cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Opsada Sagunta
Hanibalov plan
Neki historičari sumnjaju da li je Hanibal namjerno napao Sagunto ili je za taj svoj potez bio isprovociran od Saguntinjana, koji su imali podršku Rima. Budući da je većina preostalih antičkih izvora koji govore o ovom vremenu prorimski, ne može se isključiti mogućnost da je Rim potaknuo stanovnike Sagunta da se suprostave Hanibalu. Međutim, ako su Rimljani i isprovocirali sukob s Hanibalom nisu uspjeli da podrže svog saveznika tokom opsade grada. Ta činjenica se može opravdati mogućim angažovanjem rimskih legija na drugim žarištima ili je možda riječ o proračunatom rimskom potezu jer bi se angažovanje Rimljana mogao protumačiti kao casus belli protiv Kartagine. Hanibalova navodna mržnja prema Rimu i svim Rimljanima također je mogla biti rimska propagande kako bi opravdao drugi a potom i Treći punski rat.
Opsada
Tokom opsade Sagunta, Hanibal je pretrpio izvjesne gubitke u ljudstvu, dijelom zbog dobre utvrđenosti grada a dijelom zbog upornosti branilaca grada. Pa ipak, njegove snage su napadale i uništavale jedan po jedan segment gradske odbrane. Hanibal je tokom opsade i teško ranjen kopljem, a borbe su zaustavljene na nekoliko sedmica dok se nije oporavio.
Saguntinjani su se za pomoć obratili Rimu, ali nikakvu pomoć nisu dobili. 218. godine p.n.e, nakon osam mjeseci opsade, slomljena je posljednja tačka odbrane grada i grad je osvojen. Hanibal je ponudio da poštedi stanovništvo pod uslovom da odu iz grada, nenaoružani, svaki sa po dva odjevna kompleta. Kad su odbili ponudu i počeli da sabotiraju preuzimanje bogatstva i imovine grada, svaka odrasla osoba je pogubljena.
Opsada grada je označila početak Drugog punskog rata. Hanibal je sada imao bazu iz koje je mogao snabdijevati svoje trupe hranom i dodatnim ljudstvom.
Posljedice
Hanibal je nakon opsade pokušao dobiti podršku Kartaginjanskog senata. Senat (kojim je upravljala relativno prorimska frakcija na čelu s Hanonom Velikim) se često nije slagao sa Hanibalovim agresivnim sredstvima ratovanja i nikada mu nije davao potpunu i bezuslovnu podršku, pa čak ni kad je bio na rubu apsolutne pobjede i sa trupama na udaljenosti samo nekoliko kilometara od Rima. U ovoj epizodi traženja podrške od Senata, Hannibal jedobio ograničenu podršku koja mu je omogućila da se preseli u Novu Kartagu gdje je okupio svoje ljude i obavijestio ih o svojim ambicioznim planovima. Hannibal se nakratko uputio na religiozno hodočašće prije nego što je započeo marš prema Pirenejima, Alpama i samom Rimu. Sljedeću fazu rata obilježile su izvanredne pobjede snaga Kartage u bitkama kod Trebije, jezera Trazimena i kod Kane.
Ostavština
Krajem 1. vijeka nove ere opsadu Sagunta detaljno je opisao latinski autor Silije Italik u svojoj epskoj pjesmi Punici. U stihovima ove poeme ističe se nekoliko saguntinjskih vođa i junaka (Sicoris, Murrus, Theron), kao i libijska princeza ratnica koja se borila za Kartagu (Asbajt), ali vrlo malo historičara daje priči bilo kakav značaj kao historijski izvor.
1727. godine engleski dramatičar Philip Frowde napisao je tragediju pod nazivom Pad Sagunta koja je zasnovana na Siliujevoj pjesmi.
Muzička grupa Ex Deo na svom albumu ''Besmrtni ratovi' ima pjesmu pod nazivom Hispania (Opsada Sagunta).
Dobro
Dobro je centralni etički pojam, to jeste, filozofski pojam. Dobro se može tumačiti i sa religijskog aspekta.
Razlikujemo dobro u sebi i korisno dobro. Dobro u sebi ne zavisi od drugog bića, nema vanjsku svrhu, nema za cilj neku korist ili interes. To je čisto dobro. Kada govorimo o dobru u sebi, mislimo na vrijednost, vrlinu, ono čemu se teži, ideal dobra. Korisno dobro ima za svrhu neku korist, neki interes.
Sva pojedinačna dobra teže da se približe najvišem dobru, i zbog toga je moguće stupnjevito mjerenje dobra, hijerarhija  dobra (dobar-bolji-najbolji).
Religijski aspekt
Dobro se može tumačiti i sa religijskog aspekta. U religiji je najviše dobro Bog. Sve velike religije poručuju dobra djela kao put do vrhunskog dobra. U svakoj monoteističkoj religiji nalazimo pravila, upute za ponašanje. Religija smatra da suštinu dobrog čovjeka čini ljubav prema Bogu i prema čovjeku.
Moral i religija
Centralni pojam i morala (etike) i religije je pojam dobra ,po sebi vrhunskog dobra. S tim u vezi je i dobro djelovanje koje nas približava vrhunskom dobru.
Mnogi filozofi su se bavili pitanjem vrline i dobra. Sokrat je smatrao da se vrlina može naučiti- ona je znanje. Tvrdio je da čovjek mora znati šta je dobro (ideja dobra) da bi dobro činio. I Platon vidi dobro kao vrhovnu ideju prema kojoj svi teže. Prema njemu za dobru državu potrebne su četiri vrline: mudrost, pravednost, hrabrost i umjerenost. Aristotel ne govori o općoj ideji dobra nego o pojedinačnom dobru čovjeka. Za njega je najveća vrlina sredina između dvije krajnosti (zlatna sredina).
Kadarići (Ilijaš)
Kadarići su naseljeno mjesto u općini Ilijaš, Bosna i Hercegovina.
Dobro
Moral i religija
J.S. Mill smatra da nije važna količina ugode, nego kvalitet, zbog toga je krajnji cilj korist (lat. utilitas = koristan)-ovo je utilitarističko gledište. Ovo gledište smatra da svako djelo procijenjujemo prema posljedicama i korisnosti, jer to dovodi do sreće pojedinca, a time i do sreće cijele zajednice. Ovakvo mišljenje izaziva dilemu: kada i koliko individualne koristi mogu biti i koristi društva?
Ivančići (Ilijaš)
Ivančići su naseljeno mjesto u općini Ilijaš, Bosna i Hercegovina. Naziv Ivančići koristi se za čitav kraj kojem pripada nekoliko manjih sela i zaseoka. Smješteni su u dolini rijeke Ljubine, blizu puta Sarajevo – Tuzla. Naselje je od Ilijaša udaljeno oko 22 km zračne linije u pravcu sjeveroistoka. Na lijevoj obali rijeke Ljubine i takođe na lijevoj strani puta koji vodi iz pravca Donjih Čevljanovića ka Gornjim Čevljanovićima nalazi se nekropola stećaka. Proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Nacionalni spomenik čini nekropola sa 13 stećaka (10 u formi sljemenjaka, 2 u formi sanduka i 1 u formi ploče).
Pruga
Godine 1884. za potrebe novootvorenog rudnika mangana u Čevljanovićima koji je pripadao rudarskoj zadruzi “Bosnia” (Gewerkschaft Bosnia), počela je izgradnja kraka uskotračne pruge od Semizovca do Čevljanovića, kao i za eksploataciju šume iz tog regiona i pušten u saobraćaj 26. januara 1885. godine. Bila je to prva rudnička pruga u Bosni i Hercegovini, izgrađena kao odvojak od željezničke linije u dolini Bosne u dužini od oko 22 km od Vogošće do Čevljanovića. Željeznica je prvobitno bila vlasništvo zadruge, a u finansiranju njene izgradnje učestvovala je i zemaljska uprava.
Konzorcij Švejda – Kalmut naknadno je izgradio dio pruge od Čevljanovića do Ivančića, dug oko 2 km koji je rudarska zadruga “Bosnia” preuzela u posjed 1897. godine. Cijela rudnička pruga Vogošća – Ivančići (24,1 km) postala je vlasništvo države, a promet na njoj vodile su “Bosansko-hercegovačke državne željeznice”. U javni saobraćaj (putnički) od Vogošće do Ivančića pruga je puštena tokom 1899. godine. Obe pruge su bile u upotrebi do 1962. godine, kada su zatvorene kao nerentabilne i nepotrebne.
NGC 3316-2
NGC 3316-2 (također poznat kao ESO 501-54 i MCG -4-25-46) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 184 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Najveći prečnik je 0,30 (16 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (11 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 7767
NGC 7767 (također poznat kao MCG 4-56-16, PGC 72601 i UGC 12805) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 368 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 1,00 (107 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (21 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Ralph Copeland 9. oktobra 1872. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Hruševica
Hruševica je naseljeno mjesto u sastavu općine Komen, regija Obalno-kraška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Sežana.
Prosvjetiteljstvo
mini|175x175piksel|Adam Smith Prosvjetiteljstvo (engleski: The Age of Enlightenment; francuski: Siècle des Lumières; njemački: Aufklärung; španski: Ilustración; italijanski: Illuminismo; portugalski: Iluminismo) je bio intelektualni pokret koji je dominirao svijetom ideja u Evropi tokom 18. stoljeća. Prosvjetiteljstvo uključuje niz ideja koje su koncepirane na razumu kao primarnom izvoru autoriteta i legitimiteta, stvorivši time ideale kao što su sloboda, napredak, tolerancija, bratstvo, ustav i odvojenost crkve od države. U Francuskoj, centralne doktrine prosvjetitelja kao što su individualna sloboda i vjerska tolerancija su se javile u zahtjevima opozicije tokom apsolutne monarhije. Tada su prosvjetitelji vršili mnoge naučne metode i redukcionizam zajedno sa povećanim ispitivanjima religijske ortdoksije.
alt=Immanuel Kant|mini|170x170piksel|Immanuel Kant
Najuticajnija publikacija prosvjetitelja je bila Enciklopedija. Objavljena je između 1751. i 1772. godine u trideset i pet tomova koje su sastavili Denis Diderot i Jean le Rond d'Alembert. To je pomoglo širenju ideje prosvjetiteljstva širom Evrope. Ostale publikacije su bile Voltaireov Filozofski riječnik i Pisma na engleskom, Rosseauev O porijeklu nejednakosti i Socijalni ugovor, te Smithov Bogatstvo naroda i Montesquiev Duh zakona. Prosvjetiteljske ideje su imale veliku ulogu u inspiraciji Francuske revolucije 1789. godine. Nakon revolucije, prosvjetiteljstvo se sukobilo sa protivničkim intelektualnim pokretom poznatim kao romantizam.
NGC 6253
NGC 6253 (također poznat kao ESO 180-SC2) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Oltar. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 14. maja 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 1669
IC 1669 (također poznat kao PGC 4802) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 263 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,00 (76 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (15 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 30. novembra 1899. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nedostatak proteina S
Nedostatak proteina S je nasljedni poremećaj povezan s povećanim rizikom od venske tromboze. Smanjenje nivoa (antigena) ili poremećena funkcija proteina S dovodi do smanjene degradacije faktora Va i Faktor faktora VIIIa koagulacije i povećane sklonosti venskoj trombozi. Protein S cirkulira ljudskom plazmom u dva oblika: otprilike 60% vezano je za komplementarnu komponentu C4b β-lanaca, dok je preostalih 40% slobodno, a samo slobodni protein S aktivira protein C, kofaktor aktivnosti.
Znakovi i simptomi
Među mogućim ispoljavanjima nedostatka proteina S su:
Patofiziologija
Što se tiče mehanizma nedostatka proteina S, protein S stvara se u ćelijama jetre i endotelu. Protein S je kofaktor APC i radi na razgradnji faktora Va i faktora VIIa. Predloženo je da bi Zn2+ mogao biti neophodan za vezivanje proteina S za faktor Xa.
Mutacije u ovom stanju mijenjaju aminokiseline, što zauzvrat remeti zgrušavanje krvi. Nedostaje funkcionalni protein S, koji normalno „isključuje“ proteine za zgrušavanje, što povećava rizik od krvnih ugrušaka.
Dijagnoza
Dijagnoza nedostatka proteina S može se postaviti pregledom porodične historije bolesti i genetičkim testiranjem, kao i sljedećim:
Diferencijalna dijagnoza
Među mogućnostima za diferencijalnu dijagnozu nedostatka proteina S su:
Tipovi
Postoje tri tipa nasljednog nedostatka proteina S:
Liječenje
thumb|70 px|left|Dabigatran Što se tiče tretmana za nedostatak proteina S, sljedeće je u skladu sa "zbrinutošću" (i primjenom) osoba sa ovim stanjem (prognoza za "naslijeđene" homozigote je obično u skladu s višom incidencom tromboze za zahvaćenu osobu ):
Kamenica (Ilijaš)
Kamenica je naseljeno mjesto u općini Ilijaš, Bosna i Hercegovina. Nalazi se na Nišičkoj visoravni.
Joe Dassin
Dassin je rođen u New Yorku od oca Jules Dassina, jevrejskog glumca i režisera film noira, i majke Béatrice Launer. Djetinjstvo je proveo u New Yorku i Los Angelesu. Nakon što mu je otac proganjan u anti-komunističkoj kampanji senatora Josepha McCarthya, seli se sa porodicom od mjesta do mjesta širom Evrope, da bi se na kraju skrasili u Parizu. Po završetku školovanja na Institutu Le Rosey u Švicarskoj, Dassin se vratio u SAD gdje je studirao na Univerzitetu u Michiganu. Potom se ponovno vratio u Francusku, gdje je radio na radio RTL i počeo snimati svoje prve pjesme.
Ranih 1970-tih Dassin je postigao zapažen muzički uspjeh i postao vrlo poznat. Vjerovatno u znak priznanja lijevoj orijentaciji njegovih roditelja, Dassinovi su albumi objavljeni i u tadašnjem Sovjetskom Savezu. Joe Dassin bio je i talentirani poliglot koji je snimao pjesme na njemačkom, španskom, italijanskom i grčkom, kao i na francuskom i engleskom jeziku.
Umro je od srčanog udara za vrijeme odmora na Tahitiju dana 20. augusta 1980 i pokopan u Hollywoodu.
Bedřich Smetana
Vodio je vlastitu muzičku školu u Pragu, a neko vrijeme bio je direktor i dirigent Filharmonijskog društva u Göteborgu (Švedska). Bio je muzički kritičar novina "Narodni listy". Godine 1874. napustio je javno djelovanje zbog gluhoće. Komponovao je prema temama iz legendi, historije i nacionalnog folklora. Ujedno je, kao pijanist, dirigent i organizator, pokretač nacionalnih snaga u češkom muzičkom životu. U grandioznom ciklusu "Moja domovina", koji obuhvata šest simfonijskih pjesama, dao je jedinstvenu tonsku apoteozu češkog mita i historije. Smetanino cjelokupno djelo sretna je sinteza nacionalnih i tada aktualnih evropskih muzičkih elemenata, narodnog i umjetnički dotjeranog izraza.
Stefan Airapetjan
Stefan Airapetjan (armenski: Ստեֆան Հայրապետյան; rođen 24. decembra 1997), poznatiji kao Stefan, estonski je pjevač i tekstopisac armenskog porijekla. S pjesmom "Hope" predstavljat će Estoniju na Eurosongu u Torinu 2022. godine.
NGC 4841A
NGC 4841A (također poznat kao MCG 5-31-26, PGC 44323 i UGC 8072) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 311 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 1,60 (145 hiljada sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (91 hiljada sg).
Stefan Airapetjan
Djetinjstvo
Airapetjan je rođe u Viljandiju, Estonija, gdje je i odrastao. Sin je armenskih imigranata. Ima sestru koja se zove Stefania.
NGC 4841A
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Stefan Airapetjan
Početak karijere
Airapetjan se bavi pjevanjem od ranog djetinjstva. S trenerom Hedi-Kai Paijem osvajao je brojna takmičenja. Godine 2010. prijavio se na Laulukarussell, dječje takmičenje u pjevanju, koje je organizovao Eesti Rahvusringhääling, gdje je stigao do finala.
2018–2022: Eesti Laul i Maskis Laulja
Četiri puta je učestvovao na muzičkom takmičenju Eesti Laul, na kojem je jednom i pobijedio. Prvi put se takmičio 2018. sa pjesmom "Laura (Walk with Me)" kao dio dua Vajé, gdje su tom prilikom završili na trećem mjestu u superfinalu. Njegov prvi solo nastup bio je 2019. kada je izveo pjesmu "Without You", koja je po drugi put zauzela treće mjesto u superfinalu. Sljedeće godine takmičio se u Maskis Laulju, estonskoj verziji Maskiranog pjevača, gdje se probio do finala gdje je proglašen pobjednikom takmičenja. Godine 2020. predstavio se pjesmom "By My Side", koja je bila sedma u velikom finalu. Godine 2022. pobijedio je na takmičenju sa pjesmom "Hope". Svojom pobjedom na takmičenju automatski je izabran kao predstavnik Estonije na takmičenju za pjesmu Evrovizije 2022. u italijanskom Torinu.
Ivanji Grad
mini|280px|Ivanji Grad, polja [[Lavanda|lavande]] Ivanji Grad je naseljeno mjesto u sastavu općine Komen, regija Obalno-kraška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Sežana.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Ivanji Grad je imao 85 stanovnika.
NGC 99
NGC 99 (također poznat kao IRAS 00214+1529, MCG 2-2-6, PGC 1523 i UGC 230) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 244 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,00 (71 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (64 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 8. oktobra 1883. godine.
Evropsko prvenstvo u atletici 2016 – bacanje diska (žene)
Raspored
Sva vremena prikazana su po lokalnom vremenu (CEST/UTC +2).
Zemlje učesnice
Učestvovalo je 26 takmičarki iz 19 država.
Kvalifikacije
Kvalifikacijsko takmičenje je bilo podijeljeno u dvije grupe. Kvalifikacijska norma bila je 58 m (Q) koju je ispunilo 15 takmičarki.
Madeira
Madeira je naziv za grupu ostrva u Atlantskom okeanu. Ostrva su dio Portugala i jedna su od dvije autonomne regije ove države. Iako su ostrva bila poznata i Rimljanima pod nazivom "Ljubičasta ostrva" računa se da su ih otkrili Portugalci, između 1418. i 1420. godine.
Madeira je popularna turistička destinacija, poznata po vinu, klimi, netaknutoj prirodi i proslavi Nove godine sa spektakularnim vatrometom koji je ušao u Ginisovu knjigu rekorda.
Vlada
Od 1976. godine Madeira se (kao i Azori) smatra autonomnom regijom Portugalske Republike, sa izvršnom vlašću i regionalnom zakonodavnom skupštinom. Trenutni predsjednik regionalne vlade je Alberto João Jardim, koji je na tom mjestu već više od 20 godina.
Sport
200px
Chester A. Arthur
Chester Alan Arthur (Farfield, 5. oktobar 1829. – New York City, 18. novembar 1886.) bio je američki političar, najpoznatiji po tome što je bio 21. predsjednik Sjedinjenih Američkih Država.
Biografija
Chester Alan Arthur se rodio u Vermontu, da bi se u djetinjstvu njegovi roditelji preselili u državu New York. Tamo se školovao na prestižnom Union Collegeu. Nakon kraće karijere kao predavača u Vermontu, posvetio se studiju prava i bio primljen u advokatsku komoru New Yorka godine 1854.
Godine 1861. je nakon izbijanja građanskog rata imenovan glavnim indentantom državne milicije New Yorka. Na toj poziciji je stekao veliki ugled zbog uspješnog vođenja logistike. Kasnije je imenovan glavnim inspektorom oružanih snaga i vrhovnim intendantom u činu brigadnog generala.
Arthur se nakon rata vratio advokaturi, ali je u međuvremenu stekao uticajne prijatelje, od kojih je najvažniji bio republikanski političar Roscoe Conkling. Nakon što je za predsjednika izabran republikanac Grant, Conkling se potrudio za svoje pristaše ishoditi što je moguće više unosnih položaja u federalnoj upravi. Arthur je tako godine 1871. postao glavnim carinikom u njujorškoj luci.
Arthur je, za razliku od mnogih svojih prethodnika, tu funkciju vršio savjesno i prilično uspješno. Međutim, kada je predsjednikom postao reformatorski nastrojeni Hayes, na njegov udar su došla politička imenovanja po "sistemu plijena", uključujući Arthurovo. Godine 1878. Arthur je smijenjen te se priključio frakciji tzv. Nepokolebljivih unutar Republikanske stranke, čiji je cilj bio suprotstaviti se reformi federalne uprave i očuvati "sistem plijena".
Na republikanskoj konvenciji 1880. godine Grant kao favorit Nepokolebljivih je poražen od reformatora Jamesa A. Garfielda. Nepokolebljivi su kao utjehu dobili mjesto potpredsjednika koje je pripalo Arthuru. Iste godine Garfield je izabran za predsjednika.
Dana 2. jula 1881. Garfielda je ustrijelio Charles J. Guiteau, fanatični pristaša Nepokolebljivih, kojemu je glavni motiv bilo nastojanje da Arthur postane predsjednik. Nakon što je Garfield od posljedica ranjavanja umro, Arthur je 19. septembra 1881. položio zakletvu kao predsjednik.
Arthur se također suočio i s dotada uglavnom zanemarivanim socijalnim i političkim problemima do koje je dovela sve veća imigracija u SAD. Godine 1882. su doneseni prvi propisi u cilju reguliranja i ograničenja imigracije, a Kinezima je zabranjeno naseljavanje na području SAD. Arthur je također snizio carinske stope, čime je stekao popularnost među farmerima, ali neprijateljstvo protekcionistički raspoloženih industrijalaca koji su bili glavni financijeri Republikanske stranke.
Iako je pred kraj mandata uživao relativnu dobru popularnost u američkoj javnosti te iako je uspješno krio da pati od teške bubrežne bolestu, Arthur nije uspio godine 1884. ishoditi republikansku nominaciju za predsjedničkog kandidata. Njegov protivnik James G. Blaine je kasnije na izborima poražen od demokratskog kandidata Grovera Clevelanda.
Nakon isteka mandata Arthur se vratio u New York, a dvije godine kasnije umro od moždanog udara.
CSI: Miami
CSI: Miami je američka kriminalistička TV-serija koja je prvi put emitirana 23. 9. 2002. Nastala je kao tzv. spin-off serije CSI: Las Vegas.
Serija prati istrage forenzičkog tima policije Miamija na čelu s poručnikom Horatiom Caineom. U okolnostima stalnih etničkih i kulturnih napetosti, Caineov tim bavi se sličnim slučajevima kao i kolege iz Las Vegasa.
Pilot-epizoda emitirana je u SAD-u 9. maja 2002. kao epizoda CSI: Las Vegasa, a posljednja, 10. sezona, završena je 8. aprila 2012. Seriju su zajednički producirali CBS Television Studios i kanadska medijska kuća Alliance Atlantis.
Produkcija
Serija se snimala prvenstveno u SAD-u. Snimke Miamija (obično iz ptičije perspektive) snimljene su u Miami-Dade Countyju, Florida, dok se unutrašnje scene snimaju u Raleigh Manhattan Studiosu u Manhattan Beachu, Kalifornija. Neke scene, uglavnom vanjske, većinom su se snimale u Long Beachu (Kalifornija), kao i u dijelovima Manhattan Beacha i Redondo Beacha. Za ostale vanjske scene uglavnom su se koristile plaže u centru Long Beacha: Marina Green Park i Rainbow Lagoon Park. Novosagrađene visoke stambene zgrade davale su utisak da se nalazite u Miamiju.
Koristile su se i druge lokacije u Long Beachu, kao što je distrikt Naples, čiji kanali i kuće visoke klase s velikim dokovima za čamce i manje brodove te palminim stablima također daju osjećaj Miamija.
Zgrada koja se koristi u vanjskim snimcima sjedišta policije Miami-Dadea zapravo je sjedište Federalne kreditne unije u okviru Federalne uprave za avijaciju, a nalazi se na adresi 14600 Aviation Boulevard, Hawthorne, Kalifornija.
Likovi
mini|desno|275px|Ekipa CSI: Miamija (slijeva nadesno): Delko, Alexx, Horatio, Wolfe i Calleigh
Unakrsne epizode
CSI: Miami "uveden" je u okviru epizode originalnog CSI-a Cross Jurisdictions. U njoj Catherine i Warrick odlaze iz Las Vegasa u Miami prateći trag u istrazi ubistva bivšeg glavnog detektiva lasvegaske policije.
Osim toga, serija je imala unakrsne epizode i sa CSI: NY. U pretposljednjoj epizodi 2. sezone CSI: Miamija MIA/NYC NonStop (17. 5. 2004) prvi put su prikazani i budući likovi iz CSI: NY, čija je 1. epizoda prikazana u septembru iste godine. Druga njihova unakrsna epizoda desila se u 4. sezoni Miamija, odnosno 2. sezoni New Yorka. Epizoda je bila dvodijelna; 1. dio (Felony Flight) prikazan je 7. 11. 2005. u okviru Miamija, a 2. dio (Manhattan Manhunt) 2 dana kasnije (|9. 11.) u okviru NY-a. U 1. dijelu Mac Taylor dolazi iz New Yorka u Miami kako bi pomogao Horatiu da uđe u trag opasnom Henryju Dariusu. Priča se nastavlja u 2. dijelu kad Darius bježi nazad u New York, pa Horatio vraća uslugu Macu i ide s njim, kako bi ulovili Dariusa i zaključili slučaj (što im na kraju i uspijeva).
U 8. sezoni prvi put je prikazana trodijelna unakrsna epizoda između sve 3 CSI-serije, u čijem je centru bio Raymond Langston; slučaj počinje u Miamiju, nastavlja se u New Yorku, a završava u Las Vegasu, pa je Langston praktično obišao SAD kako bi se zaključila istraga.
CSI: Miami trenutno ostaje jedina CSI-serija koja nije imala unakrsnu epizodu s nekom drugom serijom izvan CSI-franšize.
Prijem
CSI: Miami proglašen je najpopularnijom TV-serijom u svijetu prema rezultatima studija o rejtingu u 20 zemalja širom svijeta. Istraživanje iz 2006, koje je provela firma Informa Telecoms and Media, pokazalo je da se serija nalazila na "top 10" listama češće od bilo koje druge serije. Prema istom istraživanju, originalni CSI također ima veliku popularnost i nalazi se na 6. mjestu.
Franšiza
Poput CSI-a, i CSI: Miami poslužio je za razvoj stripova, romana/pripovijetki i videoigara zasnovanih na seriji.
Nagrade
ASCAP nagrada ASC nagrada Emmy BMI filmske i TV-nagrade Image nagrada Nagrada za obradu zvuka People's Choice Awards
Nominacije
Osim nagrada, serija je imala još sveukupno 21 nominaciju za razne nagrade.
DVD-izdanja
Napomena: Regija 1 obuhvata SAD (s Portorikom) i Kanadu, regija 2 obuhvata sve evropske zemlje (osim Rusije, Bjelorusije i Ukrajine), Grenland, Arapski poluotok, Kavkaz, Iran, Egipat, Južnoafričku Republiku, Gvajanu i Japan, a u regiju 4 ulaze Srednja i Južna Amerika (osim Gvajane), Australija, Novi Zeland, Papua Nova Gvineja i još neke manje polinezijske države.
Ostala izdanja
U proljeće 2008. Gameloft i CBS izdali su CSI: Crime Scene Investigation – The Mobile Game. Igra je bazirana izvan originalne serije, a ima jedinstvenu karakteristiku u tome što igrač može primati pozive u toku igre koji mu daju napomene i tragove o mjestu zločina i dokazima. Što se tiče same priče, autori igre sarađivali su sa Zuikerom kako bi radnja i dijalozi bili u skladu sa stilom serije.
Jimmy Carter
James Earl Carter Jr. (rođen 1. oktobra 1924) američki je političar, 39. i bivši predsjednik Sjedinjenih Američkih Država.
Rani život
Mladi Jimmy se istakao u lokalnoj školi gdje je stekao sklonost prema čitanju, iako je imao uspjeha i u igranju košarke i američkog nogometa. Nakon završene srednje škole se upisao u Georgia Southwestern College te Georgia Institute of Technology. Školovanje je odlučio nastaviti u američkoj ratnoj mornarici, te je 1946. diplomirao na Mornaričkoj akademiji u Annapolisu.
Godinu dana ranije ga je sestra Ruth Stapleton Carter nagovorila da počne izlaziti sa svojom najboljom prijateljicom Rosalyn Smith. S njom se godinu dana kasnije vjenčao, a ona mu je rodila tri sina i jednu kći.
U mornarici se Carter specijalizovao za podmorničara, te služio na podmornicama u Atlantiku i Pacifiku. Također se počeo zanimati za tehnologiju nuklearnih reaktora, te je, kao jedan od najperspektivnijih mladih časnika, odabran u elitnu grupu koja se obučavala za službu na prvim američkim nuklearnim podmornicama.
Iako je Carter imao namjeru nastaviti karijeru u mornarici, te iako mu je admiral Hyman G. Rickover predviđao sjajnu budućnost, zbog smrti oca je 1953. bio prisiljen napustiti službu kako bi se posvetio radu na porodičnoj farmi.
Rana politička karijera
Mladi Carter se politikom počeo baviti kao član raznih školskih odbora, ali je prvu važniju funkciju dobio tek 1962. kada je izabran za člana Senata države Georgije. Ti izbori su bili okarakterizovani velikom krađom glasova od strane njegovih protivnika, i Carter ih je dobio tek na sudu.
lijevo|mini|Carterov službeni portret kao guverner Georgije.
Carter je prilikom same inauguracije izjavio kako je era rasne segregacije na američkom Jugu završena, te time formalno označio kraj svih napora tamošnjih državnih vlada da se opstrukcijom i na druge načine suproststave reformama koje je potakao pokret za građanska prava crnaca. U svoj kabinet je uveo veliki broj crnaca, te objesio sliku Martina Luthera Kinga u svom kabinetu.
Carter je krenuo u opsežne reforme i na drugim društvenim poljima. Pod njegovom administracijom je Georgia donijela niz zakona i propisa u svrhu očuvanja okoline, kao i dotada zanemarenih historijskih spomenika. Također su donešene mjere u svrhu poboljšanja životnih uvjeta zatvorenika u državnim zatvorima.
Carter je, s druge strane, prekinuo s tradicijom New Deala prema kojoj su reforme bile vezane uz proširenje ovlasti i uloge države u ekonomiji i drugim pitanjima. Umjesto toga je Georgija racionalizirala državnu upravu, a Carter je zaustavio i ambiciozan projekt izgradnje brana, držeći ih opasnošću po prirodnu okolinu.
Carter je sklonost prema skretanju udesno pokazao i za vrijeme predsjedničkih izbora 1972. Nakon što je stranka, pod pritiskom mladih radikala, za svog kandidata izabrala lijevo orijentisanog Georgea McGoverna, Carter je izjavio da su njegovi stavovi previše radikalni za umjerene birače te da nikada neće biti izabran.
Carter je krajem 1975. počeo pripreme da se natječe za predsjednika SAD. Na početku je bio relativno nepoznat i beznačajan kandidat, dijelom i zbog toga što je uživao reputaciju konzervativca u stranci kojom su dominirali liberali, dodatno radikalizirani aferom "Watergate". Međutim, iza sebe je relativno brzo pokupio podršku konzervativnih demokrata s Juga, dok su liberalni demokrati na Sjeveru bili podijeljeni između više kandidata. Podršku su mu dali i mediji, koje je osvojio svojim stilom zdravoseljačkog guvernera neokaljanog korupcijom u Washingtonu.
Nakon što je osvojio demokratsku predsjedničku nominaciju 1976, činilo se da ima lahak zadatak protiv republikanskog kandidata i predsjednika Geralda Forda, koji je na položaj bio došao zahvaljujući aferi "Watergate", te čiji je mandat obilježio rast inflacije i dramatični pad životnog standarda. Međutim, prednost u anketama se brzo istopila, dijelom zbog niza gafova, a dijelom zbog toga što je Ford, isto kao i on, uživao reputaciju umjerenika. Carter je na kraju ipak tijesno pobijedio.
Predsjednik
Carter je u Bijelu kuću ušao 20. januara 1977. i odmah započeo s politikom koja se bitno razlikovala od njegovih prethodnika.
To se najviše vidjelo u oblasti vanjske politike, gdje je moralno dvojbena realna politika oličena u Richardu Nixonu i Henryju Kissingeru zamijenjena insistiranjem na ljudskim pravima kao najvažnijem standardu međunarodnih odnosa. Cilj tog novog kursa je, između ostalog, bio popraviti položaj SAD u svijetu, bitno uzdrman porazom u Vijetnamskom ratu, kao i kompromitirajućom podrškom krvoločnim diktatorima u Trećem svijetu. Ipak, prije svega je bio usmjeren protiv SSSR-a i Istočnog bloka, za koji se činilo da u tom trenutku vodi u hladnom ratu, a za što nije bilo volje suprotstaviti se vojnim sredstvima.
desno|mini|Izraelski premijer [[Menahem Begin, Carter i egipatski predsjednik Anwar el-Sadat na potpisivanju Sporazuma iz Camp Davida.]]
Dok je Carter s jedne strane, nastavio proces nuklearnog razoružanja započet pod njegovim prethodnicima, cilj mu je bio oslabiti sovjetske diplomatske pozicije, pogotovo na strateški važnom Bliskom Istoku. U tu svrhu je inicirao mirovne pregovore između Egipta i Izraela, koji će 1978. godine završiti Sporazumima iz Camp Davida i povlačenjem izraelskih trupa s okupiranog Sinaja. Carter se nadao da će taj sporazum poslužiti kao model ostalim arapskim državama, odnosno trajno riješiti izraelsko-arapski problem koji je, zbog podrške SAD Izraelu, arapske zemlje u regiji tjerao u naručje Sovjeta.
U međuvremenu je Carter odlučio u slučaju Irana izdati svoje proklamirano načelo o zaštiti ljudskih prava. Tamošnji šah Mohammed Reza Pahlavi je bio dugogodišnji američki saveznik, a na vijesti o neredima je Carter reagirao tako što mu je svojim posjetom simbolički pružio podršku. Međutim, opozicija prema Pahlaviju je nastavila rasti i eskalirala u iransku islamsku revoluciju kojom je početkom 1979. šah srušen.
Novi islamistički režim pod ajatolahom Ruholahom Homeinijem se odmah neprijateljski postavio prema američkoj vladi. To se, između ostalog, odrazilo i na poremećaje u cijeni nafte na svjetskom tržištu. To je, s vremenom, počelo nagrizati ionako bolesnu američku ekonomiju, u kojoj su pod Carterovom administracijom još pogoršali negativni trendovi iz Nixonovog i Fordovog doba.
Carterovi napori da suzbije galopirajuću inflaciju nisu uspjeli, a umjesto toga su kao rezultat imali povećanje nezaposlenosti i stagnnacije ekonomije, što je dovelo do tada nezapamćenog ekonomskog fenomena zvanog stagflacija. Nastavak pada životnog standarda je pogodio mnoge američke građane, a pogotovo farmere na Srednji zapad odakle se upravo u Carterovo doba počeo javljati razni ekstremno desničarski pokreti koji će 1980-ih i 1990-ih postati ozbiljni sigurnosni problem za SAD.
Problemi s kojima se suočio Carter postali su još gori kada je Carter 22. oktobra 1979. iz humanitarnih razloga dozvolio prognanom iranskom šahu da dođe na liječenje u SAD. Iranski revolucionari su na to reagirali okupacijom američke ambasade u Teheranu koja je označila početak iranske talačke krize. Carter na tako bezočnu provokaciju globalne supersile nije znao odlučno odgovoriti.
To je, između ostalog, ohrabrilo Sovjete da krajem 1979. izvrše invaziju Afganistana. Taj događaj je predstavljao prekretnicu u hladnom ratu, s obzirom da se Carter uplašio za američke položaje u strateški važnom Indijskom okeanu te odlučio napustiti pomirljivu politiku svojih protivnika. U znak protesta je najavio bojkot Moskovske Olimpijade, dok je njegov savjetnik za nacionalnu sigurnost Zbigniew Brzezinski organizirao CIA-inu operaciju naoružavanja i obučavanja afganistanskih mudžahedina. CIA i druge američke obavještajne agencije su također intenzivirale aktivnosti u svrhu podrške antisovjetskom pokretu Solidarnost u Poljskoj. Također je diskretno započet rad na obnovi oružanih snaga, kako bi se mogle suprotstaviti Sovjetima ukoliko hladni rat eskalira u otvoreni oružani obračun.
desno|mini|Carter i sovjetski vođa [[Leonid Brežnjev potpisuju SALT II pakt u Beču, 15. juni 1979.]]
Sve to, međutim, nije imalo nikakvog efekta na smanjenje Carterove nepopularnosti, a američki građani su, uz nestašica goriva izazvane novim naftnim šokom, 1980. godine svjedočili i neuspjelom pokušaju spašavanja talaca u Iranu - još jednom dokazu da pod Carterovom administracijom SAD gubi status svjetske sile.
Carter se iste godine odlučio ponovno natjecati za predsjednika. Prvo je morao dobiti nominaciju Demokratske stranke, pri čemu mu se kao prilično opasan protivnik pokazao liberalni senator Edward Kennedy, brat ubijenog predsjednika Johna F. Kennedyja. Međutim, Carter je uspio izboriti nominaciju, koristeći Kennedyjevu upletenost u automobilsku nesreću 1969. godine u Chappaquiddicku.
Carteru je mnogo veća opasnost stigla zdesna, od republikanskog kandidata Ronalda Reagana koji je osvojio nominaciju svoje stranke i najavio radikalni zaokret udesno, odnosno ukidanje države blagostanja u korist neoliberalne politike temeljene na slobodnom tržištu te mnogo oštriji kurs prema Sovjetima u hladnom ratu. Srednju klasu, izmučenu inflacijom, nezaposlenošću, rastom kriminala, Reagan je pridobio najavom smanjenja poreza te relativno glatko pobijedio na izborima 4. novembra 1980.
Posljednje mjesece svog mandata, Carter je proveo nastojeći diplomatskim putem ishoditi puštanje talaca iz Irana, ali Iranci to nisu učinili sve dok u Bijelu kuću nije ušao Reagan.
Nakon predsjedništva
lijevo|mini|Carter 1988.
Carter je nakon izbora 1980. po Ustavu SAD-a imao pravo natjecati se za još jedan mandat, ali to nije učinio. Njegov nasljednik Reagan se pokazao kao prilično uspješan i popularan predsjednik, a 1984. je Carterovog potpredsjednika Waltera Mondalea do nogu potukao na predsjedničkim izborima.
Carter se umjesto politike okrenuo pisanju knjiga, pri čemu je osim memoara, pisao i poeziju te jedan historijski roman.
Carter je ipak daleko poznatiji po humanitarnom radu, za što je dobio veliki broj priznanja. 1982. je osnovao Carter Center, jednu od najuglednijih institucija u svijetu međunarodne diplomatije, koja se, između ostalog, bavi nadgledanjem izbora u mladim demokratijama.
Carterove diplomatske sposobnosti i ugled velikog mirotvorca je 1994. godine iskoristio predsjednik Bill Clinton kako bi riješio gorući problem Sjeverne Koreje i planova njenog tadašnjeg vođe Kim Il-sunga da stvori nuklearno oružje. Carter je uspio nagovoriti Sjevernokorejance da se odreknu nuklearnog oružja, te je dobio niz pohvala za to postignuće, iako se danas zna da je Sjeverna Koreja sporazum izigrala.
Godine 2002. Carter je ponovno došao u fokus svjetske javnosti zbog posjeta Kubi i susretom s Fidelom Castrom, isto kao i zbog žestoke kritike predsjednika Busha i britanskog premijera Tonyja Blaira u njihovoj politici prema Iraku. Neki te stavove smatraju razlogom zbog kojih je dobio Nobelovu nagradu za mir.
Carter je poznat po tome što često kritizira i američku unutrašnju politiku. Clintona je kritizirao zbog korupcijskih skandala vezanih uz njegovu administraciju, dok je nedavno pohvalio Busha zbog njegove politike prema ilegalnim imigrantima.
S bivšim predsjednikom Fordom je, pak, izuzetno dobar prijatelj.
Carterova reputacija uspješnog mirotvorca i diplomata je uspjela zasjeniti njegovu ne baš zavidnu reputaciju jednog od najgorih američkih predsjednika, čiji je mandat, usprkos najboljih namjera, SAD doveo na rub propasti.
Nogometna reprezentacija Kine
Kineska nogometna reprezentacija predstavlja Kinu u sportu nogometu.
Reprezentacija je osnovana 1924. godine, a FIFA ih je priznala 1931. godine. Domaće utakmice igraju na Workers Stadiumu koji prima 64,000 gledalaca. Najveći uspjeh im je plasman na Svjetskom prvenstvu 2002. godine. Na tom prvenstvu se baš i nisu proslavili, završili su kao posljednji u grupi, bez bodova. Na Azijskom nogometnom prvenstvu najdalje su došli do finala, dva puta (1984. i 2004.), ali su oba puta izgubili. 1984. godine od Saudijske Arabije rezultatom 2:0, a 2004. od Japana rezultatom 3:1.
1949. - 1978.
Kina je odigrala svoju prvu utakmicu 4. augusta 1952. protiv Finske. U slijedećih skoro 30 godina, Kina uglavnom igra prijateljske utakmice s državama koje su je priznale, kao što su Albanija, Mjanmar, Kambodža, Gvineja, Mađarska, Mongolija, Sjeverna Koreja, Sjeverni Vijetnam, Pakistan, SSSR, Sudan i Ujedinjena Arapska Republika.
1978. - 2002.
Kineski nogomet je počeo rasti po popularnosti kasnih 1980-ih kroz uvođenje televizije u kineska domaćinstva. Prije toga, najpopularniji sportovi u Kini su bili badminton i stolni tenis. Godine 1980., Kina se takmiči u kvalifikacijama za SP 1982, ali su izgubili play-off utakmicu protiv Novog Zelanda. Tokom kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 1986, Kina igra sa Hong Kongom s kojima se suočavaju u Pekingu u konačnom ogledu prve runde 19. maja 1985., gdje je Kina samo trebala izvući remi. Međutim, Hong Kong pobjeđuje 2:1, što je rezultiralo neredima između lokalnih navijača. U kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 1990, Kina je ponovno dosegla zadnji krug kvalifikacija, ali je izgubila od Katra u završnoj utakmici grupe. Tokom kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 1994 nisu uspjeli doći do završnog kruga kvalifikacija, završili su drugi, iza Iraka. Kina je na bila na pragu kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo 1998, ali je izgubila presudne utakmice kod kuće protiv Katra i Irana. Dana 26. januara 2000. Kina pobijeđuje Guam 19:0 u kvalifikacijama za Azijsko prvenstvo 2000., što je bio svjetski rekord u međunarodnoj nogometnoj utakmici, u to vrijeme. Rekord je, međutim oborio Kuvajt 19 dana kasnije. Dana 7. oktobra 2001., Kina, pod vodstvom trenera Bore Milutinovića, odlazi na Svjetsko prvenstvo 2002., prvi put. Međutim, nisu uspjeli postići niti jedan gol, izgubivši sve tri utakmice, a eliminisani su u grupi fazi.
Novija historija
U posljednjih nekoliko godina, mnogi su ukazivali na dvije glavne slabosti tima. Unatoč vrlo dobro organizovanoj odbrani, momčadi nedostaje dobar napadač i kreativni playmaker, koji također mogu zadržati posjed lopte. Glavna taktika protiv jače momčadi su odbrana i kontranapadi, s dugim loptama na usamljenog napadača, koji brzo izgubi loptu zbog nedostatka podrške. U posljednje vrijeme, sve veći broj kineskih igrača seli u Evropu da stekne iskustvo u profesionalnom okruženju.
U augustu 2005., Kina je osvojila Istočnoazijsko nogometno prvenstvo 2005. Igrali su neodlučeno 1:1 protiv Republike Koreje, ostvarili 2:2 remi protiv Japana i 2:0 pobjedu protiv Koreje DPR. To je bio njihov prvi međunarodni naslov ikad. Za vrijeme kvalifikacija za Azijski kup 2007., 2006. godine, tim je postao predmet goleme kritike u medijima i nacionalne sramote, kada je zabio samo jedan gol protiv Singapura kod kuće u Tianjinu, i remizirao s jugoistočnim azijskim gradom-državom u uzvratu. U pripremama za Azijski kup 2007., momčad provodi nekoliko tjedana vodeći do turnira na turneji po Sjedinjenim Državama. Dok 4:1 poraz od Sjedinjenih Država nije bilo neočekivan, 1:0 poraz od Real Salt Lake tima, koji završio na dnu MLS lige, izaziva zabrinutost.
mini|lijevo|180px|Glavni stadion
Na Azijskom kupu, kineska reprezentacija odigrala je tri utakmice; pobjeda protiv Malezije, remi s Iranom nakon što je vodila 2:1 na poluvremenu, i poraz do Uzbekistana od 3:0. Trenera Zhua je kasnije zamijenio Vladimir Petrović. U junu 2008., Kina ponovno nije uspjela u kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo, izgubivši od Katara i Iraka kod kuće. U aprilu 2009., trener Gao Hongboa zamijenio je Yin Tieshenga. U februaru 2010., Kina je osvojila Istočnoazijsko nogometno prvenstvo ponovo, pod vodstvom svog mladog trenera Gao Hongboa. Kina je završila prvenstvo sa jednim remijem i 2 pobjede, uključujući 3:0 pobjedu nad Republikom Korejom, što je bila njihova prva pobjeda protiv Južne Koreje. Također, Kina je jedina momčad koja je primila 0 golova na turniru. Što se tiče međunarodnih prijateljskih utakmica, zapaženi rezultati bili su 0:0 protiv Brazila (u februaru 2003.), 1:1 remi protiv Njemačke (maj 2009.), i 1:0 pobjeda nad Francuskom (u junu 2010). Dana 4. juna 2010., Kina je pobijedila Francusku 1:0 u Réunionu, zahvaljujući golu Deng Zhuoxianga iz 68. minute.
Rivali
Tradicionalno, Kini je najveći rival uvijek bio Japan. To je ilustrovano nakon Azijskog kupa 2004. gdje je Japan pobijedio 3:1, kada su izbili neredi od strane kineskih navijača u blizini sjevernih vrata na Peking Workers stadionu. Kina je najnoviji turnirski susret s Japanom imala 2010. na Istočnoazijskom nogometnom prvenstvu u Tokiju, gdje su dvije strane remizirale 0:0. Kina je pobijedila na turniru nakon pobjeda na preostale dvije utakmice. Još jedno dobro poznato rivalstvo je sa Južnom Korejom. Kina je odigrala 27 utakmica protiv Koreje između 1978. i 2010., bez pobjede (11 remija i 16 poraza). Mediji su skovali termin "Koreaphobia" kako bi opisali ovaj fenomen, a Kina je zabilježila prvu pobjedu protiv Koreje 10. februara 2010., kada je pobijedila 3:0 na Istočnoazijskom nogometnom prvenstvu 2010., na kraju došla i do pobjede na turniru.
NGC 3317
NGC 3317 (također poznat kao ESO 501-**55) je trostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Prvo otkriće je napravio Edward P. Austin 1870. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Šuica (rijeka)
Šujica je rijeka ponornica u zapadnoj Bosni, Bosna i Hercegovina. Izvire južno od Kupreškog polja na dva izvora Mali i Veliki Stržanj. Dužina toka je 48,5 km, a površina sliva oko 730 km². Rijeka ima zanimljiv tok, sa mnogo okuka, zbog čega ju je publicista Zuko Džumhur nazvao - najkrivudavija rijeka na svijetu.
Karaula (Ilijaš)
Karaula je naseljeno mjesto u općini Ilijaš, Bosna i Hercegovina.
Šuica (rijeka)
Rijeka nestaje pod zemljom u velikoj estaveli Kovači, istoimenom obližnjem selu Kovači, u jugozapadnom dijelu Duvanjskog Polja. Vode Šuice potom djelimično izbijaju na izvoru Ričine u selu Prisoje, koje se nakon kratkog protoka od cca 0-50 metara, u zavisnosti od vodostaja u akumulaciji, ulijeva u akumulaciju Buško jezero.
Rijeka je još uvijek čista pa u njoj žive pastrmka, lipljen i riječni rak. Rep raka se u ovom kraju naziva - šuja, tako da se vjeruje da su mjesto i rijeka ime dobili po njemu.
Historija
Porječje Šuice, tokom vremena Ilira, pripadalo je plemenu Dalmati. Na prirodno zaštićenim i strategijski pogodnim mjestima na obodu Duvanjskog polja, pripadnici ovog plemena, izgradili su veći broj građevinskih objekata (gradina). Jedna od njih se izdvajala svojom veličinom, pa su je Rimljani nazvali Delminium. U namjeri da sačuvaju svoju nezavisnost Dalmati su protiv Rimljana ratovali, sa nekoliko prekida, više od 160 godina, da bi u Oktavijanovom pohodu na Balkan bili pokoreni.
Veoma brzo, uz tok rijeke, Rimljani su izgradili put od Salone (današnji Solin kod Splita) prema unutrašnjosti rimske provincije Dalmacije. Dio puta je i jedan od najstarijih mostova u Bosni i Hercegovini, Rimski most na Šuici.
NGC 1820
NGC 1820 (također poznat kao ESO 85-SC39) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 2. januara 1837. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Henrik VII, kralj Engleske
Henrik VII (28. januar 1457 – 21. april 1509) bio je kralj Engleske od 1485. do 1509. godine. Postao je prvi engleski kralj iz dinastije Tudor nakon odlučujuće pobjede nad vojskom kralja Rikarda III u bici na Bosvortskom polju čime je okončao dinastičke ratove koji su razdirali Englesku poznate kao Ratovi dviju ruža. Također je bio i posljednji engleski kralj koji je osvojio prijestolje na bojnom polju. Kako bi učvrstio svoju poziciju, oženio je Elizabetu od Yorka, kćerku Edvarda IV i nećaku Rikarda III. Tokom njegove vladavine, došlo je do obnove moći i stabilnosti Engleske monarhije nakon građanskog rata. Naslijedio ga je sin Henrik VIII.
Odrastanje
Rođen je u dvorcu Pembroke, u velškoj porodici Tudor iz Penmynydda, kao jedini sin Edmunda Tudora i Margaret Beaufort, nasljednice bočne srodničke linije klana Lancaster. Otac mu je umro dva mjeseca prije njegova rođenja, pa ga je odgojio njegov stric Jasper Tudor. Dolaskom na vlast klana York 1461. godine na čelu sa kraljem Edvardom IV bio je prisiljen zajedno sa porodicom otići u prognanstvo u Bretanju, gdje je bio do osamnaeste godine.
Smrću kralja Henrika VI i njegova sina Edvarda, te Henryja Stafforda, vojvode od Buckinghama koji je poginuo u pobuni protiv kralja Rikarda III, a temeljem lancasterskog porijekla svoje majke Margaret Beaufort, koja se u njegovu korist odrekla vlastitih dinastičkih prava, Henrik je postao glavni kandidat klana Lancaster za englesko prijestolje.