cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jugovizija
1973-1976.
Stručni žiri od 8 članova izabrao je 1975. u dvije polufinalne večeri 14 pjesama od ukupno 33 za ulazak u nedjeljno finale. Polufinalne večeri bile su emitirane u izravnom prijenosu samo putem radija, dok je finalna večer bila prenošena i na programu televizije. Pobjedu je odnijela grupa „Pepel in kri“ s pjesmom "Dan ljubezni", mada su se upravo 1975. na opatijskoj festivalskoj pozornici pojavile brojne velike melodije: "Ti si mi bila naj, naj" grupe "Indexi", "Ti si čovek moj" Bisere Veletanlić, te, navodno, nesuđena pobjednica festivala "Srce u srcu" Nede Ukraden.
Koncept jugoslavenskog izbora za Pjesmu Eurovizije 1976. godine bio je nešto drugačiji od prethodnih godina, možda i stoga što se osjećao izvjesni umor u organizaciji. Stručni žiri sastavljen od 8 članova izabrao je u prvoj večeri 16 pjesama od ukupno 21 za ulazak u sutrašnje finale. Kvalifikacijska večer bila je emitirana u izravnom prijenosu samo u programu radija, dok je finalna večer bila prenošena i na programu televizije. Pobjedu je odnijela sarajevska grupa "Ambasadori" sa svojom solisticom Ismetom Krvavac i ljubavnom baladom "Ne mogu skriti svoj bol". Veliki hitovi festivala bili su pjesme "Baj, baj, baj" Bisere Veletanlić i "Laku noć dragi, laku noć draga", koju je pjevao Leo Martin. RTV Sarajevo su uz grupu „Ambasadori“ predstavljali još i Goran Gerin i Neda Ukraden.
1981-1986.
I jugoslavenski izbor za Pjesmu Eurovizije 1982, koji su vodili Miša Molk i Bogdan Barovič u Cankarjevom domu u Ljubljani, donosi 16 kompozicija, s tim da je dobar dio njih bio hitoidnog karaktera. Veliki dio pjesama bio je rađen u maniri aktualnog popa, a pobjedu je na kraju i odnijela jedna, iako pomalo outsajderska pjesma beogradske girl-grupe "Aske", "Halo, halo". Miljenici urednika domaćih radijskih i televizijskih stanica su bile pjesme: "Julija" (Maja Odžaklievska, 2. mjesto), "Romeo i Julija" ("Srebrna krila", 3. mjesto), "Vikend mama, vikend tata" ("Novi fosili", 3. mjesto), "Ne zaboravi me" (prošlogodišnji pobjednik Seid Memić Vajta, 5. mjesto), "Balerina" ("Makadam", 7. mjesto), te "To se traži" ("Indexi", 9. mjesto).
Niz hitova donosi i jugoslavenski izbor za Pjesmu Eurovizije 1983. u Novom Sadu, održan početkom marta u studiju RTV Novi Sad. Tu je najprije pobjednička kompozicija i veliki eurovizijski evergreen, pjesma "Džuli" koju je pjevao Daniel Popović, ali i "Sitnije, Cile, sitnije" Lepe Brene, kao i pjesme "Posadi cvijet" Miše Kovača, Ljubav cveta Milice MilisavljevIć Dugalić i Gazimenda Pallaska, "Rudi" Baby Doll ili "Na svoj način" grupe "Indexi", koja se kao i Maja Odžaklievska godinama pojavljuje na Euroviziji.
Isti provjereni koncept jugoslavenskog izbora za Pjesmu Eurovizije nastavlja se i 1984. godine, kad se pred radiotelevizijskim gledateljstvom i publikom u Skopju predstavlja 16 pjesama o kojima odlučuje osam žirija RTV centara Jugoslavenske radiotelevizije. SFRJ u Luksemburgu predstavljao je duet Vlado Kalember i Izolda Barudžija s pjesmom "Ciao, amore" (U originalu "Ljubavna priča br. 1"), a nevjerovatnim se doima činjenica da se na festivalu u Skopju te godine pojavila i pjesma "Princeza" ("Negdje izvan planeta"), koju su u duetu otpjevali Dado Topić i Slađana Milošević, i koja je zahvaljujući prepucavanjima jugoslavenskih bratskih žirija završila na 6. mjestu.
Godine 1985. godine Jugoslavija nije učestvovala, zajedno sa Holandijom, jer se datum održavanja Eurosonga poklapao s godišnjicom smrti predsjednika Tita. Zato se 1986. SFRJ vraća muzikalno još snažnija, ovaj put na nacionalnom izboru za Pjesmu Eurovizije u Prištini. Natjecanje je održano u gradskoj dvorani "Boro i Ramiz", gdje se u utrci za pobjedu natjecala sama krema jugoslavenske zabavne muzike: Neda Ukraden, Lepa Brena, Daniel Popović, Seid Memić Vajta, Dado Topić kao i grupe "Novi fosili", "Hari Mata Hari", "Denis & Denis" i druge. Jugovizija 1986. godine iznjedrila je niz velikih jugoslavenskih hitova, a najpoznatiji su upravo oni bosanskih izvođača: "Šaj, rode, šaj" (Neda Ukraden), Nora, Nora (Milica Milisavljević Dugalić i grupa Vivien), "U tvojoj kosi" ("Hari Mata Hari") i "Miki, Mićo" (Lepa Brena i "Slatki greh"). Pobjedu je odnijela mlada splitska pjevačica Doris Dragović s pjesmom "Željo moja", koju je za nju napisao Zrinko Tutić.
1987-1990.
Posljednje Jugovizije, dakle one neposredno pred raspad Jugoslavije bile jedne od najljepših, a predstavnici na eurovizijskim pozornicama 1987, 1988, 1989. i 1990. godine bili su pri samom vrhu zabavnomuzičke Evrope. Osvajali su samo visokorangirana mjesta na listi Top 10 izvođača: 1987. "Novi fosili" u Briselu osvajaju 4. mjesto, 1988. "Srebrna krila" u Dublinu šesto, a zadarska grupa "Riva" u švicarskom gradu Lausanne 1989. osvaja sam vrh i Eurosong 1990. dovodi u Zagreb, u Jugoslaviju. Te 1990. Jugoslavija je organizirala jednu od najljepših Pjesama Eurovizije, na kojoj se u lijepom svjetlu pokazala i jugoslavenska predstavnica Tajči, koja je na kraju osvojila 7. mjesto.
Jugovizija se 1987. održala se u beogradskom Sava centru 7. marta. Izvedene su 24 kompozicije, a o pobjedniku je na kraju odlučilo osam žirija RTV centara JRT-a. Svaki žiri imao je tri člana. Uvjerljivu pobjedu je odnijela grupa "Novi fosili" s pjesmom "Ja sam za ples", velikim ljetnim hitom jugoslavenske zabavne muzike. Listu izvođača činili su: Massimo ("Samo jedan dan", 2. mjesto), Tereza Kesovija ("Ko mi je kriv", 3. mjesto), "Indexi" ("Bila jednom ljubav jedna", 8. mjesto), "Hari Mata Hari" ("Nebeska kraljica, 14. mjesto), Seid Memić Vajta ("Opusti se", 16. mjesto), a kasniji veliki uspjeh doživjela je i Josipa Lisac i njena pjesma "Gdje Dunav ljubi nebo", koja je na Jugoviziji osvojila 9. mjesto.
Ljubljana je domaćin Jugovizije 1988. godine, kada pobjeđuje grupa "Srebrna krila" s pjesmom "Mangup". Iako je ove godine zemlju predstavljala jedna zagrebačka pop grupa, favoriti su bili iz Dalmacije. I Oliver Dragojević s "Dženi" i Meri Cetinić s "Ne sudite mi noćas" sa svojim ljubavnim i nježnim baladama doživljavaju veliku popularnost širom cijele zemlje. RTV Sarajevo 1988. u igru šalje duet Zerina Cokoja i Narcis Vučina, po prvi put također i novu mladu bh. muzičku nadu Arnelu Konaković, a Jasna Gospić, koja je trebala pjevati pjesmu "Noć u suzama", izostala je s nastupa, jer je noć provela na bolničkom krevetu. desno|mini|250p|Zadar, Jugovizija 1990. Muzička redakcija RTV Sarajevo još je 1988. počela slati početnike i B zvijezde, pa tako i 1989. na Jugoviziju u Novi Sad šalje istu ili sličnu garnituru kućnih pjevača (Toni Janković, Jelena Džoja), koja bilježi uglavnom blijede nastupe i slabe rezultate, a slično se ponavlja i naredne, 1990. godine u Zadru (Narcis Vučina, Toni Janković). Privilegij predstavljanja na Jugovizijama dobile su i: Zerina Cokoja (1991. i 1992.), Arnela Konaković (1990. i 1992.) i Alma Čardžić (prvi put 1992., te kasnije par puta za Bosnu i Hercegovinu). Pobjedu na novosadskoj Jugoviziji 1989. odnosi mlada i nepoznata grupa "Riva" iz Zadra, koja iza sebe na drugom mjestu ostavlja sigurnog favorita večeri i neprikosnovenu zvijezdu popa Massima s pjesmom "Plavi anđeo". Veliki hit tog ljeta bila je i pjesma "Sve ove duge godine" Jasne Zlokić.
Pobjedom gotovo nepoznate zadarske grupa "Riva" u švicarskom gradu Lausanne 1989. Jugoslavija je domaćin 35. Eurosonga naredne, 1990. godine. Zagreb je mjesto održavanja Pjesme Eurovizije, dok je Zadar grad domaćin nacionalnog izbora. U Dvorani "Jazine" natječe se 16 pjesama, a u pauzi programa voditelji Ana Brbora-Hum i Branko Uvodić najavljuju i pravu eurovizijsku zvijezdu: Johnyja Logana. Na Jugoviziji nastupaju: Massimo, Boris Novković, grupa "Viktorija", favoriti su Oliver Dragojević i Zorica Kondža s pjesmom Zdenka Runjića "Sreća je tamo gdje si ti", ali pobjedu odnosi mlada pjevačka nada Tajči s pjesmom "Hajde da ludujemo" Zrinko Tutić.
1991-1992.
mini|desno|250p|Beograd, kraj Jugovizije 1992. Godine 1972. se iz Sarajeva krenulo ka eurovizijskom vrhu, a krug se zatvara velikim padom 20 godina kasnije, kad se u Studiju A RTV Sarajevo marta 1991. održava posljednja prava Jugovizija. Već naredne 1992. godine u Beogradu to neće biti to, jer su izostali predstavnici nacionalnih RTV centara iz Slovenije, Makedonije i Hrvatske, dok su tri bosanske predstavnice Zerina Cokoja, Arnela Konaković i Alma Čardžić jednostavno preglasane.
Na Jugoviziji se 1991. osjećala velika napetost, brod je tonuo, na ulicama Beograda bili su tenkovi, a cijeloj atmosferi u studiju svojim humorom i šarmom nisu puno pomogli ni veoma profesionalni voditelji Senad Hadžifejzović i Draginja Balaš. Pobjedila je, kao i naredne godine pjesma predstavnica RTV Beograd, "Brazil" u izvedbi Baby Doll. Hitova nije bilo, ako se izuzme drugoplasirani Daniel Popović i "Ma, daj obuci levisice".
I dok Jugoslaviju u Rimu 1991. predstavljao "Brazil" (zauzevši na kraju pretposljednje mjesto sa samo jednim poenom), u Malmö je 1992. otišla šansona "Ljubim te pesmama" Extra Nene. Pjesma pobjednica u Beogradu je mogla biti i drugoplasirana "Ding, ding, dong" beogradskog sastava "Vampiri" u duhu 1960-ih godina, ili ljubavna pop pjesma iz Sarajeva, trećeplasirana "Prva noć" koju je pjevala Arnela Konaković.
U vremenu horoskopa
U vremenu horoskopa je treći studijski album hard rock grupe Atomsko sklonište objavljen 1980. godine.
O albumu
U Vremenu Horoskopa je donio lagani zaokret ka jednostavnijoj muzici, sa ne tako kompleksnim pjesmama kao na prva dva albuma. Posebno se izdvajaju tri pjesme: naslovna numera kojom će Atomsko sklonište u budućnosti započinjati svoje koncerte, a pored nje tu su još "Čedna Gradska Lica" i "Gazi Opet Čizma". Prva je pjesma žestokog ritma u kojoj do izražaja dolaze velike glasovne mogućnosti Sergia Blažića. "Gazi Opet Čizma" je pjesma koja zatvara album, a u svom tekstu bavi se opasnostima od terorizma i neonacizma, mnogo godina prije nego što će svako u svijetu spominjati te riječi.
Apsolutna nula
mini|Temperaturna skala Apsolutna nula je pojam koji uslovno označava temperaturu, a u stvari označava stanje materije u kojem je termodinamički sistem na najnižem nivou, odnosno ima najnižu energiju.
Historija
Pojam apsolutna nula je vjerovatno prvi odredio Gijom Amonton u drugoj polovini 17. vijeka.
On je bio savremenik Roberta Boylea i Edme Mariottea, koji su postavili Boyle-Mariotteov zakon kojim se dokazuje da: ako pritisak nekog gasa raste, proporcionalno se smanjuje njegova zapremina.
Francuski izumitelj i fizičar Guillaume Amontons je proširio njihova istraživanja mjerenjem temperature gasa pod pritiskom. Primijetio je da ravnomjerna smanjenja temperature izazivaju proporcionalna smanjenja pritiska. Iz ovog zapažanja je izveo zaključak, da bi dalje smanjenje temperature dovelo do toga da pritisak gasa, na nekoj konačnoj temperaturi, bude jednak nuli. Kako pritisak ne može da ima negativnu vrijednost, zaključio je da najniža temperatura, mora da ima neku konačnu vrijednost. Njegova procjena je bila da ta konačna temperatura - apsolutna nula ima vrijednost -240 °C.
Kasnije su Šarl i Gej-Lisak formulisali taj zakon u strožijem obliku putem njihovog Gay-Lussacovog zakona. Oni su dokazali da pad pritiska, pri opadanju temperature za 1 °C iznosi 273 dio pritiska, koji taj gas ima na 0 °C. Tako je apsolutna nula bila utvrđena na -273 °C. Kombinacijom Boyle-Mariotteovog zakona i Charlesovog zakona dobija se Vezani plinski zakon. Ovi plinski zakoni u kombinaciji sa Avogadrovim zakonom se uopšteno nazivaju Zakon idealnog plina.
Oznaka
Oznaka za to stanje je 0 Kelvina (preciznije je, ali ne i precizno reći stanje nego temperatura, kad te temperature nema, odnosno energije).
0 Kelvina odgovara -273,150 C (stepeni celzijusove skale) i odnosi se na najnižu temperaturu koju neki sistem može da ostvari.
Indij
Indij je hemijski element sa simbolom In i atomskim brojem 49. U periodnom sistemu nalazi se u 5. periodi i četvrti je element 3. glavne grupe, odnosno 13. grupe po IUPAC-u, zvane grupa bora. Indij je jedan veoma rijetki, srebreno-bijeli i mehki teški metal. Njegova rasprostranjenost u Zemljinoj kori može se mjeriti rasprostranjenošću srebra. Za ljudski organizam, indij nije esencijalan element, ali isto tako vrlo malo je poznato njegovih toksičnih osobina. Metal se danas u najvećoj mjeri prerađuje u indij-kalaj-oksid, koji služi kao transparentni provodnik za ravne računarske i TV ekrane i touchscreene. Od početka 21. vijeka porasla je potražnja za indijem, što je dovelo i do povećanja njegove cijene na tržištu kao i diskusija o skorom nestanku njegovih zaliha u svijetu.
Apsolutna nula
Oznaka
Međutim, stvarni gas se kondenzuje u tečno ili čvrsto stanje na teperaturi višoj od apsolutne nule.
Indij
Historija
lijevo|thumb|Indij Indij su 1863. otkrila dvojica njemačkih hemičara Ferdinand Reich i Theodor Richter na Tehničkom univerzitetu Bergakademie Freiberg. Ispitivali su jedan uzorak sfalerita pronađen u blizini na prisustvo talija u njemu. Pri tome su na apsorpcijskom spektru, umjesto očekivanih linija talija, uočili dotad nepoznate indigo-plave spektralne linije, te tako zaključili da se radi o nekom nepoznatom elementu. Prema njima, novi element je i dobio svoje ime. Nedugo poslije, dobijen je i metalni indij redukcijom indij-oksida sa vodikom. Veća količina indija prvi put je prikazana na svjetskoj izložbi "Expo" 1867. u Parizu.
Apsolutna nula
Oznaka
Na apsolutnoj nuli molekularna energija sistema je minimalna i ne može prelaziti u druge sisteme.
Indij
Historija
Nakon što je prvi put upotrijebljen kao sastojak legure u stomatološkom zlatu 1933, veća upotreba indija započela je sa Drugim svjetskim ratom. Sjedinjene Američke Države koristile su ga kao sredstvo za površinsku zaštitu ležajeva u avionima, koji su bili izloženi velikim naprezanjima. Nakon Drugog svjetskog rata, indij se prvenstveno koristio u elektroničkoj industriji, kao materijal za lemljenje te u lahkotopivim legurama. Osim toga, njegova upotreba u kontrolnim šipkama u nuklearnim reaktorima postala je važna sve većom upotrebom nuklearne energije. Ovo je do 1980. dovelo i do prvog snažnog rasta cijena indija. Međutim nakon nuklearne nesreće u elektrani Three Mile Island, potražnja i cijena indija su značajno opale.
Apsolutna nula
Oznaka
Kelvinova temperaturna ljestvica ima apsolutnu nulu kao svoj nulti podiok, a njena osnovna jedinica je kelvin.
Indij
Historija
Od 1987. razvijena su dva nova spoja indija, poluprovodnik indij-fosfid i indij-kalaj-oksid koji je providan i, u tankim slojevima, dobar provodnik. Naročito je indij-kalaj-oksid je razvojem ekrana na bazi tečnog kristala postao tehnički veoma zanimljiv. Zbog velike potražnje od 1992. najveći dio indija se prerađuje upravo u indij-kalaj-oksid.
Apsolutna nula
Gdje se koristi
Rezultati francuskog fizičara Guillaumea Amontonsa se koriste u rashladnim i klima uređajima. Tu se ne ide do apsolutne nule, ali principi do kojih je došao - veza između temeprature i pritiska gasa doveli su do pronalaska toplotne mašine.
Indij
Fizičke
mini|150px|Elementarna ćelija indija sa koordinacijskom okolinom centralnog atoma indija mini|150px|Koordinacijski poliedar atoma indija sastavljen iz 4 + 8 = 12 susjednih atoma u obliku nepravilnog kubnog oktaedra Indij je srebreno-bijeli metal, sa vrlo niskom tačkom topljenja od 156,60 °C. Nižu tačku topljenja od indija među čistim (nelegiranim) metalima imaju još samo živa, galij i većina alkalnih metala. Indij je u tečnom stanju u veoma velikom temperaturnom rasponu od gotovo 2000 °C. Tečni indij na staklu trajno ostavlja tanki sloj (film), koji se veže na staklo. Sličnu osobinu ima i galij.
Apsolutna nula
Temperatura ispod apsolutne nule
U januaru 2013. godine fizičari su objavili da su sačinili kvantni gas koji se sastojao od atoma kalija sa negativnom temperaturom u pokretnim stepenima slobode, po prvi put.
Indij
Fizičke
Metal posjeduje veoma veliku duktilnost i veoma malehnu tvrdoću (po Mohsovoj skali: 1,2). Prema tome, indij, poput natrija, moguće je rezati običnim nožem. Istovremeno, indij na papiru ostavlja uočljiv trag. Ispod kritične temperature od 3,41 K, indij je superprovodnik. Posebnost indija, koju dijeli sa kalajem, je karakterističan zvuk koji se može čuti pri savijanju indija (kalajni vrisak).
U normalnim uslovima okoline, poznata je samo jedna kristalna modifikacija indija, koja se kristalizira u tetragonalnom kristalnom sistemu u I4/mmm te se tako kristalizira u tetragonalno-unutrašnje centriranu rešetku sa parametrima rešetke a = 325 pm i c = 495 pm kao i dvije formulske jedinice u elementarnoj ćeliji. Atom indija u kristalnoj strukturi je okružen sa 12 ostalih atoma, pri čemu četiri potječe iz susjednih elementarnih ćelija i imaju manji razmak (325 pm, crveni spojevi na slici) od osam atoma koji su naslonjeni na vrhovima elementarnih ćelija atoma (337 pm, zeleni spojevi na slici).
Kao koordinacijski poliedar iskazuje se nepravilni kubični oktaedar kroz koordinacijski broj 4 + 8 = 12. Kristalna struktura stoga se može opisati kao tetragonalna nepravilna, kubne najgušće kuglasto pakovanje. U eksperimentima sa visokim pritiscima, otkrivena je još jedna modifikacija indija, koja je stabilna pod pritiskom iznad 45 GPa a kristalizira se u ortorompskom kristalnom sistemu u prostornu grupu Fmmm.
Hemijske
Hemijske osobine indija dosta su slične onima kod njegovih komšija iz grupe, galija i talija. Tako je indij, kao i druga dva elementa, neplemeniti metal, koji pri visokim temperaturama može reagirati sa mnogim nemetalima. Izložen zraku, na sobnoj temperaturi je stabilan, jer, poput aluminija, na njegovoj površini stvara se gusti sloj oksida koji putem pasivizacije štiti materijal od daljnje oksidacije. Tek pri višim temperaturama odvija se reakcija kojom nastaje indij(III) oksid.
Iako indij mogu napadati mineralne kiseline kao što je sumporna ili dušična kiselina, on nije rastvorljiv u vreloj vodi, bazama i većini organskih kiselina. Također ni slana (morska) voda ne napada indij. Pri sobnoj temperaturi, indij je najbolje rastvorljiv metal u živi.
Izotopi
Poznato je 38 različitih izotopa indija i još 45 nuklearnih izomera počev od 97In do 135In. U prirodi postoje samo dva izotopa, 113In sa 64 neutrona i zastupljenošću od 4,29% i 115In (66 neutrona) koji ima udio od 95,71% u prirodnoj izotopskoj smjesi. Češći izotop, 115In, je blago radioaktivan. Raspada se vrlo sporo beta-raspadom, sa vremenom poluraspada od 4,41 · 1014 godina. Tako naprimjer kilogram indija ima aktivnost od 250 bekerela. Oba prirodna izotopa indija može se dokazati uz pomoć NMR spektroskopije. Najstabilniji vještački izotopi su 111In i 114mIn koji imaju vrijeme poluraspada od nekoliko dana, dok se polovina izotopa 113mIn raspadne za oko 1,5 sat. Izotopi 111In i 113mIn koriste se u medicinskoj dijagnostici za postupke dobijanja slika (poput scintigrafije i SPECT metode).
Rasprostranjenost
Indij je relativno rijedak element, njegov udio u kontinentalnoj Zemljinoj kori iznosi samo 0,05 ppm. Uspoređen s drugim elementima, njegova količina se može mjeriti količinom srebra ili žive. U samorodnom obliku, tj. elementarnoj formi, indij je do danas (stanje 2014.) pronađen na samo nekoliko mjesta na Zemlji. Kao tip lokaliteta pri tome vrijede nalazišta ruda tantala kod Olovjanaje u ruskoj Zabajkalskoj regiji. Osim tamo, samorodni indij se, između ostalog, može pronaći još u rudnom polju Perzanskoje u ukrajinskoj Žitomirskoj oblasti i u uzbekistanskoj provinciji Taškent u Čatkalskom gorju, a pronađen je i u probama tla sa Mjeseca.
Također i minerali koji sadrže indij su vrlo rijetki i do danas (stanje 2014.) poznato je samo 13 takvih minerala. To su uglavnom sulfidski minerali poput indita FeIn2S4, laforêtita AgInS2 i roquesita CuInS2 kao i u minerali koji se ubrajaju u minerale elemenata, kao što su prirodne legure damiaoit PtIn2 i yixunit Pt3In. Međutim, takvi oblici su veoma rijetki i za dobijanje indija ne igraju nikakvu ulogu.
Najveće zalihe indija nalaze se u rudama cinka, naročito sfalerita. Teoretske rezerve su procijenjene na oko 16.000 tona, ali je od toga ekonomski isplativo oko 11.000 tona. Najveća nalaziša nalaze se u Kanadi, Kini i Peruu. Rude sa sadržajem indija pronađene su i u Australiji, Boliviji, Brazilu, Japanu, Rusiji, Južnoafričkoj Republici, SAD-u, Afganistanu i nekim evropskim državama. U Njemačkoj, naprimjer, pronađene su u Rudnom gorju (Erzgebirge) te na Rammelsbergu u gorju Harz.
Dobijanje
Dobijanje metalnog indija slijedi nakon elektrolitičkog postupka. U njemu se koristi rastvor indij(III) hlorida u hlorovodičnoj kiselini. On se pomoću živinih elektroda pretvara u elementarni indij. Pri elektrolizi se mora voditi računa da rastvor ne sadrži nimalo talija, jer je standardni potencijal oba ova elementa vrlo sličan.
Pomoću pogodnog procesa poput zonalnog topljenja ili višekratne elektrolize istopljenih soli indij(I) hlorida sirovi indij se može dalje pročišćavati tako da se može dobiti indij čistoće preko 99,99 %.
Proizvodnja
thumb|desno|Vremenski razvoj proizvodnje indija Primarna (rafinerijska) proizvodnja indija u 2006. iznosila je, prema različitim izvorima, između 500 i 580 tona. Zbog vrlo malih prirodnih zaliha od 11.000 tona u istovremenu ogromnu potražnju, indij se ubraja u najkritičnije sirovine na Zemlji. U Kini je 2008. godine objavljen podatak da su dosadašnje procjene od 280 tona prirodnih zaliha indija povećane na 8.000 tona, što je produžilo očekivani vijek trajanja svjetskih zaliha sa šest na 19 narednih godina. Sekundarna proizvodnja tj. recikliranje premašuje primarnu te je u 2008. iznosila 800 tona.
Proizvodnja indija u Kini započela je rast u skorije vrijeme. U 1994. proizvedena količina iznosila je samo 10 tona. Od tada, udio Kine u svjetskoj proizvodnji povećao se na 60% u 2005. godini. Proizvodnja u drugim državama poput Japana, Kanade i Francuske se povećala u vrlo malom postotku ili je smanjena zbog iscrpljivanja nalazišta. Tako naprimjer, japanski rudnik Tojoha je 2006. zatvoren te je tamošnja proizvodnja indija znatno smanjena.
Pošto je potražnja za indijem porasla znatno više nego njegova proizvodnja, proizašao je snažan rast cijena indija sa 97 US dolara u 2002. na 827 dolara po kg u 2005. godini. Recikliranje indija je isplativo naročito putem ponovne prerade ostataka iz katodne pulverizacije. Jedina država gdje se trenutno u većim količinama reciklira indij je Japan.
U industrijskoj tankoslojnoj tehnologiji je reciklaža ostataka katodne pulverizacije ekonomski prihvatljiva praksa zbog oblika u kojem se javlja indij (komadići) i relativno malo potrebnog rada i truda sa velikom vrijednošću materijala, za razliku od zidnih i ugradbenih pulverizacijskih komora kao i nekim strukturalnim otpadima. Zamjena indija u providnim provodnim slojevima (TCO, "transparentni, električni provodni oksid") sa cink-oksidom, naročio kod CIGS-, ali i kod a-Si- odnosno c-Si-solarnih ćelija, kao i korištenje sekundarnih materijala za upotrebu u metama od indija manje čistoće, također je aktuelna tema istraživanja finansiranih od strane javnog sektora i resursno-ekonomskih nauka o materijalima.
Iako se indij u većini aplikacija može zamijeniti drugim materijalima, ipak se takvim proizvodima često smanjuje neke osobine ili ekonomičnost proizvodnje. Tako naprimjer indij-fosfid se može zamijeniti s galij-arsenidom a i za indij-kalaj-oksid poznati su neki, mada kvalitativno lošiji, zamjenski materijali.
Upotreba
Indij je našao primjenu u mnogim industrijama, međutim zbog svoje rijetkosti i visokih troškova proizvodnje, njegova upotreba je dosta ograničena. Najveći dio proizvedenog indija se ne koristi u elementarnom stanju, nego se prerađuje u razne spojeve. Samo u 2000. godini 65% cjelokupne svjetske proizvodnje indija je potrošeno za proizvodnju indij-cink-oksida. Koristi se za zaštitu različitih galvanskih elemenata, proizvodnju ležajeva u automobilskoj i avio-industriji, ali se zbog visokih cijena indija prešlo na druge metale. Zbog pravilne polarizacije svjetlosti, koristi se i za pravljenje kvalitetnih ogledala.
Toksičnost
Nisu poznate toksične osobine indija, međutim savjetuje se oprez pri rukovanju s njegovim prahom, jer može doći do zapaljenja i eksplozije.
NGC 5409
NGC 5409 (također poznat kao MCG 2-36-9, PGC 49952 i UGC 8938) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 288 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Volar. Najveći prečnik je 1,70 (142 hiljade sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (92 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 25. aprila 1883. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Antocijanin
mini|desno|200px|antocijanin Antocijanini (također i antocijani, iz grčkog ἀνθός (antos) - cvijet + κυανός (cijanos) - plavo) jesu vakuolarni pigmenti rastvorljivi u vodi koji se mogu javljati u raznim bojama (crvenoj, ljubičastoj ili plavoj) u zavisnosti od pH vrijednosti. Pripadaju roditeljskoj klasi molekula zvanih flavonoidi, sintetizirani putem ciklusa fenilpropanoida. Nema miris niti izražen okus, na jeziku mogu izazvati tek umjereni astringentni podražaj. Antocijanini se nalaze u gotovo svim tkivima viših biljaka, uključjući stabiljku, lišće, korjenje, cvjetove i plodove. Antoksantini su čisti, jasno bijeli ili žuti komplementarni spojevi nasuprot antocijanina, a također se javljaju u biljkama. Antocijanini se deriviraju iz antocijanidina dodavajući određene šećere.
Biljke bogate antocijaninima su mnoge vrste iz roda Vaccinium poput borovnica i brusnica, vrsta iz roda Rubus poput malina i kupina, kao i riža, grožđe, crveni kupus i latice ljubičice. Manje ih ima u bananama, grašku, kruškama i krompiru.
Kao prehrambeni aditivi, obilježavaju se E-brojem E163.
Makedonsko devojče
Makedonsko devojče popularna je makedonska pjesma. Napisao ju je Jonče Hristovski u stilu novokomponovane narodne muzike.
Metil grupa
Metil grupa je  alkilska izvedenica  metana, koja sadrži jedan atom ugljik,  vezan  za tri atoma vodika − CH3. U formuli, ova grupa ima skraćenicu me. Takve ugljikohidratne grupe javljaju se u mnogim  organskim spojevima, kao veoma stabilne u većini molekula. Budući da je metil grupa  obično dio veće molekule, može se naći na  u bilo kojem od tri oblika: anion, kation ili radikalna. Anion ima osmovalentne elektrone, radikal sedmo- i kation šestovalentne. Sva tri oblika su vrlo reaktivna i vrlo rijetko su uočena.
Kation
Metilni kation (CH3+)  postoji u   plinskoj fazi, ali se inače ne javlja. Neki spojevi se smatraju izvorima CH3+ kationa, a ovo pojednostavljenje se poglavito koristi u organskoj hemiji. Na primjer, protonacija metanola daje snažno elektrofilni metilizacijski reagens:
Slično tome, metil-jodid i metil triflat se smatraju kao ekvivalenti metil kationa jer rijetko podliježu  reakcijama SN2, pomoću slabih nukleofila.
Anion
Metanidni anion (CH3−)  postoji samo samo u razrijeđenoj  fazi plina ili pod egzotičnim uvjetima. Može proizvesti električna pražnjenja u ketenu pri  niskom pritisku (manje od jednog  torra),  a  utvrđeno je da njegove entalpijska reakcija daje oko 252,2 ± 3.3 kJ/mola. Često se smatra da su  metil litij i srodni Grignardov reagens soli "CH3−"; iako je model može biti koristan za opis i analizu,  samo je koristan kao fikcija. Takvi reagensi su uglavnom pripremljeni iz metil halogenida: gdje M = alkalni metal.
Metil radikal
Metilni radikal ima  formulu  CH3. Postoji u rastvorenim plinovima, ali u koncentriranijem  obliku lahko dimerizira u etan. Može biti proizveden putem termičkog razlaganja samo određenih spojeva, naročito onih sa –N = N– vezanjem.
Reaktivnost
Reaktivnost metil grupe zavisi od susjednih supstituenata. Metil grupe mogu biti prilično nereaktivane. Naprimjer, u organskim spojevima, metil grupa se opire aktivnosti  čak i najjače kiseline.
Oksidacija
Oksidacija metil grupe javlja se široko i u prirpdi i industriji. Oksidacijski proizvodi su izvedenice CH2OH, CHO, and CO2H. Naprimjer, permanganat metil grupu često mijenja u  karboksil (-COOH) grupu,  odnosno  toluen pretvara ubenzojsku kiselinu. Na kraju oksidacije metil grupa daje protone i ugljik-dioksid, kao što se vidi u sagorijevanju.
Metilacija
Demetilacija (transfer metil grupe  na drugi spoj)  uobičajeni je proces, a is a common process, and reagensi koji prolaze kroz ovu reakciju  se zovu metilacijski agensi. Uobičajeni metilacijski agensi su dimetil-sulfat, metil-jodid i  metil-triflat. Metanogeneza, koja je izvor prirodnog plina, odvija se procesom  sa reakcijom  demetilacije.
Deprotonacija
Određene metil grupe mogu biti deprotonirane. Naprimjer, kiselost metil grupa u acetonu (CH3)2CO) je oko  1020 veća nego kod metana.  Nastajući karbanioni su ključni međuproizvodi u mnogim reakcijama  organske sinteze i  biosinteze.  Na ovaj način se proizvode i  masne kiseline.
Reakcije slobodnih radikala
Kada se nalazi u benzilskom  ili   alilskom  položaju, snaga  C-H veze opada, a reaktivnost metil grupe raste. Jedna od manifestacija ove pojačane reaktivnosti je kada fotohemijsko hloriranje  metil grupe u toluenu  daje  benzil-hlorid.
Hiralni metil
U posebnom slučaju, kada je jedan vodik zamijenjen deuterijem (D) i još jedan vodonik u tricijem (T), metil supstituent postaje hiralan. Postojeći metodi proizvode čiste  metilne  spojeve, tj. hiralnu acetatnu kiselinu (CHDTCO2H). Putem korištenja hiralnih metil grupa, analizirani su    stereohemijski uzroci nekoliko biohemijskih transformacija.
Etimologija
Francuski hemičari Jean-Baptiste Dumas i Eugene Peligot,  nakodređivanja hemijske strukture metanola, uveli su naziv "metilen", po grčkoj riječi  μεθυ – methy  = vino  + υλη -  hȳlē =  drvo, sa namjerom da naznače njegovo porijeklo ("alkohol  naprevljen od drvene substance"). Termin "metil" je izveden u oko 1840. godine, unatražnim formiranjem "etilen", a potom je primenjen da opiše "metil-alkohol".
Metil je u  IUPAC nomenklaturi organske hemije termin za  alkan (ili  alkil) molekuklu, upotrebom  prefiksa "met-"  koji označava prisustvo jednog ugljika.
Júlio César Soares de Espíndola
Júlio César Soares de Espíndola bivši je brazilski nogometni golman. Júlio César je proveo sedam godina u italijanskom klubu Inter Milan sa kojim je osvojio pet naslova prvaka Italije, Ligu prvaka u sezoni 2009/10 i FIFA Svjetsko klupsko prvenstvo. Osvojio je nagradu Serie A kao najbolji golaman golman 2009. i 2010. godine te je bio nominiran za nagradu Ballon d'Or 2009. godine. Također je dobio nagradu za najboljeg golmana godine od strane UEFA-e nakon sezone 2009/10 i osvojio je Zlatnu rukavicu nakon Kupa konfederacija 2013. godine.
Odigrao je 87 utakmica za nogometnu reprezentaciju Brazila između 2004. i 2014. godine.
NGC 6896
NGC 6896 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Labud. Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 16. aprila 1862. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Popovići
Bosna i Hercegovina:
Crna Gora:
Hrvatska:
Srbija:
IC 2289
IC 2289 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Rak. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 13. februara 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Harry Potter i zatočenik Azkabana (film)
Harry Potter i Zatočenik Azkabana snimljen 2004. god. treći je u seriji filmova o Harry Potteru i nastao pod redateljskom palicom Alfonsa Cuaróna. U njemu se s ulogama vraćaju glumci iz prošlih filmova u seriji, osim Michaela Gambona koji je preuzeo ulogu Albusa Dumbledorea od Richarda Harrissa. Većina ostatka postave se vratila, uključujući i scenarista Stevea Klovesa.
Sinopsis
Radnja započinjenje Harryjevim pokušajem učenja noću, ali tako da ga ujak Vernon ne uhvati. Sljedećeg dana u posjet im dolazi teta Marga, sestra ujaka Vernona, sa svojim psom. Ona Harryju upućuje zajedljive komenatare na račun njegovih roditelja te ju on u napadu bijesa, posve slučajno, napuše i ona odleti kroz prozor. Dok je ujak Vernon bezuspješno pokušavao pomoći teti Margi, Harry je skupio svoje stvari i odlučio je pobjeći. Tek kad je već izašao, i nije se mogao vratiti, shvatio je da ne zna kamo dalje. Odjednom se, nioktuda pojavio veliki triple-decker - Moćni autobus. U autobusu je saznao da je iz čarobnjačkog zatvora pobjegao Sirius Black - ubojica. Autobusom je došao do Londona gdje ga je već, u Šupljem kotliću, čekao Ministar Magije - Cornelius Fudge. Dobio je školske knjige i već sljedećeg dana otputovao Hogwarts Expressom u školu zajedno sa svojim prijateljima. Na putu je imao gadan susret sa jednim dementorom, ali mu je u pomoć priskočio Remus Lupin, novi profesor Obrane od mračnih sila. Tokom školske godine Harry saznaje da je Sirius Black njegov krsni kum i da je nevin. Zajedno sa kumom, Lupinom i prijateljima pokušava uhvatiti pravog ubojicu - Petera Pettigrewa, ali mu to ne uspijeva...
Java Virtual Machine
Java Virtual Machine (obično skraćeno na JVM) je virtualna mašina koja može izvršavati Java kompajlirani byte kod, tzv. Javin bytecode. JVM je osnovna komponenta Java platforme, te implementacija JVM-a na različitim hardver i softver platformama omogućava Javu da funkcioniše na tim platformama, tj. zadovoljava jedan od Javinih osnovnih ciljeva da se kod piše na jednom operacionom sistemu, a izvršava na više.
Način Izvršavanja
Programi, da bi se izvršavali na JVM-u, moraju biti kompajlirani u standardni binarni format, bytecode, gdje je svaka  datoteka kompajlirana u odgovarajuću   datoteku. Ako program sadrži više  datoteka, one se mogu staviti u jedan JAR datoteku (ili Javinu Arhivu), što olakšava distribuciju tog programa.
Binarny bytecode se izvršava u JVM-u emulacijom JVM-ovih instrukcija putem interpretacije ili primjenom tzv. just-in-time kompajlera (JIT), poput Sun-ovog HotSpot JIT-a.
Javin bytecode je napravljen na bazi staka (en. stack - gomila), tj. JVM-ov interpreter koristi stak-baziranu arhitekturu pri izvršavanju. Za razliku, JIT kompajlira bytcode u mašinski kod (te je brži u toku izvršavanja). Svaka thread ima svoj stak i programski računar.
Ruta Tannenbaum
Ruta Tannenbaum je roman bosanskohercegovačkog književnika Miljenka Jergovića iz 2006. godine u izdanju hrvatske izdavačke kuće "Durieux".
O autoru
Miljenko Jergović
Radnja
Radnja romana odvija se u Zagrebu u teško vrijeme prije i na samom početku Drugog svjetskog rata. Glavna junakinja je Ruta Tannenbaum, mlada, zagrebačka Jevrejka koja je u vrijeme deportacije u koncentracioni logor imala samo petnaest godina. Dojučerašnji idol i pozorišna zvijezda, koju je sredina obožavala zbog njenog glumačkog dara, nakon uspostave Nezavisne države Hrvatske postaje samo jedna mala, obična Jevrejka.
Rječina
Rječina je rijeka koja se ulijeva u Jadransko more u gradu Rijeci. desno|mini|240p|Vodopad u [[Martinovo Selo|Martinovom Selu]]
Duga je oko 19 km, korito joj je širine prosječno 9 – 16 m. Izvire iz pećine na nadmorskoj visini od 325 m ispod strme litice brda Kičej (606 m n.m.). Do 1870.g izvirala je ispod susjednog vrha Podjavorje, do taj izvor se zatrpao zbog potresa u blizini Klane. Najveći pritoci su joj Sušica, Lužac, Zala, Zahumčica, Golubinka, Ričinica i Borovšćica no oni su uglavnom bujice i veći dio godine su suhi. 1968.g kod sela Valići izgrađena je brana za hidroelektranu i nastalo je istoimeno akumulacijsko jezero. Rječina velikim dijelom teče kroz strmi kanjon. U Rijeci se račva na Mrtvi kanal (staro korito) i novo korito koje je napravljeno u 19. st. Od znamenitosti poznat je obnovljeni Gašparov mlin u Martinovom Selu. Od faune najpoznatiji su potočna pastrmka i riječni rak.
Do drugog svjetskog rata često je bila nametana kao granica između Kraljevine Jugoslavije i Italije.
Akademija scenskih umjetnosti u Sarajevu
mini|Nova zgrada Akademije, gradnja u toku, oktobar 2013. g Akademija scenskih umjetnosti Sarajevo (ASU) počela je s radom 1981. godine, kada je upisala prvu generaciju studenata na Odsjeku za glumu. Potom je uslijedilo otvaranje Odsjeka za režiju 1989. godine, a u ratnoj 1994. godini, pokrenut je i Odsjek za dramaturgiju. Bitan segment rada Akademije ostvaruje se na Otvorenoj sceni "OBALA", kultnom sarajevskom pozorištu, gdje se studenti predstavljaju svojim radovima, ali gdje i profesionalni glumci, reditelji i pisci svojim radom obogaćuju teatarski život Sarajeva i Bosne i Hercegovine.
Historija
Dvije osobe su bile posebno angažovane za otvaranje ove Akademije: Radoslav Zoranović direktor Zajednice profesionalnih pozorišta i prof. Zvonko Petrović (tadašnji direktor SIZ-a za visoko obrazovanje). A kada je Akadameija otovorena, u decembru 1981. izabran je i prvi nastavnički kadar kojeg su sačinjavali: dr. Razija Lagumdžija (dekan), Borislav Stjepanović (prodekan), dr Miroslav Avram, Mladen Materić i Gojko Bijelac, - zaposleni u stalnom radnom odnosu, - zatim Zvonko Petrović i Petar Gleđa primljeni u dopunski rad. Kako se akademija razvijala proširivao se i broj njenih svršenika ali i predavačkog kadra, koji je između ostalog uključivao i osobe ko štoje: Emir Kusturica, Miroslav Mandić, Nenad Dizdarević, Miralem Zupčević, Admir Glamočak, dr Nenad Vuković, dr Dževad Karahasan.
Decembar 2006. označio je i jubilarnu 25. godinu postojanja ove institucije. U tom periodu došlo je do značajnih rezultata na poljima scenskih umjetnosti, pozorišta i filma, ali i pri osnivanju same Scene. Pojavila se i Otvorena scena „Obala“, koja se smatra „kao neka vrsta laboratorije u kojoj studenti, posebno sa IV godine studija, obavljaju svoj praktični rad.“ To je i mjesto na kojem studenti mogu javno prikazati svoj umjetnički angažman. Tu scenu su dugim radom razvili od zapuštenih podrumskih prostorija do sale za scenska izvođenja, scenski pokret, gardarobu i pomoćne prostorije.
Dosadašnji dekani Akademije su: Razija Lagumdžija, Boro Stjepanović, Miroslav Avram, Nenad Vuković, Dževad Karahasan, Milan Šipka, Admir Glamočak i Zijad Mehić, Pjer Žalica, Srđan Vuletić.
O koncepciji studija
Moguće je pohađati samo redovan studij. Svi studijski odsjeci na Akademiji scenskih umjetnosti traju 4 godine, tj. 8 semestara. Svaka studijska godina čini klasu koju vodi šef klase, nastavnik glavnog stručnog predmeta na toj studijskoj grupi. Glavni cilj svakog odsjeka i klase je stručno-umjetnički i praktični rad (predavanja i vježbe, kolektivni i individualni rad, seminari, radionice, gostovanje umjetnika i pedagoga iz drugih sredina, rad u medijima...itd.). Dosta se pažnje posvećuje i saradnji među studentima svih odsjeka pri ostvarivanju nastavnih zadataka, oslanjajući se na pozitivna iskustva visokoškolskog obrazovanja u oblasti scenskih umjetnosti te razvoja ličnog originalnalnog pristupa i metoda rada.
Praktična nastave se uglavnom ostvaruje na otvorenoj sceni „Obala“ gdje se postavljaju i javne prezentacije ispitnih radova i studentski projekti. Dio praktične nastave se izvodi u saradnji sa sarajevskim pozorišnim, TV i filmskim kućama čime se omogućava ostvarivanje studentskih vježbi i zadataka iz stručno-umjetničkih predmeta (pozorišne predstave i filmovi).
Odsjek za glumu
Odsjek za glumu je najstariji odsjek pri Akademiji i osnovan je 1981. godine. Već krajem 1970-ih godina dešavaju se prvi pokušaji otvaranja Akademije i Odsjeka za glumu, a teatarski umjetnici BiH obraćaju se na brojne adrese u pokušaju da objasne potrebu za osnivanjem te vrste škole. Uskoro profesor Josip Lešić, uz pomoć saradnika, piše Elaborat o potrebi osnivanja ASU i nakon dugo vremena uspijevaju ubijediti tadašnje vlasti da pokrenu otvaranje ove ustanove. U prvu klasu glume primljeno je 8 studenata: Irina Dobnik, Admir Glamočak, Jasmin Geljo, Željko Kecojević, Mladen Nelević, Jelena Čović, Amela Milunović, Minka Muftić. Tadašnji profesorski kadar činili su: Boro Stjepanović, Razija Lagumdžija, Gojko Bjelac, Emir Kusturica, Mladen Materić itd.
Odsjek za režiju
Odsjek za režiju pokrenut je 1989. godine, a zamišljen je kao mjesto na kojem će se izučavati pozorišna, filmska i televizijska režija. Nakon što je usvojen Elaborat o potrebi osnivanja Odsjeka za režiju, angažovani su i profesori: Haris Pašović, Mladen Materić, Zijad Mehić, Marko Babac...U prve dvije generacije studenata primljeni su: Dino Mustafić, Danis Tanović, Pjer Žalica, Srđan Vuletić, Tanja Miletić...a i među današnjim generacijama nalaze se brojna imena koja su se već dokazala kao bitni filmski i pozorišni autori: Ahmed Imamović, Jasmila Žbanić, Elmir Jukić, Alen Drljević, Faruk Lončarević, Damir Janaček...itd.
Odsjek za dramaturgiju
Odsjek za dramaturgiju, pri Akademiji scenskih umjetnosti u Sarajevu, osnovan je ratne 1994. godine. Inicijatori otvaranja novog odsjeka na ASU bili su: prof. dr. Razija Lagumdžija, prof. Marko Kovačević, prof. Dževad Karahasan, prof. Zehra Kreho. Nakon što je sačinjen Elaborat o potrebi osnivanja Odsjeka, te izvršene pripreme za početak rada, održan je i prvi prijemni ispit i primljena prva klasa budućih dramaturga: Almir Imširević, Zoran Mlinarević, Hasan Džafić, Emina Gegić i Lamija Kosović. Danas, bosanskohercegovački dramaturzi, odškolovani na ovom Odsjeku, uspješno rade na televiziji, filmu i radiju, te u pozorištima Sarajeva, Zenice, Mostara i drugih centara u BiH.
Odsjek za produkciju i menadžment u oblasti scenskih umjetnosti
Odsjek za produkciju i menadžment u oblasti scenskih umjetnosti osnovan je 2010. godine, te je u narednoj akademskoj godini upisana i prva generacija studenata. Nastava na odsjeku se izvodi u dva ciklusa, I koji traje 4 godine (240 ECTS) i II ciklusu (60 ECTS) koji traje I godinu. Po završetku studija studenti su osposobljeni za profesionalni rad u domenu produkcije filmova, TV programa svih vrsta, teatra, opere, muzike, novih medija, svih vrsta kulturnih, pa i sportskih događaja, masovnih događaja i eventa, te plasmana projekata na lokalnom i internacionalnom nivou.
Izdavačka djelatnost
Akademija scenskih umjetnosti ima vlastitu izdavačku djelatnost i sada uglavnom objavljuje monografske publikacije u štampanom i elektronskom obliku. Izdavanje časopisa za dramaturgiju Anagnorisis započelo je 2001. godine, no časopis više nije aktivan. Izdavačku djelatnost vodi Izdavački savjet koji djeluje pri Akademiji.
Otvorena scena OBALA
Otvorena scena OBALA je nastala pri Akademiji scenskih umjetnosti u Sarajevu, kao prostor u kojem se odvija nastava, predstavljaju studentski radovi sa ispita režije, glume i dramaturgije, te postavljaju profesionalne pozorišne produkcije i organizuju projekcije filmova. U Pravilniku o radu ASU iz 1985. godine navodi se: Za članove prvog Umjetničkog savjeta Otvorene scene „Obala“, birani su: Emir KUSTURICA (umjetnički rukovodilac), Miroslav MANDIĆ, Mirza IDRIZOVIĆ, Zehra KREHO, Nikola STOJANOVIĆ, Sena MUSTAJBAŠIĆ, Jelena ČOVIĆ i Željko NINČIĆ.
Akademija je osnovana decembra 1981. godine, a u novembru 1984. godine sa radom počinje i Otvorena scena OBALA. Za kratko vrijeme, uz pomoć svojih uposlenika, profesora i studenata, postaje jedno od najzanimljivijih teatarskih mjesta u bivšoj Jugoslaviji. Ostaju pamćene brojne predstave nastale na ovoj sceni: „Audicija“, „ Čudo u Šarganu“, „Ples 80 -ih“, „Tetovirano pozorište“, „Mrešćenje šarana“, „Ćelava pjevačica“, „Dame biraju“, „Ludilo u dvoje“, „Divlje meso“, „Sav taj Jazz“ i dr.
1567. p. n. e.
1567. p. n. e. u temama
Egipat: Kraj Petnaeste, Šesnaeste i Sedamnaeste dinastije, početak Osamnaeste dinastije.
Beta Comae Berenices
Beta Comae Berenices (β Com) je najsjajnija zvijezda u sazviježđu Berenikina kosa. Ona je patuljasta zvijezda glavnog niza a spada i u vizuelne dvostruke zvijezda. Slična je našem Suncu, s tim što je veća i svjetlija. Uprkos tome NASA dosada nije otkrila vansolarne planete u njenoj blizini.
Piknanta
Piknanta (lat. Pycnantha orchioides) je jedina vrsta (monotipskog) roda  Pycnantha iz porodice  Pycnanthaceae, red Asparagales. .
Nogometna reprezentacija Kipra
Nogometna reprezentacija Kipra (Grčki: εθνική ομάδα ποδοσφαίρου Κύπρου) predstavlja Kipar na međunarodnim nogometnim takmičenjima i pod kontrolom je nogometnog saveza Kipra (Grčki: Κυπριακή Ομοσπονδία Ποδοσφαίρου, ΚΟΠ). Domaće utakmice igra na stadionu GSP u Nikoziji. Dosad se nisu uspjeli kvalificirati na svjetsko ili evropsko prvenstvo.
Historija
Prvu međunarodnu utakmicu Kipar je odigrao 23. jula 1949. protiv Maccabi Tel-Aviva u Tel Avivu, koji je završio 3:3, godinu dana nakon što je reprezentacija postala član svjetske krovne organizacije FIFA-e. Sedam dana kasnije sastav je imao svoj prvi zvanični međunarodni ispit, 3:1 poraz protiv Izraela u istom gradu. U novembru 1960. nakon osamostaljenja od britanske vladavine, Kipar je odigrao svoju prvu zvaničnu utakmicu poslije nezavisnosti; 1:1 protiv Izraela, u sklopu kvalifikacija za svjetsko prvenstvo 1962. Rezultatom 3:1 prvu pobjedu Kipar je ostvario protiv [[Nogometna reprezentacija Grčke|Grčke 27. novembra 1963. u prijateljskom susretu. 17. februara 1968. Kipar je ostvario i prvu pobjedu u kvalifikacijama za Evropsko prvenstvo 1974. pobijedivši 2:1 Švicarsku. 1974. reprezentacija ostvaruje jednu od njihovih najpoznatijih pobjeda, pobijedili su Sjevernu Irsku 1:0 u Nikoziji. 12. februara 1983. u sklopu kvalifikacija za Evropsko prvenstvo 1984. Kipar je odigrao 1:1 sa tadašnjim aktuelnim svjetskim šampionima Italijom u Nikoziji, a mjesec dana kasnije isti rezultat ostvaruje i protiv Čehoslovačke. 1989. Kipar je odigrao 1:1 s Francuskom u kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo. Unatoč brojnim pobjedama na domaćem terenu, Kipar je morao pričekati do 1992. gdje ostvaruje prvu gostujuću pobjedu, 2:0 protiv Farskih ostrva. Rezultati u kvalifikacijama također su se znatno poboljšali u to vrijeme. U kvalifikacijama za Evropsko prvenstvo 1996. Kipar je odigrao 1:1 sa braniteljima naslova Danskom. Četiri godine kasnije, propustili su mjesto u baražu za Evropsko prvenstvo za jedan bod; pobjede 3:2 protiv Španije i Izraela i 4:0 nad San Marinom donijele su Kipru 12 bodova, samo jedan bod manje od Izraela koji se plasirao u doigravanje za Evropsko prvenstvo 2000. 15. novembra 2000. Kipar ostvaruje najveću pobjedu u historiji pobijedivši Andoru u Limassolu rezultatom 5:0. U kvalifikacijama za EP 2008 7. oktobra 2006. Kipar je napravio poveću senzaciju, razbivši Republiku Irsku 5:2. Michalis Konstantinou i Constantinos Charalambides su postigli po 2 gola i Alexandros Garpozis jedan. Nedugo nakon toga, 15. novembara 2006. iznenadili su polufinaliste sa prethodnog Svjetskog prvenstva Nijemce, odigravši 1:1 na svom terenu. Sljedeći veći uspjeh bio je pobjeda nad Velsom 13. oktobra 2007. u Nikoziji; rezultat je bio 3:1. Samo četiri dana kasnije, bili su jako blizu historijskom uspjehu protiv Irske u Dublinu, vodili su 1:0 do posljednjeg minuta, međutim Irci su izjednačili, i utakmica je završila 1:1. U kvalifikacijama za Evropsko prvenstvo 2012. 3. septembra 2010. Kipar je odigrao historijsku utakmicu s Portugalom u Portugalu, završilo je 4:4.
Stadion
desno|mini| Kipar - Italija, 6. septembar 2008.
Selektori
Ažurirano: 2. sep. 2014:
NGC 1137
NGC 1137 (također poznat kao IRAS 02514+0245, MCG 0-8-43, PGC 10942 i UGC 2374) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 140 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 2,20 (90 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (53 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 17. oktobra 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.