cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Visoko
Osmanlijsko carstvo
Postavši dijelom novog carstva prekinut je način dotadašnjeg razvoja Visokog obzirom da Osmanlije donose novi tip gradnje. Od srednjovjekovnog grada, Visoko će izrasti u naselje osmanskog tipa. U okvirima ovog novog tipa grada historijsku ulogu imao je bosanski namjesnik Ajas-paša koji je u Visokom podigao kompleks građevinskih objekata koji su činili novu urbanu jezgru. 1477. godine Ajas-beg je izgradio hamam, mekteb, vodovod, most na rijeci Bosni i Medresu, te utemeljio vakuf i tekiju nakšibendijskog reda koja i danas postoji.
Kao sjedište nahije nalazilo se isprva u sastavu kadiluka Bobovac (1463 – prije 1470), a potom u sastavu kadiluka Sarajevo sve do 1851., kada je postalo samostalan kadiluk. Prilikom upada Eugena Savojskog 1697. u Bosnu, prije nego će krenuti za Sarajevo, Visoko je opljačkano i zapaljeno.
Salih Sidki Hadžihuseinović
Biografija
Salih Hadžihusejnović rođen je u Sarajevu (u drugim izvorima u Čajniču) 1825. Sin je hadži Husejnov, a unuk Fazlullaha, koji je rodom iz Čajniča. U Sarajevu je završio mekteb, a kasnije Đumišića medresu. Bavio se astronomijom, geografijom i historijom. Napravio je i dva globusa koji se danas čuvaju u muzeju Gazi Husrev-begove biblioteke. Prvobitno je radio kao imam, a kasnije se bavio historijom Bosne i Hercegovine i astronomijom. Nakon osnivanja Gazi Husrev-begove muvekkithane 1859, Hadžihusejnović je izabran za prvog muvekkita (mjerilac vremena) i ovaj posao obavlja narednih 30 godina. Pet godina kasnije postao je bibliotekar u Gazi Husrev-begovoj biblioteci u kojoj je izvršio prvi popis njenog knjižnog i rukopisnog fonda. Dok je obavljao dužnost muvekkita uređivao je Takvime za Bosnu i Hercegovuinu i kalendar u salnamama. Pored historiografije, Muvekkit se bavio i pisanjem poezije. Njegov najpoznatiji rad ove vrste jeste "Carski namjesnici u Bosni", koje se smatra prvim proznim tekstom Bošnjaka na bosanskom jeziku napisan ćirilicom. Ovo djelo je objavljeno u Bosanskom vjestniku, br. 11 i 12, 1867. godine. Bavio se i kaligrafijom i prepisao je djelo Siradžijja. Poznavao je sva tri orijentalna jezika: arapski, turski i perzijski jezik. Imao je dva sina: Akif-efendiju i Huseina. Prvi sin Akif-efendija je bio muvekkit Gazi Husrev-begove džamije i bibliotekar Gazi Husrev-begove biblioteke. Drugi sin Husejn Husni-efendija Hadžihusejnovć Muvekitović je također bio muvekkit u Gazi Husrev-begovoj biblioteci i pisar u Upravi Gazi Husrev-begovog vakufa. Napisao je Bosansko-tursko-perzijsko-arapski riječnik. Husejn je umro 1899. .
Visoko
Austro-Ugarska monarhija
mini|Primjer zgrade građene u pseudo-Maurskom stilu za vrijeme Austrougarske vladavine|alt= Nakon Berlinskog kongresa, Austro-Ugarska je 1878. okupirala čitav Bosanski ejalet. Otpor austrijskoj vojsci je bio kratkotrajan, i trajao nekih 6 sati pod vodstvom Muhameda Hadžijamakovića, a pridružili su im se i pravoslavni Visočani. Konačan otpor je slomljen poslije podne 17. augusta 1878. kada se grupa povlači prema Sarajevu.
Salih Sidki Hadžihuseinović
Biografija
Muvekit je poznat kao autor značajnoga djela "Tarih-i-Bosna" napisanog na turskom jeziku i objavljenoga prvi puta u prijevodu na bosanski kao "Povijest Bosne", 1999. u Sarajevu. Ta veoma opsežna knjiga (u prijevodu preko 1.400 stranica većega formata B5) opisuje historiju Bosne od turskoga osvojenja nadalje, sve do austrijske okupacije 1878. Muvekkit nije kritički historičar modernoga kova, ali je erudicijom, racionalnim pristupom, korištenjem raznorodnih izvora (pisac se služio tekstovima na orijentalnim jezicima, ali i objavljenim radovima u Zagrebu, Beogradu i Sarajevu u njegovo doba) stvorio kompendij. Dotadašnja historiografija o BiH temeljena je skoro isključivo na zapadnim izvorima (Farlatti, Orbini), pa je Muvekkitovo djelo korektiv, što se pokazalo plodotvornim u kasnijim historijskim studijama kada su se rani turski defteri koje je objelodanio turski historičar Omer Lufti Barkan pokazali neprocjenjivim za historiju rane osmanske Bosne.
Visoko
Austro-Ugarska monarhija
U prvim godinama Austrougarske vladavine Visoko nije bitno mijenjalo izgled te je zadržalo karakteristike orijentalnog tipa. Iako se veći broj muslimana tada iselio u Tursku, i dalje je Visoko ostalo pretežno muslimansko mjesto. Nastavljajući bogatu tradiciju iz osmanlijskog perioda i dalje se razvijao kožarski zanat, tako je izvoz kože rastao iz godine u godinu. Dalji razvoj je zaustavio katastrofalni požar koji je izbio 11. novembra 1911. godine. Tom prilikom je izgorjelo preko 450 kuća, dućana i ostalih objekata, što je bilo više od pola grada.
Salih Sidki Hadžihuseinović
Biografija
Iako Muvekkitovo djela ima nemali broj imaginativnih mjesta (napose o staroj prošlosti i prethistoriji, o čemu je pisac nasljedovao nekritične hrvatske historičare poput Orbinija), njegovo djelo je u cjelini monumentalna studija i vrelo obilja informacija koje uprkos objavljivanju i prijevodu još nije steklo mjesto koje zaslužuje u sintetskim historiografskim djelima posvećenima Bosni i Hercegovini. Koliko su se drugi historičari koji su pisali o BiH (Vladimir Corovic, Dominik Mandiić, Krunoslav Draganović, Sima Ćirković) služili njegovim djelom, ostaje tek da se utvrdi. Ušao je u repertoar standardne literature modernih turkologa i orijentalista koji proučavaju uticaj Osmanlija na područja Bosne, Srbije i Hrvatske (Moačanin, Popović).
Umro je 12. marta 1888. godine u Sarajevu i ukopan je u mezarju džamije Vinograd.
Visoko
Drugi Svjetski rat
Nakon pada Jugoslavije, Visoko se našlo pod upravom NDH, i bilo je u sastavu župe Lašva–Glaž (1941–45). Grad su 7. aprila 1945 oslobodili pripadnici 7, 9 i 17. Krajiške brigade iz Desete divizije JNA. Iz Visočke općine 1205 vojnika je učestvovalo u narodno oslobodilačkom ratu, dok ih je 142 poginulo. Poslije rata ustanove i ulice u Visokom su obično dobile imena po ratnim herojima. Tako je škola na Kraljevcu dobila ime po narodnom heroju Ognjenu Prici, a srednja škola je nosila ime Janka Balorde.
Spisak okruga i statutarnih gradova u Štajerskoj
mini|300px|desno|Položaj Štajerske na karti Austrije mini|300px|desno|Politička podjela Štajerske
Spisak okruga i statutarnih gradova u Štajerskoj prikazuje 17 okruga u Štajerskoj, dugoj po velični saveznoj pokrajini Austrije.
Visoko
Drugi Svjetski rat
Danas se 7. april slavi kao dan oslobođenja kada se svake godine upriličava polaganje cvijeća na Spomen kosturnicu borcima NOAR-a. Jevrejsko groblje, udaljeno je 5–6 km od centra grada na putu prema Kiseljaku, u okviru kojeg se nalazi i spomenik palim borcima i jevrejskim žrtvama fašizma u Visokom. Ćeliju KPJ su 1940. godine formirali Džudžo Mehmed - Meho, Meho Patak, Janko Balorda i Himzo Salihbegović. Oni su imali spomen biste koje je napravio kipar Milanović Ranko.
SFR Jugoslavija
mini|Naselje Luke izgrađeno za vrijeme SFRJ, danas najgušće naseljeni dio Visokog.
Spisak okruga i statutarnih gradova u Štajerskoj
Najveći okrug u Austriji je Liezen, kome pripadaju ekspoziture Bad Aussee und Gröbming, koji su formalno sa samostalnom upravom, ali je jedan dio upravnih funkcija ostao u političkoj ovlasti okruga. Prijedlozima političkih partija iz 2011. godine moglo bi doći do ukidanja ekspozitura u okrugu Liezen. Najmanji okrug i jednin statutarni grad u Štajerskoj je Graz, koji je i upravno sjedište okruga Graz-Umgebung.
Visoko
SFR Jugoslavija
Od 1955. Visoko je postalo srez odnosno središte nekoliko današnjih općina: Breza, Fojnica, Ilijaš, Kiseljak, Kreševo i Vareš. U isto vrijeme vrši se nagla industrijalizacija gdje se posebno ističe kožarska, te prehrambena, metalna, tekstilna, trgovinska i građevinska industrija koja je bila u mogućnosti opskrbljavati čitav tadašnji srez te izvoziti u susjedne savezne republike i inostranstvo.
Tadašnja privreda, prema podacima iz 1991. zapošljavala je 88% stanovništva, koja je u 1991. ostvarila ukupan izvoz od 92,5 miliona dolara. Visočka općina je bila najveći izvoznik tekstila i kože u Jugoslaviji, Vitex u tekstilnoj, KTK u kožnoj industriji.
Spisak okruga i statutarnih gradova u Štajerskoj
Po broju stanovnika, najveći je okrug Graz sa 250.000 stanovnika. Najmanje stanovnika ima Okrug Fürstenfeld sa oko 23.000 stanovnika. Najmanji grad Oberwölz nalazi se u okrugu Murau, sa oko 1000 stanovnika.
Visoko
Visoko u Bosanskom ratu
Vanredno stanje na području visočke općine je proglašeno 6. aprila 1992, a istog mjeseca počinje doturanje naoružanja prema Sarajevu. Glavne borbe vođene su na području Čekrčića, dijela općine Visoko koji su bili pod kontrolom VRS-a. Operativna grupa Visoko djelovala je na ratištima u Olovu za vrijeme operacije "Drina 93", a u Bošnjačko-hrvatskom sukobu na ratištima u Fojnici i Varešu.
Spisak okruga i statutarnih gradova u Štajerskoj
Gradovi, općine i primjedbe
70px|desno|[[Grb Štajerske]]
Visoko
Moderna historija
mini|Brdo Grad (također poznato kao [[Visočica (brdo kod Visokog)|Visočica)|alt=]] mini|Ulica Alije Izetbegovića u Visokom.
Visočke piramide su tvrdnja istraživača Semira Osmanagića koja tvrdi da se nedaleko od grada Visokog nalazi više piramida izgrađenih ljudskom rukom u davnoj prošlosti. Istraživanja na lokalitetu počela su 14. aprila 2006. godine. Do 2021. lokaliteti su privukli desetine hiljada turista.
Stanovništvo
thumb|Naselje Kraljevac i Hadži-Murovetova džamija
Administracija
mini|Zgrada Grada u Visokom Predstavničko tijelo Visokog je Gradsko vijeće koje ima ukupno 25 vijećnika. U donošenje odluka od lokalnog značenja uključeni su i građeni putem mjesnih zajednica. U Gradu Visoko formirano je ukupno  26 mjesnih zajednica. Savjet mjesne zajednice ima od 5 do 9 članova, ovisno o broju stanovnika mjesne zajednice. Savjet mjesne zajednice ima: 5 članova u mjesnoj zajednici koja ima do 1.000 stanovnika, 7 članova u mjesnoj zajednici koja ima od 1.000 do 2.000 stanovnika, 9 članova u mjesnoj zajednici koja ima preko 2.000 stanovnika.
Općina Visoko je 1. aprila 2019 administrativno postala grad. To su omogućili zakoni koje je sjednici usvojio većinom glasova Dom naroda Federalnog parlamenta.
Infrastruktura
mini|Visoko je povezano evropskim [[Evropski put E73|autoputem E73, koridor V, ogranak C.]] Zdravstvene usluge na području grada pruža Dom zdravlja Visoko. Dom zdravlja u Visokom izgrađen je 1953. godine. U nekim mjesnim zajednicama na području grada postoje ambulante porodične medicine (MZ Gračanica, MZ Moštre, MZ Poriječani, MZ Buci). Nosilac socijalne zaštite je Javna ustanova "Centar za socijalni rad" Visoko.
Visoko je smješteno uz Evropski put E73 (Autoput A1) koji ga direktno veže sa Zenicom i Sarajevom, a čiji je dio i magistralni put M17. Sa ostalim mjestima povezan je regionalnom cestom R443 (Visoko – Kiseljak – Kreševo – Tarčin). Regionalnom cestom R445 koja prati Autoput A1 moguće je doći do Kaknja i Semizovca, gdje se cesta uključuje na magistralni put M18. Na M18 moguće se uključiti i sa Autoputa A1. Nalazi se uz željezničku prugu Šamac – Sarajevo. U Moštru se nalazi sportski aerodrom.
Javno preduzeće "Visokogas" je zaduženo za opskrbu prirodnog gasa koji je proveden ne većini uže gradske jezgre i nekim okolnim mjesnim zajednicama. Vodovod obuhvata prostor uže urbane zone i pojedinih prigradskih naselja i urbanih područja.
Obrazovanje
mini|Franjevačka klasična gimnazija i Sjemenište u Visokom Zahvaljujući određenim izvorima u kojima su sačuvana imena prepisivača rukopisa koji su prepisivali u Visokom i okolnim mjestima može se zaključiti da je prva visočka medresa osnovana prije 1651. godine. Medresa Ahmed-efendije podignuta je 1838. godine zahvaljujući dobrovoljnim prilozima visočkih muslimana te je iste godine i otvorena. U medresi je bila biblioteka koju je 1840. godine uvakufio Mustafa-paša Babić. Medresa u Visokom je bila tipa niže medrese. Medresa se ponovo aktivira 1992. godine u Čajangradu koja nosi ime po Osman ef. Redžoviću.
Pravoslavna Osnovna škola u Visokom je počela raditi oko 1840. u privatnoj kući. Zgrada škole se počela graditi oko 1857. kada je završena pravoslavna crkva. U toku postojanja nastava se odvijala u dvije zgrade. Prva se nalazila u neposrednoj blizini crkve na brdu zvanom Klisa, a druga veća i uslovnija nalazila se na prostoru današnje Fabrike kožne konfekcije. Škola je radila sve do 1914. godine kada je ukinuta. Osnivanje ruždija u BiH predviđeno je još turskim Zakonom o školstvu od 1869. godine. U Visokom je ruždija otvorena oko 1870., odmah poslije donošenja spomenutog zakona i postojala je sve do 1879.godine. Prestala je sa radom odmah nakon uspostavljanja Austrougarske uprave.
Godine 1881. počela je sa radom Općinska škola u Visokom. Ona je bila smještena u kući Hasan-bega Zečevića. Općinska pučka škola izgrađena je krajem 1885. a konačna dogradnja završena 1886. Školu su pohađala djeca svih konfesija te je ubrzo postala premala, pa ženska djeca ponovo izdvojena i pohađala su "Žensku osnovnu školu" za čije su potrebe ponovo vraćene pod kiriju povoljne kuće. Pripreme za izgradnju škole su počele 1907. godine, intenzivna gradnja krenula je 1909. godine, a 1910. učenici su ušli u novu "veliku školu" na Kraljevcu. Škola na Kraljevcu dograđivana je 1961, 1971, te 1975/76. godine i do 1993. nosila je ime Osnovna škola "Ognjen Prica". Odlukom Općinskog vijeća od 20. januara 1993. škola nosi naziv Osnovna škola "Kulin Ban" Visoko. U samom urbanom području od 1965. godine djeluje i Osnovna škola "Safvet-beg Bašagić", koja je do prve polovine devedesetih godina dvadesetog stoljeća nosila ime "Ahmet Fetahagić", po narodnom heroju Ahmetu Fetahagiću. Na širem području Visokog aktivno je više osnovnih škola i osnovnih područnih škola. U Visokom djeluje i Škola za osnovno muzičko obrazovanje Avdo Smajlović.
Mediji
S nekoliko saradnika Ilhan Dervović 1992. godine pokreće lokalnu Televiziju Visoko. Pored Radija Visoko, koji je radio stanica sa najdužim djelovanjem, bilo je aktivno i više drugih radio stanica, Radio Q, Radio BOR, Radio Naba i druge.
Nacionalni spomenici
Mile su bile kraljevsko stolno i saborno mjesto Velikog rusaga bosanskog, te krunidbeno i grobno mjesto bosanskih kraljeva za vrijeme srednjovjekovne Bosne. Osim toga, u to vrijeme u Milama se nalazio i franjevački samostan, a od 1340. biva središte vikarije. mini|[[Šerefudinova Bijela džamija |alt=]]Arhitektonski značajna Šerefudinova Bijela džamija, djelo je bosanskohercegovačkog arhitekte Zlatka Ugljena. Džamija je sagrađena 1980. godine i dobitnica je više nagrada, a najpoznatija je međunarodna Aga Khanova nagrada za arhitekturu, jedna od najprestižnijih nagrada čija je svrha prepoznavanje izvrsnih arhitektonskih građevina i daljnje ohrabrivanje gradnje u islamskim društvima.
Samostan sv. Bonaventure, je katolički vjerski objekat u Vrhbosanskoj nadbiskupiji i proglašen je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.[1] Nacionalni spomenik se sastoji od zgrade Samostana sa gimnazijom i sjemeništem, pripadajuće crkve i pokretnog naslijeđa koje čini zbirka slika starih majstora. mini|Crkva svetog ProkopijaCrkva svetog Prokopija izgrađena je 1857.[1] ili 1853.[2] je hram Srpske pravoslavne crkve, pripada Dabrobosanskoj mitropoliji te je sjedište Visočke parohije
Muzika
Jedna od najdužih organizovanih muzičkih djelatnosti na području Visokog jeste bila djelatnost Orkestra limene glazbe.
Danas najpoznatiji muzičari iz Visokog su Bartolomej Stanković, pianista sa značajnom međunarodnom reputacijom, te Suad Pašić Paja, jazz saksofonist.
Kulturne manifestacije
Svake godine između jula i augusta u Visokom se održava tradicionalna manifestacija "Visočko ljeto". Sastoji se od dana trgovine, kulture i sporta, u okviru kojih se organizuje tradicionalni oblik prodaje roba široke potrošnje za vrijeme dana trgovine, a različiti sadržaji: pozorišne predstave, filmske projekcije, likovne izložbe, muzički koncerti, sportske manifestacije, revijalne utakmice sportista i sportskih klubova Općine Visoko za vrijeme dana kulture i sporta.
Udruženje građana Ars Tragovi svake godine u mjesecu novembru organizuje kulturnu manifestaciju "Dani Zaima Muzaferije" u čast filmskom, televizijskom, i teatarskom glumcu Zaimu Muzaferiji, koji je živio i radio u Visokom.
Muzeji
mini|Zgrada [[Zavičajni muzej u Visokom|Zavičajnog muzeja u Visokom|alt=]] U Visokom postoji Zavičajni muzej u kome se nalazi brojno kulturno historijsko naslijeđe Visokog, ali i Bosne. Muzej je osnovan 1953. godine, a najveće zasluge pripadaju inicijativnom odboru u kome su bili Vaso Radić, Salko Oruč, Hasan Šahinović, Avdo Čakić i drugi. Prvi kustos muzeja je bio Anton Smodič koji je pokrenuo neke od prvih projekata koji su uključivali katalogiziranje, uređivanje zbirki, prikupljanje materijala i tehničkih crteža i slično.
Vrijednosti koje se nalaze u muzeju su najviše vezane za srednjovjekovnu državu Bosnu gdje se čuvaju mnogi predmeti i dokumenti iz srednjovjekovnog doba, kao i dijelovi ruševina starog grada Visoki. Muzej posjeduje i pomoćni odjel u Goduši – Etno radionicu u kojoj su smješteni primjerci čibučarskog, češljarskog i sviraldžijskog zanata. Fond Zavičajnog muzeja obuhvata muzejsku građu, sastavljenu od oko 2.500 inventarisanih eksponata, dok sama arheološka zbirka broji preko 100.000 fragmenata, prikupljenih sa šireg područja Visokog.
Biblioteke
Od 1946. godine u Visokom djeluje javna ustanova Gradska biblioteka Visoko. Godine 1953. rad biblioteke je znatno unaprijeđen dobivanjem odgovarajućeg smještaja, angažiranjem profesionalnog bibliotečkog radnika Nedžiba Mustagrudića. Knjižnica koja od 1887. godine djeluje pri franjevačkom samostanu Sv. Bonaventure u Visokom, posjeduje knjižnični fond, koji broji oko 50.000 svezaka, pretežno s područja filozofije, historije, književnosti, teologije, itd. Knjižnica posjeduje i izuzetno vrijedna enciklopedijska i leksikografska izdanja, te bogatu kolekciju periodike od 19. stoljeća do danas. Knjižnica je namijenjena nastavnicima Franjevačke klasične gimnazije, njezinim učenicima, ako ne mogu naći neku knjigu u svojim knjižnicama, vremenom je ona proširila krug korisnika na članove Franjevačke provincije Bosne Srebrene, U novije vrijeme otvorena je i za vanjske korisnike, prije svega, naučne radnike, studente, pa i za maturante srednjih škola.
Sport
Organizirano bavljenje sportom i fizičkom kulturom u Visokom počinje otvaranjem konfesionalnih i državnih škola u koje se uvodi i nastavni predmet tjelesni odgoj "gombanje". Osim rukometa i nogometa, najuspješniji sport u Visokom je aeromodelarstvo. Aero klub "Izet Kurtalić" jedan je od najuspješnijih bosanskohercegovačkih aero klubova, a najveće uspjehe ostvario pobjedama na svjetskim prvenstvima u F1B kategoriji 1996. i 1999. godine. Član tog kluba i bivši načelnik Visokog Kenan Jusufbašić bio je osam puta prvak Jugoslavije i 15 puta prvak s klubom "Izet Kurtalić" u Bosni i Hercegovini. Godine 1996. osvojio je zlatnu medalju na Europskom prvenstvu u Italiji. U sklopu reprezentacije BiH osvojio je 1997. i 1999. godine Svjetsko prvenstvo u aeromodelarstvu. Na osnovu tih rezultata proglašen je za najboljeg sportistu godine u Bosni i Hercegovini 1999. godine.
Rukomet
Najuspješniji sport u Visokom je rukomet, gdje je rukometni klub Bosna od svog osnivanja imao značajne rezultate. Klub je proveo 7 sezona u prvoj rukometnoj ligi Jugoslavije, pri tome ostvarujući značajne uspjehe u Kupu Savezne Republike BiH, osvojivši ga 1965, 1968, 1971, i 1982. godine, a do finala Jugoslovenskog Kupa su došli 1965. Najbolji plasman u ligi su ostvarili u sezoni 1974/75 kada su osvojili 4. mjesto. Poslije 1992. godine klub je nastavio sa uspješnim radom, i osvojio ligu Bosne i Hercegovine dva puta, 1997. i 1999. godine, a Kup Bosne i Hercegovine tri puta, 1995, 1998, 2001. Najbolji plasman u evropskim takmičenjima su ostvarili u sezoni 1999/2000 došavši do 1/8 finala EHF Kupa, kada su izgubili od eventualnog prvaka RK Metković ukupnim rezultatom 48-44.
Nogomet
Prva nogometna utakmica u Visokom odigrana je 1923. godine kada se formira i prvi nogometni klub Jadran. 1934. godine formira se i drugi nogometni klub Radnički. 1953. godine dolazi do spajanja ova dva kluba i tako nastaje nogometni klub Bosna. Nogometni klub Bosna je svoje najveće uspjehe doživio osvojivši nogometni Kup Bosne i Hercegovine 1999, kao i Superkup iste godine, u obje utakmice pobijedivši FK Sarajevo. Jedan od sportskih klubova s najdužom tradicijom u Visokom bio je i Fudbalski klub "Zanatlija", no ugašen je 2018. godine.
Privreda
Grad Visoko ima na raspolaganju poslovnu bazu od 3 industrijske zone s potrebnom infrastrukturom: slobodnu zonu Visoko (Topuzovo polje), jednu od 4 slobodne zone u BiH i jednu od najstarijih osnovanih slobodnih zona u BiH i carinski terminal Visoko. Značajne grane privrede u Visokom su kožarsko-tekstilna, poljoprivredna, prehrambena i metaloprerađivačka, i auto-industrijska.
BDP općine Visoko za 1991. po glavi stanovnika je bio za 10% veći od tadašnjeg prosjeka BiH, 88% zaposlenih je radilo u privredi i općina je bila najveći izvoznik tekstila i kože u SRBiH. Pored intenzivnog razvoja industrije i trgovine, značajan doprinos u razvoju općine Visoko je dala poljoprivreda, građevinarstvo, zatim saobraćaj i zanatstvo. Poslijeratni oporavak privrede, koja je doživjela gubitak od skoro 400 miliona KM štete, bio je spor a postotak nezaposlenih visok, ali se do 2014. vremenom smanjivao.
Prema podacima iz 2014. na području grada Visokog posluje 364 privrednih društava i 1.041 samostalni privrednik (fizička lica) koja obavljaju samostalnu privrednu djelatnost. Nosioci privrednog razvoja Općine Visoko su preduzeća iz djelatnosti proizvodnje kože i kožnih proizvoda; proizvodnje, pakovanja i prerade prehrambenih proizvoda; proizvodnje tekstila i tekstilnih proizvoda; proizvodnje građevinskog materijala; te metaloprerađivačke i drvne industrije. Većina preduzeća unutar ovih djelatnosti su izvozna preduzeća. Na području grada Visoko postoje i drugi značajni prerađivački kapaciteti u mesnoj (Industrija mesa Semić, Akova Group - Brovis) i konditorskoj industriji (Rampart, Vispak).
Autoindustrija
Izgrađena je nova fabrika prerade tekstila, gume i kože Prevent koja je 2004. godine investirala preko 5 miliona KM za osposobljavanje proizvodnje. Fabrika Preventa smještena na Slobodnoj Zoni u Visokom trenutno upošljava preko 1500 radnika i pravi kožne i tekstilne presvlake za sve glavne proizvođače u automobilskoj industriji u Evropi, uključujući proizvođače automobila kao što su Volkswagen, Audi, Škoda, Seat, BMW, PSA grupacija, Renault, Opel. Broj proizvedenih kožnih autopresvlaka je dostigao 20 miliona, zaključno sa oktobrom 2018. godine. Prevent je kontinuirano najveći izvoznik u čitavoj Bosni i Hercegovini. Prema podacima iz 2014, učešće u ukupnom izvozu Zeničko-dobojskog kantona iznosi 32,21%.
Mesna industrija
U BiH je prisutna tradicija proizvodnje suhomesnatih proizvoda među kojima posebno mjesto zauzimaju suho meso i sudžuk koji dolaze sa područja grada Visokog, a tradicija proizvodnje traje od sredine 1750-tih godina. Visočka pečenica je trajni suhomesnati proizvod za koji je udruženje mesoprerađivača s područja grada Visoko "ViPS" (Visočka pečenica i sudžuka) podnijelo zahtjev prema Agenciji za sigurnost hrane Bosne i Hercegovine za dodjelu oznake geografskog porijekla za Visočku pečenicu. U Visokom je zaključno sa 2020. godinom bilo 45 registrovanih zanatskih prerađivača mesa. Postala je geografski zaštićeni proizvod 5. juna 2020. mini|Zgrada na desnoj strani slike je bila vlasništvo danas nefunkcionalne firme Velepromet iz vremena socijalističkog samoupravljanja|alt=
Poljoprivreda
Najkvalitetnije poljoprivredno zemljište nalazi se uz dolinu rijeke Bosne i Fojnice, te njihovih pritoka (gornje i donje moštransko, dobrinjsko i radovljansko podruĉje). Grad Visoko ima oko 0,22 hektara poljoprivrednog zemljišta po glavi stanovnika. U Zeničko-Dobojskom kantonu, grad Visoko se nalazi u samom vrhu kada je riječ o proizvodnji krompira, paprike, lucerke i graha. Plodna ravnica u slivu rijeke Bosne na području Moštra poznata je po uzgajanju kvalitetne paprike.
Turizam
Prema tvrdnjama Semira Osmanagića na području Visokog nalazi se pet piramida. U 2006. godini ti arheološki lokaliteti piramida su privukli preko 200.000 turista. Sve veći broj turista je poboljšao kvalitet turističke infrastrukture, tako da Visoko u svom centru ima Turist info pult, a zahvaljujući saradnji Fondacije sa gradskim, kantonalnim i federalnim vlastima pristupilo se sistematskom rješavanju turističke infrastrukture: asfaltiranju puteva, izgradnji zaobilaznice da bi bila formirana pješačka zona ispred tunela Ravne (koja je otvorena u martu 2019.), pravljenju parking prostora, otpočinjanju rada na novom Regulacionom planu za kompleks Ravne, itd. Grad je u 2018. uložio 500.000 KM u razvoj turizma.
Prerada kože
mini|Stara Kožara u VisokomStari način proizvodnje kože u Visokom trajao je s manjim izmjenama i sticanjem rutine i iskustva tokom cijelog perioda Osmanlijske vladavine. Isti način je zadržan i dolaskom Austrougarske monarhije, da bi tek poslije Prvog svjetskog rata došlo do savremenijeg i modernijeg načina prerade kože u gotove proizvode kao što su odjevni i obučarski. U 1928. pored stare tabhane je podignuta moderna radionica za doradu raznovrsnije gotove kože. U tom periodu počinju se upotrebljavati sredstva za štavu i obradu koža kao i mehanizacija u vidu strojeva. 1929. godine formirana je "Stručno-zanatsko-kožarska škola Visoko", gdje su se školovali budući kadrovi za kožarsku industriju. Ova škola bila je glavna kožarska sa cijelu tadašnju Jugoslaviju, pa su se u njoj školovali učenici iz svih dijelova države. Nastavljajući bogatu tradiciju iz osmanlijskog perioda i dalje se razvijao tabački zanat, tako je izvoz kože rastao, tako je u zadnjim godinama Austrougarske vlasti bilo obrađivano 20.000 goveđih i 60.000 ovčjih i kozijih koža, a opančari su izrađivali milion pari opanaka. Visočka općina je bila najveći izvoznik kože u SFR Jugoslaviji. Danas je jedna tabačka stupa historijski eksponat koji se nalazi na mjestu Zavišajnog muzeja. Predstavlja jedinu sačuvanu tabačku stupu na Balkanu.
NGC 3769
NGC 3769 (također poznat kao Arp 280, MCG 8-21-76, PGC 35999 i UGC 6595) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 34 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 2,90 (29 hiljada sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (9 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 5. februara 1788. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 2098
IC 2098 (također poznat kao IRAS 04482-0530, MCG -1-13-18 i PGC 16144) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 129 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 2,10 (79 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (11 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Isaac Roberts 17. februara 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Svjetska baština u Azerbejdžanu
Azerbejdžan je članica UNESCO-a od 16. decembra 1993. Na spisku Svjetske baštine sa područja Azerbejdžana nalaze se tri spomenika: Stari grad (Baku), Nacionalni park Gobustan i Historijski grad Šaki
UNESCO (eng.: United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization; Organizacija Ujedinjenih naroda za obrazovanje, nauku i kulturu) je organizacija u sastavu Ujedinjenih nacija, osnovana 16. novembra 1945. godine. Svjetska baština je organizacija u sklopu UNESCO-a koja se sastoji od "Svjetske kulturne baštine" i "Svjetske prirodne baštine". Trenutno (2022. god.) se na spisku Svjetske baštine nalazi 1.154 spomenika u 165 država članica UNESCO-a.
Sva dobra na UNESCO-vu listu dolaze ako ispunjavaju barem jedan od deset kriterija. Kriteriji od i do vi su kulturni, dok su od vii do x prirodni.
NGC 607
NGC 607 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Kit. Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 23. augusta 1855. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gabrje pri Jančah
mini|280px|Gabrje pri Jančah, panorama Gabrje pri Jančah su naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Ljubljana, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu grada Ljubljane, odn. stare općine Moste–Polje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Gabrje pri Jančah su imale 112 stanovnika.
Napomena: ''U 1869. i 1880. iskazivano pod imenom Gaberje, od 1890. do 1910. Gabrije, a do 1953. pod imenom Gabrje.''
Montana
Montana je savezna država koja se nalazi u sjeverozapadnom dijelu SAD kod Stjenovitih planina. Trećinu površine Montane, prema zapadu pokrivaju brojni planinski lanci. Manji, izolovani lanci planina leže na drugoj trećini teritorije ove zemlje, što u zbiru daje 77 planina (koje pripadaju planinskoj oblasti Rocky Mountains). Ova geografska posebnost je dala ime državi Montana, od španske riječi montaña (planina).
Montana ima nekoliko neformalnih nadimaka, uključujući: "Država blaga" i "Zemlja velikog neba"; te slogane kao "Zemlja blještavih planina" i (nešto moderniji) "Posljednje najbolje mjesto". Montana je četvrta savezna američka država po veličini, međutim tek je četrdeset četvrta po broju stanovnika, što je dovodi na treće mjesto američkih država s najmanjom gustinom stanovništva. Ekonomija se uglavnom bazira na uslugama, stočarstvu, proizvodnji pšenice, rudarstvu (ugalj i nafta) na istoku, te sječi šume, turizmu i rudarstvu na zapadu. Milioni turista godišnje posjećuju Nacionalni park Glacier, mjesto "Bitke na Malom Bighornu" i tri (od ukupno pet) ulaza u Nacionalni park Yellowstone.
Zemljište je planinsko i prerija je ostalo. Klima je planinska i umjerena. Površina je oko 381.154 km2. Stanovništvo je oko jedan milion. Od poljoprivrede uzgaja se: pšenica, ječam, zob i krompir. Industrija je hemijska, nafta i metalurgija. Poznata po borbi između Indijanaca i Amerikanaca. Montana je savezna država od 1889 godine.
Letjelica
Letjelica je mašina koja ima mogućnost letjeti zahvaljujući međusobnom dejstvu sa zrakom, gdje se suprotstavlja sili gravitacije bilo da koristi statičko ili dinamičko podizanje aeroprofila,. U nekim slučajevima koristi i potisnu snagu sa mlaznog motora. Česti primjeri letjelica su avion, helikopter, cepelin, zračna jedrilica i balon na vrući zrak.
Ljudska aktivnost koja se bavi letjelicama naziva se avijacija. Letjelicama s posadom upravlja pilot, ali bespilotna letjelica može biti daljinski upravljana ili samo-upravljana od strane računara. Letjelice mogu biti podijeljene prema različitim kriterijima, kao što su: način podizanja, propulzija letjelice, upotreba i sl.
Historija
Tehnike pravljenja letjelica i priče o ljudskim letovima idu unazad vijekovima, ipak prvo ljudsko uzlijetanje – i sigurno slijetanje – u savremenom dobu bilo je ono sa balonima na vrući zrak koji su razvijeni u 18. vijeku. Oba svjetska rata dovela su do velikih tehničkih dostignuća. Posljedično, historija letjelica može se podijeliti u pet vremenskih etapa:
Aerostati (lakši od zraka)
thumb|left|[[Balon na vrući zrak]] Aerostati koriste potisak kako bi lebdili u zraku na isti način kao što brodovi plove na vodi. Imali su jednu ili više velikih plinskih vreća ili kupola, koje su bile ispunjene plinom relativno niske gustoće kao što su helij, vodik ili vrući zrak, koji imaju manju gustoću od okolnog zraka.
Mali baloni na vrući zrak koji se još zovu i nebeski fenjeri prvi put su izumljeni u drevnoj Kini u 3. vijeku p.n.e. Korišteni su uglavnom tokom kulturnih proslava i predstavljali su još jednu vrstu letjelica za letenje. Prva vrsta letjelica su bili zmajevi, koji su prvi put izumljeni u drevnoj Kini prije 2000 godina (u vrijeme vladavine dinastije Han).
thumb|Zračni brod [[USS Akron (ZRS-4)|USS Akron iznad Manhattana 1930-ih godina]] balon je bio originalno svaki aerostat, dok je termin zračni brod korišten za velike, snažne dizajne letjelica – često sa fiksnim krilima. Godine 1919, zabilježeno je da Frederick Handley Page da "brodove u zraku," sa manjim putnika oslovljava kao "zračne jahte." U 1930-im, veliki interkontinentalni leteći brodovi također su zvani "brodovima zraka" ili "zračnim brodovima". – iako još nijedan nije izgrađen. Pojavom balona s pogonom, koji se zove dirižabl, a kasnije i čvrstih trupova koji omogućavaju veliko povećanje veličine, počeli su mijenjati način na koji su ove riječi korištene. Izgrađeni su ogromni pogonski leteći uređaji, koji su karakterisani vanjskim okvirom i odvojenom aerodinamičkom kožom oko gasnih vreća. Cepelin su najveći i najpoznatiji. Još uvijek nije bilo letjelica s fiksnim krilima ili nerigidnih balona dovoljno velikih da bi se nazvali zračnim brodovima, tako da je "zračni brod" postao sinonim za ove letjelice. Zatim je nekoliko nesreća, kao što je Hindenburgska katastrofa 1937. godine, dovelo do prekida u proizvodnji ovih zračnih brodova. Danas je "balon" bespogonski aerostat, a "zračni brod" je s pogonom.
Pogonski, upravljački aerostat nativa se dirižabl. Ponekad se ovaj termin koristi za nerigidne balone, a ponekad dirižabl balon se koristi za definisanje zračnog broda (koji može biti rigidan ili nerigidan). Nerigidni dirižabli su okarakterisani umjereno aerodinamičkom gasnom vrećom sa stabilizirajućim perajama na leđima. Ovi su uskoro postali poznati kao blimpovi. Tokom Drugog svjetskog rata, ovaj oblik je široko preuzet za privezne balone; u vjetrovitom vremenu, ovo smanjuje napon na konopcu i stabilizira balon. U modernim vremenima, bilo koji dirižabl ili zračni brod naziva se blimp, iako blimp može biti bespogonski i pogonski.
Aerodini (teži od zraka)
Letjelice teže od zraka, kao što su avioni, moraju naći način da guraju zrak ili drugi gas ispod, tako da ta reakcija uzrokuje (prema Newtonovim zakonima kretanja) guranje letjelice prema gore. Ovo dinamičko kretanje kroz zrak je korijen termina aerodinamik. Postoje dva načina da se proizvede dinamički pomak: aerodinamičko podizanje, i pogonsko dizanje u obliku potiska motora.
Aerodinamičko podizanje sa krilima je najčešći, sa fiksnim krilima koja se drže u zraku zbog pomjeranja krila naprijed, i rotokopter koji obrće rotore u obliku krila koji se ponekad zovu rotirajuća krila. Krilo je ravna, horizontalna površina, često na poprečnom presjeku u obliku aeroprofila. Da bi letio, zrak mora proticati ispod krila i praviti dizanje. Fleksibilno krilo je krilo napravljeno od tkanine ili tankon pločastog materijala, koji je obično rastegnut preko čvrstog okvira (rešetke). Zmaj vezan je za zemlju i oslanja se na brzinu vjetra preko krila, koja mogu biti fleksibilna ili kruta, fiksna ili rotirajuća.
Sa pogonskim podizanjem, letjelica usmjerava svoj potisak motora vertikalno prema dolje. V/STOL letjelica, kao što je Harrier Jump Jet i F-35B uzlijeću i slijeću vertikalno koristeći princip pogonskog podizanja i prelazi na aerodinamičko podizanje u stalnom letu.
Fiksna krila
thumb|[[Airbus A380, svjetski najveći putnički avion.]]
Preteča letjelica fiksnih krila jeste zmaj. Dok se letjelica sa fiksnim krilima oslanja na brzinu naprijed da kreira protok zraka preko krila, zmaj je vezan za zemlju i oslanja se na vjetar koji piše preko njegovih krila da omogući let. Zmajevi su prva vrsta letjelica koja je letjela, i izumljeni su u Kini oko 500. godine p.n.e. Većina aerodinamičkih istraživanja urađena je sa zmajevima prije nego se testiralo letjelice, zračne tunele i prije nego su modelarski programi bili dostupni.
Prva letjelica teža od zraka koja je bila u mogućnosti kontrolirati slobodan let bila je jedrilica. Jedrilicu je dizajnirao George Cayley sa pravom posadom, kontrolisanim letom 1853. godine.
Praktičnu, pogonjenu, letjelicu fiksnih krila (avion) izumili su Wilbur i Orville Wright. Osim metode propulzije, letjelcia fiksnih krila ima generalno karakteriziranu svoju konfiguraciju krila. Najvažnije karakteristike su:
Letjelica sa promjenljivim krilima može izmijeniti konfiguraciju krila tokom leta.
Leteće krilo ne posjeduje trup, mada može imati male bistere ili ljuske. Suprotno ovome je tijelo za podizanje, koje nema krila, mada može imati male stabilizirajuće i kontrolne površine.
Vozila s utjecajem efekta zemljine površine ne smatraju se letjelicama. One "lete" efikasno blizu površine zemlje ili vode, kao konvencionalne letjelice ttokom polijetanja. Primjer je ruki ekranoplan (nadimak "Čudovište Kaspijskog jezera"). Letjelice s ljudskim pogonom također zavise od efekta zemlje kako bi ostale u zraku sa najmanje trošenja snage pilota, ali ovo je zbog toga što imaju manjak snage—faktički, trup aviona ima mogućnost letenja visočije.
Rotokopter
thumb|[[Žirokopter]]
Valentinovo
mini|Drvo ukrašeno za Valentinovo mini| mini| Valentinovo ili dan svetog Valentina, obilježava se 14. februara kao Dan zaljubljenih. U Sjevernoj Americi, Evropi, kao i u drugim dijelovima svijeta to je tradicionalni dan kad zaljubljeni jedni drugima izražavaju ljubav putem ljubavnih pisama, cvijećem i poklonima. Valentinovo je dobilo ime po svetom Valentinu, zaštitniku zaljubljenih, koji je bio episkop i mučenik, a živio je u 3. vijeku. Pogubljen je 269. odrubljivanjem glave u doba kad je Rimskim Carstvom vladao car Klaudije II.
Letjelica
Rotokopter
Rotokopter, ili letjelica s rotirajućim krilima, koristi obrtni rotor s lopaticama od aeroprofila (rotirajuće krilo) da omogući podizanje. Ovi tipovi su helikopter, žirokopter i različiti hibridi kao žirodin.
Helikopteri imaju rotor kojeg pokreće motor. Rotor gura zrak prema dolje praveći podizanje. Naginjanjem rotora naprijed, donji protok se naginje unazad, praveći potisak za let naprijed. Neki helikopteri imaju više od jednog rotora i nekoliko imaju rotore s gasnim mlaznicama na vrhovima.
Žirokopteri imaju bespogonske rotore, sa odvojenim elektranama koje daju potisak. Rotor je naget unazad. Kako se žirokopter pomjera unaprijed, zrak puše prema gore preko rotora, okrećući ga. Ovo obrtanje povećava brzinu protoka zraka preko rotora, da omogući podizanje. Žirozmaj je bespogonski žirokoopter, koji se vuče da da brzinu naprijed ili se privezuje na nepomični anker u jakom vjetru za letenje zmaja.
Ciklokopteri rotiraju krila oko horizontalne ose.
Hibridni rotokopteri imaju krila koja omogućavaju neka ili sve vrste podizanja u letu naprijed. Oni se danas dijele na tip s pogonskim podizanjem a ne kao rotokopter. Nagibni rotor (kao što je V-22 Osprey), nagibno krilo, tailsitter, i koleokopter letjelice imaju svoje rotore/propelere horizontalne za vertikalan let i vertikalne za let naprijed.
Vanjski linkovi
Historija slajdovi Life magazina Informacije
Poljice Čičevo (Trebinje)
Poljice Čičevo je naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina.
Hormon
mini|desno|200px|Epinefrin Hormoni (grčki ορμόνη, od riječi horman, hormanus - pokrenuti, probuditi) su klasa signalnih molekula u višećelijskim organizmima koji se šalju u udaljene organe složenim biološkim procesima da regulišu fiziologiju i ponašanje. Hormoni su potrebni za pravilan razvoj životinja, biljaka i gljiva. Zbog široke definicije hormona (kao signalnog molekula koji djeluje daleko od mjesta proizvodnje), brojne vrste molekula mogu se klasificirati kao hormoni. Među supstancama koje se mogu smatrati hormonima su eikozanoidi (npr. prostaglandini i tromboksani), steroidi (npr. estrogen i brasinosteroid), derivati aminokiselina (npr. epinefrin i auksin), proteini ili peptidi (npr. insulin i CLE peptidi) i gasovi (npr. npr. etilen i dušikov oksid). Svoju funkciju ostvaruju u ciljnim tkivima posredstvom specifičnih receptora koji su najčešće locirani na ćelijskoj membrani iako postoje tipovi receptora lociranih intraćelijski. Sinteza hormona je najčešće pod neuralnom kontrolom ili pod kontrolom samog hormona po principu povratne informacije. Nedostatak ili nefunkcionalnost sintetiziranih hormona (promjene u strukturi genetski determinisane) dovodi do patoloških stanja u organizmu koji se mogu manifestirati kliničkim slikama različite težine pa i smrtnim ishodom. Danas postoji niz supstitucionih terapija kojima se nadoknađuje aprodukcija ili hipokoncentracija pojedinih hormona u organizmu.
Hormoni se koriste za komunikaciju između organa i tkiva. Kod kičmenjaka, hormoni su odgovorni za regulaciju raznih fizioloških procesa i aktivnosti ponašanja kao što su probava, metabolizam, disanje, senzorna percepcija, san, izlučivanje, laktacija, izazivanje stresa, rast i razvoj, kretanje, reprodukcija i manipulacija raspoloženjem. U biljkama, hormoni moduliraju gotovo sve aspekte razvoja, od klijanja do starenja.
Hormoni utiču na udaljene ćelije vezujući se za specifične proteine receptora u ciljnoj ćeliji, što dovodi do promjene u funkciji ćelije. Kada se hormon veže za receptor, to rezultira aktivacijom puta transdukcije signala koji tipično aktivira transkripciju gena, što rezultira povećanom ekspresijom ciljnih proteina. Hormoni također mogu djelovati na negenomske puteve koji sinergiraju sa genomskim efektima. Hormoni rastvorljivi u vodi (kao što su peptidi i amini) uglavnom deluju na površinu ciljnih ćelija putem sekundarnih glasnika. Hormoni topivi u lipidima (kao što su steroidi) općenito prolaze kroz plazma membrane ciljnih stanica (i citoplazmatskih i nuklearnih) da djeluju unutar njihovih jezgara. Brasinosteroidi, vrsta polihidroksisteroida, su šesta klasa biljnih hormona i mogu biti korisni kao lijek protiv raka koji reaguju na endokrini sustav da izazovu apoptozu i ograniči rast biljaka. Uprkos tome što su rastvorljivi u lipidima, oni se ipak vežu za svoj receptor na površini ćelije.
Kod kičmenjaka, endokrine žlijezde su specijalizovani organi koji luče hormone u endokrini signalni sistem. Lučenje hormona se javlja kao odgovor na specifične biohemijske signale i često je podložno negativnoj povratnoj regulaciji. Na primjer, visok šećer u krvi (koncentracija glukoze u serumu) potiče sintezu insulina. Insulin tada djeluje na smanjenje razine glukoze i održavanje homeostaze, što dovodi do smanjenja razine insulina. Nakon sekrecije, hormoni rastvorljivi u vodi se lako transportuju kroz cirkulatorni sistem. Hormoni rastvorljivi u lipidima moraju se vezati za glikoproteine plazme nosače (npr. globulin koji vezuje tiroksin (TBG)) da bi formirali komplekse ligand-protein. Neki hormoni, poput insulina i hormona rasta, mogu se otpustiti u krvotok već potpuno aktivni. Drugi hormoni, zvani prohormoni, moraju se aktivirati u određenim ćelijama kroz niz koraka koji su obično strogo kontrolirani. Endokrini sistem luči hormone direktno u krvotok, obično preko fenestriranih kapilara, dok egzokrini sistem luči svoje hormone indirektno kroz kanale. Hormoni s parakrinom funkcijom difundiraju kroz intersticijske prostore do obližnjeg ciljnog tkiva.
Biljkama nedostaju specijalizovani organi za lučenje hormona, iako postoji prostorna distribucija proizvodnje hormona. Na primjer, hormon auksin proizvodi se uglavnom na vrhovima mladih listova i u vršnom meristemu izdanaka. Nedostatak specijaliziranih žlijezda znači da se glavno mjesto proizvodnje hormona može mijenjati tokom života biljke, a mjesto proizvodnje ovisi o starosti biljke i okolini.
Ruža
Ruža rod je drvenastih biljaka iz familije Rosaceae. Uzgaja se zbog lijepih mirisnih cvjetova i do danas postoje mnogi hibridi i kultivari ruža koji se međusobno razlikuju po boji i izgledu cvijeta, mirisu i postojanju trnova. Postoji veliki broj divljih ruža, čiji se plod (šipak, šipurak) bogat vitaminom C koristi u ishrani i za pripremu čajeva. Ružu nazivaju i kraljicom cvijeća. Ružine latice sadrže eterična ulja, tanine, šećer, limunsku, jabučnu, vinsku i ćilibarnu kiselinu te niz aromatičnih djelotvornih tvari. mini|lijevo Ruža se pored svoje ljepote i mirisa kao ukrasno cvijeće koristi i u: kozmetici, medicini i kulinarstvu. U kozmetici kao razni mirisi ruževa za usne. U medicini kao dio u lijeku. U kulinarstvu kao proizvod pod imenom ružina vodica.
Stuart (dinastija)
Dinastija Stuart je bila škotska, a kasnije i engleska i irska, te naposljetku britanska kraljevska dinastija. Prvobitno nazvana Stewart, ime dinastije je galicizirano za vrijeme boravka Marije Stuart u Francuskoj.
Godine 1603. umire Elizabeta I, kraljica Engleske, ne ostavivši potomke. Kako je ona bila posljedni Tudor, a njen najbliži srodnik, škotski kralj Jakov VI, sin njene tetke Margarete Tudor, Stuarti su zasjeli i na englesko-irski tron.
Krune Engleske i Škotske Stuarti će nositi sve do 1707. godine, kada se Škotska i Engleska i parlamentarno ujedinjuju u kraljevinu Veliku Britaniju. Prvi, jedini i posljednji Stuart na britanskom prijestolju bila je kraljica Ana. Budući da je ona nadživjela svu svoju djecu, a njen rođak i prethodnik Vilim III nije imao djece, kruna je otišla Hannovercima, potomcima Anine pratetke Elizabete Stuart.
Stuarti nisu u potpunosti izumrli smrću posljednjeg vladara iz te porodice; posljednji član dinastije je bio kardinal Henry Benedict Stuart, unuk Jakova II i VII. Klan Stewart, međutim, postoji i danas.
Tonski sistem
Tonski sistem predstavlja niz svih tonova kojim se služimo u muzici počevši od najdubljeg tona iz subkontra oktave (2C) do najvišeg tona iz pete oktave (h5). Sedam osnovnih tonova (c, d, e, f, g, a, h) ponavljaju se u 9 navrata i to svaki put u drugoj visini. Tonska muzika je, u širem smislu, bilo koja vrsta muzike organizovana oko središnjeg ili "tonskog" zvuka. Muzika se naziva "tonalnom" kada uspostavlja hijerarhijski odnos između tonike i svih ostalih tonova durske ili molske dijatonske ljestvice. Iz historijske perspektive, tonska muzika je ona koja je nastala na Zapadu između početka 17. i kraja 19. vijeka. Početkom 20. vijeka tonska muzika kulturne tradicije ulazi u krizu, ali se u drugim oblastima (primjenjenim, potrošačkim, popularnim itd.) nastavlja da se piše muzika manje-više zasnovana na tonskim principima. Sa krajem avangarde i pojavom postmodernizma, tonska muzika je doživjela novi kvalitativni razvoj. Oko tonike, prve note u datoj molskoj ili durskoj dijatonskoj ljestvici, izgrađen je cijeli durski skalarni sistem (ili jonska skala), dok ka tonici gravitiraju svi ostali muzički tonovi. Tonik stoga ima veću važnost od ostalih muzičkih stupnjeva i također je stupanj "razrješavanja" na kojem muzičko djelo normalno počiva. thumb|centar|760px|Prikaz tonskog sistema i njegovog odnosa prema [[klavir|klavijaturi.]].
Igraće karte
mini|desno|160p|Karte za [[šnaps]] Igraće karte je naziv za komade papira, kartona ili plastike koji služe za igranje kartaških igara. Skup igraćih karata naziva se špil. Osim za zabavu (kartanje, opsjenarski trikovi, gatanje), igraće karte mogu služiti i za profesionalno kockanje.
Nisu sve igraće karte jednake. Razlikuju se po tipovima kartaških igara za koju su namijenjene. Svaka igraća karta u špilu je različita, a označene su bojom, simbolima i različitim motivima po kojima se karte daju lako složiti.
Vjeruje se da su se prvim igraćim kartama služili u Istočnoj Aziji (Koreja i Kina), a kasnije su, preko Indije i Egipta, donesene u Evropu. Danas se u različitim dijelovima svijeta koriste različiti špilevi igraćih karata za igre koje su karakteristične za to područje. Tako postoje:
Mađarice
mini|desno|180p|Kartanje [[preferansa sa hrvatskom verzijom Mađarica]] U Hrvatskoj, Austriji, Mađarskoj, Slovačkoj, Češkoj i Sloveniji najpopularnije su igraće karte Mađarice. Špil se sastoji od 32 karte, po 8 u svakoj boji. Boje su: žir (tref), zelena/zelje (pik), bundeva/tikva (karo) i crvena/srce (herc). Karte su poredane kao VII (7), VIII (8), IX (9), X (10), dečko, dama, kralj, as.
Unter, dama i as simbolički označavaju historijske osobe i godišnja doba. Tako imamo: