cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elafitska ostrva
Saobraćaj
Elafitski arhipelag je sve do kraja 20. vijeka imao siromašan pomorski transport. Brodovi su vozili dva-tri puta sedmično, jedanput dnevno. Od osamostaljenja Hrvatske, kad je prestala jedna dnevna veza sa Gradom, došlo je do preporoda u pomorskom transportu Elafićana, putnika, turista i izletnika. 18. decembra 1997 završena je izgradnja trajektnog pristaništa u Suđurđu na Šipanu, a finansirali su je Ministarstvo obnove i razvitka i Fond za razvoj otoka iznosom od 4.500.000 kn. Tokom radova je pronađen i jedan antički brod na kojem je bilo dijelova amfora i drugog brodskog posuđa. Danas brod plovi do Koločepa, Lopuda i Suđurđa četiri puta dnevno. Do jula 2011 brod je plovio sve do Šipanske Luke, ali je onda zbog neisplativosti i smanjenja troškova odlučeno da brod počinje i završava plovidbu u Suđurđu. Na Koločepu i Lopudu nema automobila, a na Šipanu zbog 4 km velike distance između dva naselja ima. Dubrovačko autobusno preduzeće Libertas je 22. oktobra 1998 uvelo redovnu autobusku liniju Šipanska Luka-Suđurađ. Vozi omanji autobus, a linija uglavnom služi za transport školske djece.
Ekonomija
mini|Oznaka lovačkog područja na Šipanu mini|Pogled sa Pakljene na Šipansko polje mini|Lopudski hotel Lafodia izgrađen 1968. godine Malobrojno stanovništvo uglavnom se bavi poljoprivredom, stočarstvom, ribarstvom i lovom. Od domaćih životinja najviše su zastupljene svinje, krave i kokoši. Od poljoprivrednih kultura prevladavaju masline i vinova loza. Šipan je poznat kao ostrvo koje u odnosu na svoju površinu ima najviše maslina na svijetu. Godine 1999. zabilježen je rekordan urod šipanskih maslina. Prerađeno je 115.930 kg, od čega na Suđurđu 39.600, a u Šipanskoj Luci 76.330. U blizini Šipanske Luke nalazi se označeno lovačko područje, a najviše se love divlje svinje. Turista na ostrvima bude ljeti, a zimi ostrva obično zjape prazna. Na Lopudu se nalazi luksuzni hotel Lafodia, na Koločepu istoimeni hotel, a u Šipanskoj Luci omanji hotel Šipan. U turističkoj sezoni 2001 od juna do oktobra zabilježeno je 1.177 dolazaka gostiju na Šipan, od čega 860 u istoimenom hotelu, a 317 u privatnom smještaju. Ostvareno je ukupno 9.177 noćenja, u hotelu 5.341, a u privatnom smještaju 3.836. U julu iste godine Šipansku Luku je posjetila monegaška princeza Carolina od Monaca sa suprugom Ernstom Augustom od Hannovera te djecom Andreom, Pierrom, Charlottom i Alexandrom. Jahta Pacha III. usidrila se u blizini prolaza Harpoti. Također je u istom mjesecu iste godine isto mjesto posjetio belgijski kralj Albert II. sa kraljicom Paolom. Zainteresovao se za kupnju dvorca Glavić, ali je odustao jer je želio kuću na samoj brodskoj obali. Na ostrvu Lopud se nalazi velika pješčana plaža Šunj idealna za picigin i odbojku na pijesku. Dubrovačke mjesne turističke agencije ljeti svakodnevno organizuju jednodnevne izlete (piknike) na Elafite za turiste. Na ostrvima postoje prodavaonice, a ostrva se redovno snabdjevaju osnovnom robom. U julu 1999 u prostoru nekadašnje šipanske mlinice u Suđurđu otvorena je konoba Stara mlinica. U decembru iste godine završena je izgradnja uljare. Na otocima postoje lokalne osmorazredne osnovne škole. 2000 godine započeli su radovi na obnovi školske zgrade i župne kuće u Šipanskoj Luci. Naredne godine započela je izgradnja zdravstvene stanice, a otvorene su i pekara u istom mjestu i pizzerija u Suđurđu. Zbog male naseljenosti i duge nepristupačnosti ostrva su pošteđena zagađenja, buke, ali dugo i moderne tehnologije. Tako je šipansko selo Do dobilo struju tek 2012 godine.
Kultura
mini|Ljetnikovac Vice Stjepovića-Skočibuhe u Suđurđu na Šipanu mini|Franjevački samostan na Lopudu Sva naseljena ostrva imaju brojnu kulturno-historijsku spomeničku baštinu, a najviše je crkava, kapelica i vlastelinskih ljetnikovaca iz vremena Dubrovačke republike. Mnogi od njih su u zapuštenom stanju, a vlasništvo nad njima je privatno. Početkom 21. vijeka obnovljen je ljetnikovac Vice Stjepovića-Skočibuhe na Šipanu, koji je sagrađen 1563 godine. Na čitavom Koločepu postoji oko 17 vrijednih spomenika kulture, uglavnom manjih crkvica i kapelica koje potiču iz perioda do 16. vijeka. Osim toga i veći dio stambenih i fortifikacijskih objekata predstavlja vrijedne i vrlo atraktivne primjere stare arhitekture. Nad samom lukom u Donjem Čelu nalazi se tvrđava Kaštio u čijim se podrumima za vrijeme napada gusara i pljačkaša moglo skloniti nekoliko stotina ljudi. Gornji dio Kaštia posve je uništen, ali sačuvani su podrumi dugi 30 m i široki 3 m. Iznad crkve matice nalazi se kula Toreta, visoka oko 14 m i široka oko 4 m sa svake strane. Povrh ulaza u kulu nalazi se maleni prozor kroz koji bi se na napadače lijevalo vruće ulje, smola i sl. Ljetnikovce, polja i vinograde na Koločepu imale su vlastelinske porodice Đorđići, Zamanje, Ranjine, Držići, Sorgo itd. Na Lopudu se nalaze Župna crkva Gospe od Šunja (13. vijek, dograđivana do 17. vijeka); crkveni muzej koji čuva niz vrijednih predmeta (umjetničke slike, relikvijar iz 8–9. vijeka, liturgijski predmeti); Crkva Svetog Trojstva (15.–17. vijek), franjevački (osnovan 1483, napušten 1808) i dominikanski samostan (osnovan 1482, napušten). Mogu da se nađu i ostaci crkvica iz ranohrvatskog perioda te ljetnikovci brodovlasnika Miha Pracata, biskupa Nikole Brautića i porodice Đurđević (16.–17. vijek) i ruševine Kneževog dvora. Obnova španske tvrđave Sutvrač (1563.) je u planu Društva prijatelja dubrovačke starine. Na Šipanu se nalaze 42 stara ljetnikovca, 34 crkve i crkvice te mnogobrojne kapelice. Predromanička ranosrednjovjekovna crkvica u Suđurđu posvećena sv. Stjepanu, koju je dao sagraditi hrvatski kralj Stjepan Miroslav, obnovljena je 2012. godine. Na uzvisini Pakljena nalazi se crkvica, te se pruža odličan pogled na čitavo ostrvo. Sa uzvisine se mogu vidjeti lanci brda Dubrovačkog primorja, ostrva Jakljan i Mljet, poluostrvo Pelješac, brda poviše Rijeke dubrovačke, gruški neboderi i dubrovačko brdo Srđ. U mjestu Šipanska Luka nalaze se na jednoj sada privatnoj kući predromanički pleteri, te u maslinicima prahistorijske gomile. Također se na ostrvu Šipan nalazi Knežev dvor iz vremena Dubrovačke republike.
Sport
Na ostrvima nema nogometnih ni košarkaških igrališta. Ljeti se igra vaterpolo. Ekipa imena Elafiti redovno nastupa u amaterskom prvenstvu dubrovačkih kupališta Divljoj ligi. Od godine 2007 održava se Kup Elafita u vaterpolu na kojem se takmiče amaterske ekipe sa svakog naseljenog ostrva. U Suđurđu postoji vaterpolo klub Taurus, a u Šipanskoj Luci Šipan koji je 2000. godine osvojio Treću hrvatsku vaterpolsku ligu.
Poznate ličnosti
Dvoje članova posade Kolumbu na brodu Santa Maria su bili sa Koločepa.
Poraće
Poraće je naseljeno mjesto u sastavu općine Fojnica, Bosna i Hercegovina.
Bapča
Bapča je naseljeno mjesto u sastavu grada Velike Gorice, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare zagrebačke prigradske općine Velika Gorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Bapča je imala 129 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Bapča je imalo 139 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Zoljan
Zoljan je naseljeno mjesto u sastavu grada Našica, Osječko-baranjska županija, Republika Hrvatska.
Križišće
mini|260px|Križišće, kalvarija Križišće je naseljeno mjesto u sastavu grada Kraljevice, Primorsko-goranska županija, Republika Hrvatska.
Zoljan
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Našice.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zoljan je imao 733 stanovnika.
Stara Gora (Nova Gorica)
Stara Gora je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Nova Gorica, regija Goriška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Nova Gorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Stara Gora je imala 165 stanovnika.
Napomena: ''U 2006. povećano za dio naselja Rožna Dolina.''
Zoljan
Stanovništvo
Napomena: ''Sadrži podatke za bivša naselja Novi Zoljan i Stari Zoljan od 1857. do 1948.''
Križišće
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Rijeka.
Mali Dol
Hrvatska:
Zoljan
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Zoljan je imalo 790 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Mali Dol
Slovenija:
Križišće
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Križišće je imalo 85 stanovnika.
Napomena: ''U 1991. smanjeno za dio područja naselja koji je pripojen naselju Mali Dol. Za taj izdvojeni dio sadrži podatke do 1971.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Križišće je imalo 86 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Vinipotok
Vinipotok je naseljeno mjesto u sastavu općine Lobor, Krapinsko-zagorska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Zlatar–Bistrica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vinipotok je imao 400 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Vinipotok je imalo 488 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Spodnja Branica
Spodnja Branica je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Nova Gorica, regija Goriška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Nova Gorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Spodnja Branica je imala 111 stanovnika.
Steske
Steske su naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Nova Gorica, regija Goriška, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Steske su imale 26 stanovnika.
Mali Dol (Kraljevica)
Mali Dol je naseljeno mjesto u sastavu grada Kraljevice, Primorsko-goranska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Rijeka.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Mali Dol je imalo 200 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
IC 4106
IC 4106 (također poznat kao MCG 5-31-109 i PGC 45025) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 343 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 0,90 (90 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (70 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 29. aprila 1891. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Druga liga FBiH - Zapad 2012/13.
Napomene
<references group="N"/>
Zadnji mozak
Zadnji mozak ili rombencefalon (lat. rhombencephalon) jest razvojna mjehurasta struktura centralnog živčanog sistema kičmenjaka. Od njega nastaju produžena moždina (Medulla oblongata), most i mali mozak (cerebellum). Svi skupa podržavaju životno važne procese.
Exeter City FC
Exeter City Football Club je profesionalni nogometni klub smješten u gradu Exeter, grofovija Devon, Engleska. Trenutno nastupa u League Two, četvrtom rangu engleskog nogometa.
Zadnji mozak
Zadnji mozak se može podijeliti u varijabilni broj poprečnih otoka pod nazivom rombomere. U ljudskom embrionu, može se slabo razlikovati osam rombomera, od zadnje (kaudalne) do vršne (rostralne): rh8-RH1. Prema vrhu, sa prednjim mozdom ga razgraničava srednji mozak.
Exeter City FC
Historija
Klub je osnovan 1901. godine kao St. Sidwell's United. Sadašnji naziv usvaja tri godine kasnije. Sa takmičarskim nogometom počinje u sezoni 1908/09, kada ulazi u Southern League. Mnogi poznati timovi su tada igrali u tom takmičenju, pa je tako Exeter igrao protiv Southamptona, Watforda, Crystal Palaca, Queens Park Rangersa, West Ham Uniteda. Prvu sezonu je završio na šestoj poziciji.
Zadnji mozak
Rijetka bolest rombencefalona rombencefalosinapsoza odlikuje se nedostatkom crvuljka (vermis), što rezultira spojenim malim mozgom. Kod pacijenata se obično javlja s cerebelarnom ataksijom. Zadnji (kaudalni) rombenkefalon se generalno smatra pokretačkim mjestom za zatvaranje nervne cijevi.
Exeter City FC
Historija
Jedan od najvažnijih događaja u historiji kluba je turneja po Južnoj Americi. Početkom 20. vijeka engleska nogometna federacija imala je veliki utjecaj na svjetski nogomet. Tako je često organizovala turneje koje su promovisale nogomet. Nekoliko timova, među kojima su Tottenham Hotspur, Nottingham Forest i Southampton su odbili južnoameričku turneju, a 1914. godine Exeter City je pristao da otplovi na drugi kraj svijeta i odigra niz mečeva tokom tog putovanja. Petnaest nogometaša i čelnici kluba sa suprugama su krenuli brodom iz Southamptona na putovanje koje je trajalo 20 dana. Planirano je da se utakmice odigraju u Argentini, ali je tokom putovanja raspored modifikovan pa je Exeter ugovorio i neke mečeve sa brazilskim klubovima. Tokom boravka u Argentini su odigrali osam mečeva, ostvarili su šest pobjeda, te po jedan remi i poraz. Potom odlaze u Brazil, gdje su odigrane još tri utakmice.
Debrecen
Debrecen je drugi po veličini grad u Mađarskoj nakon Budimpešte. Debrecen je regionalno središte regije Sjeverne obale i sjedište županije Hajdú-Bihar￼￼. Bio je najveći grad u Mađarskoj tokom 18. stoljeća. Služio je i kao glavni grad Mađarske do kraja Drugog svjetskog rata od 1944. do 1945. godine.
Zadnji mozak
Najdonji dio (myelencephalon)
thumb|right|300px|Zadnji mozak (Rhombencephalon) Mijelencefalon je najdonji dio rombnog mozga, kojeg oblikuje produžena moždina. Čine ga rombomere rh8-rh4. U mozgu odraslih, od telenkefalona nastaje produžena moždina. Mijelencefalon sadrži:
Debrecen
Ime
Grad se prvi put spominje pod nazivom "Debrezun" 1235. godine. Ime je proizašlo iz turske riječi "debresin", što znači "živ" ili "potez". Druga teorija govori da je ime slavenskog porijekla što znači dobro cjenjeno (poljski: Dobrze cenione). Na drugim jezicima, naziv grada varira više u pravopisu nego u izgovoru: rumunski Debreţin, njemački Debrezin, srpski Debrecin, češki i slovački Debrecin.
Exeter City FC
Historija
Član Football League je bio od 1920. do 2003. godine. Potom pet sezona provodi u Conference National. U sezoni 2008/09. uspjeva da izbori promociju u League Two. Tradicionalne boje kluba su crvena i bijela. Od osnivanja domaće utakmice igra na stadionu St James Park.
Zadnji mozak
Evolucija
Zadnji mozak je homologni dio mozga insekata, poznatog kao podjednjačka ganglija, u smislu gena koji ispoljavaju svoju funkciju između mozga i neravne vrpce. Na osnovu toga, predloženo je da je zadnji mozak prvi evoluirao u grupi Urbilateria – posljednjem zajedničkom pretku hordata (Chordata) i člankonožaca (Arthropoda), prije između oko 570 i od 555 miliona godina.
Debrecen
Ekonomija
lijevo|mini|200px|Forum Debrecen Razvoj Debrecena uglavnom počiva na poljoprivrednim, zdravstvenim i obrazovnim poslovima. Grad je glavni centar kupovine na istoku Mađarske. Forum Debrecen je najveći tržni centar u regionu. Debrecen je jedan od najrazvijenijih gradova u Mađarskoj, regionalni centar međunarodnih kompanija, poput National Instruments, IT Services Hungary, BT i proizvođača zdravstvenih proizvoda (Teva).
Historija
Godine 1361, Louis I iz Mađarske je građanima Debrecina odobrio pravo da izaberu gradskog sudiju i savjeta. To je pružilo neke mogućnosti za samoupravu grada. Do početka 16. vijeka Debrecen je bio važan trgovački grad.
Kralj Sigismund, car Svetog rimskog carstva, u sklopu ugovora sa srpskim vladarom Stefanom Lazarevićem, dao mu je priliku da vlada u Debrecenu septembra 1411. Godinu dana nakon Lazarevićeve smrti 1426. godine njegovu ulogu preuzeo je njegov nasljednik Đurađ Branković.
Tokom osmanlijskog perioda, blizu granice i bez zamka ili gradskih zidova, Debrecen se često nalazio u teškim situacijama i grad je spašen samo diplomatskim vještinama svojih lidera. Ponekad je grad bio zaštićen od strane Osmanlijskog carstva, ponekad od strane katoličkih evropskih vladara ili Francisa II Rákócza, princa Transilvanije. Debrecen je kasnije prihvatio protestantsku reformu prilično rano, dobivši nadimke poput "Kalvinistički Rim" i "Ženevska Mađarska". U ovom periodu stanovnici grada uglavnom su bili mađarski kalvinisti. Debrecen je postao sandžak između 1558. i 1693. godine i uredno je bio vezan za ejalete Budim (1541-1596), Eğri (1596-1660) i Varat (1660-1693) kao "Debreçin". Godine 1715. rimokatolička crkva se vratila u Debrecin, a grad joj je dao mjesto za izgradnju crkve, pa bi piaristički monasi mogli izgraditi katedralu sv. Ane. Do tog vremena grad je bio važan kulturni, komercijalni i poljoprivredni centar, a mnogi budući naučnici i pjesnici pohađali su protestantski koledž (prethodnik današnjeg Univerziteta u Debrecenu i Debrecenskog reformskog teološkog univerziteta). mini|250px|Američki avioni bombardiraju Debrecen 1944. Godine 1849. Debrecen je bio glavni grad Mađarske u kratkom vremenu kada je mađarska revolucionarna vlada pobjegla od Pest-Bude (moderna Budimpešta). Aprila 1849. godine Lajos Kossut u velikoj (kalvinističkoj) crkvi (Nagytemplom na mađarskom) proglašava ukidanje dinastije Habsburg (zanemarenih nakon pada revolucije) i nezavisnosti Mađarske. Zadnja bitka u ratu nezavisnosti bila je također blizu Debrecena. Rusi, povezani sa Habsburgovima, porazili su mađarsku vojsku blizu zapadnog dijela grada.
Godine 1857. završena je željeznička pruga između Budimpešte i Debrecena. Izgrađene su nove škole, bolnice, crkve, fabrike i mlinovi, u gradu su otvorene banke i osiguravajuća društva. Grad je počeo da se poboljšava: novim, višim zgradama, parkovima i prelijepim vilama. Debrecen više nije ličio na pokrajinski grad već je počeo izgledati kao moderan grad. Godine 1884. Debrecen je postao prvi mađarski grad koji posjeduje parni tramvaj.
Zoe Karbonopsina
Zoe Karbonopsina (grč. Ζωή Καρβωνοψίνα, Zōē Karbōnopsina) bila je carica Bizantijskog Carstva (906 – 912) te majka bizantijskog cara Konstantina VII Porfirogeneta.
Debrecen
Historija
Poslije Prvog svjetskog rata, Mađarska je izgubila značajan dio svoje istočne teritorije u Rumuniji, a Debrecen je ponovo postao blizu granice zemlje. Zauzela ga je rumunska vojska za kratko vrijeme 1919. godine. Turizam je pružio način da grad ponovo počne prosperirati. Mnogi objekti (među njima zatvoreni bazen i prvi mađarski stadion) izgrađeni su u centralnom parku.
Zoe Karbonopsina
Biografija
Nije poznato kada je Zoe rođena niti ko su joj bili roditelji, ali se zna da je bila rodica svetog Teofana te nećakinja admirala Himeriosa. Postala je konkubina bizantijskog cara Leona VI Mudrog, kojem je rodila sina Konstantina 905. godine. Leon je oženio Zoe 9. januara 906. te je ona tako postala njegova četvrta supruga, ali je taj brak bio protiv nauka Pravoslavne crkve, prema kojem je treći ili četvrti brak bio nevažeći. Carigradski patrijarh Nikola Mistik krstio je malenog Konstantina, ali je bio protiv braka Leona i Zoe, koje je vjenčao sveštenik Toma. Budući da Nikola nikako nije htio da prihvati taj brak, Leon ga je smijenio te je novim patrijarhom postao Eutimije I, 907, koji je prepoznao carev brak kao valjani brak.
Nakon Leonove smrti, novim carem je postao njegov brat Aleksandar, koji je otjerao Zoe iz carske palate te ponovo postavio Nikolu za patrijarha, ali se Zoe vratila nakon Aleksandrove smrti. Ipak, Nikola ju je natjerao da uđe u manastir svete Eufemije, 913, gdje je bila do sljedeće godine, kada je svrgnula Nikolu s mjesta regenta i postala regent svom sinu, premda je dopustila Nikoli da ostane patrijarh, uz uvjet da ju prizna za caricu, šta je nevoljko učinio. Zoe je tako bila vladarica Bizantijskog carstva sve do 919, kada ju je svrgnuo admiral Roman, koji je postao car Roman I Lakapen.
Debrecen
Kultura
Zahvaljujući reformaciji i prestižnom kalvinističkom koledžu, osnovanom 1538. godine, Debrecen je bio intelektualni i kulturni centar u okolini od 16. vijeka. Tokom vijekova koledž je transformiran u univerzitet. U periodu od 1949. do 1950, zbog komunističkog preuzimanja, nekoliko odjeljenja Univerziteta je zatvoreno, a mnogi studenti i nastavnici su bili protjerani. Univerzitet je najveći univerzitet u Mađarskoj sa više od 100 odjeljenja i glavni je istraživački objekt u Evropi. Univerzitet je poznat po laboratoriji za istraživanje kaktusa u botaničkim vrtovima iza glavne zgrade. mini|180px|Univirzitet u Debrecenu U drugoj polovini 19. vijeka, štampa u Debrecenu je privukla nekoliko značajnih ličnosti u grad. Endre Ady, Gyula Krúdy i Árpád Tóth su započeli svoju novinarsku karijeru u Debrecenu. Istaknute književne ličnosti iz grada uključuju Magdu Szabó i Gábor Oláh. Jedan od najpoznatijih pjesnika Mađarske, Mihály Csokonai Vitéz, rođen je i živio u gradu. Gradsko pozorište, izgrađeno 1865. godine, proglašeno je u njegovu čast.
Zoe Karbonopsina
Biografija
Eudokija Baïana Helena Lekapene
Debrecen
Kultura
Debrecen ima značajnu muzičku scenu. U gradu djeluje "Tankcsapdi", jedna od najpopularnijih i najuspješnijih rock grupa u Mađarskoj. U gradu postoji i rock škola, koja nudi trening i mentorstvo mladim muzičarima. Klasični mediji u gradu uključuju novine Napló, dva TV kanala, niz lokalnih radio stanica i nekoliko kompanija i udruženja koja proizvode medijski materijal.
Sport
Najpoznatiji nogometni klub u gradu je Debreceni VSC, koji je sedam puta osvojio Nemzeti Bajnokság I, posljednji put 2014. godine. Debreceni VSC je poznat i na međunarodnom nivou od kada su stigli u grupnu fazu UEFA Lige prvaka 2009/10 i grupnu fazu UEFA Europa League 2010-11. Novoizgrađeni stadion otvoren je 2014. godine, gdje je klub proslavio svoju sedmu titulu pobjedom 2014-15 Nemzeti Bajnokság I. Stadion je također povremeni dom nogometne reprezentacije Mađarske. Reprezentacija je bila domaćin na ovom stadionu Danskoj u 2014. i Litvaniji 2015. godine.
Grad je imao i nogometne klubove koji su se takmičili u Nemzeti Bajnokság I. Jedan od njih bio je Bocskai FC koji je također jednom 1930. osvojio Magyar Kup. Drugi klub iz grada bio je Debreceni Dózsa MaDISz TE koji se takmičio 1945-46 u Nemzeti Bajnokság I.
Grad je prethodnih godina bio domaćin nekoliko međunarodnih sportskih događaja, prvi IAAF World Road Running šampionat u oktobru 2006. Evropski šampionat u evropskom plivanju 2007. i prvenstvo svjetske umjetničke gimnastike 2002. godine također održana je u Debrecenu. Debrecen je 2012. godine bio domaćin 31. LEN Evropskog prvenstva u plivanju.
Ponjušina
Ponjušina je naseljeno mjesto u sastavu općine Fojnica, Bosna i Hercegovina.
Magistralni put M2
Oznaka
Broj 2 magistralne ceste je broj iz nomenklature cesta Jugoslavije iz 1987. godine. Od 15. novembra 2014. godine, odlukom Vlade Federacije Bosne i Hercegovine, ova će se magistralna cesta preimenovati u magistralnu cestu M118.
Gervazije Blojiški
Gervazije Blojiški (eng. Gervase of Blois) bio je opat Vestminsterske opatije,  vanbračni sin Stjepana, kralja Engleske.
Njegova majka bila je Stjepanova konkubina Dameta. Dameta je rodila Gervazija između 1115. i 1120. godine, prije nego što je Stjepan oženio Matildu Bulonjsku. Otac je uspio učiniti da postane opat Vestminsterske opatije, pa su se redovnici nadali da će opatija dobiti posebne privilegije ili donacije.
Zajedno sa priorom Osbertom od Clarea, Gervazije je radio na kanonizaciji kralja Edvarda Ispovjednika. Svojoj majci je davao rentu od novca opatije. Papa Inocent II naredio je Gervaziju da reformira upravljanje opatijom.
1154. kralj Stjepan je umro i naslijedio ga je bratić Henrik II, koji je optužio Gervazija za nemar te je na mjesto opata 1154. smjestio Laurencea iz Durhama.
Gervazije je umro 1160. te je pokopan u Vestminsterskoj opatiji.
Šlovrenc
Šlovrenc je naseljeno mjesto u sastavu općine Brda, regija Goriška, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Šlovrenc je imao 109 stanovnika.
Čubrići
Čubrići su naseljeno mjesto u općini Rogatica, Bosna i Hercegovina.
KF Laçi
KF Laçi je profesionalni nogometni klub koji iz grada Laç, Albanija. Takmiči se u Superligi Albanije.
Historija
Osnovan je 1960. godine kao Industriali Laç. 1991. godine mijenja ime u KS Laçi, da bi sadašnje ime usvojio 1997. godine. Prvi trofej osvaja u sezoni 2008-09. kada je bio prvak Prve divizije. Prvi nastup u evropskim takmičenjima ostvaruje u sezoni 2010/11. kada je u okviru prve kvalifikaciona runde Evropske lige igrao protiv Dnepr Mogileva. Tradicionalne boje su crna i bijela. Domaće utakmice igra na stadionu Laçi.
Bukovčak
Bukovčak je naseljeno mjesto u sastavu grada Velike Gorice, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare zagrebačke prigradske općine Velika Gorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Bukovčak je imao 65 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Bukovčak je imalo 72 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Zuzana Čaputová
Zuzana Čaputová (rođena 21. juna 1973.  ) jeste slovačka političarka, pravnica, aktivistica i peta po redu predsjednica Slovačke Republike od juna 2019. Prva je žena ikada izabrana na tu poziciju i sa 45 godina života koliko je imala u momentu inauguracije najmlađi izabrani Predsjednik u historiji Slovačke. Od 2011. do 2014. bila je na funkciji predsjednika partije Progresivna Slovačka.
Rani život i obrazovanje
Rođena je u Bratislavi, u tadašnjoj Čehoslovačkoj, u porodici koja je pripadala radničkoj klasi. Odrasla je u obližnjem gradu Pezinok. Svoj odgoj opisala je kao odrastanje unutar otvorene kuće. Upisala je Pravni fakultet Univerziteta u Bratislavu, gdje je diplomirala pravo 1996.
Studirala je na Pravnom fakultetu Komenskovog univerziteta a diplomirala je 1996. godine. Tokom perioda između 1998. i 1999. završila je ciklus obuke "Opće upravljanje - upravljanje promjenama", a 1999. godine i kurs ARK - Kurs medijacije, akreditiran od Ministarstva obrazovanja Slovačke.
Predsjednički izbori
Na predsjedničke izbore u Slovačkoj 2019. izašla je kao kandidat partije Progresivna Slovačka. U prvom krugu izbora dobila je 40,6% glasova, te je izborila učešće u drugom krugu glasanja. Njen protivkandidat u drugom krugu bio je Maroš Šefčovič. U drugom krugu, pobijedila je Šefčoviča osvojivši 58,4% glasova. Na mjesto predsjednice, prve u historiji Slovačke, inaugurirana je 15. juna 2019.
Porodični život
Zuzana Čaputová je razvedena i majka dvije kćeri. Trenira zen jogu i živi u Pezinoku.
Večenike (Večerić)
Večenike ili Večerić je župa iz ranog srednjeg vijeka u oblasti Huma, Bosna i Hercegovina. Primarno značenje ove riječi nema geografski sadržaj, a etimološki korijen je riječ ″veče″. Oba izraza nalaze se u historiografiji, pa ni jedan ne može se odbaciti.
Dio historičara smatra da su na ovom području živjeli pripadnici plemena Vetonci, koje je ogranak istoimenog zapadnoslavenskog plemena u porječju Labe u Poljskoj. Iz imena plemena lako se izvodi ime župe, Večenike.
U historijskom arhivu Dubrovnika, ime župe Večerić se pominje više puta (trgovina robljem, pljačke, otimačina, status). Maja 1391. godine Nikola Pribinović iz Večerića postao je dubrovački građanin.
U povelji kralja Ostoje Radivojevićima, spominje se i provincia Vechenicam. Analizom tih dokumenata, smatra se, prema današnjoj administrativnoj podjeli, da župa prostirala se na području općina Čitluk, Široki Brijeg i Mostar. Po starijoj nomenklaturi to su: Brotnjo, Blato i bliža okolina Mostara (sa Bijelim poljem i Drežnicom). Ovaj teritorij se i do savremenog doba ponaša kao određena cjelina. U tursko doba i kadiluk Mostar obuhvata nahije Mostar, Brotnjo, Blato i Drežnica.
U drugoj polovini XIII vijeka raspala se ranofeudalna župa Večenike, i to ime zadržala je uža okolina današnjeg Mostara. U petom desetljeću XV vijeka tu postoje dva grada, jedan na zapadnoj, drugi na istočnoj obali Neretve, oba sa svojim upravnim distriktima. U istorijskim izvorima, grad na desnoj obali nije imao svoje ime, već se zvao po široj regiji – Cimski grad, ili po smještaju kraj mosta – civitas Pontis. Grad na lijevoj obali spominje se u periodu 1444-1452, kao –Nebojša u distriktu Večeriću.
Proces integracije gradova završen je 1468., u prvim godinama turske uprave. Tada jedinstveni grad nosi ime Mostar (tur. Kopruhisar).
Prema dubrovačkim izvorima Mostar (jedan od njegovih dijelova, ili most), osnovao je djed Crkve bosanske, Radin Butković, u to vrijeme upravni i financijski činovnik tadašnje Bosne
Operon
mini|1000px|desno|Uopćena struktura operona
Definicija
Operon je funkcionalni, kompleksni sistem  genomske DNK koji sadrži klaster gena, pod početnom kontrolom jedne od njegovih komponenti – gena promotora. Geni se prepisuju zajedno u lanac iRNK i prevode bilo zajedno u citoplazmi ili prolaze kroz preradu koja formira monocistronske iRNK koje su prevedene odvojeno, odnosno svaka od nekoliko sekvenci  iRNK  kodira po jedan genski proizvod. Rezultat toga je da se geni koji se nalaze u operonu ispoljavaju zajedno ili nikako. Nekoliko gena mora biti koo-transkribirano za definiranje operona.
Izvorno, za operone se mislilo da postoje samo u prokariota, a zatim je slijedilo i prvo otkriće ovog kompleksa i kod eukariota, u ranim 1990-im. više evidencija ima koje sugeriraju da su oni mnogo češći nego što se ranije mislilo. Općenito, ekspresija prokariotskih operona vodi do generacije policistronske iRNK, dok eukariotski operoni vode do monocistronske iRNK.
Operoni se također nađeni i kod virusa kao što su bakteriofagi. Na primjer, T7 fag ima dva operona – prvi kodira razne produkte, uključujući i osobnu T7 RNA polimerazu, koja se može vezati za prepisivanje drugog operona – koji uključuje lizu (razgradnju), gen za koji se misli da uzrokuje oštećenja ćelija domaćina.
Historija
Termin "operon" je prvi put predložen u kratkoj komunikaciji  u Zborniku Francuske akademije nauka, 1960. godine. Iz ovog rada, razvijena je opća teorija o operonu. Prema ovoj teoriji, u svim slučajevima, geni unutar operon su pod negativnom kontrolom represora koji djeluje na operatora koji se nalazi prije prvog gena. Kasnije je otkriveno da geni mogu biti i pozitivno regulirani također na koracima koji slijede inicijaciju transkripcije. Prema tome, nije moguće govoriti o općem regulatornom mehanizmu, jer različiti operoni imaju različite mehanizme. Danas se operon jednostavno definira kao klaster gena koji se transkribiraju u jednu iRNA molekulu. Ipak, razvoj koncepta se smatra orijentirom u historiji molekulske biologije. Prvi opisani operon je bio lac operon Escherichia coli a 1965. Nobelova nagrada za fiziologiju i medicinu su dobili François Jacob, André Michel Lwoff i Jacques Monod za otkrića u vezi sa operonom i sintezom virusa.
Regulacija
Kontrola operona je vrsta gena za regulaciju koji omogućava organizmu da regulira ekspresiju različitih gena, ovisno o uvjetima okoline. Operonska regulacija može biti negativna ili pozitivna, sa indukcijom ili represijom. Negativna kontrola uključuje vezivanje represora za  operator, što sprečava transkripciju.
Operoni također mogu imati i pozitivnu kontrolu. Uz pozitivnoj kontroli, jedan protein aktivator stimulira transkripcije vezivanjem za DNK (obično van lokusa operatora).
Heterociklični spoj
thumb|right|350px|Strukture i nazivi najčešćih heterocikličnih spojeva thumb|right|125px|[[Piridin je jedan od heterocikličnih spojeva]] thumb|180px|[[Alotropni oblici sumpor|Ciklo-oktasumporni, homociklični spoj]] Heterociklički spoj je prstenasta struktura, ciklični spoj koji, kao članove  prstena, ima atome  najmanje dva različita elementa. Hemija heterocikličnih spojeva je grana organske hemije koja se bavi sintezom, svojstvima i primenom ovog tipa cikličnih spojeva.
Primjeri heterocikličkih spojeva uključuju sve nukleinske kiseline, većinu lijekova, većinu biomase (celuloza i srodni materijali) i mnoštvo prirodnih i sintetskih boja. Oko 59% američkih odobrenih lijekova sadrži dušikove heteroprstenove, zbog njihove sposobnosti da poboljšavaju topljivost i selektivnost molekule lijeka.
Klasifikacija
Iako heterociklični hemijski spojevi mogu biti anorganski ili organski, većina sadrži najmanje jedan ugljik. Dok se atomi koji nisu ni ugljik ni vodik u organskoj hemiji obično nazivaju heteroatomima, to je uobičajeno u poređenju sa skeletom svih ugljika. Ali to ne sprečava da spoj kao što je borazin (koji nema atome ugljika) bude označen kao "heterociklički". IUPAC, za imenovanje heterocikličkih spojeva preporučuje Hantzsch-Widmanovu nomenklaturu.
Heterociklički spojevi se mogu korisno klasificirati na osnovu njihove elektronske strukture. Zasićeni ponašaju se poput acikličkih derivata. Prema tome, piperidin i tetrahidrofuran su konvencijski amini i eteri, sa modifikovanim sternim profilima. Stoga se proučavanje hemije heterocikličnih spojeva posebno fokusira na nezasićene derivate, a prednost rada i primjena uključuje nenapete peto– i šestočlane prstenove. Uključeni su piridin, tiofen, pirol i furan. Druga velika klasa heteroprstenova odnosi se na one kondenzirane, s benzenskim prstenovima. Naprimjer, fuzionirani analozi benzena piridina, tiofena, pirola i furana su kinolin, benzotiofen, indol, odnosno benzofuran. Fuzija dva benzenska prstena daje treću veliku porodicu spojeva. Analozi prethodno spomenutih heteroprstenastih spojeva ove treće porodice su akridin, dibenzotiofen, karbazol i dibenzofuran. Nezasićeni prstenovi mogu se klasificirati prema sudjelovanju heteroatoma u konjugiranom pi-sistemu.
Tročlani prstenovi
Heterociklični spojevi s tri atoma u prstenu imaju veću energiju i reaktivniji su zbog prstenaste deformacije. Oni koji sadrže jedan heteroatom su, općenito, stabilni. Sa dva heteroatoma imaju veću vjerovatnoću da se pojave kao reaktivni međuprodukti. Uglovi veze C-X-C (gdje je X heteroatom) u oksiranima i aziridinima spojevima, vrlo su blizu 60 °, a periferni uglovi veze H-C-H blizu 180 °.
Petočlani prstenovi s dva heteroatoma
Petočlani prstenasti spojevi koji sadrže dva heteroatoma, od kojih je najmanje jedan dušik, zajednički se nazivaju azoli. Tiazoli i izotiazoli u prstenu sadrže sumpor i atom dušika. Ditiolani imaju dva atoma sumpora.
Petočlani prstenovi s najmanje tri heteroatoma
Postoji i velika skupina peetočlanih prstenastih spojeva s tri ili više heteroatoma. Jedan od primjera je klasa ditiazola, koji sadrže dva atoma sumpora i jedan atom dušika.
Šesteročlani prstenovi sa šest heteroatoma
Hipotetski spoj sa šest dušikovih heteroatoma bio bi heksazin.
Borazin je šesteročlani prsten s tri dušikova heteroatoma i tri borna heteroatoma.
Sedmeročlani prstenovi
Oni sa dva heteroatoma obuhvataju:
Osmočlani prstenovi
Borazokin je s osmeročlanim prstenom s četiri heteroatoma dušika i četiri borna heteroatoma.
Spojeni prstenovi
Sistemi heterocikličkih prstenova koji su formalno izvedeni fuzijom s drugim prstenovima, bilo karbociklički ili heterociklički, imaju niz zajedničkih i sistemskih naziva. Naprimjer, s benzo-spojenom nezasićenom heterociklčkim spojevima dušika, pirola daje se naziv indol ili izoindol, ovisno o orijentaciji. Analog piridina je kinolin ili izokinolin. Za azepin je preferirani naziv benzazepin. Isto tako, spojevi s dva benzenska prstena spojena sa središnjim heteroprstenom su karbazol, akridin i dibenzoazepin. Tienotiofeni su spoj dvaju tiofenskih prstenova. Fosfafenaleni su triciklični heterociklički sistemi koji sadrže fosfor, izveden iz karboprstena fenalena.
Historija hemije heterocikličmih spojeva
Historijat hemije heterociklinih spojeva počinje 1800-ih, ukorak s razvojem organske hemije. Neki važni događaji: ;
Upotreba
Heterociklički spojevi su široko rasprostranjeni u mnogim područjima nauka o životu i tehnologije. Many drugs are heterocyclic compounds.
IC 4107
IC 4107 (također poznat kao PGC 87149) je patuljasta eliptična galaksija i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 27. januara 1904. godine.
Zenon, car Bizantije
Zenon (latinski: Flavius Zeno Augustus; grčki: Ζήνων; 425. - 9. april 491.), pravim imenom Tarasis Kodisa Rousombladadiotes, je bio bizantijski car od 474. do 491. godine. Domaće pobune i religijska neslaganja mučila su njegovu vladavinu, ali je ipak uspio u nekoj mjeri u vanjskoj politici. Vladao je u vrijeme Romula Augustusa i pada Zapadnog rimskog carstva, pa je dosta doprinio stabilizaciji Istočnog rimskog carstva.
Rani život
Zenonovo pravo ime je Tarasis. Rođen je u Izauriji, koji je kasnije preimenovan u Zenopolis u njegovu čast. Bio je sin Kodisa Rousombladadiotesa i njegove žene Lallis. Njegova prva žena Arkadija je bila članica carigradske aristokratije i njen kip je podignut u blizini kupališta Arkadije. Historijski izvori govore da je sa njom imao dvije kćerke Hilariju i Teopistu.
Polje Šćitovo
Polje Šćitovo je naseljeno mjesto u sastavu općine Fojnica, Bosna i Hercegovina.
La Liga 1939/1940.
La Liga 1939/40. je bila deveta sezona nogometnog nacionalnog prvenstva Španije. Sezona je počela 3. decembra 1939. a završila 28. aprila 1940. Nacionalno prvenstvo se nije igralo tri sezone zbog Španskog građanskog rata. U sezoni je učestvovalo 12 ekipa. Nakon završenog prvenstva Athletic Aviación Club je prvi put u svojoj historiji osvojio prvenstvo sa jednim poenom više od drugoplasirane Seville. Pretposljednja i posljednja ekipa, Betis Balompié i Racing de Santander su na kraju sezone ispali iz lige. U cjelokupnoj sezoni je ukupno odigrano 132 utakmice te postignut 501 gol što je iznosilo 3.8 datih golova po utakmici. Najefikasnija ekipa lige je bila Sevilla. Víctor Unamuno, nogometaš Athletic Bilbaa je bio najbolji strijelac lige sa 20 postignutih golova.
Napomene
<references group="N"/>
UEFA Liga prvaka 1996/97 - nokaut faza
UEFA Liga prvaka 1996/97 - nokaut faza je bilo nogometno takmičenje koje se igralo u sklopu Lige prvaka 1996/97. Takmičenje nokaut faze Lige prvaka 1996/97. je igrano od 5. marta do 28. maja 1997. godine. Četiri prvoplasirane, te četiri drugoplasirane ekipe iz svih grupa grupne faze Lige prvaka 1996/97. nastavilo je takmičenje u nokaut fazi. Takmičenje u nokaut fazi izuzevši finale igralo su po sistemu eliminacije gdje je u dvije utakmice određena ekipa koja nastavlja daljnje takmičenje. Finalna utakmica je odigrana na Olimpijskom stadionu u Münchenu.
Rezultati
<section begin=rezultati_nokaut_faze /> <section end=rezultati_nokaut_faze />
Četvrtfinale
<section begin=četvrtfinale />
Druge utakmice
Borussia Dortmund pobjednik sveukupnim rezultatom 4–1.
Ajax pobjednik sveukupnim rezultatom 4–3.
Juventus pobjednik sveukupnim rezultatom 3–1.
Manchester United pobjednik sveukupnim rezultatom 4–0.
Borussia Dortmund pobjednik sveukupnim rezultatom 2–0.
Vojnovec Loborski
Vojnovec Loborski je naseljeno mjesto u sastavu općine Lobor, Krapinsko-zagorska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Zlatar–Bistrica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vojnovec Loborski je imao 416 stanovnika.
Napomena: ''Do 1921. iskazivano pod imenom Vojnovec.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Vojnovec Loborski je imalo 524 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Markovac
Bosna i Hercegovina:
Srbija:
Šmartno (Brda)
mini|280px|Šmartno, rimokatolička crkva "Sv. Martin" Šmartno je naseljeno mjesto u sastavu općine Brda, regija Goriška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Nova Gorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Šmartno je imalo 199 stanovnika.
Jugoslavenska ekspedicija na Mount Everest 1979.
Jugoslavenska ekspedicija na Mount Everest (JAHE VII) organizovana je u proljeće 1979. god. Imala je dva cilja: prvi jugoslavenski uspon na najviši vrh svijeta Mount Everest i ispenjati novi smjer po nepenjanom, tzv. zapadnom grebenu, koji je nakon toga i dobio naziv - jugoslavenski smjer. Jugoslavenski državni vrh ovaj uspon proglasio je najvećim uspjehom jugoslavenskog sporta do tog vremena.
Do te godine na vrhu Everesta stajala su samo 84 čovjeka, i niko nije tamo stigao zapadnim grebenom. Zapadni greben se proteže u dužini od 6,5 km, od sedla Lho La iznad baznog kampa do vrha. Konstantno je izložen vjetrovima sa Tibeta. U gornjem dijelu, kroz strme stijene niko nije znao kuda se može proći.
Pripreme
Od 190 alpinista nakon tri temeljite višemjesečne provjere mogućnosti svakog ponaosob, uslove su ispunjavali četrdesetorica a odabrano je njih 24. Pripreme su trajale pune dvije godine u kojima je trebalo obezbijediti finasije, nabaviti opremu, vize i dozvole. U proljeće 1978 petočlana izviđačka ekipa (Škarja, Belak, Marence, Robas, Zaplotnik) otkrila je jedan težak, ali relativno siguran prolaz od Baznog kampa na Khumbu ledniku do Lho La prevoja. Bilo je to i saznanje da je moguće iznijeti i teret preko padine u njenoj dužini od oko 200 metara.
Oprema je iz Ljubljane kamionima dopremljena do Rijeke. U riječkoj luci na brod je utovareno 18 tona opreme: preko 10 km. alpinističkih konopaca, 350 m visećih i aluminijskih ljestava, 40 šatora, 80 vreća za spavanje, 30 pari posebno izrađenih penjačkih cipela „gojzerica“, 500 vijaka i klinova za stijene i led, više stotina litara kerozina i plina za kuhanje i skoro četiri tone hrane. Opremi je trebalo dva mjeseca kako bi preko indijske Kolkate i nepalskog Katmandua stigla do polazišta u planine. Brod je krenuo 27. februara 1979. godine.
U ekspediciji su učestvovala 24 penjača, 2 ljekara, 3 novinara i 20 Šerpasa. Vođa ekspedicije je bio iskusni alpinista Tone Škarja, a penjači su bili uglavnom iz SR Slovenije, njih dvadeset: Viki Grošelj, Marjan Manfreda, Jernej Zaplotnik, Andrej Štremfelj, Marko Štremfelj, Stane Belak, Dušan Podbevšek, Roman Robas i dr. Iz Hrvatske su bili Vladimir Mesarić i Stipe Božić, a iz Bosne i Hercegovine Muhamed Gafić i Muhamed Šišić. Vođa Šerpasa je bio Ang Phu koji je Everest već jednom bio ispenjao, godinu dana ranije sa austrijskom ekspedicijom.
Opremu tešku 18 tona 19 dana nosilo je 750 lokalnih nosača sve do 5.300 metara nadmorske visine gdje je na ledniku Khumbu postavljen bazni kamp. Svaki od 750 nosača nosio je teret od 30 kg, a alpinisti su nosili svoju ličnu prtljagu. U baznom logoru postavljeni su šatori i raspoređena oprema. U jednom šatoru nalazila se bačva u kojoj je bilo 60 kg dolarskih novčanica. Nosači su dnevno dobivali po 2 $. Danas je taj iznos do 30 $ po danu.
Završni uspon
Između 29. marta i 6. aprila ekspedicija je fiksirala užad na padini između Baznog logora (5.350 m.) i oboda Lho-La (6050 m) sedla, i montirala ručni lift u dužini 200 m. Na taj način je transportovano oko 6 tona opreme. Zatim je podignut Kamp 1 koji se sastojao od šatora i sniježnih jama u kojem je moglo boraviti 40 ljudi. Stepen težine uspona je iznosio između II i III, a posljednjih 150 metara između IV i V stepeni.
Između 7 i 14 aprila prikupljena oprema je preko ledene i kamene strane (težine IV) prebačena iznad sedla i osnovan je Kamp II (6.770 m.) sa 12 ležajeva. Do 18 aprila podigli su Kamp III (7.170 m.) 50 metara ispod jedne prepreke (Zapadno rame) i snabdjeli ga zalihama.
Na tom mjestu Američka ekspedicija iz 1963. godine, koja je krenula iz Doline tišine i jedno vrijeme išla grebenom, sišla je na Sjevernu stranu i kuloarom došla do vrha. Jugoslavenska ekspedicija je zaobišla Zapadno rame, vratila se na greben i na visini 7.520 metara 27 aprila podigla Kamp IV takođe sa 12 mjesta. Zatim je nastupilo olujno nevrijeme sa vjetrom 150 km/h u trajanju od pet dana i kamp V podignut je tek 9 maja, na visini 8.120 metara.
Uspon na vrh
Uspon su prvi pokušali Viki Grošelj i Marjan Manfreda, ali su se morali vratiti zbog promrzlih prstiju. Druga naveza Podbevšek i Robas zbog loše vidljivosti promašila je pravac ka vrhu, ali je time pokazala pravi put ostalima. Napokon, 13. maja, nakon 40 mukotrpnih dana na planini, problema sa ventilima na bocama za kiseonik, Andrej Štremfelj i Nejc Zaplotnik izašli su na Mount Everest, kao prvi jugoslavenski alpinisti. Naredna dva dana padao je snijeg, praćen jakim vjetrom i nije bilo moguće prema vrhu. Kad se vrijeme primirilo, krenuo je navez u kojem su bili Stipe Božić, Stane Belak kao i Šerpa Ang Phu koji je tako postao prvi čovjek koji je Everest popeo iz dva različita pravca.
Sledećeg jutra, nakon preživljene noći na otvorenom, na visini od 8.400 metara, Ang Phu se okliznuo. Pokušao je da koči cepinom, ali mu je ispao iz ruku i on se velikom brzinom otklizao niz Sjevernu stranu kuloarom dugim 2.000 metara na lednik Rongbuk. Pogibija prijatelja je jako pogodila članove ekspedicije pa su prekinuli sve aktivnosti u planini, i 21. maja napustili bazni logor. Članovi historijske ekspedicije vratili su se u Jugoslaviju 26. maja 1979. godine.
Do današnjeg dana više niko nije stigao zapadnim grebenom do kraja tim prvenstvenim smjerom. Bugarska ekspedicija iz 1985. god. ponovila je najveći dio uspona, ali su pred kraj morali promijeniti smjer i preći na smjer američkih alpinista.
Ekspedicija na Mont Everest i uspješan uspon prvenstvenim smjerom uvrstili su dotad malo poznate jugoslavenske penjače na listu svjetskih alpinista. Nakon ovog uspjeha država je imala sve manji interes da finansira alpinističke ekspedicije. Slijedeće ekspedicije imale su uglavnom republički i regionalni karakter.
Šmaver
Slovenija:
Šmrika
mini|260px|Šmrika, rimokatolička crkva "Sv. Antun" Šmrika je naseljeno mjesto u sastavu grada Kraljevice, Primorsko-goranska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Napomena: ''U 1991. smanjeno izdvajanjem nenaseljenog dijela područja naselja koji je pripojen naselju Kraljevica te povećano pripajanjem također nenaseljenog dijela područja iz naselja Kraljevica. Iskazano pod imenom Šmrika Gornja u 1857. i Smrika u 1869.''
Đedovići
Đedovići su naseljeno mjesto u općini Rogatica, Bosna i Hercegovina.
Šmaver (Nova Gorica)
Šmaver je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Nova Gorica, regija Goriška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Nova Gorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Šmaver nije imao stanovnika.
Podgora (Fojnica)
Podgora je naseljeno mjesto u sastavu općine Fojnica, Bosna i Hercegovina.
Nottingham
Nottingham je grad u engleskoj regiji Istočni Midlends. Upravno je središte grofovije Nottinghamshire. Prostire se na površini od 74 km2. Nalazi se na rijeci Trent. Kanalima je povezan sa rijekama Mersey, Severn i Temzom, odnosno sa Atlantikom i Sjevernim morem. Od Londona je udaljen 175 kilometara sjeverozapadno. Prema procjeni iz 2011. godine u gradu živi 303.900 stanovnika. Grad je značajan i po legendi o Robin Hoodu.