cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hadžiahmetovića kule u Mostaćima
Hadžiahmetovića kule su stambeno-fortifikacijski objekat iz osmanlijskog perioda u gradskom naselju Mostaće, općina Trebinje, Bosna i Hercegovina. Proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Nacionalni spomenik čine kula sa kućom, avlijom, ekonomskim objektom, ekonomskim dvorištem i ogradnim zidovima.
Lokacija
Hadžiahmetovića kule sa dvorima u Mostaćima smještene su u neposrednoj blizi puta Stolac – Trebinje
Berlin
Berlin je glavni i najveći grad Savezne Republike Njemačke, posebna savezna država i najveći grad Evropske unije.
Hadžiahmetovića kule u Mostaćima
Historija
Za vrijeme osmanske vladavine, u drugoj polovini 18. Vijeka, sagrađeno je preko 40 kula, stambeno-odbrambenog karaktera uz važnije komunikacije i raskrsnice puteva, prvenstveno s ciljem pojačanja bezbjednosti Trebinja i efikanosnosti njegove odbrane, ali i u svrhu stanovanja aga i begova. Mlečani su 1687. i 1699. godine zauzeli i zapalili više kula i kuća u Trebinju i okolini. Danas je graditeljska cjelina Hadžiahmetovića kule u vlasništvu Medžlisa Islamske zajednice Trebinje, koje je obnovilo krovnu konstrukciju kule i postavilo novi pokrov.
Opis
Kula smještena je u Hadžiahmetovića mahali. Cjelokupna mahala je ograđena zidom od priklesanog kamena u krečnom malteru, visine oko 2 m. Unutar mahale, u zasebnim avlijama, nalazi se pet stambenih objekata sa pratećim ekonomskim prostorima. Svaka avlija ima svoj zaseban ulaz. Svi objekti su građeni od pravilno klesanog kamena u krečnom malteru. Objekti su jedospratni i dvospratni. Završeni su dvovodnim krovom i izvorno su bili pokriveni kamenim pločama. Mahala u cjelini prezentira utvrđenu izvangradsku stambenu strukturu. Kula je pravougaone osnove, izvedena na tri kata. Pokrivena je dvovodnim krovom.
Berlin
Berlin je kroz burnu njemačku historiju bio glavni grad različitih njemačkih država, kao što su Grofovija Brandenburg, Kraljevina Pruska, Njemačko carstvo ili Njemačka Demokratska Republika (DDR). Od 3. oktobra 1990. i njemačkog ujedinjenja, Berlin je ponovo njemački glavni grad, a od 1999. grad je i sjedište Parlamenta (Bundestag) i Vlade Njemačke (Bundesregierung).
NGC 7700
NGC 7700 (također poznat kao MCG -1-60-6 i PGC 71777) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 241 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,30 (91 hiljada sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (70 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 18. novembra 1864. godine.
Berlin
Grad je važno prometno čvorište u ovom dijelu Evrope, kao i značajan privredni, kulturni i obrazovni centar sa brojnim univerzitetima, visokim školama, naučnim ustanovama, teatarskim kućama, muzejima i kulturnim spomenicima.
NGC 7700
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Berlin
Prvi doseljenici
Oko 720. godine dva slavenska plemena su se naselila na području Berlina. Porodica Havel se naselila uz rijeku Havel sa glavnim naseljem Brenabor, kasnije nazvanim Brandenburg. Bliže rijeci Spree u današnjoj četvrti Köpenick, naselili su se Šprevani.
Oko 750. godine Havelovci su osnovali još jedno mjesto pored rijeke Havel, bliže današnjem Berlinu, pod imenom Spandou (današnji Spandau). Spandau i Köpenick, zaštićeni zidinama oko 825. godine, ostala su glavna naselja na području današnjeg Berlina sve do 11. vijeka.
Berlin je jedan od najmlađih evropskih gradova, osnovan u 12. vijeku. Grad se prvobitno sastojao od dva naselja, Berlina i Cöllna, s obje strane rijeke Spree u današnjem okrugu Mitte. Cölln se prvi put spominje u dokumentima 28. oktobra 1237. godine, a Berlin 1244. godine. Centar grada je izgorio 1830. godine, kada je uništen veliki broj dokumenata iz tog vremena.
Pruska
Uz krunisanje princa Fridrika III. za pruskog kralja pod imenom Fridrih I. Berlin je dobio status glavnog grada Pruske. Značaj Berlina je rastao jačanjem Pruske, koja je postala evropska sila.
Hobrehtov plan iz 1862. godine bio je prvi značajniji plan razvoja grada Berlina, odnosno njegove urbane strukture. Plan se smatra začetnikom modernog Berlina, a u vrijeme nastanka bio je u velikoj mjeri negativno kritikovan od strane brojnih arhitekata, a kasnije i urbanista, jer se ova naučna disciplina u to vrijeme tek razvijala.
Geografija
mini|lijevo|200p|Zgrada Reichstaga u Berlinu mini|lijevo|200p|Brandenburger Tor
Berlin se nalazi na istoku Savezne Republike Njemačke, 70 km zapadno od granice sa Poljskom, a u potpunosti ga okružuje savezna država Brandenburg i graniči sa Potsdamom, glavnim gradom Brandenburga. Jedna je od najvećih njemačkih metropola. Urbano područje Berlina, koje ima oko 4,5 miliona stanovnika, drugo je najnaseljenije urbano područje u Njemačkoj nakon Ruhra. Regija glavnog grada Berlin-Brandenburg ima oko 6,2 miliona stanovnika i treća je po veličini metropolitanska regija Njemačke nakon regija Rajna-Ruhr i Rajna-Majna.
Berlin se prostire na obalama rijeke Spree, koja se ulijeva u Havel (pritoku Elbe) u zapadnoj četvrti Spandau. Među glavnim topografskim karakteristikama grada su mnoga jezera u zapadnim i jugoistočnim opštinama koje formiraju Spree, Havel i Dahme, od kojih je najveće jezero Müggelsee. Zbog svog položaja u Evropskoj ravnici, Berlin je pod utjecajem umjerene sezonske klime. Otprilike jednu trećinu gradske površine čine šume, parkovi, bašte, rijeke, kanali i jezera.
Klima
Grad se nalazi u području umjerene kontinentalne klime. Prosječna godišnja temperatura iznosi 9,2 stepena Celzijusa, a srednja godišnja količina padavina 578 mm.
Najtopliji mjeseci su juni, juli i august, sa prosječnim temepraturama između 16,6 i 18,4 stepeni Celzijusa, a najhladniji mjeseci decembar, januar i februar sa prosječnim temepraturama između 0,5 i 1,8 stepeni Celzijusa.
mini|Allianz ekonomski centar u Berlinu mini|120px|lijevo|[[Buddy Bär (berlinski medvjed)]]
Stanovništvo
Prema podacima iz 2015. godine, čak 14,1% stanovnika Berlina nije imalo njemačko državljanstvo. Glavna manjina je tursko stanovništvo sa skoro 100.000 stanovnika, dok su određene društvene grupe prostorno raspoređene u pojedinim dijelovima grada. Kreuzberg se ističe kao dio grada s najviše stranaca.
Jezik
U Berlinu se prvobitno govorilo istočno-niskonjemački. Izumro je u gradu kao pisani jezik u 16. vijeku, a kasnije i kao govorni jezik. Sadašnji berlinski njemački dio je grupe Berlin-Brandenburg u okviru srednjogermanskih jezika.
Poznate osobe
mini|upright=0.6|Konrad Zuse
Slipknot
Slipknot je američki heavy metal bend iz Des Moines-a, Iowa. Formiran je 1995, a grupu je osnovao perkusionist Shawn Charan i basista Paul Gray. Uz nekoliko promjena koje su načinjene ranijih dana, bend se sastojao od devet članova i to: Sid Wilson, Paul Gray, Joey Jordison, Chris Fehn, Jim Root, Craig Jones, Shawn Crahan, Mick Thomson, i Corey Taylor. Kako god, smrt Paula Gray-a 24. maja 2010. godine, uticala je na to, da bend čini osam članova. Donnie Steele je bio bendov basista u 2011-toj turneji.
Višegrad
Višegrad je naseljeno mjesto i središte istoimene općine u istočnom dijelu Bosne i Hercegovine, na rijeci Drini. Nalazi se u prostranoj kotlini rijeke Drine, na brežuljkastim padinama koje se blago uzdižu u planine visoke preko 1000 metara. Višegradska kotlina je jedna od rijetkih proširenja u toku rijeke Drine koji se sastoji djelimično od visokih klisura i planina.
Na mjestu gdje se planine koje čine uski i duboki kanjon Drine razdvajaju u prostranu kotlinu, stoji kameni 500 godina star most sa 11 lukova širokog raspona, poznatijeg svima kao "na Drini ćuprija". Most je dug oko 250 metara i širok oko 10 metara osim na sredini gdje je proširen sa dvije terase, sa svake strane po jedna. Taj dio mosta zove se kapija. Iduci iz čaršije, na lijevoj terasi se uzdiže stub na kome je ugrađena ploča sa natpisom stihotvorca Badija iz vremena 1571 kada je izgradnja mosta završena o onome ko je izgradio most i godinu kada je izgrađen. Nasuprot ovom stubu sa desne strane nalazi se terasa koja se zove Sofa. Sofa je uzdignuta sa dvije stepenice i ograđena kamenom ogradom kao i cijela dužina mosta.
Slipknot
Slipknot je poznat i po neobičnom imidžu koji plijeni pažnju, te agresivnom muzičkom stilu i njihovim energičnim live nastupima. Bend je posjedovao nešto što je imalo veliki utjecaj na njihov prvi album "Slipknot" koji je izašao 1999. Slijedeći album "Iowa and hiatus" koji je izašao 2001 povećao je njhovu popularnost. Nakon duže pauze koju su imali, bend se vratio u svijet muzike sa novim albumom "Vol. 3: (The Subliminal Verses)" koji je izašao 2004. Kasnije je, 2008. godine izašao njihov četvrti album "All Hope Is Gone", koji se nalazio na vrhu top liste na Billboardu-u 200. Bend je također izdao jedan live album i četiri DVD-a. U maju 2010. godine, Slipknot je prodao oko 14 miliona ploča širom svijeta.
Višegrad
Geografski položaj
Brdo Bikavac se nalazi poviš desne strane grada, nekih 300 m visine od centra. Na njemu je fudbalski stadion "Drina".
Slipknot
Prvobitna dešavanja (1995-1998)
Slipknot je formiran u Des Moines, Iowa, u septembru 1995. kada su bubnjar Shawn Crahan i basista Paul Gray osnovali bend sa nazivom "The Pale Ones". Stvorena je početna linija između prijatelja koji su se sreli na lokalnoj muzičkoj sceni, uključujući vokala Anders Colsefni i gitaristu Donnie Steele. Nedugo zatim, Gray je pozvao Joey Jordinson da se pridruži jer je bend bio veoma zainteresovan za eksperimentisanje sa dodatnim bubnjarskim instrumentima. Jordison se priključio bendu kao njihov glavni bubnjar, pomjerajući Crahana na obične udaraljke. Štaviše, Colsefni je također preuzeo obične udaraljke dok je bio vokal benda. Onda je bend odlučio da pozove Donnie Steele kao njihovog drugog gitaristu, donoseći tako šestog člana benda. 2. decembra, bend je nastupio uživo; svirajući u show-u gdje su koristili ime Meld.
Višegrad
Geografski položaj
U Garču je 1987. godine izgrađen novi armirano-betonski most na Drini za saobraćaj, kako bi se rasteretila stara ćuprija. Od Nove Mahale, nizvodno desnom obalom Drine vodi put za Župu, široku kotlinu koja je i najplodniji dio Višegrada. Ova kotlina se stepenasto uzdiže do brda - sela Gostilja, Janjac, Dikava i Stolac koja čine granicu između Bosne i Srbije. Ova granica je utvrđena još 1343. godine i ostala nepromijenjena. Župa je bogata raznim vrstama voća, a najviše ima šljiva požegača od kojih se pravila rakija, bestilj i pekmez.
Slipknot
Prvobitna dešavanja (1995-1998)
Osnivanje benda još u ranijim periodima je zasluga dugo-noćnih planiranja između Gray, Crahan i Jordison na Sinclair benzinskoj stanici gdje je Jordison radio noću. To je bilo tamo, u kasnim '95., kada je Jordison predložio da se bend zove Slipknot nakon njihove istoimene pjesme. U decembru, Slipknot je počeo snimati materijale u SR studiju, koji se nalazio u njihovom rodnom gradu. Bez drugih prihoda, bend je bio prisiljen da sam finansira projekat, koji je koštao $40,000. U februaru 1996., gitarista Donnie Steele je odlučio da napusti Slipknot zbog vjere. Kada su 1999. ljudi počeli pričati o Steelovom odlasku, Jordison je objasnio: "Mi smo bili spremni zadržati ga, ali on nije želio ostati." Tokom miksanja različitih stilova na njihovom projektu u SR studiju, Craig Jones je došao kao zamjena za Steele. Kako god, vrijeme provedeno u studiju, za bend je značilo samo dodavanje novih stvari, ali nisu mogli odsvirati ove pjesme uživo. Iznenada, Jones je postao bendov savjetnik, a Mick Thomson je došao kao zamjena gitariste. Nakon komplikacija koje su imali u toku snimanja, bend je sam izdao svoj demo album "Mate. Feed. Kill. Repeat." na Noć vještica, 31. oktobra, 1996. godine.
Rezani furnir
Rezani furnir je vrsta furnira, koji se izrađuje posebnom tehnologijom sječenja furnirskih prizmi na za to posebno konstruisanom nožu.
Transport
Transport furnirskih trupaca vrši se željeznicom ili cestovnim prometom. U zemljama gdje je to moguće transport je vodenim putom.
Skladištenje
Furnirski trupci se skladište u duge jednoredne složaje, obično trapeznog oblika i visine od 3–14 m. Visina složajeva je u zavisnoti o unutrašnjeg transporta te je moguća i do 14 ukoliko se transort vrši kranom. Veće visine nisu dozvoljene, iz sigurnosnih razloga, jer je moguće samoobrušavanje trupaca. Dužina složajeva se kreću od 80–120 m a u direktnoj su korelaciji sa primjenjim transporterom (poprečni ili uzdužni elevator).
Premazivanje
Premazivanje čela i svih povređenih povšina raznim uljima ili smolom radi sprečavanja isparavanja vlage iz drveta ili kombinacija sa antiseptičkim sredtvima, koji sprečavaju razvoj gljivica; Uslov za nanošenje vlagozaštitnih i antiseptičkih sredstava je da drvo ima vlažnost između 60-70 % ili više. Antiseptička sredstva se nanose četkom ili prskanjem na čela, koja ne smiju biti mokra. Premaz se nanosi jednom ili dva puta, dok se drugi dan nanose vlagozaštitna sredstva.
Mokro čuvanje
Trupci se prilikom skladištenja prskaju vodom, po određenim vremenskim intervalima. U zavisnosti od klime, temperature, vremena skladištenja, prskanje (rošenje) se vrši svakih 15-30 minuta u zavisnosti od doba dana. Rošenje ne smije biti intenzivno i traje obično 5-10 minuta. Ova vremena su okvirna i za svako skladište se određuje posebna tabela sa intervalima prskanja. Veoma je bitno da količina vode nije prevelika, jer u slučaju previsoke vlage, trupci su skloni truljenju ili napadu gljivica.
Sječenje
Proizvodnja furnira sječenjem, je takva tehnika kojom se dobijaju listovi furnira ravnih površina, pogodnih za furniranje, oblaganje materijala koji imaju neuglednu teksturu. Zbog toga se ova tehnika uglavnom koristi za izradu plemenitih furnira. Proizvodnja se vrši nožem, ali kako je sječenje u jednoj ravni, dolazi do manjih deformacija i shodno tome čistijih površina. Zbog raznolikosti strukture raznih vrsta drveta, pri sječenju se bira ona ravan koja će dati ljepšu strukturu. Tako razlikujemo radijalnu, poluradijalnu i tangencijalnu ravan sječenja, te respektivno te furnire nazivamo blistaće, polublistače i bočnice. Kao obradak koriste se razni oblici fličeva kao: planson, vančes, prizma i sektorski oblik.
Tehnologija
Mašine za sječenje furnira mogu se podijeliti u dvije osnovne grupe: Horizontalne i vertikalne, gdje se tip definiše položajem fliča priliom obrade. Horizontalne mašine se uglavnom tehnološki proizvode i koriste u Evropi, a vertikalne u Sjevernoj Americi.
Napomene
<references group="N"/>
Višegrad
Nacionalni spomenici kulture
mini|desno|250px|Most Mehmed-paše Sokolovića Na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine za općinu Višegrad nalaze se sljedeći spomenici:
Ocean Ridge
Geografija
Ocean Ridge se nalazi na geografskoj poziciji 26.525°N, -80.00056°W.
Ocean Ridge je malehna zajednica na obali Atlantskog okeana uz duž autoputa A1A. Nalazi se 1,6 milja sjeverno od Briny Breezes, 1,3 milje istočno od Boynton Beach i 4,3 milje južno South Palm Beach.
Po podacima Američke statističke agencije, gradić ima ukupnu površinu od 5,2 km2 (2,0 mi2), od čega je 2,2 km2 (0,9 mi2) zemljište dok je 3,0 km2 (1,1 mi2 ili 57,00%) vodene površine.
NGC 3257
NGC 3257 (također poznat kao ESO 375-36, MCG -6-23-31 i PGC 30849) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 147 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zračna pumpa. Najveći prečnik je 1,00 (43 hiljade sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (39 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 2. maja 1834. godine.
Bijelo dugme
Bijelo dugme, je jedna od najpoznatijih jugoslavenskih rok grupa, osnovana u Sarajevu 1974. godine. Iako je grupa zvanično formirana 1974. godine, članovi standardne postave, gitarista Goran Bregović, pjevač Željko Bebek, bubnjar Goran "Ipe" Ivandić, klavijaturista Vlado Pravdić i bas gitarista Zoran Redžić bili su i ranije okupljeni u grupi Jutro. Debitantski album "Kad bi' bio bijelo dugme", objavljen 1974. godine, sa prepoznatljivim hard rock zvukom uz primjesu balkanskog folk uticaja, donio im je popularnost širom bivše države. Nekoliko sljedećih albuma, sa sličnim zvukom, održavali su ogromnu popularnost grupe a njihove simfonijske balade s poetskim tekstovima bile su predmet pohvala muzičkih kritičara. Početkom 1980-im, s pojavom novog jugoslavenskog muzičkog talasa (novi val), grupa se prilagodila novoj situaciji, zadržavajući epitet jedne od najpopularnijih grupa u bivšoj Jugoslaviji.
NBA 1980/1981.
NBA sezona 1980-81 je bila 35. sezona NBA lige.
Memento
Memento je misteriozni triler iz 2000. godine u režiji Christophera Nolana, a baziran je na kratkoj priči njegovog brata Jonathana naslovljenoj Memento Mori. Glavne uloge igraju Guy Pearce, Carrie-Anne Moss i Joe Pantoliano.
Film je dobio brojne pohvale od strane kritičara i publike, a osvojio je i nominaciju za Zlatni globus u kategoriji za najbolji scenarij, te dvije nominacije za Oscar u kategoriji za najbolji scenarij i montažu.
U svojoj standardnoj verziji film prikazuje događaje redoslijedom obrnutim od hronološkog, ali u nekim je državama moguće nabaviti i posebno DVD izdanje na kojem se nalazi i verzija u kojoj je moguće gledati događaje hronološkim redoslijedom.
Bijelo dugme
Nakon što je Bebek 1983. godine napustio grupu, istoj se pridružuje novi pjevač Mladen Vojičić Tifa, sa kojim je Bijelo dugme snimio samo jedan, po nazivu grupe istoimeni album. Njihov zadnji pjevač, Alija Islamović, pridružio se grupi 1986. godine s kojom je snimio dva albuma. Pogoršavanjem opće situacije i rastom nacionalnih tenzija u Jugoslaviji, grupa se raspada 1989. Godine 2005., grupa se ponovo okuplja u postavi u kojoj se nalazila istaknuta većina muzičara koji su prošli kroz grupu (među kojima sva tri pjevača), kojom prilikom su održali tri koncerta u tri različita grada i države, u Sarajevu, Zagrebu i Beogradu.
Memento
Radnja
Film prati pogled na svijet iz gledišta Leonarda Shelbyja, koji je u pokušaju da spriječi ubistvo svoje supruge zadobio tešku povredu glave, što je rezultiralo pojavom anterogradne amnezije. Leonard je zbog toga u nemogućnosti formirati nova sjećanja i sjeća se samo događaja koji su se dogodili prije nego što je zadobio povredu. U nastojanju da upamti sadašnje događaje vodi bilješke, snima fotografije Polaroidom i tetovira se najvažnijim činjenicama koje mora upamtiti. Leonardov cilj je osvetiti se čovjeku koji je silovao i ubio njegovu ženu i zbog toga bilježi sve podatke koji bi ga mogli dovesti do njega. mini|desno|filmovi structure.
Prije zadobijene povrede, Leonard je bio snalažljiv istražitelj jedne osiguravajuće kuće i imao je sposobnosti da prepozna ljude koji lažu. Njegov prvi veći slučaj bio je onaj sa Sammyjem Jankisom, žrtvom gubitka kratkoročnog pamćenja. Koristeći seriju naizgled jednostavnih testova baziranih na instinktu, a ne pamćenju, Leonard je došao do zaključka da Sammy lažira svoj gubitak pamćenja, te mu je onemogućeno dobijanje osiguranja. Nakon tog događaja, Sammyjeva supruga, koja je bila dijabetičarka, ili iz vjerovanja da je njegovo stanje duševno i da ga se može osloboditi ili iz nastojanja da počini samoubistvo, više ga je puta u razmacima od nekoliko minuta tražila da joj da injekciju inzulina. Budući da nije bio u mogućnosti upamtiti događaje otprije nekoliko minuta, Sammy ju je predozirao inzulinom od kojeg umire.
Bijelo dugme
Tokom aktivnog muzičkog djelovanja od 1974. do 1989. godine, grupa Bijelo dugme snimila je 10 studijskih i 3 koncertna albuma i predstavljaju jedne od najpopularnijih sastava sarajevske škole pop roka na područjima bivše Jugoslavije.
Memento
Radnja
Nakon što je Leonard postao žrtva istog poremećaja, shvaća da je Sammy zapravo, nastojeći se sjetiti, lažirao izraz prepoznavanja prilikom susreta s osobama za koje je vjerovao da ih poznaje.
Nakon što Leonard ispriča priču o Sammyju, u filmu se pojavljuje policajac po imenu Teddy, kojem je dodijeljen slučaj istraživanja smrti Leonardove supruge i koji se u konačnici i sprijatelji s njim. Leonard mu pomaže u nastojanju da pronađe ubicu, za kojeg je uspio saznati samo da se zove John G.
NGC 3257
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bijelo dugme
Historija
Iako mladi, osnivači su bili već iskusni muzičari. Goran Bregović, kompozitor, gitarista i neprikosnoveni šef Bijelog dugmeta rođen je 22. marta 1950. godine u Sarajevu. U djetinjstvu nije pokazivao posebno zanimanje za svirku, pa je izbačen iz niže muzičke škole kao lijenčina i netalentovan violinista. Stvari su se promijenile kad mu majka kupuje prvu gitaru – počinje naporno vježbati i već u osnovnoj školi osniva prvi sastav.
Željko Bebek, rođen 16. decembra 1945. godine u Sarajevu. Pjevao je u grupi Kodeksi, jednom od poznatijih sarajevskih sastava tog vremena. Na jednom je koncertu Bebek zapazio Bregovića i preporučio ga kolegama iz grupe.
Kodeksi (1969 - 1971)
Historija grupe 'Kodeksi počinje 1969. godine. U to vrijeme budući vođa Bijelog dugmeta, Goran Bregović svirao je bas-gitaru u grupi Beštije. Pošto je Kodeksima bio potreban bas-gitarista, na Bebekov prijedlog, Bregović postaje član grupe. Članovi grupe bili su: Ismeta Dervoz (pjevanje), Edo Bogeljić (gitara), Željko Bebek (ritam gitara i pjevanje), Goran Bregović (bas-gitara), i Luciano Paganotto (bubnjevi). U to vrijeme, grupa Pro Arte također je bila zainteresovana za Bregovića, ali je on odlučio da ostane sa Kodeksima. U ljeto 1969. godine Kodeksi odlaze na tezgu u dubrovački Splendid bar, gdje sviraju klasičan ljetni repertoar za turiste. Njihovo muziciranje zapazio je Italijan Renato Pacifiko, od koga dobijaju ponudu da sviraju u njegovom klubu u Napulju. Nakon nastupa u Dubrovniku, jedini ženski član grupe, Ismeta Dervoz napušta grupu. Uoči isteka prvog dvomjesečnog ugovora, Bregović prvi put prelazi na solo gitaru. Nakon što lokalni italijanski muzičar, angažovan kao bas-gitarista, napušta grupu, Bebek poziva starog prijatelja Zorana Redžića, koji je tada bio u grupi Čičci, i angažuju ga kao bas-gitaristu. Zoran potom dovodi i kolegu iz iste grupe, Milića Vukašinovića kao zamjenu za bubnjara Luciana Paganottoa, koji je u međuvremenu također napustio grupu. Kada su se sva četvorica našla na okupu, stvari su krenule u sasvim drugom muzičkom pravcu. Kodeksi su do tog trenutka sasvim solidno živjeli, svirali su u dva kluba, držali se komercijalnog repertoara i stekli redovnu publiku. Milić Vukašinović je utjecao na njih da sviraju muziku britanskih hard rok sastav Led Zeppelin i Black Sabbath, pa dvije sedmice po njegovom dolasku, dobijaju otkaz na svim mjestima gdje su svirali. Nakon što su boravili na ostrvu Capri, 1970. godine ponovo se vraćaju u Napulj. U to vrijeme, ostali članovi grupe, nagovoraju Bebeka da prestane da svira ritam gitaru s obrazloženjem da to više nije u modi. Bebek također ima i problem prilagođavanja na česte promjene pjevača u grupi. Naime, on je uglavnom pjevao uvode na većini pjesama, a zatim su i ostali članovi uzimali učešća, da bi vremenom Vukašinović sve više i češće preuzimao pjevanje. Nakon što je bio ključni član ovog sastava samo nekoliko mjeseci ranije, Bebek je shvatio da se njegova uloga vođe postepeno smanjuje, te je u jesen 1970. godine napustio Kodekse i vratio u Sarajevo. Ostala trojica nastavljaju nastupati kao Mića, Goran i Zoran. Krajem iste godine po njih dolaze Goranova majka i Zoranov brat Fadil Redžić i vraćaju ih kući. U Sarajevu trio nastavlja sa nastupima ali ne zadugo, jer krajem ljeta 1971. godine, Vukašinović odlučuje da se preseli u London.
Jutro (1971 - 1973)
Tokom Bebekovog boravka na odsustvu snimili su još četiri pjesme: "Kad bi' bio bijelo dugme", "U subotu mala", "Na vrh brda vrba mrda" i "Hop-cup" od kojih su se prve dvije, početkom 1973. godine pojavile na singlu. Nezadovoljan muzičkim pravcem kojim se grupa Jutro kreće, Ismet Arnautalić ih je napustio krajem 1972. godine i sa sobom odnio pravo na ime grupe. Oko tog autorstva su se sporili tokom 1973. godine, a tada su grupi pristupili bubnjar Goran "Ipe" Ivandić, koji je prije toga svirao u muzičkoj grupi Rok, te klavijaturista Vlado Pravdić, koji je stigao iz Indexa. Sredinom godine, Zoran Redžić napušta grupu, a umjesto njega dolazi Jadranko Stanković. Za novo ime su se odlučili relativno lahko. Budući da je u Ljubljani već djelovao sastav pod imenom Jutro, a publika ih je znala po pjesmi "Kad bi' bio bijelo dugme", grupa je 1. januara 1974. godine službeno nazvana Bijelo dugme.
Godine "Pastirskog rocka": Nacionalna popularnost (1974 - 1980)
Nove snimke pjesama "Top" i "Ove ću noći naći blues" ponudili su upravo osnovanom sarajevskom Diskotonu. Tadašnji muzički urednik Slobodan Vujović ih je odbio uz objašnjenje da su pretrpani i da će morati čekati bar pola godine do objavljivanja singla. Nestrpljivi, istog dana su potpisali petogodišnji ugovor sa zagrebačkim Jugotonom, a loša procjena Diskotona predstavlja najveći poslovni kiks u historiji jugoslavenske diskografije. Slijedeći singl s pjesmama "Glavni junak jedne knjige" i "Bila mama Kukunka, bio tata Taranta" gotovo istovremeno su te 1974. godine objavili Jugoton i Diskoton jer je Bregović, suprotno uobičajenim pravilima poslovanja, potpisao i s Diskotonom ugovor za singl. Prvi veći nastup imali su na BOOM festivalu u Ljubljani 10. maja 1974. godine kada su predstavljeni kao nove nade. Tog ljeta svirali su u hotelu Croatia u Cavtatu i pripremili materijal za prvi album. Treći singl sa pjesmama "Da sam pekar" i "Selma" objavljuju 30. augusta 1974. godine i on predstavlja prijelomni trenutak njihove muzičke karijere. Obje pjesme ih stavljaju u prvi plan i predstavljaju istinski početak onog što će kasnije postati dugme(to)manija.
Tokom septembra sviraju kao predgrupa Jugoslavenskoj pop selekciji Tihomira Pop Asanovića, a sljedećeg mjeseca u ljubljanskom studiju Akademik za dvadesetak dana snimaju debi-album "Kad bi' bio bijelo dugme", koji je objavljen već krajem novembra. U to vrijeme rade sa agilnim zagrebačkim menadžerom Vladimirom Mihaljekom i on im organizuje svirku u Sarajevu na oproštajnom koncertu Korni grupe. Petnaest hiljada okupljenih ljudi dočekalo ih je s oduševljenjem. Debitantski album od samog je početka imao odličnu prodaju. Zapakovan u provokativan omot Dragana S. Stefanovića (koji će i ubuduće dizajnirati omote njihovih albuma), album je donio niz komercijalnih hard rok pjesama sa elementima narodne muzike, koje je novinar Dražen Vrdoljak nazvao pastirski rock. Odmah nakon puštanja u prodaju, album je oborio rekord debitantskog albuma koji je držala YU grupa i koji je prodat u više od 30.000 primjeraka. U februaru 1975. godine, ovaj sastav je dobio zlatnu ploču na Festivalu u Opatiji, jer su prodali svoj ​​debi album u više od 40.000 primjeraka. Konačan broj prodatih primjeraka je iznosio približno 141.000 primjeraka. Ipak, pjesma Ne spavaj mala moja muzika dok svira označava početak priča o Bregovićevoj sklonosti plagijatima, budući da je u njoj primjetan uticaj Chuck Berryjeve kompozicije Rock n Roll Music.
Uoči snimanja druge ploče povukli su se u selo Borike u istočnoj Bosni i počeli pripremati ploču koja je morala potvrditi kako prvi uspjeh nije bio slučajan. Drugi album grupe Bijelo dugme pod nazivom Šta bi dao da si na mom mjestu sniman je tokom novembra 1975. godine u londonskom Air Recording Studios s engleskim producentom Neilom Harrisonom. Bas-gitaru svirao je Željko Bebek, jer je Zoran Redžić uoči snimanja teško povrijedio prst lijeve ruke. Tekst za naslovnu pjesmu napisao je Duško Trifunović, a autor ostalog materijala bio je Bregović. Ogroman uspjeh imala je pjesma "Tako ti je, mala moja, kad ljubi Bosanac", a sjajno su prošle i "Došao sam da ti kažem da odlazim", "Ne gledaj me tako i ne ljubi me više", te naslovna pjesma. Ploča sa iznimno raskošim omotom prodala se u tiražu većem od 800.000 primjeraka, pa je zbog njih Jugoton izmislio dijamantsku ploču, jer su prvi dostigli tako visoke tiraže. U Sarajevu ih je gledalo 150.000 ljudi, a u Beogradu su tri puta svirali do zadnjeg mjesta ispunjenoj koncertnoj dvorani Pionir (20.000), što prije njih nikom nije pošlo za rukom. Dugmemanija je uzela pun zamah. Početkom 1976. godine odlaze u Sjedinjene Američke Države. Tamo su snimili Ivandićev singl s pjesmama "Džambo" / "Vatra", te Bebekov s pjesmama "Milovan" i "Goodbye, Ameriko". U junu članovi grupe odlaze na radnu akciju Kozara 76 što je bio vješt Bregovićev odgovor na sve kritike o prozapadnoj orijentaciji. Početkom jeseni u JNA su otišli Ipe Ivandic i Vlado Pravdić, a na njihova mjesta su regrutirani Milić Vukašinović iz Indexa, dok je prelazak Laze Ristovskog iz grupe Smak odjeknuo kao nogometni transfer.
Za treći album pod nazivom Eto! Baš hoću! opet su se pripremali u Borikama. Ploča se trebala zvati "Sve se dijeli na dvoje, na tvoje i moje" po pjesmi Duška Trifunovića. Bregović nije stigao napraviti muziku, pa je smislio naslov "Hoću bar jednom da budem blesav". To nije odgovaralo Jugotonu pa je nađena kompromisna varijanta "Eto! Baš hoću!" Album je opet sniman u Londonu, producent je opet bio Neil Harrison, a bas-gitaru još je jednom svirao Bebek. Album je objavljen 20. decembra 1976. godine. Na ploči se našla ambiciozna balada "Sanjao sam noćas da te nemam", kao i "Loše vino", rok kompozicija "Ništa mudro", koja je mnoge podsjetila na pjesmu "It's Only Rock N Roll" grupe The Rolling Stones, folklorom inspirisane "Slatko li je ljubit tajno" i "Dede, bona, sjeti se, de, tako ti svega" kao i hard rokom inspirisana pjesma "Izgledala je malo čudno u kaputu žutom krojenom bez veze". Jugoslavenska turneja nije tekla glatko. Koncerte su pratili mnogi tehnički problemi, odaziv publike bio je manji, uz svađe unutar sastava. Nakon prekida turneje po jadranskoj obali izgledalo je kako su pred raspadom. Otkazani su koncerti u Zagrebu i Ljubljani na kojima su trebali snimati živi album. Kritike koncerata su bile suzdržane i grupa je prvi put poslije četiri godine doživila pad popularnosti. Trebalo je smisliti nešto veliko kako bi se podigla popularnost.
Po ideji novinara Petra Popovića odlučeno je da 28. augusta 1977. godine, kao oproštaj pred Bregovićev odlazak u JNA, održe besplatan koncert kod beogradske Hajdučke česme. Posjeta je nadmašila sve planove organizatora. Između 70.000 i 100.000 ljudi prisustvovalo je koncertu, te je po tome bio najveći skup poklonika rok muzike u dotadašnjoj historiji jugoslavenskog roka. Poslije nekoliko predgrupa na pozornicu je izašlo Bijelo dugme, odsviralo uspješan koncert i izašlo iz krize. Kasnije se pokazalo da snimka nastupa tehnički nije dobra za album uživo, pa su 25. oktobra iste godine u sali Đuro Đaković u Sarajevu odradili još jedan nastup. Ti su snimci uvršteni na album "Koncert kod Hajdučke česme". Naslov je djelomično opravdan jer su za ploču koristili reakciju publike kod Hajdučke česme.
Po završetku miksanja koncertne ploče, Bregović je otišao na odsluženje vojnog roka JNA u Niš. Bila je to pauza za grupu, ali ne i za njene članove. Željko Bebek je objavio prvi solo album "Skoro da smo isti" i naišao na loše kritike i slab prijem publike. Laza i Ipe snimili su u Londonu album "Stižemo", na kojem je električnu gitaru svirao vođa grupe Leb i sol Vlatko Stefanovski. Album je dobro primljen od strane kritike, pa su Ristovski i Ivandić uz dosta teških riječi odlučili da napuste grupu. Međutim, 10. septembra, na isti dan za koji je zakazan početak promocije albuma, Ivandić je zajedno sa pjevačem Goranom Kovačevićem i tekstopiscem Rankom Bobanom, koji su sudjelovali u snimanju albuma "Stižemo", uhapšeni za posjedovanje hašiša. Ivandić je osuđen na tri godine zatvora (Kovačević na godinu i po, a Boban na godinu dana zatvora), ali je 1981. godine otišao na izdržavanje zatvorske kazne.
U junu 1978. Bregović odlazi u Sarajevo kako bi u ime grupe primio plaketu Lige mladih komunista Bosne i Hercegovine. U jesen iste godine, bubnjar Điđi Jankelić (bivši član grupa Formula 4 i Čisti Zrak), koji je učestvovao u snimanju Bebekovog solo albuma, je postao novi bubnjar Bijelog dugmeta, a u grupu se vraća i Pravdić kao zamjena Ristovskom. Grupa se okuplja u Niškoj Banji gdje započinju pripreme za snimanje nove ploča. Goran Bregović je još uvijek bio na odsluženju vojnog roka, pa se zbog toga vraćaju u Sarajevo 1. novembra. U Studio V Radio Beograda ušli su početkom januara sljedeće godine. Album je producirao Neil Harrison, a nekoliko pjesama je snimljeno uz pratnju simfonijskog orkestra.
Objavljivanje albuma "Bitanga i princeza" pratio je niz cenzorskih intervencija Jugotona. Originalna omotnica albuma, Dragana S. Stefanovića, na kojem ženska noga udara muško međunožje ocijenjena je vulgarnom i glatko odbijena. Iz pjesme "Ala je glupo zaboravit' njen broj" izbačena je psovka koji mi je moj, dok je iz ključne balade "Sve će to, mila moja, prekriti ružmarin, snjegovi i šaš", stih a Hrist je bio kopile i jad promijenjen je u a on je bio kopile i jad. Unakažena bezličnim omotom Jugotonovog kućnog dizajnera, ploča se pojavila sredinom marta 1979. godine i doživjela jednoglasne ovacije publike i kritike. Urbana i potpuno lišena utjecaja narodne muzike, donijela je pored navedenih i pjesme poput: "Na zadnjem sjedištu mog auta", "Bitanga i princeza", i emotivne balade "Kad zaboraviš juli" i "Ipak poželim neko pismo" u kojima su ih pratili simfonijski orkestar i hor. Album grupe Bijelo "Bitanga i princeza" srušio je sve dotadašnje rekorde po pitanju prodaje ploča, a bio je i uvod u spektakularnu koncertnu turneju sa simfonijskim orkestrom i horom koja je bila isto tako uspješna.
Album Doživjeti stotu: Prilagođavanje Novom talasu (1980 - 1982)
Tokom 1980. godine novi je val temeljito uzdrmao jugoslavensku rock scenu. Bregovićev je odgovor na omladinsku revoluciju iz garaže bila ploča "Doživjeti stotu". Ne samo da u pjesmama "Ha ha ha" i "Tramvaj kreće" Bregović prvi put postaje politički angažiran, nego gotovo do neprepoznatljivosti mijenja aranžmane starih pjesmama i nastoji da zvuče modernije. Bebek brije svoje brkove (koji su bili njegov zaštitni znak), a svi članovi grupe Bijelo dugme šišaju kosu na "propisanu" dužinu po uzoru na punk muzičare. Turneja započinje u Sarajevu, a završava se u zagrebačkom klubu Kulušić, gdje snimaju drugi koncertni album. Nakon toga, slijedio je novi album pod nazivom "5. april '81.", koji je štampan u ograničenom tiražu od 20.000 primjeraka. Nastupaju u Beogradu nekoliko puta tokom turneje: nakon dva koncerta u dvorani Pionir, gdje su nastupali zajedno sa Iron Maidenom, Atomskim skloništem, Divljim jagodama, grupama Film, Aerodrom, Haustor, Kontraritam i dr., te na dvodnevnom muzičkom festivalu Svi marš na ples! održanom u beogradskom Hipodromu, i u novogodišnjoj noći, nakon što su održali tri koncerta u hali Pinki. Na početku 1982. godine nastupali su u Innsbrucku u Austriji, na manifestaciji koju je posljednji domaćin Zimskih olimpijskih igara priredio za domaćina slijedećih igara (ZOI 1984.)
Poslije albuma Doživjeti stotu i Bebekov odlazak iz grupe (1983 - 1984)
Početkom 1983. godine Bregović je uz Dugme i pjesnika Duška Trifunovića snimio ploču za djecu "A milicija trenira strogoću". Prvobitno je bilo zamišljeno da na njoj pjeva Sead Memić Vajta, ali kako je on bio zauzet, tu ulogu je obavio dječak Ratimir Boršić - Rača.
U februaru 1983. godine grupa je objavila album "Uspavanka za Radmilu M." kojim je Goran Bregović planirao oprost od publike i da poslije turneje rasformira grupu. Album je snimljen u Skoplju, a kao gosti su se pojavili Vlatko Stefanovski (gitara), Blagoje Morotov (kontrabas) i Arsen Ereš (saksofon). Politički angažman ne izostaje ni ovog puta. Opšta situacija u to vrijeme na Kosovu bila je vrlo loša, a Bijelo dugme snima pjesmu pod nazivom "Kosovska", koju je Željko Bebek otpjevao na albanskom jeziku. Na albumu "Uspavanka za Radmilu M." je nekoliko klasičnih Bregovićevih poskočica, te serija balada poput: "Ako možeš zaboravi", "Ne plači", "U vrijeme otkazanih letova" i instrumentalnu pjesma po kojoj je cijeli album dobio ime. Ovaj album Bijelog dugmeta nije donio brojne hitove kao što je to bio slučaj sa prethodnim albumima i uopšteno se po prodaji smatra najmanje uspješnim muzičkim izdanjem ove grupe. Međutim, koncertna turneja koja je slijedila nakon izdavanja albuma bila je vrlo uspješna, a izuzetan odziv publike naveo je Gorana Bregovića da se predomisli o raspuštanju Bijelog dugmeta. Nakon turneje, grupa je napravila pauzu, dok je Željko Bebek snimio svoj drugi solo album pod nazivom "Mene tjera neki vrag. Svoj zadnji koncert sa Bijelim dugmetom je održao 13. februara 1984. godine u olimpijskom selu u Sarajevu, a službeno je napustio grupu 23. aprila 1984. godine, odlučivši da se posveti solo muzičkoj karijeri.
Memento
Radnja
Na kraju filma, Leonard pomisli da je uspio u svojoj osveti, ali ubrzo saznaje da je Teddy njime manipulirao. Naime, čovjek kojeg je Leonard ubio bio je diler drogom Jimmy Grantz, a Teddy je od toga želio izvući vlastitu korist i uzeti Jimmyjev skupocijeni Jaguar s 200 hiljada dolara u prtljažniku.
U toj sceni, Teddy kaže Leonardu da će mu ispričati cijelu priču. Tada govori da je Leonard zapravo ubio pravog Johna G. prije nekoliko godina, a i mnogo drugih ljudi s tim imenom. Međutim, John G. nije bio odgovoran za ubistvo njegove supruge, već samo njeno silovanje, a Leonard je zapravo sam skrivio njenu smrt. Ona je preživjela napad, ali frustrirana njegovim stanjem predozirala se inzulinom kojeg joj je on davao. Teddy tvrdi da Sammy nije imao suprugu, te da je Leonard svoju priču pretočio u Sammyjevu.
Leonard odbije vjerovati u to i nastoji što prije zaboraviti što mu je Teddy rekao, što mu s obzirom na njegovo stanje ne predstavlja veliki problem. Prije nego zaboravi, Leonard upisuje "Ne vjeruj njegovim lažima" na Teddyjevu fotografiju i stavlja sebi u podsjetnik da mora utetovirati broj registracione oznake Teddyjevog automobila. Tada zaključuje da svi ljudi zapravo zavaravaju sami sebi, a on se razlikuje po tome što je svjestan svog samozavaravanja. Uzima Jimmyjev automobil i odvozi se do salona za tetoviranje kako bi utetovirao broj tablice Teddyjevog automobila kao jednu od činjenica.
Nakon toga, u džepu odjeće koju je uzeo od Jimmyja nakon što ga je ubio, pronalazi poruku od njegove djevojke Natalie i odvozi se u Jimmyjevom automobilu i odjeći do kafića u kojem ona radi. Nakon što joj kaže za svoj poremećaj, ona odluči provjeriti ima li u njegovoj priči istine. Uvjerit će se da je zaista tako,te ga odlučuje iskoristiti kako bi se riješila čovjeka po imenu Dodd.
29. novembar
29. novembar / studeni (29. 11) jest 333. dan godine po gregorijanskom kalendaru (334. u prestupnoj godini). Do kraja godine ima još 32 dana.
Memento
Radnja
Leonard je zaokupljen riješavanjem zagonetke koju je stvorio, ali smatra da treba pomoći Natalie. Nakon potjere s Doddom, završava u njegovoj hotelskoj sobi. Leonard hvata Dodda i stavlja ga u ormar zavezanih ruku i s ljepljivom trakom preko ustiju. Sljedećeg jutra se budi u istoj sobi i pronalazi Dodda ne sjećajući se događaja od prethodne večeri. Ubrzo dolazi Teddy i u panici natjeraju Dodda da sjedne u svoj automobil i odveze se iz grada.
Bijelo dugme
Period Mladena Vojičića "Tife" (1984 - 1986)
Novi pjevač postao je mladi Sarajlija Mladen Vojičić Tifa. Grupa Bijelo dugme je s Tifom provelo ljeto u Rovinju gdje su uvježbavali novi materijal, a album se pojavio u decembru 1984. godine. Nazvan je jednostavno Bijelo dugme, a na omotu je objavljena reprodukcija Kosovke devojke srbijanskog slikara Uroša Predića. Na ovom albumu Goran Bregović je opet koristio narodne melodije, a gosti su bili Orkestar narodnih instrumenata RTV Skoplje, Ladarice, kao i Bora Đorđević koji je s Bregovićem i Tifom pjevao u pjesmi Pediculis pubis i koautor je teksta. Laza Ristovski ponovo postaje punopravni član grupe. Bregović postaje ovisan o malim političkim provokacijama, pa snima obradu jugoslavenske državne himne Hej, Slaveni. Obradio je i svoju staru pjesmu Šta ću, nano, dragi mi je ljut koju je svojevremeno snimila Bisera Veletanlić. Uz novi tekst i aranžman, pod nazivom Lipe cvatu postala je najveći hit s nove ploče. Izvrstan prijeme kod publike imale su i Padaju zvijezde (koja neobično sliči pjesmi Jump grupe Van Halen), Lažeš, Da te bogdo ne volim i Jer kad ostariš. Publika tokom turneje slabo prihvaća novog pjevača, a nakon turneje Tifa napušta Dugme i odlazi na odsluženje vojnog roka.
Metro-linija 10 (Pariz)
mini|Plan linije Metro-linija u Parizu je  linija Pariskog metroa u gradu. Povezuje stanice Boulogne - Pont de Saint-Cloud, sa stanicom u centru Gare d'Austerlitz .
Memento
Leonard Shelby
Leonard je glavni lik kojeg glumi Guy Pearce. Kad je pokušao spriječiti ubistvo svoje supruge jedan od napadača ga je snažno odgurnuo prilikom čega je glavom udario u zidno ogledalo i otad pati od anterogradne amnezije. Koristi bilješke, fotografije i tetovaže kao zamjenu za sjećanje, a bilježi i činjenice koje bi ga mogle dovesti do ubice i pružiti mu priliku za osvetu. Leonard ne voli da ga se naziva nadimkom Lenny.
Bijelo dugme
Period Alena Islamovića i raspad grupe (1986 - 1989)
Novi pjevač postaje Alen Islamović koji je u međuvremenu napustio rock grupu Divlje jagode, razočaran njihovim neuspjesima u Engleskoj. Nova ploča trebala je biti najprovokativnija u diskografiji grupe, ali ne samo zbog naslova Pljuni i zapjevaj, moja Jugoslavijo. U razgovoru sa beogradskim novinarom i dopisnikom Politike Petrom Popovićem 1994. godine Goran Bregović je govorio o tome kako je zamislio ovu ploču.
Memento
John Edward "Teddy" Gammell
Teddyja glumi Joe Pantoliano. Tokom filma njegovo ponašanje tjera gledaoce da dovede njegov kredibilitet pod sumnju. Iako se Teddy pretvara da je Leonardov prijatelj, on zapravo koristi njegov hendikep u svoju korist.
Bijelo dugme
Period Alena Islamovića i raspad grupe (1986 - 1989)
Na kraju se na omotu našla kineska propagandna slika koja prikazuje moderni revolucionarni ples. Ploču otvara snimka na kome partizan i narodni heroj Svetozar Vukmanović Tempo u pratnji Gorana Bregovića i štićenika doma za napuštenu djecu Ljubica Ivezić iz Sarajeva, pjeva staru revolucionarnu pjesmu "Padaj silo i nepravdo".
Osim politički obojenih pjesama, tu se našao i instant hit Hajdemo u planine kao i balade "Noćas je k'o lubenica pun mjesec iznad Bosne", "Te noći kad umrem, kad odem, kad me ne bude", "Ružica si bila, sada više nisi". Iako su ove pjesme postigle veliki uspjeh kod široke publike, stariji ljubitelji grupe Bijelo dugme nisu bili nimalo zadovoljni glasovnim mogućnostima Alena Islamovića, te su zazivali povratak nikad prežaljenog Željka Bebeka.
Dvostruki koncertni album "Mramor, kamen i željezo", snimljen na turneji, objavljen je krajem 1987. godine. Naslovna pjesma obrada je starog hita zagrebačke grupe Roboti, a na ploči se našlo šesnaest pjesama koje daju uvid u biografiju grupe: od prvih singlova, do posljednjeg studijskog albuma. Poslije turneje, grupu tiho napušta Vlado Pravdić i posvećuje se poslu s kompjuterima.
Krajem 1988. godine objavljen je album "Ćiribiribela" na kojoj je pjesma "Đurđevdan je a ja nisam s onom koju volim" koja je ostvarila veliki uspjeh kod slušalaca. Iskoristivši stih Đorđa Balaševića "A ja nisam s onom koju volim" i staru romsku temu, Bregović je uz pratnju Orkestra Fejata Sejdića, napravio kod publike veoma uspješnu pjesmu.
Provokacija nisu izostale ni ovog puta – bile su smještena u spajanju himne "Lijepa naša" i pjesme "Tamo daleko". Publika u Hrvatskoj i Srbiji loše je primila ovaj miks i žestoko zviždala tokom njegovog izvođenja na koncertima. Ostatak albuma čine pjesme koje bi teško ušle na kompilaciju najboljih trideset - "Evo zakleću se", "Napile se ulice", "Ako ima boga", "Šta ima novo".
Željko Bebek se po izbijanju rata seli u Zagreb i nastavlja karijeru, Zoran Redžić odlazi u Finsku, a Mladen Vojičić - Tifa tek 1995. napušta Sarajevo i odlazi u Njemačku. Ipe Ivandić se po izbijanju rata seli u Beograd gdje je tragično nastradao 1994. godine.
Poslije Dugmeta
Bregović nastavlja iznimno uspješnu karijeru kompozitora filmske muzike koju je započeo radovima na filmovima "Kuduz" i "Dom za vješanje". Tokom devedesetih postaje jedan od najpoznatijih evropskih etno kompozitora, potpisuje ugovor s velikom izdavačkom kućom Universal, te sa svojim Orkestrom za svadbe i sprovode nastupa u elitnim koncertnim dvoranama. U bazilici Saint Denis održava se festival nazvan Od Bacha do Bregovića gdje se premijerno izvodi njegov oratorij "Moje je srce postalo tolerantno".
Međutim, tokom 1990-ih Bregovićevo srce nije bilo nimalo tolerantno prema ideji o ponovnom okupljanju Bijelog dugmeta. U mnogim je intervjuima odlučno odbijao svaku mogućnost da ikad više izađe na pozornicu kao rok gitarist. Dolazak novog milenija i gotovo svjetski uspjeh, samo ga je učvrstio u takvom stavu.
Nije stoga bilo puno onih koji su odmah bili spremni povjerovati u vijest objavljenu krajem februara 2005. godine gdje se tvrdilo da se Bijelo dugme opet okuplja. Ipak, tačnost ove vijesti brzo je potvrđena, te je pod sponzorstvom moćne Coca-Cole, Bijelo dugme tokom juna odsviralo spektakularne oproštajne koncerte u Sarajevu, Zagrebu i Beogradu pred više od dvjesto hiljada gledalaca.
Godine 2006. Bijelo Dugme se okuplja i kreće na turneju po Sjevernoj Americi. Vođa Bijelog Dugmeta ipak nije došao na koncerte zato što se nekoliko mjeseci ranije posvađao sa Željkom Bebekom. Zbog toga je turneja održana pod imenom "Kad bi' bio Bijelo dugme" zbog činjenice da mnogo pjesme nisu bile autorsko djelo ostalih članova Bijelog dugmeta, nego Gorana Bregovića koji drži većinu autorskih prava. Gradovi u kojima su održani koncerti u Sjevernoj Americi bili su: Atlanta, Chicago, New York i Toronto. Muzički kritičari bili su razočarani koncertima.
Memento
Natalie
Natalie glumi Carrie-Anne Moss, poznata po ulogama iz trilogije Matrix. Nakon što upoznaje Leonarda, želi ga navesti na to da ubije Dodda, čovjeka kojem ona duguje puno novaca.
Sammy Jankis
Sammyja glumi Stephen Tobolowsky. Prije Leonardove nesreće, Sammy je bio jedan od klijenata osiguravajuće firme za koju je radio i također je patio od anterogradne amnezije. Leonardovi pogrešni zaključci o njegovom stanju doveli su ga do toga da je izgubio pravo na osiguranje. Sammyjevo stanje i odbijanje njegove supruge da vjeruje u njega dovelo ju je do smrti predoziranjem inzulinom, kojeg joj je injekcijama on davao.
Sammyjeva supruga
Sammyjeva supruga umire od predoziranja inzulinom nakon što ga navede da joj neprestano daje injekcije u razmaku od nekoliko minuta. Na takvu odluku se odluči ili iz razloga što je pokušala nagovoriti Sammyja da se oslobodi svog stanja ili jer više nije imala volje živjeti s njim u ovakvom stanju. Sammyjevu suprugu glumi Harriet Sansom Harris.
Burt Hadley
Burt je recepcionar motela u kojem Leonard odsjeda, a glumi ga Mark Boone Junior. Kao i Teddy i Natalie, i on koristi Leonardov hendikep u vlastitu korist tako da mu iznajmljuje više soba kako bi svom šefu zaradio što više novaca u loše posjećenom motelu.
Dodd
Dodda glumi Callum Keith Rennie. Natalie želi navesti Leonarda da ubije Dodda uvjeravajući ga da ju je on prebio.
Jimmy Grantz
Jimmy je Natalien pokojni dečko, a glumi ga Larry Holden. Na kraju filma, koji je hronološki zapravo početak, saznaje se da ga je zapravo ubio Leonard. On je bio stvarni vlasnik Leonardovog Jaguara, u čijem se prtljažniku nalazilo 200 hiljada dolara u gotovini, a bio je i uvelike upleten u dilanje drogom.