz svake konferencije igraju na kraju doigravanja veliko finale američkog nogometa poznato kao Super Bowl, koje se svake godine početkom februara održava na unaprijed određenom stadionu i jedan je od najgledanijih sportskih događaja na svijetu.
Sedam dana kasnije najbolji igrači NFL-a iz jedne i druge konferencije nalaze se na utakmici "svih zvijezda" (All Stars utakmica) pod imenom Pro Bowl, koja se svake godine održava na Havajima.
Predsezona
Početkom augusta pa do početka septembra NFL timovi igraju po 4 prijateljske utakmice međusobno. Te utakmice nisu gledane koliko utakmice regularne sezone, ali su se pokazale jako korisnima kako bi treneri bez opterećenja isprobali mlade igrače, formacije i akcije, te kako bi bolje pripremljeni ušli u regularnu sezonu.
Regularna Sezona
Formula po kojoj se takmiče klubovi u NFL-u tokom regularne sezone:
Ova formula se pokazala vrlo korisnom jer se njome čuvaju stara rivalstva dok se u isto vrijeme stvaraju i nova.
Doigravanje (playoffs)
Poslije odigranih 17 sedmica regularne sezone 6 najboljih timova iz svake konferencije ulazi u playoff po ovom principu:
Poslije tih utakmica ostaju u svakoj konferenciji po dva tima koji igraju međusobno finale konferencije, a pobjednici konferencija igraju Super Bowl na prije utvrđenom mijestu.
Draft
Kako bi NFL-u pristupili novi igrači sa koledža oni moraju doći na draft. Moglo bi se reći da je draft regrutacija novih mladih snaga u ligu, a održava se svake godine tokom dva dana u aprilu i u njemu učestvuju svi timovi NFL-a. Tim koji je prošlu sezonu imao najgori učinak u ligi ima pravo na prvi izbor na draftu, tj. može birati najbolje rangiranog mladog igrača. Igrače potom biraju i drugi timovi redom od najslabijeg do najačeg iz prošle sezone i kada su svi timovi odabrali svojega igrača počinju iznova od najslabijega tima, i tako 7 puta. Pa na kraju svaki tim izabere po 7 igrača.
Prije samog drafta pozicije na draftu timovi mogu uzimati u obzir i kod tranzicija igrača.
Žumance
mini|desno|250px|Žumance jajeta Žumance je dio jajeta koji služi kao izvor hrane za razvoj embriona. Žumance predstavlja gustu neprozirnu, polužitku emulziju masti i vode, zatvorenu u poluprozirni omotač (vitelinska membrana). Žumance se kod svježih jaja nalazi u središtu bjelanca povezano sa ljuskom jajeta preko dva spiralna končića (halaze). Žuta boja žumanceta potiče od luteina ili ksantofila. Skladištenjem, boja postepeno blijedi.
Kaptol zagrebački
mini|Pogled na katedralu s Kaptolom krajem 19. vijeka Zagrebački kaptol je utemeljen kada i zagrebačka biskupija, a kasnije je imao 32 člana svećenika (kanonici), koji su pomagali biskupu u upravi prostrane biskupije, kojoj je pripadala teritorija između Mure, Drave, Save, Kupe i Une. Članovi Kaptola (prvostolnog zagrebačkog) tj. kanonici, obavljali su i važnu ulogu u crkvenom i državnom životu Hrvatske, uključujući i stalnu odbranu zemlje. Zato su, slično kao i zagrebačka biskupija, od vladara i drugih hrvatskih velikaša i građana dobijali zemljišne posjede. Ti su im posjedi, kao i sva primanja, služili za vlastito izdržavanje, ali i za izdržavanje i gradnju javnih ustanova te vojnih utvrda i opremu vojske. Do ukidanja feudalnog uređenja, a taj je proces legalizovan 1848. godine, zagrebački je Kaptol bio poznato vjerodostojno mjesto (locus credibilis).
Zubobolja
mini|desno|200px|Skulptura čovjeka sa zuboboljom Zubobolja, dentalgija ili odontalgija je bol koji se javlja u zubu ili tkivima koja ga neposredno okružuju. Najčešće nastaje kao posljedica karijesa ili oboljenja zubne pulpe, a može nastati i usljed problema sa desnima, vilicama, usled izbijanja ili povrede zuba i sl. Zabilježeni su i slučajevi zubobolje nastale kao posljedica promjene barometarskog pritiska (barodontalgija).
Bol se može javiti spontano ili kao reakcija na različite termičke, hemijske i mehaničke nadražaje. Intenzitet varira od blagog do veoma jakog bola, koji može biti stalan ili sporadičan. Ponekad se može proširiti i na okolna područja (sekundarna hiperalgezija).
S obzirom na konkretno tkivo od koga potiče, razlikuju se sljedeće vrste zubobolja: dentinska, pulpna, periapeksna, parodontalna i reflektovana.
Antigenska raznolikost
Antigenska varijacija ne samo da omogućava patogenu da izbjegne imunski odgovor u svom trenutnom domaćinu, nego također omogućava ponovnu infekciju prethodno zaraženih domaćina. Imunost na ponovnu infekciju zasnovana je na prepoznavanju antigena koje nosi patogen, a koji se "pamte“ kao stečen imunski odgovor.  Ako se dominantni antiges patogena može izmijeniti, on može tada izbjeći imunski sistem koji je stekao domaćin.
Antigenske varijacije mogu nastati mijenjanjem različitih površinskih molekula, uključujući proteine i ugljikohidrate. Antigenska varijacija može biti rezultat promjene gena ili invezije DNK specifičnih lokusa ili rekombinacijom sekvenci. Rezultat toga je da čak i klonska populacija patogena izražava heterogeni fenotip.
U bakterijama
Antigenske varijacije bakterija najbolje se ispoljavaju kod vrsta roda Neisseria (najizrazitije Neisseria meningitidis i Neisseria gonorrhoeae, gonokoke); vrsta roda Streptococcus i Mycoplasma. Vrste roda Neisseria variraju svoje pile (proteinske polimerne trepljice) sastavljene od podjedinica zvanih pilini, koje imaju kritičnu ulogu u bakterijskoj adheziji i stimuliraju snažnu imunsku reakciju domaćina); i streptokoke variraju svoj M-protein.
Kod bakterije Borrelia burgdorferi, uzročniku lajmske bolesti, površinski lipoprotein VlsE može se rekombinirati, što rezultira antigenskom raznolikošću. Bakterija nosi plazmid koji sadrži petnaest tihih vls kaseta i jednu funkcionalnu kopiju vlsE. Segmenti tihih kaseta rekombiniraju se s vlsE-genom, generirajući varijante površinskog lipoproteinskog antigena.
Kod protozoa
Antigenske varijacije koriste brojni praživotinjski paraziti. Trypanosoma brucei i  Plasmodium falciparum su neki od najbolje proučenih primjera.
Trypanosoma brucei
Trypanosoma brucei, organizam koji uzrokuje bolest spavanja, reproducira se izvanćelijski u krvotoku zaraženih sisara; podvrgnuta je brojnim mehanizmima odbrane domaćina uključujući sistem komplementa i urođeni i adaptivni imunski sistem. Da bi se zaštitio, parazit se prekriva gustim, homogenim slojem (~10^7 molekula), koji je varijantni površinski glikoprotein (VSG). U ranim fazama invazije, VSG sloj je dovoljan da zaštiti parazita od imunskog otkrivanja. Domaćin konačno identificira VSG kao strani antigen i montira napad protiv mikroba. Međutim, genom parazita ima preko 1.000 gena koji kodiraju različite varijante VSG-proteina, smještenog na subtelomernom dijelu velikog hromosoma Trypanosoma bruce, ili na njenim srednjim hromosomima. Ove VSG-gene aktivira konverzija gena u hijerarhijski poredak: telomera, VSG-ovi koji sese prvi aktiviraju, a zatim njihov niz, i na kraju i pseudogeni VSG-ova. U datom trenutku ispoljava se samo jedan VSG. Svaki novi gen zauzvrat se pretvara u mjesto ekspresije VSG (ES). Ovaj proces je djelomično ovisan o homolognoj rekombinaciji DNK, koja dijelom posreduje interakciju BRCA2-gen T. brucei s RAD51 (međutim, to nije jedini mogući mehanizam, jer varijante BRCA2 još uvijek ispoljavauju neke translokacije VSG).
Pored homologne rekombinacije, transkripcijska regulacija je također važna u translokaciji antigena, budući da je T. brucei ima više potencijalnih mjesta ekspresije. Novi VSG može biti odabran transkripcijskim aktiviranjem prethodno tihog ES ili rekombinacijom VSG sekvence u aktivni ES.
Plasmodium falciparum
Plasmodium falciparum, glavni etiološki uzročnik malarije, ima vrlo složen životni ciklus koji se odvija i kod ljudi i kod komaraca. Dok je u ljudskom domaćinu, parazit provodi većinu svog životnog ciklusa unutar jetrenih ćelija i crvenih krvnih zrnaca (za razliku od "T. brucei " koji ostaje izvanćelijski ). Zbog svoje pretežno unutarćelijske niše, parazitske ćelije domaćina koje prezentiraju proteine parazita moraju biti modificirane kako bi se spriječilo uništavanje imunske odbrane domaćina. U slučaju plazmodija, to se postiže dvostrukom ulogom proteina eritrocitne membrane 1 (PfEMP1). PfEMP1 je kodiran raznorodnom porodicom gena poznatih kao porodica "var" gena (otprilike 60 gena). Raznolikost te porodice gena dodatno se povećava putem brojnih različitih mehanizama, uključujući razmjenu genetičkih informacija na telomernim lokusima, kao i mejotsku rekombinaciju. Protein PfEMP1 služi za sekvenciranje inficiranih eritrocita slezene, pomoću adheziju na endotelu. Štaviše, parazit može izbjeći mehanizme odbrane domaćina promjenom koju alel var koristi za kodiranje proteina PfEMP1. Kao i T. brucei, svaki parazit ispoljava višestruke kopije jednog identičnog proteina. Međutim, za razliku od T. brucei, mehanizam kojim se mijenja var, za P. falciparum se misli da ima na čisto transkripcijski proces. Anačiza putem fluorescentne in situ hibridizacije pokazala je da je aktivacija var alela vezana za izmijenjeno pozicioniranje genetičkog materijala u različite to distinct “transkripcijski dozvoljiva” područja.
Kod virusa
Različite porodice virusa imaju različitu razinu sposobnosti da mijenjaju svoje genome i varaju imunski sistem da bude neprepoznatljiv. Neki virusi imaju relativno nepromjenjive genome poput paramiksovirusa, dok drugi poput gripe brzo mijenjaju genome koji inhibiraju osobnu sposobnost stvaranja dugotrajnih vakcina protiv bolesti. Virusi općenito imaju puno bržu stopu mutirsnja svojih genoma od ljudskih ili bakterijskih ćelija. Općenito, virusi sa kraćim genima imaju bržu stopu mutacija od dužih genoma, jer imaju bržu stopu repliciranja.
Klasično se smatralo da virusi s RNK genomom uvijek imaju bržu stopu antigene varijacije od onih s DNK genomom jer RNK-polimerazi nedostaje mehanizam za provjeru pogrešaka u prijevodu. Međutim, nedavni rad Duffyja i suradnika pokazuje da neki DNK virusi imaju iste visoke stope antigenih varijacija kao i virusi s RNK. Varijacije antigena unutar virusa mogu se svrstati u šest različitih kategorija. Antigenski poklon: Pojavljuje se kada neko namjerno modificira genom virusa bilo u laboratoriji ili kako bi napravio biološko oružje
Virus gripe
Antigene svojstva virus grīpa određuju i hemaglutinini i neuraminidaza. Specifične domaćinske proteaze cijepaju pojedinačni peptid HA na dvije podjedinice, HA1 i HA2. Virus postaje vrlo virulentan ako su aminokiseline na mjestima cijepanja lipofilne. Pritisak selekcije u okolini odabire antigenske promjene antigenskih determinanti HA, što uključuje mjesta na kojima se odvija adaptivna evolucija i na antigenim mjestima koja su podvrgnuta supstitucijama, što na kraju rezultira promjenama antigenosti virusa. Glikolizacija HA ne korelira ni sa antigenom ni sa selekcijskim pritiskom. Antigenske varijacije mogu se svrstati u dva tia: antigenski drift je rezultat promjene nekoliko aminokiselina i antigenski lift, što je rezultat sticanja novih strukturnih proteina. Svake godine se zahtijeva nova vakcina, jer virus gripe ima mogućnost prolaska antigenskih provjera. Antigenski lift javlja se periodično kada se geni za strukturne proteine pribavljaju od drugih životinjskih domaćina što rezultira naglom i dramatičnom promjenom virusnog genoma.
Rekombinacija između segmenata koji kodiraju hemaglutininski i neuraminidazni segmenat virusa ptičje i ljudske og gripe rezultirala je svjetskim epidemijama koje se nazivaju pandemijama, poput azijskoe gripe 1957. godine, kada su tri gena iz evroazijskog ptičjeg virusa i podvrgnuta translokacijama s pet genskih segmenata u cirkularnim ljudskim sojevima. Drugi primjer je virus ptičje gripe iz Hong Konga 1968., koji je preuzeo dva nova gena, iz evroazijskog ptičjeg virusa sa šest genskih segmenata iz krugžnih ljudskih sojeva.
Vakcinacija protiv gripe
Nakon vakcinacije, plazma ćelije koje luče IgG + antitela (ASC) brzo se povećavaju i dostižu maksimalni nivo 7. dana pre vraćanja na minimalni nivo 14. Dan 14. B-ćelije specifične za influencu dostižu svoje maksimume u dan 14-21. Izločena antitela specifična su za virus vakcine. Nadalje, većina izoliranih monoklonskih antitijela ima afinitet vezivanja prema HA, a preostali pokazuju afinitet prema NA, nukleoproteinu (NP) i drugim antigenima. Ta humana monoklonska antitijela visokog afiniteta mogu se proizvesti u roku od mjesec dana nakon vakcinacije i zbog ljudskog porijekla imat će vrlo male, ako ih ima, nuspojava povezana s protutijelima na ljude. Mogu se koristiti za razvoj pasivne terapije antitelom protiv prenosa virusa gripe.
Mapiranje antigene evolucije
Sposobnost antivirusnog antitijela da inhibira hemaglutinaciju može se mjeriti i koristiti za stvaranje dvodimenzionalne mape korištenjem postupka koji se naziva antigena kartografija tako da se može vizualizirati antigena evolucija. Ove mape mogu pokazati kako promjene u aminokiselinama mogu promijeniti vezanje antitijela na virusne čestice i pomoći u analiziranju obrasca genetske i antigene evolucije.
Nedavna otkrića pokazuju da kao rezultat antigenih varijacija uzrokovanih antitijelima u jednom domenu mjesta H1 hemaglutinin Sa, kompenzacijska mutacija u NA može dovesti do promjene antigena NA. Kao posljedica toga, razvija se otpornost na lijekove prema inhibitorima NA. Takav fenomen može maskirati razvoj evolucije NA u prirodi jer bi rezistencija na inhibitore NA mogla biti posljedica bijega HA pod utjecajem antitijela.
HIV-1
Glavni izazov u kontroli dugoročne infekcije HIV-1 je bijeg od imunosti. Opseg i učestalost na koju će epitop ciljati određeni ala HLA razlikuju se od osobe do osobe. Štoviše, kao posljedica imunodominacije, CTL odgovor pojedinca ograničen je na nekoliko epitopa specifičnog HLA alela, iako je izraženo šest alela HLA klase 1. Iako je CTL odgovor u akutnoj fazi usmjeren protiv ograničenog broja epitopa, epitopski se repertoar s vremenom povećava zbog bijega virusa. Dodatno koevolucija aminokiselina je izazovno pitanje koje treba riješiti. Na primjer, zamjena na određenom mjestu rezultira sekundarnom ili kompenzacijskom mutacijom na drugom mjestu. Neprocjenjivo otkriće bilo je da kada se primjeni selektivni pritisak, može se predvidjeti obrazac evolucije HIV-1. U osoba koje izražavaju zaštitni alel HLA B * 27, prva mutacija koja se javlja u Gag epitopu KK10 nalazi se na položaju 6 iz L u M i nakon nekoliko godina dolazi do promjene položaja 2 iz R u K. Stoga se znanje o predvidivosti putova bijega može upotrijebiti za izradu imunogena. The region gp120 of HIV-1 Env which contacts CD4, its primary receptor, is functionally conserved and vulnerable to neutralizing antibodies such as monoclonal antibody b12. Recent findings show that resistance to neutralization by b12 was an outcome of substitutions that resided in the region proximal to CD4 contact surface. In this way the virus evades neutralization by b12 without affecting its binding to CD4.
Regija gp120 HIV-1 Env koja kontaktira CD4, njen primarni receptor, funkcionalno je sačuvana i osjetljiva na neutralizaciju antitijela kao što je monoklonsko antitijelo b12. Nedavna otkrića pokazuju da je otpornost na neutralizaciju b12 rezultat supstitucija koje su boravile u regiji koja je najbliža kontaktnoj površini CD4. Na ovaj način virus izbjegava neutralizaciju od b12, a da ne utječe na njegovo vezivanje za CD4.
Historija Sarajeva
Ovo je članak o Historiji Sarajeva. Također pogledajte historiju Bosne i Hercegovine. Članak se bavi historijom sa područja današnjeg Sarajeva.
Prahistorijsko doba
Arheolozi sa sigurnošću mogu potvrditi da je područje na kojem se danas nalazi Sarajevo, kontinuirano bilo naseljivano, još od neolita. Najpoznatiji dokaz naseljavanja sarajevskog područja u neolitu je butmirska kultura. Iskopine u Butmiru se otkrivene na području Ilidže, današnjeg predgrađa Sarajeva, još 1893. godine od strane austro-ugarskih vlasti tokom izgradnje poljoprivredne škole. Sarajevsko područje je, bez sumnje privlačilo neolitskog čovjeka, najviše zbog prirodnog bogatstva kremena kojeg su nalazili u izobilju. Također izgleda da su neolitski ljudi ukrašavali svoje naseobine. Ali sigurno najzanimljivija činjenica je da su pronađeni jedinstveni keramčki predmeti, te lončano posuđe koje butmirsku kulturu čine unikatnom i jedinstvenom u svijetu. Upravo zbog ovih otkrića je organizovan Međunarodni kongres arheologa i antropologa 1894. godine u Sarajevu.
Sljedeće poznate naseobine na području Sarajeva su ilirska naselja. Ilirska plemena, narod koji se naseljavao na zapadnom Balkanu, (smatra se njihovom domovinom), imali su nekoliko ključnih naselja na području Srednje Bosne, pretežno uz obalu rijeke Miljacke. Iliri na području Sarajeva su pripadali plemenu Desitijati, ratobornom plemenu koje je najduže pružalo otpor prodoru Rimljana.
Antičko doba
Poraz Desidijata od strane rimskog imperatora Tiberija 9. n.e. godine je označio početak rimske vladavine na tom prostoru. Rimljani nisu nikad mnogo gradili u okolini današnjeg Sarajeva, međutim, poznata je rimska kolonija Aquae S..., izgrađena na području Ilidže koja je u to vrijeme bila najvažnije naselje.
Srednji vijek
Sarajevo je u Srednjem vijeku bilo dio srednjovjekovne bosanske župe Vrhbosna, u blizini tradicionalne prijestolnice kraljevstva u Visokom. Dokumenati iz razvijenog srednjeg vijeka bilježe da je na sarajevskom području postojalo mjesto "Tornik". Izgleda da je Tornik bio mali trg ili pazarište okuženo malim selima, te prema zapisima dubrovačkih trgovaca, nije bio previše važno trgovačko mjesto.
Papinski dokumenti navode da je 1238. godine izgrađena katedrala Svetog Pavla na području Vrhbosne.
Rano osmansko doba
Sarajevo koje poznajemo danas je osnovano u Osmanskom carstvo 1450-ih tokom osvajanja regiona, a godina 1461. se najčešće koristi kao godina osnivanja grada. Prvi osmanski vladar Bosne i Hercegovine, Isa-beg Ishaković, je pretvorio par zaselaka koji su tada bili tu u grad i centar države gradnjom jednog broja ključnih objekata, uključujući džamije, zatvorenu tržnicu, javno kupatilo, hostel, i vladarov dvor (Saraj) koji je gradu dao njegovo trenutno ime. Džamija je nazvana "Careva Džamija" u čast sultana Mehmeda II. Sa napretkom Sarajevo je brzo naraslo u najveći grad u regionu. Mnogi kršćani, posebno pripadnici Bosanske crkve, su prešli na islam u to vrijeme.
Pod vodstvom ljudi poput Gazi Husrev-bega (najveći vakif grada koji je podigao većinu današnjeg starog dijela grada), Sarajevo je raslo velikom brzinom. Postalo je poznato po svojim velikim tržnicama i brojnim džamijama, kojih je bilo preko stotinu sredinom 16. vijeka. Tada je Sarajevo bilo najveći i najvažniji osmanski grad na Balkanu poslije Istanbula. Godine 1660. u Sarajevu je bilo preko 80.000 stanovnika. Poređenja radi, Beograd je 1838. godine imao samo 12963 stanovnika, a Zagreb kasne 1851. mali broj od 14000 ljudi.