cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nasilje
Mladež
Mladi koji su doživjeli nasilje imaju koristi od bliskog odnosa s jednom ili više ljudi. Ovo je važno jer žrtve traume moraju imati ljude koji su sigurni i od povjerenja s kojima se mogu povezati i razgovarati o njihovim užasnim iskustvima. Neki mladi nemaju odrasle figure kod kuće ili nekoga na koga mogu računati za zastupanje i utjehu. Škole u lošim naseljima u kojima je rasprostranjeno nasilje među mladima, trebale bi svakom učeniku dodijeliti savjetnike, kako bi dobili redovne smjernice. Pored savjetodavnih/terapijskih sesija i programa, preporučeno je da škole nude mentorske programe, gdje učenici mogu komunicirati sa odraslima koji mogu pozitivno utjecati na njih. Drugi način je kreiranje više programa u susjedstvu, kako bi se osiguralo da svako dijete ima pozitivno i stabilno mjesto za odlazak kada škola nije na nastavi. Mnoga djeca su sada imala koristi od formalnih organizacija koje imaju za cilj da pomognu mentorstvu i da obezbijede sigurno okruženje za mlade, posebno one koji žive u naseljima sa većim stopama nasilja. Ovo uključuje organizacije kao što su Becoming a Man, CeaseFire Illinois, Chicago Area Project, Little Black Pearl i Rainbow House. Ovi programi su osmišljeni da pomognu da se mladima pruži sigurno mjesto za odlazak, da se zaustavi nasilje, nudeći savjetovanje i mentorstvo kako bi se zaustavio ciklus nasilja. Ako mladi nemaju sigurno mjesto za odlazak nakon školskih sati, vjerovatno će upasti u nevolje, dobiti loše ocjene, napustiti školu i koristiti drogu i alkohol. Bande traže mlade koji nemaju pozitivne utjecaje na njihov život i trebaju zaštitu. Zbog toga su ovi programi toliko važni da mladi imaju sigurno okruženje, a ne da pribjegavaju ulici.
Intimni partner
thumb|right|[[Joint Base Myer-Henderson Hall (JBM-HH) – okrugli sto o digitalnom uhođenju, vezama sa nasiljem u intimnim partnerima]]
Nasilje intimnog partnera odnosi se na ponašanje u intimnoj vezi koje uzrokuje fizičku, seksualnu ili psihičku štetu, uključujući fizičku agresiju, seksualnu prisilu, psihičko zlostavljanje i kontrolna ponašanja.
Intimno partnersko i seksualno nasilje imaju ozbiljne kratkoročne i dugoročne fizičke, mentalne, seksualne i reproduktivne zdravstvene probleme/posljedice za/na žrtve i njihovu djecu, te dovode do visokih društvenih i ekonomskih troškova. To uključuje i smrtonosne i nefatalne ozljede, depresiju i posttraumatski stresni poremećaj (PTSP), nenamjerne trudnoće, te seksualno prenosive infekcije – uključujući HIV.
Faktori koji se povezuju sa vršenjem i doživljavanjem nasilja intimnog partnera su nizak nivo obrazovanja, historija nasilja kao počinioca, žrtve ili svjedoka roditeljskog nasilja, štetna upotreba alkohola, stavovi koji prihvataju nasilje kao i bračne nesuglasice i nezadovoljstvo. Faktori povezani samo sa vršenjem nasilja intimnog partnera su višestruki partneri i antisocijalni poremećaj ličnosti.
Nedavna teorija pod nazivom "The Criminal Spin" sugerira obostrani efekat zamajca između partnera koji se manifestira eskalacijom nasilja. Nasilni spin se može javiti i u bilo kojem drugom obliku nasilja, ali u nasilju intimnog partnera dodatnu vrijednost predstavlja obostrano okretanje, zasnovano na jedinstvenoj situaciji i karakteristikama intimnog odnosa.
Primarna strategija prevencije s najboljim dokazima o djelotvornosti nasilja kod intimnih partnera školski je program za adolescente, kako bi se spriječilo nasilje u vezi sa izlascima. Pojavljuju se dokazi o djelotvornosti nekoliko drugih strategija primarne prevencije – onih koje: kombinuju mikrofinansiranje sa obukom o rodnoj ravnopravnosti promoviraju vještine komunikacije i odnosa unutar zajednica, smanjuju pristup i štetnu upotrebu alkohola i promijene kulturne rodne norme.
Seksualno
thumb|Sastanak žrtava [[seksujalno nasilje|seksualnog nasilja u Demokratskoj Republici Kongo]] Seksualno nasilje je bilo koji seksualni čin, pokušaj ostvarivanja seksualnog čina, neželjeni seksualni komentari ili avansi, ili radnje trgovine ljudima, ili na drugi usmjereni način protiv seksualnosti neke osobe upotrebom prisile, od strane bilo koje osobe, bez obzira na njen odnos sa žrtvom, u bilo kojem okruženju. Uključuje silovanje, definirano kao fizički prisilno ili na drugi način prisilno prodiranje u vulvu ili anus penisom, drugim dijelom tijela ili predmetom.
Istraživanja na nivou populacije zasnovana na izvještajima žrtava procjenjuju da je između 0,3 i 11,5% žena prijavilo seksualno nasilje. Seksualno nasilje ima ozbiljne kratkoročne i dugoročne posljedice na fizičko, mentalno, seksualno i reproduktivno zdravlje žrtava i njihove djece, kao što je opisano u odjeljku o nasilju od intimnog partnera. Ako je počinjeno u djetinjstvu, seksualno nasilje može dovesti do povećanog pušenja, zloupotreba droga i alkohola, te rizično seksualno ponašanje u kasnijem životu. Također se povezuje sa vršenjem nasilja i žrtvom nasilja.
Mnogi faktori rizika za seksualno nasilje su isti kao i za nasilje u porodici. Faktori rizika specifični za počinjenje seksualnog nasilja uključuju vjerovanje u porodičnu čast i seksualnu čistoću, ideologije muških seksualnih prava i slabe zakonske sankcije za seksualno nasilje.
Nekoliko intervencija za sprečavanje seksualnog nasilja pokazalo se efikasnim. Školski programi za sprječavanje seksualnog zlostavljanja djece učenjem djece da prepoznaju i izbjegavaju situacije potencijalno seksualnog zlostavljanja vode se u mnogim dijelovima svijeta i izgledaju obećavajuće, ali zahtijevaju daljnja istraživanja. Da bi se postigla trajna promjena, važno je: donijeti zakone i razviti politike koje štite žene; riješiti problem diskriminacije žena i promovirati rodnu ravnopravnost; pomoći da se kultura udalji od nasilja.
Maltretiranje starijih
Maltretiranje starijih osoba je pojedinačna ili ponovljena radnja, ili nedostatak odgovarajuće akcije, koja se javlja u bilo kojoj vezi u kojoj postoji očekivanje povjerenja što uzrokuje štetu ili uznemirenost starijoj osobi. Ovo predstavlja kršenje ljudskih prava i uključuje fizičko, seksualno, psihološku, emocionalnu, finansijsku i materijalnu zloupotrebu, napuštanje, zanemarivanje i ozbiljan gubitak digniteta i poštovanja.
Iako postoji malo informacija o stepenu maltretiranja kod starije populacije, posebno u zemljama u razvoju, procjenjuje se da je 4–6% starijih ljudi u zemljama s visokim prihodima iskusilo neki oblik maltretiranja kod kuće. Međutim, stariji ljudi se često plaše da prijave slučajeve maltretiranja porodici, prijateljima ili vlastima. Podaci o obimu problema u ustanovama kao što su bolnice, starački domovi i druge ustanove za dugotrajnu njegu su oskudni. Maltretiranje starijih može dovesti do ozbiljnih fizičkih povreda i dugotrajnih psihičkih posljedica. Predviđa se da će se maltretiranje starijih povećati jer mnoge zemlje doživljavaju ubrzano starenje stanovništva.
Primijenjene su mnoge strategije kako bi se spriječilo maltretiranje starijih osoba i poduzele mjere protiv njega i ublažile njegove posljedice, uključujući javne i profesionalne kampanje podizanja svijesti, skrining (potencijalnih žrtava i zlostavljača), intervencije podrške negovateljima (npr. upravljanje stresom, njega), usluge zaštite odraslih i grupe za samopomoć. Njihova efikasnost, međutim, do sada nije bila dobro utvrđena.
Ciljano
Nekoliko rijetkih, ali bolnih epizoda atentata, pokušaja atentata i školske pucnjave u osnovnim, srednjim i drugim školama, kao i na koledžima i univerzitetima u Sjedinjenim Državama, dovele su do velikog broja istraživanja o utvrđivanju ponašanja osoba koje su planirale ili izvele takve napade. Ove studije (1995–2002) istraživale su ono što su autori nazvali "ciljano nasilje", opisali "put ka nasilju" onih koji su planirali ili izveli napade i dali prijedloge za policiju i edukatore. Glavna poenta ovih istraživačkih studija je da ciljano nasilje ne "dolazi iz vedra neba".
Svakodnevno
Kao antropološki koncept, "svakodnevno nasilje" može se odnositi na inkorporaciju različitih oblika nasilja (uglavnom političkog nasilja) u svakodnevne prakse. Latinska Amerika i Karibi, regija s najvećom stopom ubistava na svijetu, imali su više od 2,5 miliona ubistava između 2000. i 2017.
Filozofske perspektive
Neki filozofi su tvrdili da je svako tumačenje stvarnosti suštinski nasilno. Slavoj Žižek u svojoj knjizi Nasilje (Violence) naveo da "nešto nasilno je sama simbolizacija stvari". Ontološka perspektiva smatra štetu koju nanosi sama interpretacija svijeta kao oblik nasilja koji se razlikuje od fizičkog nasilja po tome što je moguće izbjeći fizičko nasilje, dok je neko ontološko nasilje svojstveno svakom znanju.
I Foucault i Arendt razmotrili su odnos između moći i nasilja, ali su zaključili da su oni, iako povezani, različiti.
U feminističkoj filozofiji, epistemsko nasilje je čin nanošenja štete nemogućnošću razumijevanja razgovora drugih zbog neznanja. Neki filozofi misle da će to naštetiti marginaliziranim grupama.
Faktori i modeli razumijevanja
Nasilju se ne može pripisati samo zaštitni faktor ili faktor rizika. Obje ove grupe faktora su podjednako važne u prevenciji, intervenciji i tretmanu nasilja u cjelini. CDC navodi nekoliko faktora rizika i zaštite za nasilje među mladima na nivou pojedinca, porodice, društva i zajednice.
S druge strane, individualni zaštitni faktori uključuju netoleranciju prema devijantnosti, veći IQ i GPA, povećanu popularnost i društvene vještine, kao i vjerska uvjerenja. Faktori zaštite porodice uključuju povezanost i sposobnost da se razgovara o problemima s članovima porodice ili odraslima, roditelj/porodica o korištenju konstruktivnih strategija suočavanja i stalno prisustvo roditelja tokom najmanje jednog od sljedećih događaja: prilikom buđenja, prilikom dolaska iz škole, u vrijeme večere ili kada se ide u krevet. Faktori socijalne zaštite uključuju kvalitetne školske odnose, bliske odnose sa nedevijantnim vršnjacima, uključenost u prosocijalne aktivnosti i izloženost školskoj klimi koja je: dobro nadgledana, koristi jasna pravila ponašanja i disciplinske pristupe i angažuje roditelje sa nastavnicima.
Uz mnoge koncepcijske faktore koji se javljaju na različitim nivoima u životima pogođenih, tačni uzroci nasilja su složeni. Za predstavljanje ove složenosti često se koristi ekološki ili socijalno-ekološki model. Sljedeća četverostepena verzija ekološkog modela se često koristi u proučavanju nasilja:
Odgajanje djece
Dok studije koje pokazuju povezanost između fizičkog kažnjavanja djece i kasnije agresije ne mogu dokazati da fizičko kažnjavanje uzrokuje povećanje agresije, brojne longitudinalne studije sugeriraju da iskustvo fizičkog kažnjavanja ima direktan uzročno-posljedični učinak na kasnije agresivno ponašanje. Međukulturalne studije pokazale su da veća rasprostranjenost tjelesnog kažnjavanja djece ima tendenciju da nadalje uzrokuje viši nivo nasilja u društvima. Naprimjer, analiza iz 2005. godine 186 predindustrijskih društava otkrila je da je tjelesno kažnjavanje preovladavajuće u društvima koja su također imala veće stope ubistava, napada i rata. U Sjedinjenim Državama, tjelesno kažnjavanje u kući povezano je s kasnijim nasilnim djelima nad članovima porodice i supružnicima. Američki istraživač nasilja u porodici Murray A. Straus vjeruje da je disciplinsko šamaranje "najzastupljeniji i najvažniji oblik nasilja u američkim porodicama", čiji efekti doprinose u nekoliko velikih društvenih problema, uključujući kasnije nasilje u porodici i kriminal.
Psihologija
Na osnovu ideje o ljudskoj prirodi, naučnici se slažu da je nasilje svojstveno ljudima. Među prapovijesnim ljudima, postoje arheološki dokazi i za tvrdnje o nasilju i miru kao primarnim karakteristikama.
Budući da je nasilje stvar percepcije, kao i mjerljiva pojava, psiholozi su otkrili varijabilnost u tome da li ljudi određene fizičke radnje doživljavaju kao "nasilne". Naprimjer, u državi u kojoj je egzekucija legalizovana kazna, obično ne doživljavaju krvnika kao "nasilnog", iako mogu govoriti, na metaforičniji način, o nasilnom ponašanju države. Isto tako, razumijevanje nasilja povezano je s percipiranim odnosom agresor–žrtva; stoga su psiholozi pokazali da ljudi možda ne prepoznaju odbrambenu upotrebu sile kao nasilnu, čak i u slučajevima kada je količina upotrijebljene sile znatno veća nego u prvobitnoj agresiji.
Koncept normalizacije nasilja poznat je kao društveno sankcionisano ili strukturno nasilje i tema je od sve većeg interesa istraživača koji pokušavaju razumjeti nasilno ponašanje. O tome su opširno raspravljali istraživači u sociologiji, medicinskoj antropologiji,  psihologiji, psihijatriji, filozofiji, i bioarheologiji.
Evolucijska psihologija nudi nekoliko objašnjenja za ljudsko nasilje u različitim kontekstima, kao što su seksualna ljubomora kod ljudi, zlostavljanje djece, i ubistvo (homicid). Goetz (2010) tvrdi da su ljudi slični većini vrsta sisara i da koriste nasilje u specifičnim situacijama. On piše da su "Buss i Shackelford (1997a) predložili sedam adaptivnih problema s kojima su se naši preci stalno suočavali, a koji su mogli biti riješeni agresijom: kooptiranje resursa drugih, odbrana od napada, nanošenje troškova istospolnim suparnicima, pregovaranje o statusu i hijerarhiji, odvraćanje rivala od buduće agresije, odvraćanje bračnog druga od nevjere i smanjenje resursa koji se troše na genetički problematičnu djecu". Goetz piše da se čini da većina ubistava počinje od relativno trivijalnih sporova između nepovezanih muškaraca koji potom eskaliraju do nasilja i smrti. On tvrdi da do takvih sukoba dolazi kada postoji spor o statusu između muškaraca relativno sličnog statusa. Ako postoji velika početna razlika u statusu, onda pojedinac nižeg statusa obično ne nudi nikakav izazov, a ako je izazvan, pojedinac višeg statusa obično ignoriše pojedinca nižeg statusa. Istovremeno, okruženje velikih nejednakosti među ljudima može dovesti do toga da oni na dnu koriste više nasilja u pokušajima da steknu status.
Mediji
Istraživanje medija i nasilja ispituje postoje li veze između konzumiranja medijskog nasilja i naknadnog agresivnog i nasilnog ponašanja. Iako su neki naučnici tvrdili da medijsko nasilje može povećati agresiju, ovo gledište se sve više dovodi u sumnju i u naučnoj zajednici i odbio ga je Vrhovni sud SAD u predmetu Brown protiv EMA, kao i u reviziji nasilja u videoigricama od strane australijske vlade (2010) koja je zaključila da su dokazi za štetne efekte u najboljem slučaju neuvjerljivi, a retorika nekih naučnika nije bila usklađena s dobrim podacima.
Prevencija
Prijetnja i izvršenje fizičkog kažnjavanja je isproban i testiran metod sprječavanja nekog nasilja od početka civilizacije. Koristi se u različitim stepenima u većini zemalja.
Kampanje za podizanje svijesti javnosti
Gradovi i okruzi širom Sjedinjenih Država organiziraju "Mjesece prevencije nasilja" gdje gradonačelnik proglasom ili okrug rezolucijom potiče privatni, društveni i javni sektor da se uključe u aktivnosti koje podižu svijest da nasilje nije prihvatljivo kroz umjetnost (muzika, predavanja i događaji). Naprimjer, koordinatorka Mjeseca prevencije nasilja, Karen Earle Lile u okrugu Contra Costa, Kalifornija – stvorila je Zid života, gdje su djeca crtala slike koje su postavljene na zidove banaka i javnih prostora, prikazujući dječji pogled na nasilje; svjedočili su i kako je to utjecalo na njih, u nastojanju da skrenu pažnju na to kako nasilje utječe na zajednicu, a ne samo na ljude koji su uključeni.
Krivično pravosuđe
Jedna od glavnih funkcija prava je reguliranje nasilja. Sociolog Max Weber izjavio je da država tvrdi da se monopol legitimne upotrebe sile praktikuje unutar granica određene teritorije. Sprovođenje zakona je glavno sredstvo za regulisanje nevojnog nasilja u društvu. Vlade regulišu upotrebu nasilja kroz pravni sistem koji upravlja pojedincima i političkim vlastima, uključujući policiju i vojsku. Civilna društva dopuštaju određenu količinu nasilja, koja se provodi putem policijske moći, kako bi se održalo status quo i zakoni sproveli.
Međutim, njemačka politička teoretičarka Hannah Arendt je primijetila: "Nasilje može biti opravdano, ali nikada neće biti legitimno... Njegovo opravdanje gubi na uvjerljivosti što se više njegov namjeravani kraj povlači u budućnost. Niko ne dovodi u pitanje upotrebu nasilja u samoodbrani, jer opasnost je ne samo jasna nego i prisutna, a cilj koji opravdava sredstva je neposredan." Arendt je napravila jasnu razliku između nasilja i moći. Većina političkih teoretičara nasilje je smatrala ekstremnom manifestacijom moći, dok je Arendt ta dva koncepta smatrala suprotnim.
U 20. stoljeću u djelima democida vlade su možda ubile više od 260 miliona sopstvenog naroda kroz brutalnost policije, pogubljenje, masakr, robovske radne logore, a ponekad i namjernom glađu.
Nasilna djela koja nisu izvršena od strane vojske ili policije i koja nisu u samoodbrani obično se klasifikuju kao zločini, iako nisu svi zločini nasilni. Oštećenje imovine je klasifikovano kao nasilni zločin u nekim jurisdikcijama, ali ne u svim. Federalni biro za istrage (FBI) klasifikuje nasilje koje rezultira ubistvom u krivično ubistvo i opravdano ubistvo (npr. samoodbrana).
Krivičnopravni pristup, mimo pravde i kazne, tradicionalno je naglašavao indicirane intervencije, usmjerene na one koji su već bili uključeni u nasilje, bilo kao žrtve ili kao izvršitelji. Jedan od glavnih razloga zbog kojih se počinioci hapse, procesuiraju i osuđuju je sprječavanje daljih zločina – putem odvraćanja (prijetnja potencijalnim počiniteljima krivičnim sankcijama ako počine zločin), onesposobljavanja (fizičko sprječavanje prestupnika da počine daljnja krivična djela zatvaranjem) i kroz rehabilitaciju (koristeći vrijeme provedeno pod državnim nadzorom za razvoj vještina ili promjenu psihološkog s(as)tava kako bi se smanjila vjerovatnoća budućih prekršaja).
Posljednjih decenija u mnogim zemljama u svijetu, sistem krivičnog pravosuđa se sve više zainteresovao za sprečavanje nasilja prije nego što se dogodi. Naprimjer, veliki dio zajednice i problemski orijentisana policija ima za cilj smanjenje kriminala i nasilja mijenjanjem uslova koji ga podstiču – a ne povećanjem broja hapšenja. Zaista, neki policijski čelnici otišli su toliko daleko da kažu da policija prvenstveno treba da bude agencija za prevenciju kriminala. Sistemi maloljetničkog pravosuđa – važna komponenta sistema krivičnog pravosuđa – u velikoj mjeri su zasnovani na vjerovanju u rehabilitaciju i prevenciju. U SAD-u, sistem krivičnog pravosuđa je, naprimjer, finansirao inicijative u školama i zajednici za smanjenje pristupa djece oružju i podučavanje rješavanja sukoba. Uprkos tome, policija se rutinski primjenjuje protiv maloljetnika. Godine 1974. Ministarstvo pravde SAD-a preuzelo je primarnu odgovornost za programe prevencije delikvencije i osnovalo Ured za maloljetničko pravosuđe i prevenciju delikvencije, koji je podržao program "Nacrti za prevenciju nasilja" na Univerzitetu Colorado Boulder.
Javno zdravstvo
Pristup javnom zdravlju je naučno vođen, populacijski zasnovan, interdisciplinarni, intersektorski pristup zasnovan na ekološkom modelu koji naglašava primarnu prevenciju. Umjesto da se fokusira na pojedince, pristup javnom zdravlju ima za cilj pružiti maksimalnu korist za najveći broj ljudi i proširiti bolju njegu i sigurnost na čitavu populaciju. Pristup javnom zdravstvu je interdisciplinaran, oslanja se na znanje iz mnogih disciplina, uključujući medicinu, sa epidemiologijom, sociologiju, psihologiju, kriminologiju, obrazovanje i ekonomiju. Budući da su svi oblici nasilja višestruki problemi, javnozdravstveni pristup naglašava multisektorski odgovor. Dokazano je iznova i iznova da su zajednički napori iz tako različitih sektora kao što su zdravstvo, obrazovanje, socijalna zaštita i krivično pravosuđe često neophodni da bi se riješili problemi za koje se obično pretpostavlja da su čisto "kriminalni" ili "medicinski". Pristup javnom zdravlju smatra da je nasilje, umjesto da je rezultat bilo kojeg pojedinačnog faktora, rezultat više faktora rizika i uzroka, koji djeluju na četiri nivoa ugniježđene hijerarhije (pojedinac, bliski odnosi/porodica, zajednica i šire društvo) (v. Socijalno-ekološki model).
Iz perspektive javnog zdravlja, strategije prevencije se mogu klasificirati u tri tipa:
Pristup javnom zdravlju je sistematski proces zasnovan na dokazima koji uključuje sljedeća četiri koraka:
U mnogim državama, prevencija nasilja je još uvijek nova ili nova oblast u javnom zdravstvu. Zajednica javnog zdravlja tek je nedavno počela shvatati kakav doprinos može dati smanjenju nasilja i ublažavanju njegovih posljedica. U 1949, Gordon je pozvao da se napori za prevenciju povreda zasnivaju na razumijevanju uzroka, na sličan način kao i napori za prevenciju zaraznih i drugih bolesti. Gomez je 1962, pozivajući se na definiciju zdravlja Svjetske zdravstvene organizacije, izjavio da je očigledno da nasilje ne doprinosi "produženju života" ili "potpunom stanju blagostanja". Definirao je nasilje kao pitanje kojim se stručnjaci za javno zdravlje trebaju pozabaviti i naveo da ono ne bi trebalo da bude primarni domen advokata, vojnog osoblja ili političara.
Međutim, tek u posljednjih 30 godina javno zdravstvo se počelo baviti nasiljem, a tek u posljednjih 15 godina to je učinilo na globalnom nivou. Ovo je mnogo kraći period nego što se javno zdravstvo bavi drugim zdravstvenim problemima uporedive veličine i sa sličnim teškim doživotnim posljedicama.
Globalni javni zdravstveni odgovor na međuljudsko nasilje počeo je ozbiljno sredinom 1990-ih. U 1996, Svjetska zdravstvena skupština usvojila je Rezoluciju WHA49.25 koja je nasilje proglasila "vodećim svjetskim javnozdravstvenim problemom" i zatražio da Svjetska zdravstvena organizacija (SZO) pokrene aktivnosti javnog zdravstva kako bi (1) dokumentovala i okarakterizirala teret nasilja, (2) ocijenila djelotvornost programa, s posebnom pažnjom na žene i djecu i inicijative u zajednici, i (3) promovirala aktivnosti za rješavanje problema na međunarodnom i nacionalnom nivou. Prvobitni odgovor Svjetske zdravstvene organizacije na ovu rezoluciju bio je kreiranje Odjeljenja za nasilje i prevenciju povreda i invalidnost i objavljivanje Svjetskog izvještaja o nasilju i zdravlju (2002).
Slučaj javnog zdravstvenog sektora koji se bavi međuljudskim nasiljem počiva na četiri glavna argumenta:
Geografski kontekst
Nasilje, kako je definirano u rječniku ljudske geografije, "pojavljuje se kad god je moć u opasnosti" i "samo po sebi je lišeno snage i svrhe: ono je dio veće matrice društvenopolitičkih borbi za moć". Nasilje se može podijeliti u tri široke kategorije – direktno nasilje, strukturno nasilje i kulturno nasilje. Ovako definirano i ocrtano, važno je, kako kaže Hyndman, da je "geografija došla kasno u teoretiziranju nasilja" u odnosu na druge društvene nauke. Discipline društvena i ljudska geografija, ukorijenjeno u humanistička, arksistička i feministička potpolja koja su se pojavila nakon ranih pozitivističkih pristupa i naknadnog zaokreta u ponašanju, dugo su se bavile društvenom i prostornom pravdom. Uz kritičke geografe i političke geografe, ove grupe geografa najčešće su u interakciji s nasiljem. Imajući na umu ovu ideju socijalne/prostorne pravde putem geografije, vrijedno je pogledati geografske pristupe nasilju u kontekstu politike.
Derek Gregory i Alan Pred sastavili su utjecajnu uređivanu zbirku "Nasilne geografije: strah, teror i političko nasilje", koja pokazuje kako su mjesto, prostor i pejzaž najvažniji faktori u stvarnim i zamišljenim praksama organizovanog nasilja, kako historijski tako i u sadašnjosti. Očigledno, političko nasilje često daje ulogu državi. Kada "moderne države ne samo da tvrde da imaju monopol nad legitimnim sredstvima nasilja, one također rutinski koriste prijetnju nasiljem za provedbu vladavine prava". Koncepti filozofa Giorgia Agambena stanje izuzetka i homo sacer korisni su za razmatranje u okviru geografije nasilja. Država, u zagrljaju uočene, potencijalne krize (bilo legitimne ili ne) preduzima preventivne pravne mjere, kao što je suspenzija prava (u takvoj klimi, kako pokazuje Agamben, formiranje socijaldemokratske i nacističke vlade može doći do lagera ili koncentracionog logora). Međutim, kada je ova stvarnost in limbo osmišljena tako da postoji "do daljnjeg... vanredno stanje stoga prestaje da se naziva vanjskim i privremenim stanjem činjenične opasnosti i počinje se brkati sa samim pravnim pravilom". Za Agambena, fizički prostor logora "je[st] komad zemlje smješten izvan normalnog pravnog poretka, ali ipak nije samo vanjski prostor". Na nivou tijela, u izvanrednom stanju, osoba je toliko uklonjena iz svojih prava "sudskim postupcima i raspoređivanjem moći" da "nijedno djelo počinjeno protiv njih ne može više izgledati kao zločin"; drugim riječima, ljudi postaju samo homo sacer. Guantanamo Bay također bi se moglo reći da predstavlja fizički vanredno stanje u svemiru i može jednako lahko učiniti čovjeka homo sacer-om.
U 1970-im, genocidi u Kambodži pod Crvenim Kmerima i Pol Potom rezultirali su smrću preko dva miliona Kambodžana (što je bilo 25% stanovništva Kambodže), čineći jedan od mnogih savremenih primjera nasilja koje je sponzorisala država, Oko 14 hiljada ovih ubistava dogodilo se u Choeung Eku, koji je najpoznatiji od logora istrebljenja koji se nazivaju Polja ubijanja. Ubistva su bila proizvoljna; naprimjer, osoba je mogla biti ubijena zbog nošenja naočala, jer se to smatralo asociranjem na intelektualce i samim tim činilo ih neprijateljem. Ljudi su ubijani nekažnjeno jer to nije bio zločin; Kambodžanci su učinjeni homo sacer-om u stanju golog života. Polja ubijanja – manifestacije Agambenovog koncepta logora izvan normalne vladavine zakona – imala su vanredno stanje. Kao dio Pol Potove "ideološke namjere... da stvori čisto agrarno društvo ili zadrugu", on je "razgradio postojeću ekonomsku infrastrukturu zemlje i depopulizirao svako urbano područje". Prisilno kretanje, kao što je ovaj prisilni pokret koji primjenjuje Pol Pot, jasan je prikaz strukturalnog nasilja. Kada su "simboli kambodžanskog društva podjednako poremećeni, društvene institucije svake vrste... su očišćene ili srušene", kulturno nasilje (definisano kao kada se "bilo koji aspekt kulture kao što je jezik, religija, ideologija, umjetnost ili kosmologija koristi za legitimiranje direktnog ili strukturalnog nasilja" ) dodaje se strukturnom nasilju prisilnog kretanja i direktnom nasilju, kao što je ubistvo, na poljima ubijanja. Na kraju, intervenisao je Vijetnam i genocid je zvanično okončan. Međutim, deset miliona nagaznih mina koje su suprotstavljene gerile ostavile 1970-ih nastavljaju stvarati nasilan krajolik u Kambodži. Ljudska geografija, iako je kasno došla na stol za teoretisanje, bavila se nasiljem kroz mnoge objektive, uključujući anarhističku geografiju, feminističku geografiju, marksističku geografiju, političku geografiju i kritičku geografiju. Međutim, Adriana Cavarero primjećuje da, "kako se nasilje širi i poprima nečuvene oblike, postaje teško imenovati u savremenom jeziku". Cavarero predlaže da je, suočavajući se s takvom istinom, mudro ponovo razmotriti nasilje kao "hororizam", odnosno "kao da bi u idealnom slučaju sve...žrtve, umjesto njihovih ubica, trebale odrediti ime". Sa geografijom koja često dodaje zaboravljeni prostorni aspekt teorijama društvenih nauka, umjesto da ih stvara samo u okviru discipline, čini se da bi samorefleksivna savremena geografija današnjice mogla imati izuzetno važno mjesto u ovom trenutnom (re)oslikavanju nasilja, na primjeru Cavarera.
Tokom Rata u Bosni i Hercegovini policija i vojska Republike Srpske počinile su niz nasilnih aktivnosti, uključujući i genocid širom zemlje, koji je kulminirao masakrom u Srebrenici. U presudama Međunarodnog tribunala u Haagu, nasilje nad ženama, uključujući masovna silovanja, po prvi put uvršteno je u oblike ratnog zločina protiv čovječnosti.
Epidemiologija
thumb|Znak koji poziva na zaustavljanje nasilja Od 2010. godine, svi oblici nasilja doveli su do oko 1,34 miliona smrtnih slučajeva u odnosu na oko milion u 1990. Samoubistvo čini oko 883.000, međuljudsko nasilje 456.000 i kolektivno nasilje 18.000 slučajeva, 1990.
Na svaki smrtni slučaj usljed nasilja dolaze brojne nesmrtonosne ozljede. U 2008. godini, preko 16 miliona slučajeva nefatalnih ozljeda povezanih s nasiljem bilo je dovoljno teško da zahtijeva medicinsku pomoć. Pored smrti i povreda, utvrđeno je da su oblici nasilja kao što su maltretiranje djece, nasilje intimnih partnera i zlostavljanje starijih – veoma rasprostranjeni.
Interpersonalno nasilje
Stope i obrasci nasilne smrti razlikuju se od zemlje i regiona. Posljednjih godina, stope ubistava bile su najveće u zemljama u razvoju u potsaharskoj Africi i Latinskoj Americi i na Karibima, a najniže u istočnoj Aziji, zapadnom Pacifiku i nekim zemljama sjeverne Afrike. Studije pokazuju jaku, obrnutu vezu između stopa ubistava i ekonomskog razvoja i ekonomske jednakosti. Siromašnije zemlje, posebno one sa velikim jazom između bogatih i siromašnih, imaju više stope ubistava nego bogatije zemlje. Stope ubistava značajno se razlikuju prema dobi i spolu. Rodne razlike su najmanje izražene kod djece. Za starosnu grupu od 15 do 29 godina, stope kod muškaraca bile su skoro šest puta veće od stope za žene; za preostale starosne grupe, statističke stope kod muškaraca bile su od dva do četiri puta veće nego kod žena.
Istraživanja u brojnim zemljama pokazuju da za svako ubistvo među mladim ljudima od 10 godina do 24 godine, 20 do 40 drugih mladih ljudi dobije bolničko liječenje zbog nasilne povrede.
Oblici nasilja kao što su maltretiranje djece i nasilje od intimnog partnera – veoma su rasprostranjeni. Otprilike 20% žena i 5–10% muškaraca navodi da su bili seksualno zlostavljani kao djeca, dok je 25–50% sve djece izjavilo da su bili fizički zlostavljani. Studija SZO u više zemalja pokazala je da je između 15 i 71% žena izjavilo da su doživjele fizičko i/ili seksualno nasilje od strane intimnog partnera u nekom trenutku svog života.
Historija
Naučni dokazi za ratovanje došli su iz naseljenih, starosjedilačkih zajednica. Neki naučnici tvrde da ljudi mogu imati predispoziciju za nasilje (poznato je da čimpanze, također veliki majmuni, ubijaju članove konkurentskih grupa za resurse poput hrane), stavljajući porijeklo organiziranog nasilja u vrijeme prije modernih naseljenih društava. Međutim, stvarni dokazi sugeriraju da je organizirano, masovno, militarističko ili redovno nasilje čovjeka nad čovjekom izostalo u velikoj većini ljudske vremenske linije, a prvi put je dokumentovano da je započelo tek relativno nedavno u holocenu, epohi koja je započela prije oko 11.700 godina, vjerovatno s pojavom veće gustine naseljenosti zbog sedentizma. Socijalni antropolog Douglas P. Fry piše da su naučnici podijeljeni oko porijekla (uzroka) ovog većeg stepena nasilja – drugim riječima, ponašanja nalik na rat:
Jared Diamond u svojim knjigama Oružje, klice i čelik i Treći čimpanza tvrdi da je porast ratovanja velikih razmjera rezultat napretka tehnologije i gradova-država. Naprimjer, uspon poljoprivrede omogućio je značajno povećanje broja pojedinaca koje je regija mogla održati u odnosu na društva lovaca-sakupljača, omogućavajući razvoj specijalizovanih klasa kao što su vojnici ili proizvođači oružja. thumb|300px|right|Procenat muškaraca poginulih u ratu u osam plemenskih društava (Lawrence H. Keeley, arheolog, [[Rat prije civilizacije)]] U akademskoj zajednici, ideja o miroljubivoj prahistoriji i nenasilnim plemenskim društvima stekla je popularnost sa postkolonijalnom perspektivom. Trend, koji je započeo u arheologiji i proširio se na antropologiju, dostigao je vrhunac u kasnoj polovini 20. vijeka. Međutim, neka novija istraživanja u arheologiji i bioarheologiji mogu pružiti dokaze da nasilje unutar i među grupama nije noviji fenomen. Prema knjizi Bioarheologija nasilja, nasilje je ponašanje koje se nalazi kroz ljudsku historiju.
Lawrence H. Keeley sa Univerziteta Illinois piše u djelu Rat prije civilizacije da je 87% plemenskih društava bilo u ratu više od jednom godišnje, a da se 65% stalno bori(lo). On piše da stopa iscrpljivanja brojnih sukoba iz blizine, koji karakterišu endemski rat, proizvodi stope žrtava do 60%, u poređenju sa 1% boraca, što je tipski za moderno ratovanje. "Primitivno ratovanje" ovih malih grupa ili plemena bilo je vođeno osnovnom potrebom za izdržavanjem i nasilnom konkurencijom.
Fry detaljno istražuje Keeleyjev argument i suprotstavlja se da se takvi izvori pogrešno fokusiraju na etnografiju lovaca i sakupljača u sadašnjosti, čiju je kulturu i vrijednosti infiltrirala moderna civilizacija izvana, umjesto na stvarne arheološke zapise koji se protežu oko dva miliona godina ljudskog postojanja. Fry utvrđuje da su sva sadašnja etnografski proučavana plemenska društva, "samom činjenicom da su ih opisali i objavili antropolozi, bila pod nepovratnim utjecajem historije i modernih kolonijalnih nacionalnih država" i da su "mnoga bila pod utjecajem državnih društava najmanje 5.000 godina".
Relativno miran period od Drugog svjetskog rata poznat je kao Dugi mir.
Bolji anđeli naše prirode
Knjiga Stevena Pinkera iz 2011. godine, The Better Angels of Our Nature, tvrdi da je moderno društvo manje nasilno nego u periodima prošlosti, bilo u kratkom ili dugom obimu od decenija stoljećima ili milenijima.
Steven Pinker tvrdi da se, po svim mogućim mjerama, svaka vrsta nasilja drastično smanjila od antičkih i srednjovjekovnih vremena. Prije nekoliko stoljeća, naprimjer, genocid je bio standardna praksa u svim tipovima ratovanja i bio je toliko uobičajen da se historičari nisu ni potrudili da ga spomenu. Kanibalizam i ropstvo su znatno smanjeni u posljednjih hiljadu godina, a smrtna kazna je sada zabranjena u mnogim zemljama. Prema Pinkeru, silovanje, ubistva, ratovanje i okrutnost prema životinjama doživjeli su drastičan pad u 20. stoljeću. Kritizirane su i Pinkerove analize koje se tiču statističkog pitanja kako mjeriti nasilje i da li ono zapravo opada.
Pinkerovo zapažanje opadanja međuljudskog nasilja odražava rad Norberta Eliasa, koji opadanje pripisuje "civilizacijskom procesu", u kojem država monopolizira nasilje, održava socioekonomske međuzavisnosti ili "figuracije" i održavanje kodeksa ponašanja u kulturi doprinosi razvoju individualnog senzibiliteta, koji povećava odbojnost pojedinaca prema nasilnim djelima. Prema studiji iz 2010, čini se da opada i nesmrtonosno nasilje, kao što su napadi ili maltretiranje.
Neki naučnici se ne slažu s argumentom da se svako nasilje smanjuje, tvrdeći da nisu sve vrste nasilnog ponašanja sada niže nego u prošlosti. Oni sugeriraju da se istraživanja obično fokusiraju na smrtonosno nasilje, često gledaju na stope ubistava smrti usljed ratovanja, ali ignorišu manje očigledne oblike nasilja.
Društvo i kultura
thumb|right|Skulptura u mjestu Petah Tikva, [[Izrael – katanac na iskrivljenoj cijevi poluautomatskog pištolja, sa natpisom "stop nasilju!" na katancu (hebrejski: !די לאלימות)]]
Ekonomski efekti
U zemljama sa visokim nivoom nasilja, ekonomski rast može biti usporen, lična i kolektivna sigurnost narušena, a društveni razvoj otežan. Porodice koje izlaze iz siromaštva i ulažu u školovanje svojih sinova i kćeri mogu biti uništene nasilnom smrću ili teškom invalidnošću glavnog hranitelja. Zajednice mogu biti uhvaćene u zamke siromaštva gdje sveprisutno nasilje i lišavanje čine začarani krug koji guši ekonomski rast. Za društva, podmirenje direktnih troškova zdravstva, krivičnog pravosuđa i odgovora socijalne zaštite na nasilje odvraća mnogo milijardi dolara od konstruktivnije društvene potrošnje. Mnogo veći indirektni troškovi nasilja zbog izgubljene produktivnosti i izgubljenih ulaganja u obrazovanje zajednički su (negativan) faktor za usporavanje ekonomskog razvoja, povećanje socioekonomske nejednakosti i nagrizanje ljudskog i društvenog kapitala.
Willamette (meteorit)
mini|desno|250px|Willamette meteorit izložen u Američkom muzeju historije prirode Willamette meteorit je meteorit od željeza i nikla otkriven u američkoj saveznoj državi Oregon. To je najveći meteorit nađen u SAD-u i šesti po veličini u svijetu. Na mjestu otkrića meteorita nije nađen krater pa se pretpostavlja da je meteorit pao negdje na teritoriji današnje Kanade pa je micanjem ledenih ploča dospio južnije.
Karaketristike
Willamette meteorit teži oko 15,5 tona. Klasifikuje se kao tip III željeznih meteorita, sastavljen od 91 % željeza i oko 8 % nikla, a u tragovima ima kobalta i fosfora. Prosječne dimenzije meteorita su 3,05 m visina, 1,98 m širina i 1,3 m dubina. Karakteristične udubine na meteoritu pretpostavlja se da su rezultat brzog ulaska u atmosferu i kasnijeg uticaja vremenskih prilika.
Uspavljivanje
Medicinska primjena
Uspavljivanje se obično se koristi u manjim hirurškim zahvatima kao što su endoskopija, vazektomija ili stomatologija i rekonstruktivna kirurgija, neke kozmetičke operacije, uklanjanje umnjaka ili  visoke  anksioznosti  pacijenata. Metodi sedacije u stomatologiji uključuju udisanje sedativa  (dušik-oksida), oralno uspavljivanjem i intravensku  (IV) sedaciju. Sedacija udisanjem se također ponekad naziva relativna analgezija. Sedacija se intenzivno koristi u intenzivnoj njezi, tako da pacijenti koji su se održavaju ventilacijom  imaju unutartrahejsku cijev  u   dušniku. Također se može koristiti u dugoročnim snimanjima EEG mozga da pomogne opuštanju  pacijenta.
Rizik
Mogući oblici rizika sedacije su opstrukcija disanja, apnea i hipotenzija, koji nisu rijetki u  i zahtijevaju prisustvo zdravstvenog  osoblja kojE JE  odgovarajuće obučenO za otkrivanje i upravljanje tim problema.
Razine sedacije
Skala sedacije se koristi  u medicinskim situacijama  u kombinaciji za anamnezu u procjeni  tekućeg  stupnja  sedacije pacijenata,  kako bi se izbjegla mogućnost podsedacije (rizik da pacijent doživi bol ili patnju) i  nadsedacije  (rizik od neželjenih efekata,  kao što je suzbijanje disanja, što bi moglo dovesti do smrti). Tipski, nivoi su:
Američko društvo anesteziologa je 2004. odobrilo slijedeće pokazatelje:
U Velikoj Britaniji, duboka sedacija se smatra dijelom spektra opće anestezije, za razliku od sedacije.
Snimanje pacijenta
Prije bilo kakvog korištenja  oralnog metoda sediranja  pacijenta, treba biti učinjeno snimanje stanja ili  probir,  kako bi identificirali mogući zdravstveni  problemi. Prije korištenja sedacije, liječnici pokušavaju identificirati bilo koji od sljedećih faktotra, na osnovu kojih  se odobrava:
Pacijent s bilo kojim od ovih  uvjeta i rizika  moraju biti upućeni  na posebne postupke za smanjivanje rizika od ozljede pacijenta zbog načina umirenja.
Osim gore navedenih mjera opreza, s pacijentima treba obaviti razgovor,  kako bi se utvrdilo da li oni imaju  bilo koji drugi uvjet  koji može dovesti do komplikacija, na liječenju.
Schattenberg (skakaonica)
Schattenbergschanze (od 2004. do 2017. zvanično Erdinger Arena, od 2017. Audi Arena) jest kompleks skijaških skakaonica u njemačkom Oberstdorfu. Smješten je na obližnjoj planini Schattenberg, a sastoji se od pet skakaonica: HS 137, HS 100 (na ovim dvjema održavaju se međunarodna takmičenja), HS 60, HS 30 i HS 20 (skakaonice za trening i mlađe kategorije skakača). Ovdje su održana skakačka takmičenja na svjetskim prvenstvima u nordijskom skijanju 1987. i 2005. Također, ovo je i početna stanica Turneje 4 skakaonice još od njenog prvog izdanja.
NGC 2441
NGC 2441 (također poznat kao IRAS 07460+7308, MCG 12-8-15, PGC 22031 i UGC 4036) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 159 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Žirafa. Najveći prečnik je 2,00 (93 hiljade sg) a najmanji 1,8 uglovnih minuta (84 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 8. augusta 1882. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nasilje
Ekonomski efekti
Pored toga, zajednice sa visokim nivoom nasilja ne obezbjeđuju nivo stabilnosti i predvidljivosti koji su vitalni za prosperitetnu poslovnu ekonomiju. Pojedinci će manje vjerovati da će ulagati novac i trud u razvoj u tako nestabilnim i nasilnim uvjetima. Jedan od mogućih dokaza mogla bi biti studija Batena i Gusta koja je koristila "regicid" kao mjernu jedinicu da bi aproksimirala utjecaj međuljudskog nasilja i prikazala utjecaj visokog međuljudskog nasilja] na ekonomski razvoj i nivo investicija. Rezultati istraživanja dokazuju korelaciju ljudskog kapitala i međuljudskog nasilja.
Godine 2016. Institut za ekonomiju i mir objavio je izvještaj u kojem se procjenjuje ekonomski utjecaj nasilja i sukoba na globalnu ekonomiju; ukupan ekonomski utjecaj nasilja na svjetsku ekonomiju u 2015. procijenjen je na 13,6 biliona dolara u terminu paritet kupovne moći.
Religija i politika
thumb|[[Bartolomejska noć: Masakr francuskih protestanata na dan Svetog Bartolomeja, 1572]] thumb|Talibansko javno premlaćivanje žene
Vjerske i političke ideologije bile su uzrok međuljudskog nasilja kroz historiju. Ideolozi često lažno optužuju druge za nasilje, kao što su drevna krvna osveta protiv Jevreja, srednjovekovne optužbe za bacanje čini čarolija na žene i moderne optužbe za sotonsko ritualno zlostavljanje protiv vlasnika dnevnih centara i dr.
I pristalice i protivnici Rata protiv terorizma 21. stoljeća smatraju ga uglavnom ideološkim i vjerskim ratom.
Vittorio Bufacchi opisuje dva različita moderna koncepta nasilja, jedan "minimalističko poimanje" nasilja kao namjernog čina prekomjerne ili destruktivne sile, drugi "sveobuhvatan koncept" koji uključuje kršenje prava, uključujući dugu listu ljudskih potreba.
Antikapitalisti kažu da je kapitalizam nasilan, da privatna svojina i profit opstaju samo zato što ih brani policijsko nasilje i da je kapitalističkim ekonomijama potreban rat za proširenje. Prema ovom gledištu, kapitalizam rezultira oblikom strukturnog nasilja koje proizlazi iz nejednakosti, štete po životnu sredinu i eksploatacije žena i 'obojenih' ljudi.
Frantz Fanon kritikovao je nasilje kolonijalizma i pisao o protivnasilju "koloniziranih žrtava".
Tokom historije, većina religija i pojedinaca (kao što je Mahatma Gandhi) propovijedali su da su ljudi sposobni da eliminišu individualno nasilje i organizuju društva na čista nenasilna sredstva. Sam Gandhi je jednom napisao: "Društvo organizovano i vođeno na osnovu potpunog nenasilja bilo bi najčistija anarhija." Moderne političke ideologije koje zastupaju slična gledišta uključuju pacifističke varijante voluntarizma, mutualizma, anarhizma i libertarijanizma.
Terence Fretheim piše o Starom zavjetu:
2008 TC3
mini|desno|250px|Završna putanja asteroida 2008 TC3 (privremena oznaka: 8TA9D69) bio je asteroid težak oko 80 tona i prečnika oko 4,1 metra, koji je 7. oktobra 2008. ušao u Zemljinu atmosferu te eksplodirao na visini od oko 37 km iznad Nubijske pustinje u Sudanu. Pronađeno je oko 600 meteorita, ukupne mase 10,5 kg. Mnogi od tih meteorita su spadali u rijetki tip ureilita, koji, između drugih minerala, sadrže i nanodijamante. Bio je to prvi put da je udar asteroida predviđen prije njegovog ulaska u atmosferu kao meteor.
NGC 1095
NGC 1095 (također poznat kao IRAS 02450+0425, MCG 1-8-1, PGC 10566 i UGC 2264) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 295 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,30 (111 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (69 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 11. decembra 1876. godine.
2008 TC3
Otkriće
Asteroid je otkrio Richard A. Kowalski 1,5-metarskim teleskopom Catalina Sky Survey (CSS) na planini Lemmon, sjeverno od Tucsona, Arizona 6. oktobra 2008. u 6:39h (po UTC), 19 sati prije njegovog pada na Zemlju.
NGC 1095
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
2008 TC3
Otkriće
Ovaj asteroid je značajan po tome što je bio prvo takvo nebesko tijelo koje je otkriveno i praćeno prije nego što je došlo do Zemlje. Proces otkrivanja i praćenja objekata u blizini Zemlje, što se u nekim izvorima navodi i kao nadzor Zemlje, je po prvi put stavljen na probu. Sveukupno, obavljeno je 586 astrometrijskih i gotovo isto toliko fotometrijskih opservacija a u procesu su učestvovala 27 amaterska i profesionalna posmatrača. Opservacije su trajale manje od 19 sati i dojavljene su Centru za male planete, koji je objavio 25 elektronskih obavještenja sa novim orbitama tokom 11 sati. Dana 7. oktobra u 1:49h (po UTC), asteroid je ušao u Zemljinu sjenku, što je onemogućilo daljnje opservacije.
Pad
Meteor je ušao u Zemljinu atmosferu iznad sjevernog Sudana u 2:46h UTC (5:46h po sudanskom vremenu) 7. oktobra 2008. godine pri brzini od 12,8 km/s sa azimutom od 281 stepen i upadnim uglom od 19 stepeni u odnosu na lokalni horizont. Eksplodirao je nekoliko desetaka kilometara iznad zemlje uz oslobođenu energiju od 0,9 do 2,1 kt TNT-a iznad udaljenog područja Nubijske pustinje uzrokujući veliku vatrenu loptu odnosno bolid.
"The Times" je objavio da je meteor sijao tako snažno da je osvijetlio nebo poput punog mjeseca, a putnici u avionu koji je letio oko 1.400 km dalje izjavili su da su vidjeli jarko svjetlo.
No Name
No Name ("Bezimeni") je šestočlani sastav iz Podgorice. Na Eurosongu 2005. u Kijevu, No Name su sa pjesmom Zauvijek moja osvojili 7. mjesto za Srbiju i Crnu Goru. Grupu čine: Marko Prentić, Danijel Alibabić, Bojan Jovović, Branko Nedović i Dragoljub Purlija. 2006. 2006. godine se ponovo, iako nije u praksi, prijavljuju na nacionalni izbor za predstavnika SCG na Evroviziji. Na crnogorskom izboru osvajaju 2. mjesto, a na velikom finalu, iz samo njima znanih razloga, žiri iz Crne Gore dodjeljuje sve ocjene 12 No Nameu, dok srbijanskim izvođačima dodjeljuju sve nule. Ovo je dovelo do jednog od najvećih skandala u histroji takmičenja. Zbog strašnog negodovanja publike, ali i protesta nekoliko dana poslije, niko iz SCG nije otišao na Eurosong. Ovo bi ujedno bio zadnji put da se ta zemlja predstavila na Eurosongu jer se nakon toga državna zajednica raspala, a sljedeće godine su nastupile odvojeno gdje je Srbija pobijedila.
Dobrigošće
Dobrigošće su naseljeno mjesto u općini Jablanica, Bosna i Hercegovina.
Nova Hronologija
Nova Hronologija je historijska koncepcija ruskih matematičara Anatolija Fomenka i Gleba Nosovskog. Ovu koncepciju podržao je šahist Gari Kasparov, koji je u razdoblju od 1998 do 2002 g. sarađivao s Fomenkom i Nosovskim da propagirao ideje Nove Hronologije.
Historija Nove Hronologije
Moderna opšteprihvaćena koncepcija historije zasnovana je na radovima Josifa Skaligera, "osnivači savremene hronologije kao nauke".
Isaac Newton dio historije Stare Grčke pomjerio je vremenski naviše u prosjeku za 300 godina bliže nama. Historiju Starog Egipta (koja, u skladu sa danas prihvaćenom verzijom, obuhvata nekoliko hiljada godina, od 3000. godine p. n. e. naviše), Newton je pomjerio naviše i sažeo u vremenski odsječak dužine svega 330 godina: od 946. godine p. n. e. naviše. Pri tome je neke osnovne datume historije Starog Egipta Newton pomjerio naviše za približno 1800 godina. Ali poslije velike diskusije istraživanja Newtona bili su zaboravljeni.