cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Greben spasa
Radnja
Tekst iz završne špice otkriva da je Doss na grebenu spasio otprilike 75 vojnika i da je nagrađen Medaljom časti od predsjednika Trumana, što je bilo prvi put u historiji da je data medalja nekome ko je odbio nositi oružje. Doss je ostao u braku s Dorothy sve do njene smrti 1991. Umro je 23. marta 2006. u 87. godini.
Uvod u snimanje
Projekt je bio u fazi razvoja 14 godina. Brojni producenti decenijama su pokušavali ekranizirati Dossovu priču, uključujući i odlikovanog ratnog heroja Audieja Murphyja i Hala B. Wallisa, producenta filma Casablanca. Godine 2001, nakon što je konačno uvjerio Dossa da snimi film o njegovom izuzetnom životu i da bi to bila prava stvar, scenarist / producent Gregory Crosby (unuk Binga Crosbyja) napisao je prvi nacrt projekta, koji je pokazao filmskom producentu Davidu Permutu zahvaljujući naporima Stana Jensena, pripadnika Adventističke crkve. Režiser Terry Benedict dobio je pravo da 2004. snimi dokumentarni film o Dossu i u tom procesu osigurao je prava na dramu. Međutim, Doss je umro 2006, nakon čega je producent Bill Mechanic stekao, a zatim prodao prava produkcijskoj kući Walden Media, koja je razvila projekt zajedno s Permutom.
Mechanic je godinama pokušavao otkupiti nazad pravo na snimanje i nakon što je uspio, pozvao je Mela Gibsona i tražio od njega da spoji nasilje i vjeru kao što je to učinio u filmu Pasija (2004). No, Gibson je odbio ponudu dva puta, kao što je ranije učinio i s filmom Hrabro srce (1995). Gotovo 10 godina kasnije, u novembru 2014, Gibson se napokon složio režirati film istog mjeseca kad je i Andrew Garfield potvrdio da će igrati ulogu Desmonda Dossa.
S budžetom 40 miliona dolara filmska ekipa i dalje je bila suočena s mnogim izazovima. Greben spasa postao je međunarodna koprodukcija s ključnim igračima i firmama u SAD-u i Australiji. Kada su ponuđene australijske porezne olakšice, film se morao kategorizirati kao australski da bi dobio subvencije vlade. Srećom za produkciju, uprkos tome što je rođen u SAD-u, rane godine koje je Gibson proveo u Australiji pomogle su da se filmska ekipa, zajedno s ostalim članovima, kvalificira za subvencije.
Dana 9. februara 2015. IM Global sklopio je ugovor za finansiranje filma i da će prodati film na međunarodnom tržištu. Istog dana Lionsgate je stekao prava na sjevernoameričku distribuciju filma.
Greben spasa prvi je film koji je Gibson režirao od Apocalypta 2006. i označava odstupanje od njegovih prethodnih filmova, kao što su Apocalypto i Hrabro srce, u kojima su protagonisti djelovali nasilno.
Robert Schenkkan i Randall Wallace zajednički su napisali scenarij, a za Wallacea je prethodno bio planirano da režira film. Andrew Knight dotjerao je originalni scenarij. Gibsonov partner Bruce Davey također je bio jedan od producenata filma zajedno s Paulom Currijem. Andrew Garfield dobio je ulogu Desmonda Dossa, ratnog bolničara američke vojske, koji je nagrađen Medaljom časti od predsjednika Trumana zbog spašavanja života u Bici za Okinawu u Drugom svjetskom ratu. Garfield je veoma poštovao Dossa i cijenio njegovu hrabrost, hvaleći ga kao "divan simbol koji podržava ideju 'živi i pusti druge da žive', bez obzira na to šta je čija ideologija i na nečiji sistem vrijednosti, i da drugi ljudi budu ono što jesu i da svako bude ono što želi". Smatrao je ovu ideju privlačnijom nego da igra pravog superheroja kao što su njegove prošle uloge u serijalu filmova o Spider-Manu: Čudesni Spider-Man i njegov nastavak. Garfield je priznao da je plakao kad je prvi put pročitao scenarij.
Snimanje
Glavno snimanje počelo je 29. septembra 2015, i trajalo je 59 dana, završivši se u decembru iste godine, a u potpunosti je snimljen u Australiji. Filmska ekipa izabrala je Fox Studios u Australiji u Sydneyju kao bazu, ali su se kasnije producenti dali u potragu za lokacijama širom zemlje. Snimanje se odvijalo uglavnom u Novom Južnom Velsu, gdje je Gibson proveo većinu svojih ranih godina u Sydneyju i oko njega, kao i u Richmondu, Bringellyju, i Oran Parku, predgrađu Sydneyja. Gibson se preselio u Novi Južni Vels u julu 2015, dva mjeseca prije početka snimanja. Scena na groblju snimana je u Centennial Parku. Za snimanje u Bringellyju bio je potreban tim da bi se očistilo više od 500 hektara zemljišta, što je podrazumijevalo sječu 80 stabala. To je izazvalo bijes određenih ekoloških udruženja. Međutim, producenti su imali puno odobrenje za takve poduhvate nakon što su pristali na uvjet da pošume dio zemljišta nakon završetka snimanja. Prema izjavi Troya Granta, zamjenika premijera Novog Južnog Velsa i ministra za umjetnost, film je otvorio 720 radnih mjesta uloživši 19 miliona dolara u regionalnu i ruralnu privredu Novog Južnog Walesa.
Ukupno tri džipa, dva kamiona i jedan tenk korišteni su za snimanje. Buldožeri i rovokopači korišteni su za transformaciju zelenih pašnjaka u blizini Sydneyja u bojno polje kakvo je bilo na Okinawi. Nasipi su morali biti podignuti oko perimetra da bi se kamera mogla okrenuti za 360 stepeni, tako da su stabla eukaliptusa u pozadini pošteđena sječe. Gibson se nije želio uveliko oslanjati na vizualne efekte uz pomoć računara, bilo na ekranu ili u procesu pripreme vizualizacije borbenih scena. Vizualni efekti korišteni su samo za krvave prizore, poput vojnika spaljenih od napalma. Tokom snimanja ratnih scena Gibson je koristio prošla iskustva sa snimanja ratnih filmova i vikao je na glumce, stalno ih podsjećajući na to za šta se bore.
Historijska tačnost
thumb|Doss na vrhu grebena Maeda 4. maja 1945. Nakon rata Doss je odbio mnoge zahtjeve za knjige i filmove jer je bio zabrinut za to na koji bi se način mogli prikazati njegov život, ratna iskustva i adventistička uvjerenja. Nije želio da to bude protumačeno pogrešno ili senzacionalistički. Dossov sin jedinac, Desmond mlađi, izjavio je: "Razlog što je odbijao jest što niko od njih nije poštovao njegov jedini uvjet: da djelo bude istinito. Mislim da u ovom filmu postoji izvanredan nivo istinitosti u pridržavanju glavne priče."
Materada (čvor)
Hrvatska:
Martin Švagerko
Martin Švagerko bivši je čehoslovački i slovački skijaš-skakač.
Karijera
U Svjetskom kupu debitirao je 30. decembra 1983. na Novogodišnjoj turneji. Manje od dva mjeseca kasnije, na Svjetskom juniorskom prvenstvu u Trondheimu, osvojio je zlatnu medalju. Godine 1986. u Chamonixu ostvario je jedinu pobjedu u karijeri. Do kraja karijere samo je još jednom bio na postolju, treći u Sapporu 1987.
Sa svjetskih prvenstava ima dvije ekipne medalje: bronzanu iz Lahtija 1989. i srebrnu iz Faluna 1993. Za potonju je zanimljivo da ju je osvojio s trojicom Čeha iako su Češka i Slovačka od 1. januara te godine bile odvojene, nezavisne države; no, reprezentacija je već bila prijavljena prije disolucije Čehoslovačke, pa su nastupili kao kombinirani tim.
Na Olimpijskim igrama učestvovao je dva puta. U Sarajevu 1984. bio je 42. na maloj skakaonici, a u Lillehammeru 1994. bio je 25. na maloj, a 28. na velikoj.
Karijeru je okončao nakon sezone 1993/94, a potom je jedno vrijeme bio član Upravnog odbora Slovačkog skijaškog saveza.
Gornja Borovica
Gornja Borovica je naseljeno mjesto u sastavu općine Vareš, FBiH, Bosna i Hercegovina.
Yoshinori Ohsumi
Yoshinori Ohsumi (9. februar 1945. Fukuoka, Japan) jest japanski istraživač, citolog, specijalista za autofagiju, proces kojim ćelije razgrađuje disfunkcionalne odnosno nepotrebne ćelijske komponente. Ohsumi je profesor na Institutu za inovativna istraživanja Tokijskog tehnološkog instituta. Dobitnik je Kyoto nagrade za 2012. godinu, najprestižnije japanske nagrade za globalno dostignuće, Nobelove nagrade za fiziologiju ili medicinu 2016. i nagrade Breakthrough Prize (2017) za otkriće mehanizama autofagije.
Biografija
thumb|left|200px|Yoshinori Ohsumi na ceremoniji dodjele nagrade Gairdner Foundation International održane 29. oktobra 2015. godine u Kraljevskom muzeju Ontarija Ohsumi je rođen 9. februara 1945. u Fukuoki, Japanu. Diplomirao je 1967. i doktorirao 1974. godine na Univerzitetu u Tokiju. Tokom perioda od 1974. do 1977. bio je postdoktorski saradnik na Univerzitetu Rockefeller u New Yorku. Nakon postdoktorskog usavršavanja u SAD-u vraća se 1977. u Japan, na Univerzitet u Tokiju i radi kao istraživački saradnik. Godine 1986. imenovan je za predavača, a 1988. napreduje u zvanje vanrednog profesora. Godine 1996. prelazi u Nacionalni institut fundamentalne biologije sa sjedištem u gradu Okazakiju, gdje je imenovan za profesora. Od 2004. do 2009. bio je i profesor na diplomskom studiju Univerzitetu za napredne studije u japanskoj Hayami. 2009. godine u tri navrata je imenovan profesorom emeritusom i to na Nacionalnom institutu fundamentalne biologije, Univerzitetu za napredne studije, te kao profesor emeritus u Organizaciji za napredna istraživanja, Integrisanog istraživačkog instituta Tokijskog tehnološkog instituta. Nakon odlaska u penziju 2014. godine, nastavio je da radi kao profesor na Institutu za inovativna istraživanja Tokijskog tehnološkog instituta. Trenutno je rukovodilac Odjela za istraživanje iz oblasti citologije.
Termin autofagije u upotrebu je uveo Christian de Duve 1963. godine, dok je Ohsumi počeo sa radom u ovoj oblasti 1988. godine. Prije toga, na ovu temu objavljeno je manje od 20 radova godišnje. Tokom devedesetih godina 20. vijeka, grupa istraživača u kojoj se nalazio i Ohsumi je opisala morfologiju autofagije u slučaju kvascu a izvršene su i mutacijske provjera na ćelijama kvasca pri čemu su identificirani esencijalni geni kojim su ćelije bile sposobne za izvršenje mehanizma autofagije. Godine 2016. dobio je Nobelovu nagradu za fiziologiju ili medicinu za dostignuće otkrića mehanizama autofagije. Yoshinori Ohsumi je 25. Japanac koji je dobio Nobelovu nagradu. Ohsumiova supruga Mariko, profesor na Teikyo univerzitetu za nauku, sarađivala je na njegovom istraživanju. Njih dvoje su koautori mnogih akademskih radova.
Sinteza
Sinteza (starogrč. σύνθεσις, sintesis - sastavljanje, povezivanje) označava pojam sumiranja (povezivanja) dva ili više elementa (sastavna dijela) u neku novu jedinicu. Pojam je u prirodne nauke uveo Hermann Kolbe 1845. godine. Često se pojmom sinteza označava sam proizvod, tj. rezultat sintetičkih aktivnosti. Sinteza je nerazdvojivo povezana sa suprotnim procesom analize. U prirodnim naukama, sinteza se ograničava na materiju (npr. u hemiji hemijskom sintezom nastaju novi spojevi), dok je u društvenim naukama sinteza apstraktni proces (npr. povezivanje pojmova u novu metaforu, kao što je zub vremena), kao i pojam u tehnici (npr. sintetiziranje glasa ili zvuka). Filozofija pod sintezom podrazumijeva sastavljanje neke nove teorije ili doktrine nakon što se izvrši dijalektika (odmjeravanje za i protiv). Sa stajališta teorije znanja, sinteza predstavlja nužan korak manifestacije kognitivne aktivnosti svijesti.
Sinteza kao metoda saznanja
Nakon što proces analize završi, dobijaju se određena saznanja o temi odnosno predmetu proučavanja kao i dijelovi iz kojeg je on sastavljen. Sintezom se taj proces vraća unazad, te se njome pokušava nanovo spojiti elementi koji su dobijeni u procesu analize, čime se nastoji dobiti i sastaviti nova cjelina. Dijalektski, sinteza podiže sastavne elemente (jedinice) na nivo općenitog, konkretnog na apstraktnog, sumira sve mnogostrukosti u jednu jedinicu. Time se iz elementarnih pojmova dolazi do kompleksnih. U evropskoj historiji filozofije, prve naznake odvijanja procesa sinteze nalaze se u Platonovim djelima kao rezultat sokratovskih razgovora.
Rudnik pri Radomljah
Rudnik pri Radomljah je naseljeno mjesto u sastavu općine Kamnik, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Kamnik.
Stanovništvo
Napomena: ''Do 1955. iskazivano pod imenom Rudnik. U 2006. smanjeno za dio naselja koji je priključen naselju Volčji Potok.''
Borovičke Njive
Borovičke Njive je naseljeno mjesto u sastavu općine Vareš, FBiH, Bosna i Hercegovina.
IC 3779
IC 3779 (također poznat kao PGC 43154) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 53 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 0,70 (11 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (6 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Royal Harwood Frost 10. maja 1904. godine.
Stambeni kompleks Bišćevića-Lakišića
Stambeni kompleks Bišćević - Lakšić, Biščevića ćošak ili Turska kuća, pripada osmanlijskom periodu i nalazi se u gradu Mostaru. Proglašen je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. . Stambeni kompleks Bišćević - Lakišić smješten je uz rijeku Neretvu.
Historija
Jedan od najreprezentativnijih stambenih objekata iz osmanskog doba u gradu Mostaru je Bišćević-Lakišić stambeni kompleks. Datira s kraja 18. i početka 19. stoljeća. Cijeli stambeni kompleks, prvobitno, pripadao je Bišćevićima, uglednoj mostarskoj porodici. U drugoj polovini 19. stoljeća, sa uvećanjem porodice, kompleks podijeljen je na tri zasebne cjeline.
Sjeverniji dio parcele danas pripada Općini Mostar. Centralni dio parcele, Bišćevića kuća, i danas pripada porodici Bišćević, odnosno nasljednicima, s tim da je kuća pretvorena u privatni muzej tradicionalne kuće iz osmanlijskog perioda. Južniji dio parcele, koji pripada porodici Lakišić, i danas koristi se za stanovanje.
Bišćevići su stara muslimanska porodica čiji članovi žive u Mostaru od početka 17. stoljeća. Dva sokaka u Mostaru, jedan na Carini i drugi u Donjoj mahali, nose po njima svoje nazive od 1867. godine.
Opis
Ćošak isturen nad Neretvom na dva veoma visoka i smjelo postavljena kamena stuba, predstavlja ovu kuću kao najsmjelije komponovano djelo stambene arhitekture iz osmanskog perioda u Mostaru. Kamerija ili divanhana je očuvala izvorni otomanlijski stil, kuća obiluje autentičnim namještajem, a bašta je reprezentativni primjer osmanskog stila gradnje. .
Hromosom 10
Hromosome 10 je jedan od 23 para hromosoma kod ljudi. Čovjek normalno ima njegove dvije kopije. Hromosom 10 spans ima oko 133 miliona baznih parova (gradivnog materijala DNK) i uključuje između  4 i 4,5 % ukupne DNK u   ćelijama.
Stambeni kompleks Bišćevića-Lakišića
Opis
Kompleks je do danas ostao relativno neizmijenjen i sastoji se iz dva dijela: selamluk (muška avlija ili dio kuće za prijem gostiju i poslovne razgovore), koji čini Biščevića kuća, i haremluk (ženska avlija ili porodični, intimni dio objekta), koji je predstavljen dijelom Lakišića kuće. “Haremluk” je okružen visokim zidovima zbog zaštite od vjetra, jakog hercegovačkog sunca i zaštita žene i njene privatnosti. Prema konceptu prostorne organizacije, Bišćevića kuća predstavlja tip kuće sa vanjskim holom. Vanjski hol je natkriven, otvoren sa istočne strane, a spratni dio oslonjen je na drvene stupove.
Hromosom 10
Broj gena
Slijede neke od procjena broja gena za ljudski hromosom 10. Budući da istraživači koriste različite pristupe označavanju genoma, njihova predviđanja broja gena na svakom hromosomu variraju (za tehničke detalje pogledajte predviđanje gena). Među različitim projektima, zajednički Projekt konsenzusnog kodiranja (CCDS) zauzima izuzetno konzervativnu strategiju. Dakle, predviđanje broja gena prema CCDS-u predstavlja donju granicu ukupnog broja gena koji kodiraju ljudske proteine.
Stambeni kompleks Bišćevića-Lakišića
Opis
Lakšića kuća prvobitno činila je cjelinu sa Bišćevića kućom. Bila namijenjena je privatnom životu porodice, te je stoga bila veća u dimenzijama, sa više prostorija za stanovanje, manje raskošna i dekorirana.
Hromosom 10
Lista gena
Slijedi djelimična lista gena na ljudskom hromosomu 10. Potpunu listu potražite u linku u informacijskom okviru s desne strane.
Stambeni kompleks Bišćevića-Lakišića
Sadašnje stanje spomenika
Bišćevića kuću su nakon II svjetskog rata vlasnici pretvorili u privatni muzej, nazvan Muzej osmanlijske kuće. Sami vlasnici su nastavili živjeti u kući. Muzej se sastoji od 3 sobe. Mala spavaća soba namijenjena je isključivo bračnom paru. Ženska soba – divanhana je ljetna soba jer nema prozora, a otvorena je čak i u toku zime. Najljepša soba u kući je muška soba koja se nalazi na dva stuba visine po 12 metara. Ima prozore oblika kao i u džamiji i krov u obliku kupole, što sve ukazuje na bogatstvo porodice.
Tokom rata 1992-1995. godine, kuća je oštećena. Nakon rata, kuća je popravljena, i muzej ponovo otvoren. U relativno dobrom je stanju.
Lakišića kuća takođe pretrpjela je velika oštećenja. Po dogovoru između fondacije «Stari Mostar» i vlasnice kuće, obavljena je restauracija i rekonstrukcija kuće (zidarski, tesarski, krovopokrivački, fasaderski i fini radovi). Koristi se za stanovanje saradnika AKTC (The Aga Khan Trust for Culture, Geneva) u Mostaru i u izuzetno dobrom je stanju.
Kuća na sjevernom dijelu stambenog kompleksa je zatvorena i napuštena.
Banjica (Bijeljina)
Banjica je naseljeno mjesto u gradu Bijeljini, Bosna i Hercegovina.
Pravoslavni manastir Tavna nalazi se u Tavni, dijelu naselja. Proglašen je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Manastirska crkva svete Trojice u Tavnoj predstavlja duhovni centar pravoslavnih vjernika Zvorničko-tuzlanske eparhije i čitave Semberije. Zbog nepostojanja dokumentacije nije moguće izvršiti njeno tačno datiranje, ali arheološki nalazi ukazuju na to da su dijelovi crkve izgrađeni u 14. vijeku. Tragovi zidnog slikarstva potvrđuju njegovo nekadašnje bogatstvo i značaj.
Balatun
Balatun je naseljeno mjesto u gradu Bijeljini, Bosna i Hercegovina.
Historija
Na 24. i 25. septembar 1992, 22 Bošnjaka, uključujući sedmero djece, istjerani su iz svojih domova u selu Bukreš i dovedeni u Balatun gdje su ubijeni i bačeni u rijeku Drinu.
Transmetilacija
thumb|400px| Stvaranje [[metionina iz homocisteina putem transmetilacije je opisano u reakciji 4. transmetilacijskog  ciklusa.  u reakcijama 1-4.]]
Transmetilacija je biološki važna organska emijska reakcija, u kojoj se metil grupa prenosi s jednog spoja u drugi.
Primjer transmetilacije je nastanak  metionina iz homocisteina. Kako bi se održala dovoljna stope reakcija za vrijeme metaboličkog stresa, ova reakcija zahtijeva odgovarajuće razine vitamina B12 i folne kiseline. Metil tetrahidrofolat donosi metilne skupine, kako bi se dobio aktivni metil oblik vitamina B12 koji je potreban za metiliranje homocisteina. Nedostaci vitamina B12 ili folne kiseline uzrokuju povećane razine cirkulirajućeg homocisteina. Povišeni homocistein je faktor rizika za kardiovaskularne bolesti i povezuje se s metaboličkim sindromom insulinska rezistencija.
Transmetiulacija je ponekad smanjena kod roditelja djece s autizmom.
SKIV2L
Helikaza SKI2W jest enzim koji je kod ljudi kodiran genom SKIV2L. Ovaj enzim je ljudski homolog kvašćevog SKI2, koji može biti uključen u antivirusnu aktivnost, blokiranjem translacije poli (A) deficijentnih iRNK. Gen SKIV2L nalazi se u klasi III regije glavnog kompleksa histokompatibilnosti.
DEAD-kutijski proteini, koje karakteriše monzervirni motiv Asp-Glu-Ala-Asp (DEAD), su pretpostavljene RNK-helikaze. Uključeni su u brojne ćelijske procese koji uključuju promjenu sekundarne strukture RNK, kao što je iniciranje translacije, jedarna i mitohondrijska prerada i sklapanja ribosoma i splajsosoma. Na osnovu njihovih obrazaca distribucije, vjeruje se da su neki članovi ove porodice uključeni u embriogenezu, spermatogenezu, ćelijski rast i diobu.
Identifikacija gena
Nova ljudska cDNK, homologna genu kvasca SKI2, identificirana je 1995. Istraživači su lokalizovali odgovarajući gen u hromosomu 6, regija p. 21.
Gen SKIV2L, poznat i kao SKI2W ili Ski2-lika RNK helikaza, prostire se na 11 kB i sadrži 28 egzona. Nalazi se između gena RD i RP1 u kompleksu MHC III na kratkom kraku hromosoma 6, ima 16 transkripata na Ensemblu, od kojih tri kodiraju proteine. Jedan od ovih proteina, SKI2W, ima 1.246 aminokiselina i domen koji veže helikazu između aminokiselina 319-475; vjeruje se da je uključen u egzosomsku RNK.
Ljudski protein je dobio ime SKI2W zbog sličnosti sa proteinom kvasca Ski2, koji ima visoko homologne (gotovo identične) regije na helikaznom domenu i C-terminalu.
Transkripti SKIV2L eksprimirani su u većini, ako ne i u svim, testiranim ljudskim tkivima, uključujući slezenu, timus, tanko crijevo, debelo crijevo, srce, mozak i jetru.
Funkcija
Većina eukariotskog genoma je transkribirana u molekule RNK, koje zahtijevaju obradu i nadzor radi kontrole obilnog i oštećenog materijala. Multiproteinski kompleks egzosomne RNK obavlja ovu funkciju i ovisan je o kofaktorima. Egzosom je u početku otkriven u kvascu, ali je prisutan i kod viših eukariota. Ima aktivnost i u jedru i u citoplazmi za normalan raspad iRNK i za nadzor i kontrolu kvaliteta RNK putem nonsens mutacijama posredovanih; non-stop i no-go razgradnje. SKI2W dio je SKI kompleksa tetraproteina koji je obavezni citoplazmatski kofaktor egzosoma RNK i sastoji se od SKI2W, TTC37 i dvije podjedinice WD40 (kodirane sa WDR61), kao na prvoj slici. Većina informacija o funkciji SKI2W potiče iz studija kvasca, gdje je ski2homolog za SKI2W. U kvascu, ski2 čini SKI kompleks sa ski3 i dvije podjedinice ski8. Ski2 (SKI2W homolog u kvascu) sadrži proteine u DEVH kutiji, što ukazuje na to da je to jedini protein u kompleksu SKI koji ima funkciju enzimske helikaze. Tačne interakcije nisu dobro opisane, ali pokazano je da DEVH-helikaze razdvajaju nukleinske niti na način ovisan o energiji. Ski kompleks kvasca opsežnije je proučavan od ljudskog homologa, a stvorena je kristalna struktura egzosoma RNK i njegove interakcije koja podržava ulogu u neprestanom raspadanju, čime se ćelija štiti od aberantnih proteina. Smatra se da protein Ski2 u kvascu ima ulogu i u antivirusnoj odbrani, vjerovatno svojom ulogom u prometu RNK ili kontrolom razgradnje RNK.
Rade Marijanac
Rade Marijanac (Todorići, Šipovo, 27. augusta 1916. - Tarevo, Živinice, 4. jula 1943), bio je jugoslavenski partizan i Narodni heroj Jugoslavije.
Biografija
Potiče iz imućnije seljačke porodice. Otac mu je bio narodni poslanik. Srednju tehničku školu, geometarski odsjek, završio je u Beogradu 1939. godine. Ovu školu završilo je pet narodnih heroja iz Bosne i Hercegovine: Adem Buć, Slavko Rodić, Radivoj Rodić, Mithat Haćam i Rade Marijanac.
Drugi svjetski rat
Nakon Aprilskog rata, okupacije i aneksije nekih dijelova Jugoslavije, područje Šipova se našlo u sastavu Nezavisne Države Hrvatske, u onom dijelu koji je pripadao italijanskoj okupacionoj zoni. Marijanac je, kao pripadnik škole rezervnih oficira, izbjegao zarobljavanje i vratio se u rodni kraj.
Nakon uspostave novih vlasti, došlo je do hapšenja određenog broja ljudi kao taoca. Među njma je bio i otac Rade Marijanca, koji je ubrzo i ubijen. Do tog trenutka Marijanac se nije bavio politikom pa ga je ovaj događaj naveo da se priključi ustanicima iz Šipova. Kao rezervni oficir jugoslavenske vojske učestvovao je u pripremi ustanka i osposobljavanju boraca za oružanu borbu. Bio je tvorac plana za napad na Šipovo 27 avgusta 1941. god. Prilikom oslobođenja naselja zarobljeno je oko 170 pripadnika oružanih snaga NDH.
U borbi kod Donjeg Vakufa 22. novembra ispoljio je veliku hrabrost prije nego što je teže ranjen.
Prilikom osnivanja bataljona u Baraćima kod Mrkonjić Grada Marjanac je postavljen za prvog komandanta. Nakon toga je njegova jedinica mjesec dana vodila svakodnevne borbe sa četnicima, u vrijeme kada je došlo do razlaza među ustanicima. Prema dogovoru, u napadu na Mrkonjić, trebalo je da učestvuju i četnici Uroša Drenovića. Kada je otpočeo napad borci Prvog i Drugog partizanskog bataljona su prodrli u grad, ali su se morali povući, zbog četničkog neučešća u borbi.
Kada je osnovan Treći krajiški NOP odred na području Janja i Plive, Rade je najprije postavljen za zamjenika, a februara 1942. god i za komandanta odreda. U septembru i decembru iste godine njegova jedinica je učestvovala u borbama za oslobođenje Jajca.
SKIV2L
Funkcija
Pokazalo se da je SKIV2L negativan regulator receptora sličnih Rig-I (RLR) koji otkrivaju RNK. Autori su otkrili da je egzosom citosolne RNK, definiran "SKIV2L" RNA helikazom, važan za ograničavanje aktivacije RLR-a i antivirusnog odgovora. Ako se endogene RNK ne mogu obraditi, stanica se podvrgava nerazvijenom proteinskom odgovoru koji pokreće odgovor antivirusnog interferona (IFN). Pokazalo se da ljudske ćelije sa nedostatkom SKIV2L imaju snažan IFN znak koji ukazuje na hronični antivirusni odgovor. Autori sugeriraju da bi pacijenti kasnije mogli biti skloniji autoimunskim poremećajima, iako se to još nije pokazalo, vjerojatno zbog velike smrtnosti pacijenata. Međutim, ovaj nalaz sugerira vezu između "SKIV2L" i imunskog odgovora.
Rade Marijanac
Drugi svjetski rat
Nakon toga, istog mjeseca je postavljen za prvog komandanta Sedme krajiške brigade. Sa brigadom je prošao borbeni put u Četvrtoj i Petoj neprijateljskoj ofanzivi, preko Neretve i Zelengore. U toku svih ovih borbi Rade Marijanac, kao komandant brigade, je predvodio svoje borce u mnogim teškim borbama i jurišima - na Čelebiću, Sinjajevini, dolini Morače, Pivskom javorku, Košuru, Tjentištu i drugim mestima. Maja 1943. godine ukazom Vrhovnog štaba NOVJ, među prvima dobio je čin potpukovnika NOVJ.
SKIV2L
Klinički značaj
Patogene varijante u  SKIV2L  povezane su s triho-hepato-ciijevnim sindromima (THES), poznatim i kao sindromska dijareja (SD) ili fenotipska dijareja (PD). Stankler et al (1982) su ga prvi opisali kao Stanklerov sindrom, a ovo stanje je preimenovano u THES 1994. godine. THES jw rijetka pojava sa procijenjenom prevalencijom od 1:1,000.000. Karakterizira ga neizlečiva dijareja, koja počinje u prvih nekoliko sedmica života; karakteristične abnormalnosti kose, "vunasta" i lomljiva dlaka, ograničenje intrauterinog rasta i karakteristični dismorfizmi lica. Druge asocijacije su disfunkcija jetre, abnormalnosti kože, intelektualni invalidnost i imunodeficijencija. Manje česti nalazi uključuju abnormalnosti trombocita i urođene srčane mahane.
Rade Marijanac
Odlikovanja
Ukazom Predsedništva Antifašističkog veća narodnog oslobođenja Jugoslavije (AVNOJ) 26. jula 1945. posthumno je odlikovan Ordenom zasluga za narod prvog reda Ukazom Prezidijuma Narodne skupštine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, 20. decembra 1951. godine, proglašen je za narodnog heroja Jugoslavije.
Predrag Bobić
Predrag Bobić (rođen 18. maja 1960.), ponekad naveden kao Dragan Bobić a poznat i po nadimku Bleka, hrvatski je muzičar, gitarista i muzički pedagog. Najpoznatiji je kao bivši basista bosanskohercegovačke rock grupe Zabranjeno pušenje.
SKIV2L
Klinički značaj
Postoje dva uzročna gena,  SKIV2L  (u 1/3 pacijenata) i TTC37 (2/3 pacijenata), oba kodiraju proteine u Ski kompleksu i klinički se ne razlikuju jedan od drugog.
Naslijeđeni po autosomno recesivnom obrascu s potpunom penetracijom, približno 2/3 pacijenata su homozigoti, a 1/3 složeni heterozigoti. Mutacije su rasprostranjene po cijelom genu, bez prepoznatljive žarišne tačke i općenito se sastoje od pomaka okvira, misens i nonsens mutacija; manji broj su mutacije na mjestu prerade. Ne postoji jasna povezanost genotip/fenotip s ukupnom težinom bolesti, čak i braća i sestre s istom homozigotnom mutacijom pokazuju različite fenotipove. Pacijenti su globalno opisani u Evropi, Saudijskoj Arabiji, Maleziji, Kini i Japanu.
Uporni vodenasti proljev gotovo je dosljedna karakteristika u gotovo svim opisanim slučajevima, a gotovo uvijek počinje ubrzo nakon rođenja i obično zahtijeva parenteralnu prehranu. U slučajevima koji ne zahtijevaju takvu prehranu potrebna je elementarna prehrana i suplementacija.
Materada
Materada (ital. Matterada) je naseljeno mjesto u sastavu grada Umaga, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Predrag Bobić
Muzička karijera
Bobić je započeo svoju muzičku karijeru krajem 1970-ih godina. Njegov prvi bend je bio Epitaf. Tokom osamdesetih godina nastupao je sa nekoliko lokalnih grupa, kao što su: Jesen, Band, No. 1, Brod i Animatori. Krajem osamdesetih godina sarađivao je i sa sarajevskom rock grupom Zabranjeno pušenje i pojavio se kao gostujući basista na albumu Pozdrav iz zemlje Safari, koji je objavljen 1987. godine. Posle kraćeg angažmana sa grupom Animatori, ostavio je muziku na neko vrijeme.
SKIV2L
Klinički značaj
Većina djece sa patogenom varijantom SKIV2 uključuje pacijente koji su mali pri rođenju (<10 thcentila) i ostaju ograničene u rastu uprkos povećanoj ishrani. Anomalije kose se vide kod >90% pacijenata i opisuju se kao vunasta, lomljiva kosa koja lahko opada.
Horjul
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu grada Ljubljane, odn. stare općine Vič–Rudnik.
Breganica
Breganica je naseljeno mjesto u sastavu grada Samobora, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska.
Šaćir Kurtćehajić
Šaćir Kurtćehajić, (1844-1872) sin Mehmedov je bio jedan od začetnika štampane riječi i novinarstva na bosanskom jeziku. Rođen je u Bijelom Polju, 1844. godine, u porodici Mehmeda Kurtćehajića, koji je, kao kadija, službovao u nekoliko bosanskih gradova. Službovao je najprije kao pisar u sjedištu Pljevaljskog kadiluka, zatim pri sudu Novopazarskog sandžaka, da bi zatim bio premješten u Sarajevo, u vilajetsku službu. 1866. godine počinje pisati u listu „Bosanski vjesnik“, a zatim pokreće list „Sarajevski cvjetnik“ koji je izlazio sedmično, na četiri strane, dvojezično, s uporednim tekstom arebicom na turskom i ćirilicom na bosanskom jeziku. 1869. godine, biva postavljen za direktora Vilajetske štamparije. Obolivši od tuberkuloze, po savjetu ljekara, u julu 1872. godine, odlazi na liječenje u Beč gdje iste godine umire u 27-oj godini života.
Predrag Bobić
Muzička karijera
Godine 1996. Bobić se pridružuje Davoru Sučiću i Elvisu J. Kurtoviću s kojima ponovo pokreće grupu Zabranjeno pušenje, raspuštenu početkom devedesetih. Sa njima je svirao na četiri studijska albuma, i to: Fildžan viška (1997), Agent tajne sile (1999), Bog vozi Mercedes (2001) i Hodi da ti čiko nešto da (2006); i dva uživo albuma: Hapsi sve! (1998) i Live in St. Louis (2004). U septembru 2008. godine Bobić napuša Zabranjeno pušenje nakon oproštajnog koncerta na zagrebačkom jezeru Bundek.
Horjul
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Horjul je imala 2.872 stanovnika, od čega u samom Horjulu 1.329.
Općina Horjul
Napomena: ''Nastala iz grada Ljubljane, odn. stare općine Vič–Rudnik.''
Predrag Bobić
Privatan život
Bobić je rođen i odrastao u Slavonskom Brodu a 1987. godine preselio se u Zagreb. Bobić ima dva sina, Bojana (rođen 1988.) i Marka. Bobić je 1987. godine završio fakultet. Danas radi u Zagrebu u Osnovnoj školi "Tituš Brezovački".
Breganica
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare zagrebačke prigradske općine Samobor.
Predrag Bobić
Diskografija
Zabranjeno pušenje
Breganica
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Breganica je imala 65 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Breganica je imalo 63 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Materada
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Buje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Materada je imala 139 stanovnika.
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. sadrži podatke za naselja Čepljani, Juricani i Vardica, a u 1880. i 1890. dio podataka za naselje Juricani.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Materada je imalo 124 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
John Oliver
John William Oliver (rođen 23. aprila 1977) engleski je komičar, scenarist, producent, politički komentator, glumac i televizijski voditelj. Od 2014. vodi HBO-ovu kasnovečernju informativnu i satiričnu emisiju Last Week Tonight with John Oliver. Dobitnik je sedam Emmyja, triju nagrada "Writers Guild"  i jednog Peabodyja.
U Sjedinjenim Američkim Državama postao je poznat kao dopisnik i gostujući voditelj emisije The Daily Show with Jon Stewart. Bio je jedan od voditelja satirične komedije The Bugle i vodio je John Oliver's New York Stand-Up Show na Comedy Centralu. Oliver često radi s Andyjem Zaltzmanom na satiričnim podcastovima, radijskim emisijama i serijama kao što su Political Animal i The Department.
Brda (Vareš)
Brda je naseljeno mjesto u sastavu općine Vareš, FBiH, Bosna i Hercegovina.
Crvuljak
thumb|Appendix vermiformis je ovdje vidljiv kao bjelkasta "crvičasta" struktura ispred [[uzlazno debelo crijevo|uzlaznog debelog crijeva (colon ascendens). Dolje desno se vidi slijepo crijevo, iz kojega polazi crvuljak.]] Crvuljak (latinski: Appendix vermiformis od latinskog appendix ‚privjesak’ ) označava jedan u pravilu do 10 cm dugi privjesak slijepog crijeva (latinski: cecum), koji u pojedinačnim slučajevima može biti i dosta duži. Crvuljak posjeduje, kao i ostali segmenti probavnog trakta, lumen i tipičnu građu crijevnog zida, u kojem se dodatno mogu nači i brojni limfni folikuli. To je indikacija imunološke funkcije crvuljka (odakle mu i dolazi naziv "crijevni krajnik).
Jouleov zakon
Jouleov zakon je fizički zakon koji pokazuje vezu između toplote, koju stvara električna struja koja teče kroz provodnik. Dobio je ime po Jamesu Jouleu, koji je proučio ovaj fenomen 1840. godine. Jouleov zakon se ovako izražava:
gdje je:
Kada se struja, otpor i vrijeme redom izraze u amperima, omima i sekundama, dobija se jedinica za toplotu, koja se naziva džul.
Jouleov zakon ponekad se naziva Joule–Lenzov zakon s obzirom na to da ga je kasnije nezavisno od Joulea otkrio Heinrich Lenz. Efekt zagrijavanja provodnika kroz koje prolazi struja poznat je kao Jouleova toplota.
Batar
Batar je naseljeno mjesto u gradu Bijeljini, Bosna i Hercegovina.
ATP 250
ATP World Tour 250 series je najnovija serija teniskih turnira Asocijacije teniskih profesionalaca (ATP) od ATP World Toura 2009. Ovo je najniži nivo turnira na turneji, predstavlja nastavak ATP International Series.
Serija uključuje 40 turnira, sa brojem od 250 ranking poena koje osvaja prvak u singl turniru–po čemu je serija dobila ime. Žrijeb se satoji od 28, 32 ili 48 pojedinačnih igrača i 16 ili 24 parova.
Titule prvaka
Dubl
Aktivni igrači bold.
Šahovski turnir u Nanjingu
Šahovski turnir u Nanjingu (中国(南京)国际象棋超级大赛) (engleski: Pearl Spring Chess Tournament) je tradicionalni pojedinačni šahovski turnir koji se održava u Nanjingu, u Kini. Pored Šahovskog turnir u Wijk aan Zeeu, M-Tel Mastersa u Sofiji, Šahovskog turnira u Linaresu i Grand Slam masters finala, jedan je od pet turnira Šahovskog Grand Slama. Prvi turnir organiziran je 2008.
2008.
! !! Igrač !! Rejting !! 1. !! 2. !! 3. !! 4. !! 5. !! 6. !! Bodovi
2009.
! !! Igrač !! Rejting !! 1. !! 2. !! 3. !! 4. !! 5. !! 6. !! Bodovi !! Tiebreak !! Performance
2010.
! !! Igrač !! Rejting !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! Bodovi !! Tiebreak !! Performance
Snjeguljica i sedam patuljaka (1937)
Snjeguljica i sedam patuljaka američki je animirani film snimljen 1937. u produkciji Walt Disney Picturesa, a distributer je bio RKO Radio Pictures. Zasnovan je na njemačkoj bajci Snjeguljica, koju su napisala braća Grimm. To je bio prvi dugometražni animirani igrani film i najstariji iz Serije animiranih klasika Walta Disneya. Priču su adaptirali umjetnici crtači Dorothy Ann Blank, Richard Creedon, Merrill De Maris, Otto Englander, Earl Hurd, Dick Rickard, Ted Sears i Webb Smith. David Hand bio je glavni režiser, dok su William Cottrell, Wilfred Jackson, Larry Morey, Perce Pearce i Ben Sharpsteen režirali individualne sekvence. To je priča o šarmantnoj mladoj princezi koju spašava grupa od sedam simpatičnih patuljaka od njene zle maćehe, kraljice.
Snjeguljica je premijerno prikazana u pozorištu Carthay Circle Theatre 21. decembra 1937, nakon čega je uslijedilo nacionalno izdanje 4. februara 1938, s međunarodnom zaradom od osam miliona dolara na samom početku prikazivanja, što je nakratko oborilo rekord za najvišu zaradu zvučnog filma u to vrijeme. Popularnost filma dovela je do toga da je više puta prikazivan u kinima sve dok nije doživio kućno videoizdanje 1990-ih. Prilagođen za inflaciju, to je jedan od filmova s najvišom zaradom na sjevernoameričkim kino-blagajnama.
Na 11. dodjeli "Oscara" Walt Disney nagrađen je počasnim Oscarom, a film je nominiran za Oscara za najbolju originalnu muziku. U Sjedinjenim Državama upisan je u Nacionalni filmski registar 1989, a Američki filmski institut uvrštava ga 2008. na listu 100 najvećih američkih filmova. Također se pojavljuje i na listi vrhunskih 10 najvećih američkih animiranih filmova svih vremena. Disneyjeva obrada bajki imala je ogroman kulturni utjecaj, što je kasnije povećalo popularnost tematskih parkova, videoigara i brodvejskih mjuzikla. Ovim filmom ustanovljena je medijska franšiza Disneyja.
Radnja
Snjeguljica je princeza koja živi sa svojom maćehom, koja je po prirodi sujetna i zla kraljica. Kraljica strahuje da bi Snjeguljicina ljepota mogla nadmašiti njenu, pa je prisiljava da radi kao sobarica i svakodnevno pita svoje čarobno ogledalo "Ko je najljepši od svih?" Tokom nekoliko godina ogledalo je uvijek odgovaralo da je kraljica najljepša, što ju je činilo zadovoljnom.
Na samom početku filma čarobno ogledalo saopćava kraljici da je sada Snjeguljica najljepša na svijetu. Ljubomorna kraljica naređuje lovcu da odvede Snjeguljicu u šumu i da je tamo ubije. Ona dalje zahtijeva od lovca da se vrati sa srcem Snjeguljice u kutiji od dragulja kao dokaz da je ubijena. Međutim, lovac ne može pomisliti da ubije Snjeguljicu. On sa suzama u očima moli za oproštaj, otkrivajući joj da je kraljica želi vidjeti mrtvu, i poziva je da pobjegne u šumu i da se ne vraća. Izgubljena i uplašena, princeza se sprijateljuje sa stvorenjima iz šume koja je dovode do jedne kolibe duboko u šumi. U kuhinji kolibe može se vidjeti sedam malih stolica, tako da Snjeguljica uviđa da je to neuredni dom sedam siročadi.
U stvarnosti, koliba pripada sedmorici odraslih patuljaka, pod imenom Učo, Ljutko, Srećko, Pospanko, Stidljivko, Kihavko i Glupko, koji rade u obližnjem rudniku. Po povratku kući, oni su uznemireni kada su primijetili da je njihova koliba čista i posumnjali su da je uljez ušao u njihov dom. Patuljci su pronašli Snjeguljicu na spratu gdje spava na njihova tri kreveta. Snjeguljica se budi i vidi patuljke kako sjede pored njenog kreveta i zatim im se predstavlja. Svi patuljci su joj na kraju izrazili dobrodošlicu u svom domu nakon što su saznali da ona zna dobro kuhati i postremati kuću. Snjeguljica danju čuva kuću patuljcima dok oni rade u rudniku u potrazi za zlatom, a noću svi pjevaju, sviraju i plešu.
Kada su se patuljci vratili u svoju kolibu i pronašli su Snjeguljicu prividno mrtvu i u samrtnom snu koji je uzrokovao napitak. Ne želeći da je sahrane u zemlju, oni je umjesto toga stavljaju u stakleni lijes obrubljen zlatom na jednoj čistini u šumi. Zajedno sa šumskim stvorenjima, oni paze na nju. Nakon nekog vremena, princ, koji se ranije bio upoznao i zaljubio u Snjeguljicu, saznaje za njen vječni san i posjećuje njen lijes. Tužan zbog njene prividne smrti, on je ljubi, ali to razbija čaroliju i ona se budi. Patuljci i životinje se svi raduju dok princ vodi Snjeguljicu ka svom dvorcu.
Uloge
mini|[[Walt Disney predstavlja svakog od sedam patuljaka u sceni iz originalnog foršpana]]
Snimanje
mini|Trailer filma, sa odabranim kritikama, bilješkama sa snimanja, i predstavljanjem likova i njihovih osobina.|lijevo
Pisac Richard Creedon je 9. augusta 1934. godine napisao 21 stranicu zabilješki pod nazivom "Prijedlozi za Snjeguljicu". To je uključivalo spisak glavnih likova, kao i situacije i 'gegove' za priču. Na samom početku projekta Disney je naveo da su glavna atrakcija priče za njega bili sedam patuljaka, i njihove mogućnosti da izvode "otkačene gegove". Ova tema je dominirala tokom tri sastanka koja su održana u oktobru u prisustvu Disneyja, Creedona, Larryja Moreyja, Alberta Hurtera, Teda Searsa i Pinta Colviga. U ovom trenutku, Disney je osjetio da priča treba početi sa Snjeguljicom kada otkriva kolibu sedam patuljaka.
Walt Disney je od početka predlagao da svaki od patuljaka, čija imena i ličnosti nisu navedena u originalnoj bajci, mogu imati svoja karakterna obilježja. Imena patuljaka su izabrana između pedeset potencijalnih imena. Sedam konačnih imena su izabrana kroz proces eliminacije. Vođa patuljaka, od kojeg se tražilo da bude nadmen, i sklon pravljenju grubih grešaka, imenovan je kao Učo; drugi su dobili imena po njihovim karakternim crtama. Zajedno sa fokusom na karakterizaciju i komične mogućnosti patuljaka, Creedon je na osamnaest stranica zabilješki o priči napisanih tokom sastanaka u oktobru, istaknuo kontinuirani prikaz gegova, kao i kraljičin pokušaj da ubije Snjeguljicu sa otrovanim češljem, što bio jedan element preuzet iz originalne priče Braće Grimm. Nakon što bi ubijedila Snjeguljicu da koristi češalj, maskirana kraljica bi pobjegla, ali patuljci bi stigli na vrijeme da uklonu češalj. Nakon propalog pokušaja ubistva Snjeguljice sa češljem, kraljica bi naredila da se princ zarobi i dovede u njen dvorac, gdje bi Snjeguljica došla da ga potraži. Skice priče pokazuju ovaj događaj gdje se zajedno pojavljuju kraljica i vještica. U priči bi se koristila magija koja bi kosture iz tamnice vratila u život, što ih čini da plešu za njega a jedan od skeleta se spominje kao "Princ Oswald", što predstavlja primjer duhovitije atmosfere u pristupu originalnoj priči. U napomenama za priču zapisano je da je kraljica imala magičnu moć ali samo u svom dvorcu. Sa Princom koji odbija da je oženi, kraljica ga ostavlja da umre (jedan crtež prikazuje princa zarobljenog u podzemnoj komori napunjenoj vodom), dok ona odlazi prema kolibi patuljaka sa otrovanom jabukom. Šumske životinje pomažu princu da pobjegne iz kraljičinog dvorca i pronađe svog konja. Princ je trebao da ode do kolibe i da spasi Snjeguljicu, ali je uzeo pogrešan put (uprkos upozorenjima šumskih životinja i njegovog konja, koje on, za razliku od Snjeguljice, nije mogao da razumije). On stoga ne bi stigao na vrijeme da je spasi od kraljice, ali bi je mogao spasiti sa prvim ljubavnim poljupcem. Ova radnja nije se koristila u konačnom rezu filma, iako je Ferdinand Hovarth radio mnoge crteže scena u tamnici.
Ostali primjeri komičnije prirode priče u ovoj fazi uključuju prijedloge da se Kraljica prikaže kao debela, otkačena, i sebična karikatura. Princ je također trebao da bude više klovn, i da se udvara Snjeguljici na komičan način. Walt Disney je ohrabrivao sve zaposlene u studiju da doprinose priči, i nudio je pet dolara svakome ko smisli nešto. Tako se pojavio geg sa nosovima patuljaka koji "vire ispod kreveta kada su se prvi put sreli sa Snjeguljicom". Disney je postao zabrinut da bi takav komični pristup mogao smanjiti uvjerljivost likova i, osjećao je da je potrebno više vremena za razvoj lika kraljice. U nacrtu koji je kružio 6. novembra, savjetovao je da se pažnja posveti isključivo "scenama u kojima se pojavljuju samo Snjeguljica, patuljci, i njihovi prijatelji ptice i životinje. Imena i karakteristike patuljaka, međutim, i dalje su bili "otvoreni za promjene". Sastanak od 16. novembra daje još jednu skicu pod nazivom "Patuljci otkrivaju Snjeguljicu", gdje se uvodi lik Pospanka, koji će se na kraju pokazati kao najuspješniji i najpopularniji lik patuljaka. Do kraja 1934. godine Disney je dalje razvijao priču sam, našavši se u dilemi oko lika kraljice, za koji je osjećao da više ne može biti "debela" niti "otkačena", već "veličanstveno prekrasna osoba", što je bila mogućnost koju je već iznosio na prethodnim sastancima o priči. Disney se nije fokusirao na projekat sve do jeseni 1935. Smatra se da je možda sumnjao u svoju, i sposobnost studija, i da mu je njegov put u Evropu tog ljeta vratio samopouzdanje. U ovom trenutku Disney i njegovi pisci fokusirali su se na scene u kojima su Snjeguljica i patuljci predstavljeni publici i jedni drugima. U memorandumu 25. novembra, 1935. godine, on je izložio zadatke za sve koji su radili na filmu, i odlučio je o osobinama ličnosti svakog pojedinog patuljka.
Na početku se mislilo da će patuljci biti glavni fokus priče, i mnoge sekvence su pisane za sedam likova. Međutim, u jednom trenutku, odlučeno je da glavni dio priče bude odnos između kraljice i Snjeguljice. Iz tog razloga, nekoliko sekvenci koje su prikazivale patuljke bile su izrezane iz filma. Prva sekvenca, koja je bila animirana u cijelosti prije nego što je bila izrezana, prikazivala je Uču i Mrguda kako raspravljaju o tome da li bi Snjeguljica trebala ostati s njima. Još jedna, također potpuno animirana, prikazivala je patuljke kako bučno kusaju supu; Snjeguljica je bezuspješno pokušavala da ih nauči kako da jedu "kao gospoda". Djelomično animirana sekvenca prikazuje patuljke kako održavaju "kućni sastanak", na kojem oni pokušavaju da smisle poklon za Snjeguljicu; ovo je trebalo da se desi nakon scene "gradnje kreveta", u kojoj patuljci i šumske životinje grade i ukrašavaju krevet za princezu. Ova scena je također bila isječena, jer se mislilo da će da uspori razvoj priče. Scene kusanja supe i gradnje kreveta su bile animirane od strane Warda Kimballa, koji je u dovoljnoj mjeri bio obeshrabren zbog njihovog uklanjanja pa je razmatrao da napusti studio, međutim Disney ga je nagovorio da ostane promovirajući ga u glavnog animatora za lik Cvrčka Cvrče u narednom igranom filmu Pinokio (1940).
Animacija
mini|left|Čuvena sekvenca iz filma koju je animirao [[Shamus Culhane.]] Glavni čovjek na izradi filma bio je konceptualni umjetnik Albert Hurter. Svi projekti koji su se koristili u filmu, počevši od pojave likova pa sve do izgleda stijena u pozadini, morali su imati odobrenje Hurtera prije nego što je film bio finaliziran. Dva druga konceptualna umjetnika, Ferdinand Hovarth i Gustaf Tenggren, doprinosili su vizualnom stilu filma. Hovarth je razvio niz mračnih koncepata za film, iako su mnogi drugi projekti koje je on razvio bili na kraju odbačeni od strane Disneyjevog tima kao teške da se prevedu u animaciju, za razliku od Hurterovih. Tenggren je korišten kao stilista za boje i da odredi način izvedbe i atmosferu mnogih scena u filmu. Njegov stil, koji je bio kopija umjetnika poput Arthur Rackhama i John Bauera, posjedovao je evropski kvalitet ilustracija koje je Walt Disney tražio. On je dizajnirao plakate za film i ilustriracije za knjigu. Međutim, Hovarth nije dobio kredit za film. Još jedan umjetnik koji je radio na filmu bio je Joe Grant, čiji je najznačajniji doprinos bio dizajn za Kraljicu u obliku vještice.