cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Apsolutna vrijednost
Udaljenost
Euklidska udaljenost između dvije tačke i je
Ako su zadane tačke i imamo
Prava vrijednost funkcije d na skupu X × X naziva se vrijednost (ili funkcija udaljenosti) na X, ako zadovoljava sljedeće četiri aksiome:
Apsolutna vrijednost vektora
Apsolutna vrijednost vektora u Euklidskom prostoru R^n data je kao
Autovía A-1
Autovía A-1 (tako poznata i kao Autovia del Norte) je španska autovía, koja počinje od Madrida, a završava u Irunu. Zamijenila je bivšu glavnu cestu od Madrida do Francuske, cestu N-I.
Izmežu Burgosa i Armiñóna nalazi se alternativna cesta, autopista AP-1, koja se naplaćuje.
Veći gradovi krozk oje prolazi
mini|Autovía A-1
MOL Fehérvár FC
MOL Vidi FC je profesionalni nogometni klub iz Székesfehérvára, Mađarska. Takmiči se u Prvoj ligi Mađarske.
Historija
Klub je osnovan 1941. godine kao Székesfehérvári Vadásztölténygyár SK. Tri puta je bio prvak države. Jedan od najvećih uspjeha kluba je plasman u finale Kupa UEFA u sezoni 1984/85. u kojem je poražen od Real Madrida sa 3-1. Prethodno je u polufinalu bio bolji od Željezničara sa ukupnih 4-3. Tokom historije nekoliko puta je mijenjao ime. Sadašnji naziv usvaja 1. jula 2018.godine.
Deponija
mini|desno|250px|Deponija na Havajima, primjer savremeno uređene deponije Deponija (odlagalište smeća, smetljište) predstavlja mjesto za odlaganje otpadnih materijala, obično tako što se otpad skuplja na jednu lokaciju i zatrpava (što je najstariji način odlaganja otpada).
Na nekim deponijama može da se vrši selekcija i reciklaža otpada. Obično se u današnje vrijeme vrši kategorizacija (klasifikacija) otpada prema tipu otpada koji se na njima odlaže. Potom se izdvajaju one kategorije otpada koje se mogu reciklirati, a ostatak se zatrpava na deponiji.
Deponije mogu biti savremeno inženjerski osmišljene i pripremljene tako da se iskorišćavaju tečni produkti ili gas koji se javlja unutar samog odlagališta, putem raspadanja organskog otpada. Savremene deponije generalno moraju imati minimalno jedan pokrivni sloj, koji se sastoji od nabijene gline sa minimalnom potrebnom debljinom za maksimalnu hidrauličnu prepreku.
Autovía A-3
Autovía A-3 (također poznata i kao Autovia del Este) je španska autovía, koja počinje u Madridu, a završava u Valenciji.
IC 763
IC 763 (također poznat kao MCG 4-29-35 i PGC 38525) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 308 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 0,90 (81 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (27 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 13. aprila 1893. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Dipsacales
Dipsacales je red cvjetnica iz razreda Magnoliopsida, divizija Tracheophyta, carstvo Plantae.
U APG III sistemu iz  2009, red je uključivao samo dvije porodice:  Adoxaceae i široko definiranu Caprifoliaceae. Neki poznati članovi reda Dipsacales su rodovi Caprifolium, Sambucus, Viburnum i Valeriana.
Po Cronquistovom sistemu, u ovom redu bile su Adoxaceae, Caprifoliaceae sensu stricto, Dipsacaceae i Valerianaceae. U APG II sistemu, 2003., obuhvat reda  bio je gotovo isti, ali je sistem  dopuštao ili široko obuhvaćene Caprifoliaceae, uključujući porodice Diervillaceae, Dipsacaceae, Linnaeaceae, Morinaceae i Valerianaceae ili se te porodice drže odvojeno. APG III sistem koristi samo široko shvaćene Caprifoliceae. Čini se da je red Dipsacales najpovezaniji sa Paracryphiales.
Prema Katalogu života, red Dipsacales ima 1.321 vrstu i slijedeći kladogram porodica:
Bilišane
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Obrovac.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Bilišane su imale 176 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Bilišane je imalo 857 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
IC 2419
IC 2419 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Rak. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 13. januara 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Naughty Girl
"Naughty Girl" je singl američke pjevačice Beyoncé Knowles objavljen 2004. s albuma Dangerously in Love (2003).
NGC 2604
NGC 2604 (također poznat kao IRAS 08303+2942, MCG 5-20-22, NGC 2604A, PGC 23998 i UGC 4469) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 96 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Rak. Najveći prečnik je 1,70 (47 hiljada sg) a najmanji 1,7 uglovnih minuta (47 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 12. marta 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Corpus Iuris Canonici
Naziv Corpus Iuris Canonici najprije se upotrebljavao samo za Gracijanov dekret. Kasnije se taj naziv proširio i na autentične zbirke Grgura IX, Bonifacija VIII i Klementina.
Konačno je, prema dekretu Tridentinskog sabora, Grgur XIII izdao 1. jula 1850. godine novo službeno izdanje pravne zbirke.
U Corpus Iuris Canonici su uvrštene slijedeće zbirke:
Corpus Iuris Canonici nije kao takav autentična zbirka, nego je on u onoj formi, kako ga je izdao Grgur XIII, službeno izdanje u njemu sadržanih ranije sastavljenih i izdanih zbirki, koje svaka za sebe zadržava značaj, kao što ga ima i izvan Corpusa. Međutim, postoji određena jedinstvenost tog dijela koju mu daju nauk i tradicija.
NGC 4034
NGC 4034 (također poznat kao MCG 12-11-44, PGC 37935 i UGC 7006) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 109 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 1,70 (54 hiljade sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (38 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 6. aprila 1793. godine.
Decretum Gratiani
Decretum Gratiani (oko 1140. godine) je glavno djelo Gracijana.
NGC 4034
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Decretum Gratiani
Autor Dekreta je Magister Gracijan. Ivan Gracijan, kamaldulenski monah, o njemu se jedino zna da je predavao na bolonjskom sveučilištu u prvoj polovini XII. vijeka. Svoje je djelo napisao između 1120-1140., služeći se zbirkama koje su mu bile pri ruci, a i najnovijim kanonima iz 1139. godine., a nazvao ga je Concordia discordantium canonum što u prijevodu znači „Sloga nesloženih kanona“, radi namjeravanog cilja i upotrebljene metode.
Međutim, prevladao je naziv komentatora koji su ga zvali Decretum canonum i druge predhodne kanone, ili Liber canonum zbog gotovo 4000 navedenih kanona. Njegov je trud bio odmah veoma cijenjen, a nastavili su ga njegovi učenici koji su Dekret kompletirali s nekoliko „Paleae“ (lat. u izvornom prijevodu ova riječ znači pljeva, ali ona ne dolazi od latinske riječi, nego od Gracijanovog učenika - Paukapelea), i to označava sve tekstove, koji ne potiču od Gracijana, nego od njegovih učenika. Ta je zbirka služila kao tekst za tumačenje i proučavanje na sveučilištima.
Djelo
Decretum Gratiani je podjeljen na tri dijela.
Gracijanov Dekret nije autentična zbirka nego je djelo privatne osobe bez službenog odobrenja od strane crkvene vlasti. Među njima ima mnogo podmetnutih i falsificiranih. Pri sastavljanju Dekreta Gracijan se služio pristupačnim zbirkama svoga vremena, a nije se mnogo trudio da ispita njihovu autentičnost nego da sastavi zbirku kanona koji su njegovo vrijeme prestavljali stegu Crkve.
Kriminalistička tehnika
Kriminalistička tehnika je specijalističko-stručni nastavni predmet, koji ima za cilj da studente uvede u cjelokupnu problematiku ove kriminalističke discipline. Izučavaju se poslovi vršenja kriminalističko-tehničkog uviđaja, nalaženja, fiksiranja, tumačenja i operativnog korištenja tragova i predmeta za rasvjetljavanje krivičnih djela i drugih događaja, kao i otkrivanja identifikacije izvršilaca krivičnih djela. Zatim se vrše poslovi kriminalističko-tehničke registracije i identifikacije lica i leševa, do upoznavanja sa metodama istražne tehnike i metodama vještačenja dokumenata.
Uz pomoć prirodnih nauka i egzaktnih tehničkih metoda izučava se, između ostalog :
Schwarzwald-Stadion
Schwarzwald-Stadion (ili Badenova-Stadion) je multifunkcionalni stadion u Freiburgu, Njemačka. Trenutno se većinom koristi za odigravanje nogometnih utakmica, te predstavlja domaći teren ekipe SC Freiburg. Stadion može primiti 24.918 gledalaca, a izgrađen je 1953. godine. Zbog sponzorskog ugovora, trenutno nosi naziv Schwarzwald-Stadion.
EP300
Gen EP300 se nalazi na dugom (q) kraku ljudskog hromosoma 22 na poziciji 13.2. Ovaj gen kodira adenovirusni E1A povezan sa ćelijskim p300 transkripcijskim koaktivatorskim proteinom.
EP300 je blisko povezan sa drugim genom, CREB vezujući protein, koji se nalazi na ljudskom hromosomu 16.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 2.414 aminokiselina, a molekulska težina 264.161 Da.
Funkcija
p300 HAT funkcionira kao histon-acetiltransferaza koji regulira transkripciju putem remodeliranja hromatina i važan je u procesima proliferacije i diferencijacije ćelija. Posreduje u regulaciji cAMP-gena, tako što se specifično vezuje za fosforilizirani CREB protein.
p300 HAT sadrži bromodomain koji je uključen u IL6 signalizaciju.
Ovaj gen je također identificiran kao koaktivator HIF1A (faktor 1 alfa induciran hipoksijom), te stoga ima ulogu u stimulaciji gena izazvanih hipoksijom, kao što je VEGF.
Mehanizam
Protein p300 obavlja svoju funkciju aktivacije transkripcije vezivanjem za transkripcijski faktor i transkripcijski mehanizam. Na osnovu ove funkcije, p300 se naziva transkripcijski koaktivator. Interakcijom p300 sa faktorima transkripcije upravlja jedan ili više p300 domena: jedarni receptorski domen interakcije (RID), KIX domen (CREB i MYB domen interakcije), cistein/histidin regije (TAZ1/CH1 i TAZ2/CH3) i interferonski domen za vezivanje odgovora (IBiD). Posljednja četiri domena, KIX, TAZ1, TAZ2 i IBiD od p300, svaki se čvrsto vezuje za sekvencu koja obuhvata oba trasaltivacijska domena 9aaTAD faktora transkripcije p53.
Klinički značaj
Mutacije u genu EP300 odgovorne su za mali procent slučajeva Rubinstein-Taybijevog sindroma. Ove mutacije rezultiraju gubitkom jedne kopije gena u svakoj ćeliji, što smanjuje količinu p300 proteina za polovinu. Neke mutacije dovode do proizvodnje vrlo kratke, nefunkcionalne verzije proteina p300, dok druge sprječavaju da jedna kopija gena uopće napravi bilo koji protein. Iako se ne zna kako smanjenje količine p300 proteina dovodi do specifičnih karakteristika Rubinstein-Taybijevog sindroma, jasno je da gubitak jedne kopije gena EP300 remeti normalan razvoj.
Preuređenje hromosoma koji uključuje hromosom 22 rijetko je povezano s određenim tipovima raka. Ova preuređivanja, zvana translokacije, remete regiju hromosoma 22 koji sadrži gen EP300. Naprimjer, nađena je translokaciju između hromosoma 8 i 22 kod nekoliko ljudi s rakom krvnih ćelija pod nazivom akutna mijeloidna leukemija (AML). Još jedna translokacija, koja uključuje hromosome 11 i 22, pronađena je kod malog broja ljudi koji su bili podvrgnuti liječenju raka. Ova hromosomska promjena povezana je s razvojem AML-a nakon hemoterapija za druge oblike raka.
Mutacije u genu EP300 identificirane su u nekoliko drugih tipova raka. Ove mutacije su somatske, što znači da se stiču tokom života osobe i prisutne su samo u određenim ćelijama. Somatske mutacije u genu EP300 pronađene su u malom broju solidnih tumora, uključujući karcinom debelog crijeva i rektuma, želuca, dojke i [ [rak gušterače|gušterače]]. Studije sugeriraju da mutacije EP300 također mogu imati ulogu u razvoju nekih karcinoma prostate i mogu pomoći u predviđanju da li će se ovi tumori povećati dimenzije ili proširiti na druge dijelove tijela. U ćelijama raka, mutacije EP300 sprečavaju gen da proizvodi bilo koji funkcionalni protein. Bez p300, ćelije ne mogu efikasno obuzdati rast i podjelu, što može omogućiti nastanak kanceroznih tumora.
Interakcije
Pokazalo se da EP300 reaguje sa:
EP300-AS1
EP300 antisens RNK 1 jest protein koji je kod ljudi kodiran genom EP300-AS1 sa hromosoma 22.
Do danas je preko GWAS-a identifikovano oko 30 lokusa 10–23 asocijacije sa shizofrenijom. Postulirajući da je veličina uzorka jedan od najvažnijih ograničavajućih faktora u primjeni GWAS-a na shizofreniju, osnovali su Radnu grupu za shizofreniju Konzorcima za psihijatrijsku genomiku (PGC). Njen primarni cilj bio je kombiniranje svih dostupnih uzoraka shizofrenije sa objavljenim ili neobjavljenim GWAS genotipovima u jednu, sistematsku analizu. U izveštaju o rezultatima te analize, uključili su najmanje 108 nezavisnih genomskih lokusa koji prevazilaze značaj za čitav genom. Neki od nalaza podržavaju vodeće patofiziološke hipoteze o shizofreniji ili mete od terapijske važnosti, ali većina nalaza pruža nove uvide.
Nezavisni pridruženi lokusi
Dobili su i podatke o genotipu u cijelom genomu od kojih su konstruirali 49 uzoraka koji se podudaraju s porijeklom, ne preklapajući sesa kontrolnim uzorcima (46 evropskog i tri istočnoazijskog porijekla, 34.241 slučaj i 45.604 kontrole) i tri porodična uzorka evropskog porijekla (1.235) pogođeni trio:  roditelji–potomci). Oni obuhvataju primarni skup podataka PGC GWAS. Genotipovi iz svih studija obrađivani su putem PGC-a, koristeći jedinstvene procedure kontrole kvaliteta, praćene imputacijom jednonukleotidnih polimorfizama (SNP) i  insercijama–delecijama pomoću referentnog panela Projekta 1000 genoma. U svakom uzorku, testiranje asocijacije je provedeno korištenjem imputiranih doza markera i glavnih komponenti (PC) za kontrolu stratifikacije stanovništva. Rezultati su kombinovani korišćenjem inverzno ponderiranog modela fiksnih efekata. Nakon kontrole kvaliteta (imputacija INFO skor ≥ 0,6, MAF ≥ 0,01 i uspješnog imputiranja u ≥ 20 uzoraka), razmotriči su oko 9,5 miliona varijanti. Da bi se omogućilo prikupljanje velikih uzoraka, neke grupe su utvrdile slučajeve putem kliničarske dijagnoze, a ne procjenom zasnovanom na istraživanju i pružile dokaze o valjanosti ovog pristupa. Post-hoc analize otkrili su da je obrazac veličina efekata za povezane lokuse sličan u različitim metodama procjene i načinima utvrđivanja, podržavajući a priori odluku da uključe uzorke ove prirode.
Gorski javor
mini| Acer pseudoplatanus Gorski javor (lat. Acer pseudoplatanus je biljka iz porodice Aceraceae: javori.
Opis
Gorski javor naraste do oko 20-25 metara u visinu. Debla stabala su visoka i ravna, a krošnja je mala. Kora je sive boje, tanka, glatka, u starijoj dobi počinje se raspucavati u obliku pločica i otpadati sa debla (kao i kod platane). Izdanci su sivosmeđe boje. Pupovi su obavijeni velikim brojem zelenkastih ljuskica, čiji su vrhovi crne boje. Nalaze se unakrsno nasuprotni na izdancima. Listovi su peterokraki, karakovi su jajoliko duguljasti, na vrhu su ušiljeni, na rubu krupno napiljeni, režnjevi su šiljasti, a ukupna veličina listova može doseći 20 cm. Listovi su s gornje strane tamnozelene boje, donje su svijetlozelene boje s ćupercima bijelih dlačica u uglovima lisnih žila. Peteljka je duga, crvene boje. Plod se sastoji od dvije perutke koje su međusobno spojene pod uglom nešto manjim od 90 stepeni, sjemenka je orašćić, izbočena i pričvršćena na krilce mrežaste nervature. Korijen u početku razvija žilu srčanicu, a kasnije razvija više glavnih korijenovih žila.
Rasprostranjenje
Raste u brodovitom i planinskom području Evrope i Male Azije. Kod nas u Bosni i Hercegovini je autohtona vrsta drveća, dolazi na nadmorskoj visini do 1250 metara, najčešće u zajednici sa bukvom i jelom.
NGC 5511
NGC 5511 (također poznat kao MCG 2-36-50, NGC 5511B i PGC 50771) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 336 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Volar. Najveći prečnik je 0,40 (39 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (20 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio George Washington" Hough 10. maja 1883. godine.
A
A je prvo slovo u latiničnoj abecedi, u glagoljskoj i ćirilićnoj azbuci, i u svim alfabetima koji su nastali od feničkog. U semitskim pismima A je znak za grleni suglasnik, a danas je obično znak za vokal jednak ili sličan bosanskom a. Označava niski srednji samoglasnik. U grupi glasova a predstavlja najveći razmak između gornje i donje vilice.
Također može značiti i:
Historija
Oblik slova potiče od egipatskog hijeroglifa, šematizirane slike volovske glave. Na hebrejskom jeziku alef znači bik. Odatle dolaze nazivi alef (hebr.), alfa (grč.), elif (arap.).
Omska oblast
Omska oblast jest federalna oblast u Rusiji smještena na jugozapadu Sibira. Prema popisu iz 2002. godine u ovoj oblasti je živjelo 2.079.220 stanovnika. Administrativno središte oblasti je Omsk. Oblast je uspostavljena 7. decembra 1934.
Garryales
Druga porodica (Eucommiacea)  ima samo  monotipski roda Eucommia) i vrstu Eucommia ulmoides, iz srednje i zapadne Kine.
Prema Katalogu života, red Garryales ima ukupno 35 vrsta,
Po istom izvoru, dobijen je slijedeći kladogram :
Iridij
Iridij (lat. - iridium) hemijski element sa simbolom Ir i atomskim brojem 77. Vrlo je tvrd, lomljiv, srebreno-bijeli prelazni metal iz platinske porodice. Iridij je drugi element po gustoći (poslije osmija) i jedan od najotpornijih metala na koroziju, čak i pri temperaturama do 2000 °C. U periodnom sistemu elemenata nalazi se u 9. grupi i 6. periodi. Iako su samo neke istopljene soli i halogeni spojevi podložni koroziji u čvrstom stanju, fino isitnjeni prah iridija je zapaljiv i mnogo reaktivniji.
Iridij je otkrio engleski naučnik Smithson Tennant 1803. godine zajedno sa osmijem u nerastvorljivim ostacima u prirodnoj platini. Ime je dao po grčkoj boginji Iridi, personifikaciji duge, zbog upečatljivih i šarolikih boja njegovih soli. Iridij je jedan od najrjeđih elemenata koji se mogu naći u Zemljinoj kori, a njegova godišnja proizvodnja i potrošnja u svijetu iznosi samo 3 tone. Postoje samo dva izotopa koja se mogu naći u prirodi 191Ir i 193Ir, od kojih je 193Ir mnogo više zastupljen, a to su i jedini stabilni izotopi.
Među najznačajnije iridijeve spojeve koji se koriste spadaju soli i kiseline koje on daje sa hlorom, iako iridij također formira i brojne organometalne spojeve koji se koriste kao industrijski katalizatori i u svrhu istraživanja. Metalni iridij se koristi kada je potrebna velika otpornost na koroziju na visokim temperaturama, kao što su visokotehnološke svjećice, tiglovi za rekristalizaciju poluprovodnika pri visokim temperaturama i elektrode za proizvodnju hlora u hloroalkalnom procesu. Radioizotopi iridija se koriste u nekim radioizotopskim termoelektričnim generatorima.
Iridij je pronađen u brojnim meteoritima u količinama mnogo većim nego što je njegov prosječni udio u Zemljinoj kori. Iz ovog razloga, neuobičajeno veliki udio iridija u sloju gline u takozvanoj K-T granici dao je povod za Alvarezovu hipotezu da je udar vanzemaljskog objekta prouzrokovao izumiranje dinosaurusa i mnogih drugih vrsta prije oko 65 miliona godina. Vjeruje se da je ukupna količina iridija na planeti Zemlji mnogo veća nego što je to izmjereno u stijenama Zemljine kore, ali kao i kod drugih metala platinske grupe, velika gustoća i tendencija iridija da se spaja sa željezom uzrokovala je da se najveći dio iridija spusti ispod Zemljine kore u periodu dok je planeta bila "mlada" i još u tečnom stanju.
Historija
thumb|Grčka boginja [[Irida (mitologija)|Irida, po kojoj je iridij dobio ime.]] Otkriće iridija je usko vezano sa platinom i drugim metalima iz platinske grupe metala. Samorodnu (prirodnu) platinu su koristili drevni Etiopljani i južnoameričke kulture, a ona je uvijek sadržavala manju količinu drugih metala iz platinske grupe, uključujući iridij. Platina je u Evropu došla kao španska riječ koja u prijevodu znači malehno srebro, a donijeli su je španski osvajači u 17. vijeku nakon što su je pronašli u današnjoj Kolumbiji. Otkriće da ovaj metal nije legura nekog dotad poznatog elementa, već sasvim novi element, desilo se tek 1748. godine. Hemičari koji su izučavali platinu rastvarali su je u zlatotopci (mješavini HCl i dušične kiseline) da bi napravili njene rastvorljive soli. U većini slučaja primjećivali su malehne količine tamnog, nerastvorljivog ostatka. Joseph Louis Proust je smatrao da je ostatak grafit. Francuski hemičari Victor Collet-Descotils, Antoine François de Fourcroy i Louis Nicolas Vauquelin su također pronašli crni ostatak 1803. godine, ali nisu ga uspjeli pronaći u dovoljnim količinama da bi izveli druge eksperimente.
Escalloniaceae
Escalloniaceae je porodica cvjetnica iz razreda Magnoliopsida, divizija Tracheophyta, carstvo Plantae. Imenovana je po rodu listopadnih zimzelenih grmova i stablašica eskalonija (Escallonia).
Iridij
Historija
Godine 1803. britanski naučnik Smithson Tennant analizirao je nerastvorljivi ostatak i zaključio da on zasigurno sadrži neki novi metal. Vauquelin je prah naizmjenično tretirao bazama i kiselinama te tako dobio nestabilni novi oksid za koji je vjerovao da je oksid tog novog metala, kojem je dao naziv pten iz grčke riječi πτηνός (ptēnós) u značenju "sa krilima, krilat". Tennant, koji je imao prednost tako što je dobio mnogo veću količinu ostatka, nastavio je istraživanje i konačno utvrdio postojanje dva dotad nepoznata elementa u crnom ostatku, iridija i osmija. Dobio je tamno crvene kristale (vjerovatno ]·n) putem sekvence reakcija sa natrij hidroksidom i hlorovodoničnom kiselinom. Tennant je novom elementu dao ime po Iridi (Ἶρις), grčkoj boginji sa krilima, zaštitnici duge i glasnici Olimpskih božanstava, jer su mnoge soli iridija koje je dobio bile obojene jarkim bojama. Otkriće novog elementa je dokumentirano u pismu Kraljevskom društvu 21. juna 1804. godine.
Escalloniaceae
Prema APG II sistemu, rodovi Tribeles (porodica Tribelaceae i Eremosyne (porodica Eremosynaceae, također su priključeni ovoj porodici, a ona sama sopstvenom (monotipskom) redu Escalloniales, čiji je jedini predstavnik.
Iridij
Historija
Britanski naučnik John George Children je prvi koji je uspio istopiti uzorak iridija 1813. godine uz pomoć najbolje galvanske baterije koja je ikad napravljena (u to vrijeme). Prvi koji je dobio izrazito čisti iridij bio je Robert Hare 1842. godine. On je izmjerio gustoću iridija od oko 21,8 g/cm3 te je zapazio da metal gotovo nikako nije kovan i vrlo čvrst. Prvo topljenje u značajnijoj količini izveli su Henri Sainte-Claire Deville i Jules Henri Debray 1860. godine. Za svaki kilogram iridija bilo im je potrebno sagorijevanje od oko 300 litara čistog i. Ove izuzetne poteškoće pri topljenju metala su ograničavale mogućnosti obrade iridija. John Isaac Hawkins je tražio mogućnost da dobije fini ali čvrsti vrh za nalivpero te je 1834. godine uspio napraviti zlatno nalivpero sa iridijskim vrhom. John Holland, izrađivač nalivpera, zajedno sa William Lofland Dudleyjem je 1880. godine istopio iridij tako što mu je dodavao fosfor te je taj proces patentirao u SAD. Međutim, britanska kompanija Johnson Matthey je kasnije objavila da su oni koristili sličan proces još od 1837. godine i da su dotad na brojnim svjetskim sajmovima izlagali istopljeni iridij. Prvu leguru iridija sa rutenijem koristio je Otto Feussner 1933. godine u termoparu. Time je omogućeno mjerenje visokih temperatura u zraku do 2000 °C.
Godine 1957 Rudolf Mössbauer, u jednom eksperimentu kojeg su nazvali ''eksperimentom koji će obilježiti 20. vijek u fizici'', otkrio je rezonantnu i bespovratnu emisiju i apsorpciju gama zraka od strane atoma u čvrstom uzorku metala koji je sadržavao samo 191Ir. Ovaj fenomen, poznat kao Mössbauerov efekat (a od tada do danas je otkriven i kod drugih izotopa poput 57Fe), na osnovu kojeg je zasnovana Mössbauerova spektroskopija, je dao značajan doprinos u izučavanju fizike, hemije, biohemije, metalurgije i mineralogije. Za svoj rad, Mössbauer je u svojoj 32. godini dobio Nobelovu nagradu za fiziku 1961. godine, samo tri godine nakon što je objavio svoje otkriće.
Escalloniaceae
Prema Katalogu života ova porodica (red) obuhvata sedam rodova sa 132 vrste.
Isti izvor omogućava uspostavu slijedećeg kladograma :
Iridij
Fizičke
thumb|lijevo|140px|Kuglica iridija 8,3 g, dobijena topljenjem električnim lukom Kao član platinske grupe metala, iridij je srebrenast, dosta sličan platini ali sa neznatnim žutim odsjajem. Zbog svoje lomljivosti, tvrdoće i vrlo visokog tališta, čvrsti iridij je vrlo težak za mašinsku obradu i preradu, pa se zbog toga u njegovoj preradi koristi metalurgija praha. On je jedini metal koji zadržava dobre mehaničke osobine u dodiru sa zrakom pri temperaturama iznad 1600 °C (2912 °F). Iridij ima vrlo visoku tačku ključanja (10. po redu od svih elemenata), a na temperaturama ispod 0,14 K postaje superprovodnik.
Izmjerena gustoća iridija je za oko 0,12% manja od gustoće osmija, elementa sa najvećom gustoćom. Postojala su određena neslaganja oko toga koji je od ova dva elementa gušći, najviše zbog male razlike u gustoćama i poteškoćama oko njenog mjerenja, ali nakon što je povećana tačnost u korištenim faktorima za izračunavanje gustoće, podaci dobijeni putem kristalografskog mjerenja x-zracima pokazali su da je gustoća iridija 22,56 a osmija 22,59 g/cm3.
Hemijske
Iridij je najotporniji metal na koroziju. Ne napada ga gotovo nijedna kiselina, zlatotopka, istopljeni metali ni silikati na visokoj temperaturi. Međutim, napadaju ga istopljene soli kao što je natrij-cijanid i kalij-cijanid, kao i kisik te halogeni elementi (naročito fluor) na visokim temperaturama.
Izotopi
Iridij ima dva prirodna stabilna izotopa, 191Ir i193Ir koji imaju zastupljenost u prirodi od 37,3% i 62,7% respektivno. Poznata su najmanje 34 radioizotopa iridija koji su sintetizirani, a čiji maseni brojevi se kreću od 164 do 199. Izotop 192Ir koji se nalazi između dva stabilna prirodna izotopa je najstabilniji radioizotop sa vremenom poluraspada od 73,827 dana. Pronašao je primjenu u brahiterapiji i industrijskoj radiografiji, naročito je pogodan za nedestruktivno ispitivanje čeličnih varova te u industriji plina i nafte. Izvori izotopa iridija 192 su bili uključeni u nekoliko radioloških nesreća. Osim ovog izotopa, postoje još tri izotopa čiji je poluvrijeme raspada duže od jednog dana: 188Ir, 189Ir i 190Ir. Izotopi sa masama ispod 191 se raspadaju u kombinaciji β+ i α raspada te emisije protona, sa izuzetkom 189Ir koji se raspada elektronskim zahvatom te 190Ir koji emitira pozitron. Sintetički izotopi koji su teži od 191 raspadaju se putem β− raspada, mada izotop 192Ir ima mali put raspada preko elektronskog zahvata. Svi poznati izotopi iridija su otkriveni između 1934. i 2001. godine; najskoriji otkriveni izotop je 171Ir.
Do danas su otkrivena i 32 metastabilna (nuklearna) izomera iridija, čiji se maseni brojevi kreću od 164 do 197. Najstabilniji od njih je 192m2Ir, koji se raspada putem izomerske tranzicije, a vrijeme poluraspada mu iznosi 241 godinu,, što ga čini stabilnijim od bilo kojeg sintetičkog izotopa iridija u njegovom osnovnom stanju. Najmanje stabilan je izomer 190m3Ir sa vremenom poluraspada od samo 2 µs. Izotop 191Ir je prvi među svim elementima kod kojeg je uočen Mössbauerov efekat. To ga čini korisnim za Mössbauerovu spektroskopiju u istraživanjima u oblastima fizike, hemije, biohemije, metalurgije i mineralogije.
Rasprostranjenost
thumb|350px|Iridij je jedan od najmanje rasprostranjenih elemenata u Zemljinoj kori thumb|lijevo|Meteorit [[Willamette (meteorit)|Willamette, šesti najveći meteorit nađen na Zemlji, sadrži 4,7 ppm iridija.]] Iridij je jedan od najmanje rasprostranjenih elemenatata u Zemljinoj kori, sa prosječnim udjelom mase od 0,001 ppm u stjenovitoj kori; u usporedbi sa njim zlata ima 40 puta više, platine 10 puta a srebra i žive oko 80 puta više. Telur je rasprostranjen skoro isto kao i iridij, dok samo tri prirodno zastupljena elementa ima manje od iridija: renija, rutenija i rodija; iridij je čak 10 puta više zastupljen od posljednja dva. S druge strane, iako je veoma slabo rasprostranjen u stijenama kore, iridij je relativno mnogo češći u meteoritima, sa koncentracijama od 0,5 ppm pa i više. Smatra se da je ukupna koncentracija iridija na planeti Zemlji znatno veća nego što je to izmjereno u stijenama Zemljine kore, iz razloga gustoće i siderofilnog (privlači ga željezo) karaktera iridija; on je polahko počeo tonuti ispod Zemljine kore u Zemljino jezgro dok je planeta još bila užarena i istopljena.
Iridij je pronađen u prirodi kao slobodni, samorodni element i u prirodnim legurama; naročito kao iridij-osmij legura osmirid (koji je bogat osmijem) i iridosmij (bogat iridijem) U niklovim i bakarnim depozitima metali platinske grupe se javljaju kao sulfidi (npr. (Pt,Pd)S), teluridi (npr. PtBiTe), antimonidi i iarsenidi (npr. ). U svim ovim spojevima platina se može zamijeniti sa malim količinama iridija i osmija. Zajedno sa svim metalima platinske grupe, iridij se može pronaći u prirodi u legurama sa sirovim niklom ili bakrom.
Unutar Zemljine kore, iridij je pronađen pri najvišim koncentracijama u tri oblika geoloških struktura: magmatskih depozita (koji su ušli u koru odozdo), udarnih kratera i depozita koji su nastali iz ove dvije strukture. Najveće poznate primarne rezerve su pronađene u magmatskom kompleksu Bushveld u Južnoafričkoj Republici, a značajni izvori iridija su također pronađeni i unutar velikih nikl-bakarnih depozita u blizini Norilska u Rusiji i bazenu Sudbury u Kanadi. Manje rezerve su pronađene u SAD. Iridij je pronađen kao sekundarni depozit, zajedno sa platinom i drugim platinastim metalima u aluvijalnim depozitima. Aluvijalne depozite su koristili domoroci u Južnoj Americi u današnjem kolumbijskom departmanu Chocó, a oni su i danas izvor metala iz platinske grupe. Svjetske rezerve iridija u 2003. godini nisu procijenjene.
Prisustvo u K-T granici
thumb|lijevo|Crvena strelica označava K-T granicu K-T geološka granica od oko 65 miliona godina označava približnu granicu između perioda krede i paleogena u geološkoj vremenskoj skali a karakterizira je tanki sloj gline bogate iridijem. Naučnici koje je predvodio Luis Alvarez objavili su 1980. godine teoriju o vanzemaljskom porijeklu ovog iridija, pripisujući ga udaru velikog asteroida ili komete na Zemlju. Njihova teorija, poznata i kao Alvarezova hipoteza, je danas uveliko prihvaćena kao objašnjenje za nestanak dinosaurusa. Starost strukture nastale od velikog udarnog kratera je procijenjena na oko 65 miliona godina, naknadno je lokalizirana na današnjem poluostrvu Yucatan (takozvani Chicxulub krater). Dewey M. McLean i drugi naučnici smatraju da je iridij u K-T granici možda vulkanskog porijekla, pošto se smatra da je Zemljino jezgro bogato iridijem, a aktivni vulkani kao što je Piton de la Fournaise na ostrvu Réunion i danas ispuštaju iridij.
Dobijanje
Iridij se komercijalno dobija kao sporedni proizvod pri kopanju i preradi ruda nikla i bakra. Tokom elektrorafinacije (elektrolitičko prečišćavanje) bakra i nikla, plemeniti metali kao što su srebro, zlato i metali iz platinske grupe, te elementi poput selena i telura imaju tendenciju da tonu na dno ćelije za izdvajanje kao anodni mulj, koji dalje čini polaznu tačku za njihovo izdvajanje. Da bi se ovi metali razdvojili, prvo se otapaju u neku otopinu. Postoji nekoliko načina u zavisnosti od procesa odvajanja i hemijskog sastava mještavine. Dva najkarakterističnija načina su spajanje sa natrij-peroksidom nakon čega slijedi otapanje u zlatotopci i otapanje u mješavini hlora sa hlorovodičnom kiselinom. Nakon otapanja, iridij se iz smjese sa drugim platinskim metalima odvaja taloženjem ili putem izdvajanja  sa organskim aminima. Prvi način je sličan proceduri koju su Tennant i Wollaston koristili za svoju separaciju. Drugi način se može opisati kao kontinuirana ekstrakcija otapalima te je stoga pogodnija za industrijsku proizvodnju u većim količinama. U oba slučaja, proizvod se reducira pomoću vodika, dajući metal iridij kao prah ili spužvast, a koji se dalje tretira koristeći tehnike metalurgije praha.
Cijena iridija na svjetskom tržištu je bila vrlo promjenjiva, kako je prikazano u tabeli, a razlog za to je nestabilna ponuda i potražnja, špekulacije, tezauracija (skladištenje za crne dane), što se znatno osjeti na malehnom tržištu i nestabilnost u zemljama proizvođačima. Veliki pad cijena iridija 2003. godine je povezan sa prekomjernom ponudom iridijskih posuda za topljenje koje se koriste za rast velikih monokristala.
Autovía A-5
Autovía A-5 (također poznat i kao Autovia del Suroeste) je španska autovía, koja počinje u Madridu, a završava u Badajoz.
Iridij
Upotreba
Porast potražnje za iridijem sa 2,5 tone 2009. godine na 10,4 tone u 2010. godini se desio najviše zbog elektroničkih aplikacija za šta je potrošeno 6 tona iridija za razliku od 0,2 tone prethodne 2009. godine. Ogroman porast potražnje se desio zbog povećane proizvodnje posuda za topljenje (tiglova) koje služe za rast velikih visokokvalitetnih monokristala. Za ovo povećanje u potrošnji iridija se predviđa da će se umanjiti zbog akumuliranje velike količine tiglova što se desilo i početkom 2000tih. Druge važne primjene iridija uključuju proizvodnju dijelova za automobilske svjećice za šta je 2007. godine potrošeno 780 kg iridija, proizvodnju elektroda za hloroalkalne procese (1,1 tona 2007. godine) i za hemijske katalizatore (750 kg u 2007. godini).
U industriji i medicini
thumb|160px|desno|Molekularna struktura Visoko talište, tvrdoća i otpornost na koroziju iridija i njegovih legura daju osnovne karakteristike za sve njegove načine upotrebe. Iridij, a posebno legure iridij-platina i osmij-iridij imaju izrazito slabo trošenje (habanje) i koriste se za dizne sa više otvora kod ekstrudera, kroz koji se plastični polimeri tope i izvlače u fina vlakna, kao što je vještačka svila. Osmij-iridij se koristi za ležajeve kompasa i za njegovu ravnotežu.
Korozija i otpornost na temperaturu čine iridij vrlo važan metal za legiranje. Određeni dugotrajni dijelovi avionskih motora su napravljeni od legure iridija, a legure iridij-titanija se koriste za pravljenje cijevi koje se polažu u duboka mora i okeane zbog svoje otpornosti na koroziju. Iridij se koristi i kao sredstvo za očvršćavanje legura platine. Tvrdoća prema Vickersu čiste platine iznosi 56 HV a platina sa 50% iridija ima preko 500 HV. Uređaji koji moraju podnijeti ekstremno visoke temperature se često izrađuju od iridija. Naprimjer, tiglovi (posude za topljenje) namijenjeni za vrlo visoke temperature se koriste u Czochralskovom procesu za proizvodnju oksida monokristala (poput safira) a koji su našli primjenu u izradi memorijskih računarskih uređaja i u laserima sa čvrstom jezgrom Kristali, poput gadolinij galij granata i itrij galij granata, rastu tako što se topi prethodno naelektrisana smjesa oksida u oksidirajućim uslovima pri temperaturama do 2100 °C. Njihova otpornost na lučnu eroziju čini legure iridija idealnim za električne kontakte u svjećicama. Spojevi iridija se koriste kao katalizatori u Cativa procesu karbonilacije metanola pri proizvodnji sirćetne kiseline.
Genetičko inženjerstvo u Bosni i Hercegovini
Genetičko inženjerstvo u Bosni i Hercegovini nikada nije bilo realizirano u raspoloživim istraživačkim kapacitetima niti primijenjeno u dosadašnjoj djelatnosti visokoškolskih institucija u oblasti osnovnih prirodnih biomedicinskih, biotehničkih i ostalih nauka.
Iridij
U industriji i medicini
Radioizotop 192Ir je jedan od dva najznačajnija izvora energije u industrijskoj γ-radiografiji za nedestruktivno testiranje metala. Osim toga ovaj radioizotop se koristi i kao izvor gama zračenja za tretiranje raka koristeći brahiterapiju, vrstu radioterapije kada se zatvoreni izvor zračenja postavi unutar ili pored područja koje se tretira. Specifični tretmani uključuju visoku dozu za brahiterapiju prostate, žučnih kanala i unutrašnja brahiterapija grlića maternice.
Genetičko inženjerstvo u Bosni i Hercegovini
Godine 1988. osnovan je Institut za genetičko inženjerstvo i biotehnologiju, Sarajevo (INGEB), sa ciljem da bude nositelj aktivnosti u stvaranju kadrovskih i tehničkih i ingrastrukturnih kapaciteta "za samostalan razvoj biotehnologije na bazi genetičkog inženjerstva u procesima proizvodnje hrane, uzgoja šuma, farmaceutskih i drugih biološki aktivnih supstanci". Prioritetni zadatak je bio praćenje svjestskih dostignuća u pripadajućim oblastima i opdgovarajuće reagiranje kod nadležnih institucija.
Dvadesetak godina kasnije (26. februara 2009.) donesen je državni Zakon o genetički modificiranim organizmima, koji regulira odgovarajuća pitanja u vezi sa uvođenjem i raspolaganjem grnetički modificiranim organizmima (GMO) i proizvodima koji od njih potiču. Predlagač Zakona je bila Agencija za sigurnost hrane Bosne i Hercegovine, na čiji prijedlog je  je Vijeću ministara  formiralo Ekspertnu interresornu radnu grupu, koju su činili predstavnici nadležnih institucija i eminentni domaći stručnjaci iz oblasti genetičkog inženjerstva i na njemu bazirane biotehnologije. Zadaci i obaveze Radne grupe su bili:
Iridij
U nauci
Iridij se koristio u radioizotopskim termoelektričnim generatorima u svemirskim letjelicama bez posade kao što su Voyager, Viking, Pioneer, Cassini-Huygens, Galileo i New Horizons. Iridij je odabran da zaštiti gorivo od plutonija-238 u generatoru, jer može da izdrži radne temperature do 2000 °C i zbog svoje izuzetne čvrstoće. Osim toga, iridij se koristi u optici x-zraka, naročito kod rendgenskih teleskopa. Ogledala na Chandra X-ray Observatory su presvučena slojem iridija tankim 60 nm. Dokazano je da je iridij najbolji izbor za reflektiranje x-zraka nakon što su ispitani nikl, zlato i platina. Sloj iridija u debljini od nekoliko atoma se pokazao kao vrlo gladak, a dobijen je taloženjem para iridija u vakuumu na osnovni sloj hroma.
Genetičko inženjerstvo u Bosni i Hercegovini
U obrazloženju Zakona o genetički modificiranim organizmima, suglasno svojim obavezama, Radna grupa je insistirala na temeljnom polazištu da se „Zakonom o genetički modificiranim organizmima se propisuje postupak i uslovi za ograničenu upotrebu, prekogranični prijevoz, namjerno unošenje u okolinu i stavljanje na tržište genetički modifikovanih orgasnizama i proizvoda koji se sastoje, sadrže ili vode porijeklo od genetički modifikovanih organizama.“ Zakon o genetički modificiranim organizmima sadrži ukupno 74 člana. Artikuliran je u 11 segmenta, koji – u logičnom redoslijedu – definiraju tretiranu pravnu regulativu.
Iridij
U nauci
Aktiviranje veze karbon-vodik (C-H aktivacija) je područje istraživanja u vezi reakcija koje cijepaju karbon-vodik veze, tradicionalno smatrane kao nereaktivne. Prvo objavljeno uspješno aktiviranje C-H veza u zasičenim ugljikovodicima je bilo 1982. godine, koristeći organometalne komplekse iridija koje su podvrgnute oksidativnoj adiciji sa ugljikovodicima. Kompleksi iridija se istražuju kao katalizatori za asimetričnu hidrogenaciju. Ovi katalizatori se koriste u sintezi prirodnih proizvoda i mogu hidrogenirati određene komplikovane supstrate poput nefunkcionalnih alkena uz enantioselektivnost (dajući samo jedan od dva moguća enantiomera). Iridij formira brojne hemijske komplekse koje su osnovni interes pri primjeni metode "triplet harvesting" (proces prikupljanja ekscitona na najnižem pobuđenom stanju tripleta koji rezultira 100%-tnom kvantnom učinkovitošću kod organskih LED).
Genetičko inženjerstvo u Bosni i Hercegovini
Sadržaj Zakona
Prethodna, svestrana naučno–stručna analiza nacrta je pokazala da su u njegovim odredbama respektirani najbitniji principi i modeli odgovarajuće EU legistative, koja u se temelji na dva glavna cilja, tj. da:
Iridij
Spojevi
Iridij gradi spojeve u oksidacijskim stanjima između −3 i +6; najčešća su oksidacijska stanja +3 i +4. Dobro opisani primjeri visokih oksidacijskih stanja su rijetki, a uključuju Iridij(VI) fluorid i dva miješana oksida i. Osim toga, 2009. godine je objavljeno da je iridij(VIII) oksid dobijen u uslovima izolacije matrice (6 K u Ar) putem ultraljubičastog zračenja iridij-perokso kompleksa. Međutim, za ovaj spoj se ne očekuje da bude stabilan u čvrstom stanju na visokim temperaturama.
Iridij(IV) oksid, smeđi prah, je jedini dobro poznati oksid iridija. Iridij seskvioksid je opisan kao crno-plavi prah koji se oksidira do  djelovanjem. Odgovarajući disulfidi, diselenidi, seskvisulfidi i seskviselenidi su također poznati kao i. Iridij daje takozvane iridate sa oksidacijskim stanjima +4 i +5, poput i, koji se mogu dobiti reakcijom kalij oksida i kalij superoksida sa iridijem na visokim temperaturama.
Genetičko inženjerstvo u Bosni i Hercegovini
Sadržaj Zakona
Bh. Zakonom o GMO su uvedeni najbitniji principi i standardi odgovarajuće EU legistative, jer uključuje: Prema tome, Zakon o genetički modificiranim organizmima određuje obaveze i prâva nadležnih organa, proizvođača, distributera i marketinga u procesu praćenja stavljanja na tržište GMO i proizvoda koji od njih vode porijeklo ili sadrže njihove komponente, a osobito u oblasti njihove upotrebe i mjera u slučaju nepredviđenih rizika u svim segmentima tog kompleksa. Dosljedno i nedvismisleno insistira na konkretnim mjerama u realizaciji specificiranih ciljeva ove legislative, osobito kada je riječ o pravima, obavezama i izuzecima u oblasti produkcije, prerade, praćenja stanja i rizika, marketinga i označavanja GMO proizvoda. Zakon regulira kontrolu preventivnih biosigurnosnih mjera u zahtjevima za uvođenje GMO–a u okolinu i precizno ograničava mogućnosti kontakta između GMO–a i involvirane populacije ili životnog okoliša u cjelini. Definirani su i instrumenti pune kontrole i zaštite od uvođenjanja GMO u eksperimentalnim uvjetima i prije njihovog stavljanja u promet (na tržište).
Iridij
Spojevi
Iako nisu poznati binarni hidridi iridija, pronađeni su kompleksi koji sadrže ione  i , u kojima iridij ima oksidacijska stanja +1 i +3, respektivno. Za ternarni hidrid vjeruje se da sadrži i ion  i anion  sa 18 elektrona. Nisu poznati ni monohalidi ni dihalidi, međutim postoje trihalidi za sve vrste halogena. Za oksidacijska stanja +4 i viša, poznati su samo spojevi tetrafluorid, pentafluorid i heksafluorid. Iridij heksafluorid je vrlo reaktivni i isparljivi žuti čvrsti spoj koji se sastoji iz oktahedralnih molekula. On se raspada u vodi i reducira do, kristalnog čvrstog spoja iridija koji je crne boje. Iridij pentafluorid ima slične osobine ali je zapravo tetramer, sastavljen iz četiri oktahedra koji dijele uglove.
thumb|lijevo|Vaska kompleks - strukturna formula hemijskog spoja sa atomom iridija u centru spojenog na dvije P-PH3 grupe, atom hlora i C-O grupu Heksahloroiridijska(IV) kiselina i njene amonijumske soli su najvažniji spojevi iridija iz industrijske perspektive. Oni su uključeni u proces pročišćenja iridija a koriste se kao polazni materijal za većinu drugih iridijevih spojeva kao i za pravljenje anodnih premaza. Ion ima intenzivnu tamno smeđu boju i vrlo lahko se reducira u svijetlo obojeni  kao i obrnuto. Iridij trihlorid, koji se može dobiti u anhidridnom obliku putem direktne oksidacije iridijevog praha hlorom na temperaturi od 650 °C, ili u hidridnom obliku putem otapanja u hlorovodičnoj kiselini, često se koristi kao polazni materijal u sintezi drugih Ir(III) spojeva. Drugi spoj koji se koristi kao polazni materijal je amonij heksahloroiridat(III),. Iridij(III) kompleksi su dijamagnetični i općenito imaju oktahedralnu molekularnu geometriju.
Organoiridijski spojevi sadrže iridij-karbon veze gdje metal obično ima niže oksidacijsko stanje. Naprimjer oksidacijsko stanje nula je dokazano u spoju tetrairidij dodekakarbonilu, koji predstavlja najčešći i najstabilniji binarni metalni karbonil iridija. U ovom spoju, svaki atom iridija je spojen sa druga tri, formirajući tetrahedralni klaster. Neki organometalni Ir(I) spojevi su relativno dobro poznati a dobili su imena po svoji pronalazačima. Jedan od njih je Vaska kompleks, koji ima neobične osobine jer se veže na molekulu kisika. Drugi takav spoj je Crabtreejev katalizator, homogeni katalizator koji služi za reakcije hidrogenacije. Oba ova spoja su kvadratno planarni d8 kompleksi sa ukupno 16 valentnih elektrona, koji im daju njihove reaktivne osobine.
Organski LED materijal zasnovan na iridiju je također dokumentovan, a pokazano je da je mnogo svjetliji od DPA ili PPV, te se pretpostavlja da bi mogao biti osnova za fleksibilno OLED osvjetljenje u budućnosti.
Postcrossing
mini|desno|300p|Logo projekta Postcrossing je projekat namjenjen za razmjenu razglednica sa korisnicima iz cijelog svijeta. Svaki korisnik koji pošalje jednu ili više razglednica nekom drugom korisniku u svijetu (adresa/adrese se dobiju nasumice) će također dobiti onoliko razglednica koliko je poslao/la od nekog drugog korisnika ovog projekta iz svijeta.
Iridij
Vanjski linkovi
🇵🇸
Postcrossing
Trenutno (23. april 2008.) na ovom projektu učestvuje 48,438 korisnika iz 180 zemalja svijeta. Zahvaljujući ovom projektu preko milion razglednica je poslato/primljeno, a trenutno putuje 34891 razglednica. Najviše korisnika je iz Finske, Sjedinjenih Američkih Država i Njemačke.
Drekavac (mitologija)
Drekavac je mitološko biće iz mitologije Južnih Slavena. Poznat je u narodnim vjerovanjima u Bosni, zapadnoj Srbiji, Šumadiji i na Kosovu. Također se još naziva drek i drekalo.
Naziv
Naziv ovog bića usko je vezan za njegovo glasanje, a dolazi od glagola drečati (tj. vrištati). Pored ovog imena, također se spominje kao i drek, drečalo, drekalo, krekavac, zdrekavac, zrikavac, ždrakavac i ždrekavac.
Izgled
Autori bilježe različite opise iz različitih krajeva. Po predanju iz okolice Arilja, to je biće sa nogama dugim jedan metar, vratom od pola metra, mačjom glavom i bez stomaka. U Sretečkoj župi spominje se da ima jednu nogu i da mu "oči svijetle kao lampe". U okolini Prijepolja, Dragačevu, na Kosovu se zamišljao kao prikaza koja se noću pokazivala u oblicima raznih životinja, poput mačke, psa, ptice i šarenog ždrijebeta. U Šumadiji (Gruža) drekavac se zamišljao kao čupavo dijete s izduženim tijelom i velikom glavom, koje noću leti i dreči. Vretenast oblik, izduženost, jednonogost ukazuju na njegovu zmijsku prirodu, a time i na njegovo htonično porijeklo. Tome ide u prilog i njegovo pojavlivanje u formi lutajućeg svjetla, što je kod Slavena široko rasprostranjen oblik pojavljivanja duša prerano umrlih pokojnika. Neki vjeruju da mu je tijelo šareno sa nesrazmjerno velikom glavom. Također se spominje da se pojavljuje u formi djeteta. Kada se pojavi u obliku djeteta sluti nečiju smrt a u životinjskom predskazuje bolest stoke.
Vjerovanja
Kao što je slučaj sa opisom ovog mitološkog bića i vjerovanja variraju u odnosu na mjesto. Po nekima, sličan je vampiru, po određenim vjerovanjima i jeste samo jedan oblik vampira. Najčešće vjerovanje jeste da nastaje od umrlog nekrštenog djeteta. Priviđa se noću, najčešće u Nekrštene dane (od Božića do Bogojavljenja) i u rano proljeće, dakle u vrijeme kad se najviše, po vjerovanjima, pojavljuju i kreću demoni. Pojavljuje se na groblju, u potocima, selu, i dreči raznim glasovima: kao jarac (koza), plače kao malo dijete, mjauče kao mačka, krešti kao ptica itd. Katkad dosađuje svojim roditeljima, ali rijetko, jer se boji pasa. U Maglaju se smatralo da su drekovi duše poginulih vojnika koje nemaju mira na onom svijetu zbog počinjenih grijehova i one u obliku vratila noću lutaju od groblja do groblja, strašeći ljude drekom. U Kozarskoj Dubici drekavac je vampir, koji noću izlazi iz groba a za njim se vuče pokrov. Ako dreči i svijetli oko neke kuće, to je bila najava da će neko iz nje umrijeti. U okolini Prijepolja, Dragačevu, na Kosovu smatrali su da će se onaj koji čuje dreka razboljeti i umrijeti, ako se oglasi na grobu biće smrti u selu (Prijepolje); gdje se čuje drekavac nije dobro za selo i porodicu (Kosovo), otuda i kletva na Jadovniku "Drečala te budila!"; drekalo predviđa rat (Dragačevo). Drekavca, kao i druge demone, čovjek treba da udari samo jednom (tada i on moli čovjeka: "Čik me još jedama udari" - Prijepolje).