cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olimpijske igre
Olimpijska znamenja
mini|lijevo|Olimpijski plamen gori za cijelo vrijeme održavanja Igara Olimpijski plamen pali se u grčkoj Olimpiji, i to ne bilo kako, nego sunčevom svjetlošću uz pomoć konkavnog zrcala. Zatim tako nastali plamen, na Olimpijskoj baklji nosi hiljade trkača, štafetno, preko svih kontinenata, do grada u kojem će se održavati Olimpijske igre i, na kraju, do istaknutog mjesta na Olimpijskom stadionu na kom će plamen, upaljen u drevnoj Olimpiji, plamtjeti čitavo vrijeme održavanja Igara.
Prvi je put plamen na otvaranju nekih OI upaljen na Olimpijskim igrama u Amsterdamu, 1928, a način štafetnog (pre)nošenja plamena bakljom inauguriran je u sklopu priprema i otvaranja Olimpijskih igara u Berlinu, 1936 godine.
Olimpijski sportovi
Do 1992, u cilju atraktivnosti, povremeno, a i privremeno, uvođeni su novi, demonstracijski sportovi, obično po jedan, po izboru zemlje organizatora Igara. Cilj je bio zainteresirati, uglavnom, domaću publiku kojoj su ti sportovi bliski. Pobjednici u ovim demonstracijskim sportovima nisu stjecali naslov olimpijskog pobjednika. Neki od demonstracijskih sportova kao bejzbol na Ljetnim, ili karling na Zimskim igrama, uvršteni su u redovni program Olimpijskih igara.
Amaterizam i profesionalizam
U Coubertinovoj viziji na Olimpijskim igrama sportisti su se trebali takmičiti iz sportskih ideala, a nikako za novac, i zato na Igrama nije bilo mjesta profesionalnim sportistima. Ovo je načelo rezultiralo s nekoliko skandala tokom moderne olimpijske historije.
Pobjednik u petoboju i desetoboju na Olimpijskim igrama u Stockholmu 1912, američki Indijanac Jim Thorpe, diskvalificiran je kad je otkriveno da je poluprofesionalno igrao bejzbol prije svojih olimpijskih pobjeda. Zlatne su mu medalje oduzete, umro je bez njih, a MOO ga je rehabilitirao tek 1983. mini|[[Jim Thorpe, prva žrtva krutih amaterskih načela]] Dvadeset i četiri godine kasnije švicarski i Austrijski skijaši bojkotirali su natjecanja na Zimskim olimpijskim igrama u Garmisch-Partenkirchenu 1936, solidarizirajući se sa svojim trenerima i kolegama kojima je bio zabranjen nastup jer su zarađivali kao učitelji skijanja. Postepeno je mnogima postajalo jasno da je mnoga amaterska načela pregazilo vrijeme. Naprimjer, mnogi sportisti istočnog bloka vodili su se kao amateri, bili su službeno zaposleni pri državnim ustanovama, ali sav posao im je bio samo treniranje i bili su amateri samo na papiru.
Svejedno, MOO je insistirao na amaterizmu.
Pamti se smiješna situacija sa Olimpijskih igara u Munchenu 1972 kad je slavni devetostruki olimpijski pobjednik u plivanju Mark Spitz zamalo bio diskvalificiran i ostao bez medalja jer je na jednom proglašenju, na pobjedničkom postolju, slavodobitno podigao desnu ruku u vis, a, na nesreću, u ruci je držao tenisice jedne renomirane sportske kuće. Tokom 80-ih godina XX vijeka stroga amaterska stega je popuštala; nastupali su, sve više, mnogi sportisti za koje je i malom djetetu bilo jasno da kruh (pa i puno više od toga) zarađuju isključivo baveći se sportom. Situacija se naročito iskristalizirala tih 80-ih, te naročito 90-ih godina prošlog vijeka. Mnogi sportisti, u međuvremenu, više uopće nisu skrivali da za svoje nastupe primaju novac. Činili su to svi vrhunski atletičari, pa i mnogi drugi. A zabraniti njima, zbog toga, nastup na Olimpijskim igrama bio bi krah Olimpizma, jer ih je bilo sve više, i besmisleno bi bilo gledati natjecanja na Igrama bez takvih veličina. Tačka na i konačno je stavljena na Olimpijskim igrama u Barceloni 1992 godine, nastupom famoznog košarkaškog Dream teama, sastavljenog od najvećih veličina američke profesionalne NBA lige koji su, i službeno, bili profesionalci. Jedini sport u kojem se, još, profesionalci ne takmiče jeste boks, a u nogometu se također takmiče profesionalci, ali samo do 23 godine starosti, da maksimalna konkurencija najkvalitetnijih takmičara na Olimpijskim igrama ne bi kvarila draž samog takmičenja na Svjetskom nogometnom prvenstvu, inače velikom biznisu i manifestaciji (po praćenju, ne po takmičarima, jer tu nastupa puno manje sportista: 32 ekipe s po 23 igrača), tek nešto manjoj od Olimpijskih igara. Ali pravila o reklamama i reklamiranju su i dalje vrlo stroga. Reklama ne smije biti na samim sportskim borilištima, a službeni sponzori Olimpijskih igara sponzoriraju sve natjecatelje. Od osobnog reklamiranja sportistima je jedino dozvoljeno na dresovima, tenisicama ili trenerkama nositi logotipe proizvođača, ali su veličine tih natpisa limitirane.
Doping
Jedan od najvećih problema i opasnosti današnjeg sporta u cjelini, a samim tim i Olimpijskih igara je upotreba nedozvoljenih stimulativnih sredstava, droga, hemijskih i medicinskih medikamenata, jednom riječju znanih kao doping. Uzimanje, tj. konzumiranje tih sredstava na kraći rok može i donijeti bolji rezultat, ako, naravno, sportista posjeduje ostale kvalitete potrebne da ga učine prvakom. Ali na dulji rok to može dovesti do fizioloških, fizičkih, zdravstvenih smetnji, čak i raka, a može dovesti i do iznenadne smrti čak i za vrijeme takmičenja. Još je vrlo opasno i to što se posljedice mogu javiti i u kasnijih naraštaja.
Ali kod svakog je sportista želja za sudjelovanjem na Olimpijskim igrama, a kamoli Olimpijska pobjeda, prevelik izazov, pa neki, u posljednje doba nažalost mnogi, pribjegavaju svim sredstvima da bi došli do tog, za svakog pravog sportiste, najuzvišenijeg cilja. Još u ranim godinama 20. vijeka olimpijski su natjecatelji koristili slične medikamente za poboljšanje svojih sposobnosti, pa time i rezultata. Npr. pobjednik u maratonu na Olimpijskim igrama u St. Louisu, 1904 godine, Thomas Hicks kao stimulanse je od svog trenera primao strihnin (!) i konjak, čak i za vrijeme utrke!
Sportista koji je neslavno ušao u historiju kao prvi pozitivan na doping kontroli bio je moderni petobojac, Šveđanin Hans-Gunnar Liljenwall, na Olimpijskim igrama u Mexico Cityju 1968. Preko pedeset sportista otkriveno je, poput njega, u sljedeće 34 godine, najviše u dizanju tegova.
Međutim, daleko "najčuveniji" slučaj dopinga, uopće u historiji sporta, je slučaj kanadskog sprintera Bena Johnsona, na Olimpijskim igrama u Seoulu 1988. On je pobijedio u finalu utrke na 100 m, koristeći, dakako nedozvoljenu, supstancu stanozolol, koja, između ostalog, razara jetru. Ali njegova želja da bude olimpijski pobjednik bila je jača od svih mogućih opasnosti. Naravno, pobjeda i zlatna medalja su mu oduzete, a svjetski rekord iz te utrke (9,79) poništen mu je. mini|[[Florence Griffith Joyner sa američkim predsjednikom Ronaldom Reaganom]] Usprkos provjerama, mnogi sportisti koriste doping i ne budu uhvaćeni "na djelu". Tek 90-ih godina na vidjelo su izišli dokazi da su mnogi, bolje reći velika većina Istočnonjemačkih sportista, a pogotovu sportistkinja, koristili anaboličke steroide, te mnoga druga sredstva medicinske i hemijske prirode, a u tome su bili poticani od svojih stručnih stožera, pa čak i od službene državne politike. Međutim, i nažalost, nekim od tih sportistkinja se desilo veliko zlo kao posljedica dugotrajnog konzumiranja hemijskih medikamenata: neke su rodile malformiranu djecu (žalosni slučajevi nekih, nekad vrhunskih, plivačica bivše Istočne Njemačke koje su suvereno vladale svjetskim bazenima 70-ih i 80-ih godina XX vijeka). Američka atletičarka Florence Griffith Joyner, je 1988 postavila svjetske rekorde na 100 i 200 m (10,49 sec na 100 m na američkim kvalifikacijama za OI i 21,34 sec na 200 m na samim OI U Seoulu) umrla je 21. septembra 1998, u 39. godini, u snu, od komplikacija izazvanih astmom. Ponukan ovakvim i sličnim, sve brojnijim primjerima i skandalima, kasnih 90-ih MOO je poveo oštru bitku protiv dopinga, zbog čega je formirana Svjetska anti-doping Agencija (WADA – World Anti-Doping Agency). Kad je Agencija počela svoj rad pokazalo se da će bitki biti mnogo, rat će biti dug, a pobjeda, daleka i neizvjesna. Na Olimpijskim igrama 2000 i 2002 godine borba je počela donositi ploda: "stradali" su neki osvajači medalja u dizanju tegova i skijaškom trčanju jer su im otkrivena nedopuštena stimulativna sredstva primjenom najsavremenijih i najsofisticiranijih znanstvenih metoda.
Nažalost, više je nego izvjesno da će rat protiv dopinga jako dugo trajati.
Nagrađivanje pobjednika
Za sve discipline, svih sportova zastupljenih na Olimpijskim igrama, pobjednicima, pojedinačnim i ekipnim, dijele se medalje: za prvo mjesto zlatna medalja (u stvarnosti je to srebro presvučeno zlatom), za drugo mjesto srebrna medalja a za treće mjesto dodjeljuje se bronzana medalja. Ovaj način dodjele odličja uveden je na Olimpijskim igrama u Londonu, 1908. Na prvim modernim Igrama, 1896. godine u Atini, medalje je primalo samo dvoje prvoplasiranih, a na Igrama 1900 i 1904 godine pobjednicima su se dodjeljivale raznorazne nagrade i pokali. mini|Dobitnici zlatne, srebrne i bronzane medalje Baš stoga što se Olimpijske igre održavaju svake četiri godine, i javnost i sportisti cijene ih, i uspjeh na njima priželjkuju, mnogo više nego na svjetskim prvenstvima ili raznim turnirima, kojih se svake godine održava mnoštvo. Mnogi vrhunski npr. plivači ili atletičari, nerijetko, jednostavno ne dođu na svjetska prvenstva koja se održavaju u predolimpijskoj godini da im to ne bi remetilo zacrtani plan priprema za Olimpijske igre. Naravno da je tu izuzetno važna i historijska dimenzija Olimpijskih igara. Nije zato nimalo čudno da mnogi Olimpijski pobjednici bivaju u svojim zemljama dočekivani i slavljeni kao istinski heroji, baš kao što je to bilo i tisućljećima ranije, a u današnje vrijeme Olimpijska pobjeda donosi često i materijalnu satisfakciju. Zbog svega toga i tu velikim dijelom leži objašnjenje zašto se neki sportisti nastoje pošto-poto dokopati naslova Olimpijskog pobjednika, riskirajući, upotrebom dopinga svoje zdravlje, ponekad i život, a ponekad i zdravlje svog budućeg potomstva.
Neki, najuspješniji Olimpijski pobjednici, stječu i svjetsku slavu i ulaze u, ne samo sportsku, nego i u opću historiju čovječanstva. Sasvim je sigurno da će se Paavo Nurmi, Jesse Owens, Emil Zatopek, Mark Spitz, Carl Lewis i još poneki Olimpionik naći u leksikonima i enciklopedijama "rame uz rame" sa Cezarom, Karlom Velikim, Leonardom, Napoleonom i drugim velikanima historije. Tolika je važnost Olimpijskih igara a pogotovo Olimpijske pobjede, pa gore navedeno olimpijsko geslo: Važno je učestvovati, ne pobijediti, nažalost, sve više blijedi. Možda se može ići toliko daleko pa čak i ustvrditi da je Olimpijska pobjeda najveće dostignuće i čast koju neki čovjek može postići (kao sportista, sigurno). S ovim dostignućem i čašću mjerljiva je jedino Nobelova nagrada, ali to je ipak najveće dostignuće u umno-znanstvenom djelovanju. Međutim treba ovom prilikom staviti ruku na srce, pa iskreno priznati: kao što ni svaka Nobelova nagrada nema jednaku "težinu" (ne može se mjeriti Nobelova nagrada jedne Marie Curie za hemiju ili Alberta Einsteina za fiziku s onom npr.Henrya Kissingera ili Jimmyia Cartera za mir); tako nije isto postati Olimpijski pobjednik na 400 m prepone u atletici, na 200 m leđno u plivanju ili na konju s hvataljkama u gimnastici; kao postati to isto u badmintonu ili odbojci na pijesku. Međutim, osim stručnog pogleda na takve vrijednosti, veliki značaj ima i medijska snaga pojedinog sporta, što, opet, varira od jednog do drugog dijela svijeta.
Ko je najveći olimpijac u historiji Igara?
Pitanje je teško i slojevito. Različitosti u konkurenciji koja je vladala na početnim Olimpijskim igrama od one strahovite koja vlada danas, ali i razlika u znanosti koja je pomagala sportu nekad i sad, razlika od nekadašnjeg amaterskog bavljenja sportom do današnjeg, gotovo od reda, profesionalnog, te različitosti samih sportova; stavljaju pred objektivnog promatrača veliko pitanje: zaista, a tko je najveći Olimpijac u historiji Igara? Ako mjerimo brojem osvojenih medalja, treba znati da sportisti u nekim sportovima, ma kako fantastični bili, ne mogu osvojiti više od jedne medalje na jednim Igrama.
Npr. jedan hrvač, odbojkaš ili dizač tegova, pa da je i natčovjek, može osvojiti samo jednu (zlatnu) medalju na jednim Igrama.
S druge strane, u nekim sportovima sportisti mogu, osim svojih podviga, računati i na ekipne medalje (atletika, biciklizam, gimnastika, konjički sport, plivanje, mačevanje).
Nadalje, bilo je veličanstvenih sportista koji nisu imali ”ekipnu” pozadinu, a ušli su u historiju sporta i Olimpijskih igara, npr. ruski plivač Aleksandr Popov osvojio je na Igrama 1992 i 1996, sam, četiri (2 + 2) zlatne medalje, i nije mogao više, jer Rusi nisu imali još nekoliko tako maestralnih plivača da bi Popov mogao osvajati zlata i u štafetama. Suprotan je primjer američke plivačice Jenny Thompson. Svrstala se odmah do najvećih velikana sporta: Nurmija, Spitza, Lewisa, jer je na Igrama 1992, 1996 i 2000 osvojila osam zlatnih medalja, ali – apsolutno sve – u štafetama, a sama – niti jednu. Ali, postoje i sportisti koji su osvojili samo jednu jedinu zlatnu olimpijsku medalju a zauvijek su ušli, i ostat će, u historiji Olimpizma. Najočitiji je primjer za to američki atletičar Bob Beamon, koji je na Olimpijskim igrama u Mexico Cityiju, 1968, pobijedio postavivši u finalu skoka u dalj tada nezamislivi svjetski rekord od 8 m i 90 cm, šokirao sportski svijet i tim jednim skokom odletio – u historiju.
Spisak najuspješnijih olimpijaca
Vidi: Olimpijci s najviše medalja
Predsjednici MOO-a 1894-2001.
mini|desno|[[Thomas Bach, trenutni predsjednik MOO-a]]
Palitelji olimpijskog plamena
(od OI 1936 u Berlinu)
Vratar
Vratar je naseljeno mjesto u općini Rogatica, Bosna i Hercegovina.
Niagarini vodopadi
mini|250p|Nijagarini vodopadi Niagarini vodopadi (43° 4' 54,7” sgš, 79° 4' 19,5” zgd) predstavljaju niz masivnih vodopada koji se nalaze na rijeci Niagari u istočnom dijelu Sjeverne Amerike, na granici Sjedinjenih Američkih Država i Kanade. Ssastoje se iz tri odvojena vodopada i, iako nisu mnogo visoki, oni su prilično široki. Sa više od 168.000 kubnih metara vode u minuti, ovi vodopadi jedni su od najmoćnijih i najpoznatijih u svijetu.
Piroliza
Piroliza je razlaganje supstance pod uticajem visoke temperature bez uticaja drugih agenasa (oksidacionih ili redukcionih sredstava). Najčešće se pirolizom složena hemijska jedinjenja raspadaju na prostija jedinjenja. Pirolizu je relativno teško ispitivati zbog brojnih reakcija koje je istovremeno odvijaju a koje je teško kontrolisati.
Piroliza je važan industrijski proces koji se koristi za:
Grb ostrva Turks i Caicos
thumb|200px|desno|Grb ostrva Turks i Caicos Grb ostrva Turks i Caicos je usvojen 1965. Sastoji se od štita na kojem se nalaze školjka, jastog i kaktus na žutoj pozadini. Štit pridržavaju dva flamingosa. Na vrhu grba se nalazi pelikan i dvije sisal biljke, simbol industrije konopaca. Štit od oružja nalazi se na zastavi Ostrva Turks i Caicos, kao i na nejasnoj Union Jack guvernerovoj zastavi.
Marko Vešović (književnik)
Gimnaziju je završio u Bijelom Polju, Filozofski fakultet u Sarajevu. Postdiplomski studij završio je na Filološkom fakultetu u Beogradu. Kao profesor radio u sarajevskoj srednjoj Autosaobraćajnoj školi i u gimnaziji “Pero Kosorić”. Desetak godina Marko Vešović bio je profesor na Filozofskom Fakultetu u Sarajevu; zatim je niz godina bio urednik u Izdavačkoj kući “Veselin Masleša”. Na Filozofski fakultet vratio se 1992.godine. Deset godina kasnije odbranio je  doktorsku disertaciju “Jezik u poeziji Radovana Zogovića“ na svom matičnom fakultetu. Marko Vešović objavio je preko 30 knjiga poezije i proze, pjesničkih prevoda, esejistike i polemika.
Knjiga "Razgovori s Markom" autora Almina Kaplana, koja se bavi Markovim životom, objavljena je 2022. godine. Umro je u Sarajevu 17. augusta 2023. godine.
Jack Sparrow
200px|mini|Johnny Depp as Jack Sparrow Jack Sparrow (fon. Džek Sperou) ili Kapetan Jack Sparrow je glavni lik u serijalu filmova "Pirati s Kariba", lik koji tumači glumac Johnny Depp. On je pirat engleskog porijekla a rođen je 1703. na piratskom brodu tokom oluje uz obale engleske kolonije Indije. Otac mu je kapetan Teaque (glumi ga Keith Richards), bivši piratski vladar Madagaskara a trenutni čuvar piratskog kodeksa. Jack Sparrow je kapetan piratskog broda "Black Pearl" (Crni Biser) i voli svoj brod više od svega, ali nažalost zbog nesretnog spleta okolnosti brod više puta nestane ili mu ga otmu.
Zastava Kanarskih ostrva
mini|desno|300px|Zastava Kanarskih ostrva Zastava Kanarskih ostrva je vertikalna trobojka bijele, plave i žute boje. Sadrži i grb Kanarskih ostrva u sredini zastave, koja je zvanično priznata 16. augusta 1982.
Jack Sparrow
Šta kapetan Jack Sparrow voli:
Zastava Kanarskih ostrva
Historija i značenje
Zastava trobojnica vuče porijeklo iz pokreta Canarias Libre tokom 1960-ih. Dizajnirali su je Carmen Sarmiento i njezini sinovi Arturo i Jesus Cantero Sarmiento, a prvi put je prikazana (u papirnatom obliku) 8. septembra 1961. godine. Predstavlja kombinaciju plavo-bijele boje provincije Santa Cruz de Tenerife (provincija Kanarskih ostrva), te plave i žute boje provincije Las Palmas.
Jack Sparrow
Osim navedenog Sparrow stalno traži natprirodna blaga sa jednim ciljem: postati besmrtan kako bi vidio sve što običan čovjek tokom jednog života ne može i vječno plovio morima. Zbog toga se stalno upleće u neobične pustolovine. Neki ga smatraju najgorim a neki najboljim piratom svih vremena.
IC 118
IC 118 (također poznat kao MCG -1-4-53 i PGC 5446) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 648 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,50 (94 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (94 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 14. decembra 1892. godine.
Jack Sparrow
Pirates of the Caribbean
IC 118
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Jimi Hendrix
James Marshall "Jimi" Hendrix (Džejms Maršal „Džimi“ Hendriks), Seattle, 27. novembar 1942. - London, 18. septembar 1970.), američki muzičar.
Njegova majka bila je velika inspiracija za mnoga njegova djela kao što su Little Wing, Castles Made of Sand. Obradio je i Dylanovu All Along the Watchtower, te ga je i sam Dylan pohvalio kako je to odlično izveo.
Kalše
Kalše su naseljeno mjesto u sastavu općine Slovenska Bistrica, regija Podravska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Slovenska Bistrica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kalše su imale 131 stanovnika.
Boškovići (Goražde)
Boškovići su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Jolicloud
mini Jolicloud je osnovan u Parizu (Francuskoj) u 2009. godinu od strane Tariqa Krima (sadašnjeg direktora) i Romaina Hueta.
Jolicloud je računarska platforma koja cilja na Cloud računarstvo koje treba biti lagano i otvorenije. Jolicloud želi da spoji korisnike sa njihovim aplikacijama, socijalnim medijama, videjima, slikama i datotekama s bilo kojeg uređaja u svijetu.
Proizvodi
Jolicloud je originalno bio operativni sistem
Sada je dostupan kao: <ul> <li>Web aplikacija. Osim Chrome Web Trgovine, korisnici također mogu otići na stranu my.jolicloud.com sa sljedećih web pretraživača: Firefox 4 (i novijeg), Safari 5 i iPad-a.</li> <li>Operativni sistem je preimenovan u Joli OS. </li> </ul>
Android aplikacija je također najavljena.
NLRP4
NACHT, LRR i PYD protein 4 sa domenom jest protein koji je kod ljudi kodiran genom NLRP4 sa hromosoma 19.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 994 aminokiseline, a molekulska težina  113.415 Da.
Funkcija
NALP-i su citoplazmatski proteini koji čine potporodicu unutar veće porodice proteina CATERPILLER. Većina kratkih NALP-ova, kao što je NALP4, ima N-terminal pirin (MEFV; MIM 608107) domen (PYD), praćen NACHT domenom, NACHT-povezanom domenom (NAD) i C-terminalni region ponavljanja bogatog leucinom (LRR). Dugi NALP, NALP1 (MIM 606636), takođe ima ekstenziju C-terminala koja sadrži funkciju za pronalaženje domena (FIIND) i kaspaza regrutirajući domen (CARD). NALP su uključeni u aktivaciju proopalnih kaspaza (npr. CASP1; MIM 147678) kroz njihovo učešće u multiproteinskim kompleksima zvanim Inflamasomi (Tschopp et al., 2003), prema OMIM.
Legio I Illyricorum
Legio I Illyricorum ("Iliri|Ilirska") je bila rimska legija koju je vjerovatno formirao Aurelijan oko 273. godine.
Naziv ove legije navodi na istočno (u odnosu na Rim) porijeklo njenih pripadnika. Iliri su bili pripadnici naroda koji su živjeli na području tadašnjih rimskih provincija Panonije i Dalmacije. Sama legija je bila stacionirana još istočnije, kod Palmire (Tadmor, današnja Sirija, oko 200 km sjeveroistočno od Damaska). Aurelijan je vodio rat protiv kraljevstva Palmire. Nakon Aurelijanove pobjede lokalno stanovštvo se bunilo i pokušalo ponovo vratiti na vlast svoju dinastiju. Moguće je da je tada Aurelijan formirao Legio I Illyricorum od vojnika sa teritorija oko rijeke Dunav (koji nisu mogli imati veze sa pobunjenicima) sa zadatkom da održava red i mir.
Oko 315-316. godine pojedine vexillationes (dijelovi legije) su bile angažovane u Egiptu. Vjerovatno je da je ova legija ostala stacionirana u Palmiri do početka V stoljeća.
Razvoj svjetskog rekorda u bacanju diska – žene
Prvi svjetski rekord u bacanju diska za žene priznat je od IAAF-a 1923, a postavila ga je Yvonne Tembouret iste godine bacivši 27,39 m.
Zaključno sa 2013. godinom IAAF je ratificirao 55 svjetskih rekorda u ovoj disciplini.
Cognos
Cognos (Cognos Incorporated) je firma sa sjedištem u Ottawa, Kanada, u sklopu IBM kompanije. Kompanija se bavi razvojem programa za poslovnu inteligenciju i nadzor poslovanja. Osnovana je 1969 godine i trenutno upošljava preko 3500 radnika, poslujući u preko 135 zemalja. Prvobitno ime kompanije bilo je Quasar da bi se 1982 kompanija preimenovala u Cognos Inc.
13. novembra 2007 IBM Corp. kupuje kompaniju Cognos za cijenu od skoro 5 milijardi USD.
Aplikacija
Cognos je također ime aplikacije koja se koristi za poslovnu analizu i izvještavanje. Aplikacija omogučava potpuni pregled i prikaz poslovanja kompanije prilagodljiv i shvatljiv različitim upravnim nivoima. Važno je napomenuti da Cognos ima mogučnost povezivanja sa svim bazama podataka korištenim u modernom poslovanju.
Verzija Cognos 10 je po prvi put predstavljenja 25-tog oktobra, 2010 u Las Vegasu na forumu poslovnih analitičara. Cognos 10 je naprednija verzija ranijeg Cognos 8 BI koja uz ostale promijene donosi i mogućnost internetskog korištenja aplikacije kroz upotrebu mobilnih aparata kao što su iPad, iPhone ili BlackBerry.
Verzija Cognos 8 BI, kreirana je u septembru 2005. godine te uključuje različite komponente:
IBM Cognos Series 8
Poslovna Interligencija
Nadzor Finansijskog Poslovanja
Sedmi krstaški rat
Sedmi krstaški rat (1248. – 1254.) je bio jedan u nizu ratova koje su poveli evropskih katolički kršćani protiv muslimana. Pohod je poveo Luj IX, kralj Francuske a trajao je od 1248. do 1254. godine. Završen je neuspjehom pri čemu je ejubidska vojska predvođena Turanšahom, zajedno sa Bahri memlučkom vojskom porazila krstaše, zarobivši Luja IX i nekoliko hiljada njegovih vojnika.
Cognos
Primjena
Program Cognos je našao primjenu u raznim industrijskim granama kao što su bankarstvo, školstvo, razne vladine organizacije, zdravstvo, trgovina te mnogim drugim firmama različitih veličina i oblasti djelovanja.
Sedmi krstaški rat
Pohod
U vrijeme sedmog krstaškog rata Kraljevina Francuska je bila jedna od najjačih država u Evropi a Katarskim krstaškim ratom, vođenim u periodu između 1209. i 1229. godine, pod nadzor Francuske stavljena je i Provansa.
Krstaši su prvo otplovili na Kipar gdje su proveli zimu i iskoristili priliku da dogovore savezništvo sa različitim silama tog doba na istoku. 1249. su se iskrcali na egipatsku teritoriju i to u okolini grada Damietta koji se nalazi na rijeci Nil. Zbog egipatskog bogatstva i opskrbe hranom, Luj IX je računao da bi mu Egipat bio dobra baza na napad na Jerusalem.
Krstaši su zauzeli Damiettu 6. juna 1249. uz blagi otpor Egipćana koji se se dodatno povukli uz Nil. Iako poplave Nila nisu predstavljale smetnju, krstaši su se zadržali u Damietti šest mjeseci gdje su vitezovi uživali u ratnom plijenu. Luj IX je ignorisao dogovor postignut tokom petog krstaškog rata prema kojem je Damietta trebala pripasti Kraljevini Jerusalem, te je grad korišten kao baza za direktne vojne operacije protiv muslimana Sirije. U novembru iste godine, Luj IX je započeo s maršom prema Kairu, gotovo u isto vrijeme kada je preminuo ejubidski sultan Egipta, Salih-Ayyub.
Templari i krstaške snage predvođene od strane Roberta od Artoa su napale egipatski logor u Gideili i nastavili s napredovanjem ka Mansurahu gdje su potučeni u bici kod Mansuraha a sam Robert je tom prilikom ubijen. U međuvremenu, glavne snage kralja Luja napale su snage memlučkog Bajbarsa, komandanta muslimanske vojske i budućeg 4. sultana Egipta. I u ovom okršaju Lujove snage su poražene, ali se nisu povukli ka Damietti, preferirajući opsadu Mansuraha, koja je usljed gladi i smrti okončana poraznije za krstaše već za muslimane.
Kakva je agonija vladala među krstašima pokazuje jadikovka jednog templara:
Marta 1250. godine, kralj Luj IX je konačno pokušao da se vrati u Damiettu, ali je u bici kod Fariskure zarobljen a njegova vojska uništena. Obolio je od dizenterije ali je izliječen od strane jednog arapskog liječnika. U maju je otkupljen za 800.000 bezanta, od čega je polovina isplaćena prije nego je kralj napustio Egipat, a Damietta je prema ugovoru pripala muslimanima. Nakon toga, kralj je odmah napustio Egipat i pošao ka Akri, jednom od rijetkih preostalih uporišta krstaša u Siriji.
Posljedice
Nakon što je doživio neuspjeh na egipatskom tlu, Luj IX je sklopio savez sa Memlucima, koji su u to vrijeme bili rivali sultanata Damask, poslije čega je iz svoje nove baze u Akri počeo obnavljanjem drugih krstaških gradova, posebno Jaffe i Saide. Iako je Kraljevine Kipar imala nominalnu vlast nad tim gradovima, Luj IX je de facto bio vladar tih teritorija. 1254. godine, nakon što mu je ponestalo novca javila se i potrebe njegovog prisustva u Francuskoj gdje mu je nedavno umrla majka, Blanka Kastiljska. Prije odlaska, uspostavio je francuski garnizon u Akri, glavnom gradu Kraljevine Jerusalem nakon pada njenog glavnog grada Jerusalema. Francuska kruna je vladala tim gradom do njegovog pada 1291. Njegov krstaški rat (sedmi po redu ukupno) je doživio neuspjeh pa i pored toga mnogi su ga smatrali svecom, a njegova slava mu je podarila još veći autoritet u Evropi, čak veći od autoriteta cara Svetog rimskog carstva. I 1270. je pokušao još jedan krstaški rat koji je također završio neuspjehom.
George Bernard Shaw
George Bernard Shaw (Dublin, 26. juli 1856 - Ayot St. Lawrence, 2. novembar 1950), englesko-irski dramatičar, pisac brojnih duhovitih komada.
U Dublinu je učio za trgovačkog pomoćnika, a 1876. seli se u London. Bavio se i muzičkom i pozorišnom kritikom, a 1925. je dobio Nobelovu nagradu. "Pygmalion", ljubavno-lingvistička priča o profesoru Higginsu i Elizi Doolitle, vjerovatno je najpoznatiji komad G.B.Shawa, ali osim ove urnebesne komedije, pisao je i građanske drame u ibsenovskom duhu oštro kritizirajući lažni moral. Majstor jezičnog obrta i paradoksa.
Zastava Mayottea
mini|desno|300px|Zastava Mayottea
Zastava Somalilanda
Galerija
Historijske zastave Somalilanda:
Istočna konferencija (NBA)
Istočna konferencija NBA lige je sačinjena od tri grupe sa po 5 klubova (ukupno 15).
Na kraju regularnog dijela sezone, klubovi osvajači grupa idu u doigravanje sa pozicija 1, 2 i 3 na osnovu boljeg omjera pobjeda i poraza, dok se još 5 klubova plasira na osnovu pomenutog omjera, ali od 4-te do 8-me pozicije. Teoretski, može se desiti da klub, koji u doigravanje ulazi sa 4-te pozicije, ima bolji omjer u odnosu na klub sa pozicije 3. U slučaju međusobnog duela, u doigravanju bolji omjer daje prednost domaćeg terena.
Pobjednik konferencijskog finala ide u finale lige.
Hemiptera
Polukrilci, riličari ili rilaši (lat. Hemiptera) su jedan od redova razreda Insecta, koji obuhvata nešto oko 50 do 80 hiljada  vrsta grupa  kao što su cvrčci, stjenice, biljne i štitaste vaši. Dužina im je u rasponu od U rasponu su od 1 mm do oko 15 cm, a dijele zajednički usni aparat za sisanje. Naziv prave vaši, ponekad je ograničen na podred Heteroptera. Mnogi insekti koji obično poznati kao "vaši" pripadaju drugim redovima, naprimjer Plecia nearctica je Diptera i majskim vašima i porodici Coccinellidaa, koje spadaju u  Coleoptera.
Većina hemitera hrani se biljkama, koristeći usisavanje i probijanje usnim dijelovima kako bi ekstrahirali biljni sok. Neki su vanjski paraziti, dok su drugi predatori koji se hrane drugim insektima ili malim beskičmenjacima. Žive u raznim staništima, uglavnom kopnenim, mada su neke vrste prilagođene životu u slatkoj vodi ili na njenoj površini. Hemiptere su hemimetabolne, s mladim nimfama koje pomalo liče na odrasle. Mnoge lisne uši sposobne su za partenogenezu, stvaranje mladih iz neoplođenih jajašaca; to im pomaže da se, u povoljnim uvjetima, razmnožavaju izuzetno brzo.
Raznolikost
Hemiptera je najveći red [hemetabolizam| hemimetabolnih]) insekata (koji ne prolaze potpunu metamorfozu); iako neki primjeri poput mužjaka nekih vrstaprolaze kroz oblik potpune metamorfoze. ) Obuhvataju preko 75.000  imenovanih vrsta. Grupa je vrlo raznolika. Većina vrsta su kopnene, uključujući niz važnih poljoprivrednih štetočina, ali neke se nalaze u slatkovodnim staništima. Tu spadaju Corixidae, Gerridae i Belostomatidae.
Usni aparat
thumb|Usni aparati Hemiptera i njegovi dijelovi su karakteristični, sa mandibulom i maksilama, modificiranim tako da formiraju prodorni „stilet“ koji je u modificiranom labijumu. Definirajuće obilježje hemiptera je njihov "kljun" u kojem su modificirane mandible i labijum. Stilet (bodlja, rilo) može probiti tkiva i usisati tečnosti, dok labijum to podržava. Rilo sadrži kanal za pomicanje prema van i drugi za kretanje tečne hrane prema unutra. Pumpa za pljuvačku tjera pljuvačku u plijen; cibarijska pumpa iz plijena izvlači tečnost. Obje pumpe pokreću snažni dilatacijski mišići u glavi. Kljun je obično sklopljen ispod tijela kada se ne koristi. Ishrana je tipski biljni sok, ali neki,  poput uši ubice sisaju krv, a neki su grabljivice.
I biljojedi i grabežljivci ubrizgavaju enzime kako bi započeli probavu ekstraoralno (prije nego što je hrana unesena u tijelo). Ovi enzimi uključuju amilazu za hidrolizu skroba, poligalakturonazu za mekšanje žilavih ćelijskih zidova biljaka i proteinazu za razgradnju proteina.
Iako se u cjelokupnom obliku uvelike razlikuju, udovi hemiptera formiraju karakteristični "rostrum". Ostali redovi insekata s ustima izmijenjenim u bilo šta poput rostruma i bodlji Hemiptera uključuju neke Phthiraptera, ali ih je, po drugim oznakama, obično lahko prepoznati kao nehemiptere. Slično tome, usni dijelovi Siphonaptera, nekih Diptera i Thysanoptera površno podsećaju na rostrum Hemiptere, ali pri bližem ispitivanju uočava se da su razlike velike. Osim udova, razni drugi insekti mogu se pobrkati s hemipterama, ali svi oni imaju mandibule za grickanje i maksile umjesto rostruma. Primjeri uključuju žohare i psocide, oba imaju duže, mnogo segmentiranije antene, kao neke vaši, ali one imaju potpuno otvrdnuta pokrilca, koja se ne preklapaju.
Krila
Naziv Hemiptera potiče od grč. ἡμι-,  hemi- | hemi =  pola, popovina +  πτερόν – pteron = krilo, odnoseći se na potkrilca mnogih heteroptera blizu baze, ali na krajevima su  membranska. Krila koja su modificirana na ovaj način nazivaju se hemelitre, po analogiji s potpuno očvrsnutim elitrama kod tvrdokrilaca, a javljaju se samo u podredu Heteroptera. U svim podporedima, leđni zglobovi su – ako su uopće oma – potpuno membranozni i obično kraći od pokrilaca. Pokrilca se mogu držati „krovno“ nad tijelom (tipski za Sternorrhyncha i Auchenorrhyncha), ili na stražnjoj strani se drže ravno, s krajevima koji se preklapaju (tipski za Heteroptera). The antennae in Hemiptera typically consist of four or five segments, although they can still be quite long, and the tarsi of the legs have two or three segments.
Partenogeneza i živorodnost
thumb|Aphidae, biljne uši rađaju žive mlade ženke
Mnoge lisne uši razmnožavaju se  partenogenetski tokom jednog životnog ciklusa, tako da se ženke mogu razvijati iz neoplođenih jajašaca, koja su klonovi svoje majke. Svi su ti mladi ženke (telitokija), tako da 100% populacije tada može proizvesti više potomaka. Mnoge vrste lisnih uši su također viviparne: mladi se rađaju živi, a ne polažu se jaja. Ove prilagodbe omogućuju da se lisne uši, u dobrim uvjetima, izuzetno brzo razmnožavaju.
Filogenija i podjela
thumb|upright|Fosilna biljna [[Fulgoromorpha iz rane krede, Formacija Crato, Brazil, prije oko  116 miliona godina]] Fosilni zapisi hemiptera sežu do karbonskog moskovija. Najstariji fosili su Archescytinidae iz donjeg perma i smatra se da su bazni za Auchenorrhyncha. Fulguromorpha i Cicadomorpha pojavljuju se u gornjem permu, kao i Sternorrhyncha iz Psylloidea i Aleurodoidea. Aphidae i Coccoidae'' se pojavljuju u trijasu. Koleorhinha se protežu do donje jure. Heteroptera se prvi put javljaju u trijasu. Sadašnji članovi reda Hemiptera (koji se ponekad naziva Rhynchota) bili su ranije svrstani u dva reda, Heteroptera/Hemiptera. Red je sada podijeljen u četiri ili više potporedova, nakon što su "Homoptera" uspostavljene kao parafiletske (sada Auchenorrhyncha i Sternorrhyncha). Kladogram se temelji na jednoj filogenetskoj analizi Paraneoptera Hua Lija i njegovih kolega u 2015., koristeći mitohondrijske sekvence genoma i homogene modele. Sternorrhyncha smještaju kao sestrinski kladus Thysanoptera i vašiju, što čini Hemiptera kao uobičajeno shvaćene nemonofiletne. Međutim, kada su korišteni heterogeni modeli, otkriveno je da je Hemiptera monofiletna. Rezultat u kojem je Hemiptera utvrđen da nije monofoletna vjerovatno je posljedica filogenetskih artefakata, poput povišenih stopa supstitucije u Sternorrhyncha u usporedbi s ostalim podređenim grupama Hemiptera. Bosanski nazivi se daju u zagradama gdje je to moguće.
Kriminal
Kriminal, kršenje zakona, je postupak, čin, djelo kažnjivo po zakonu, zlodjelo.
Kriminalitet je pojava u društvu koja se manifestuje u vršenju društveno opasnih djela za koja je predviđena krivična sankcija. Dakle, pod kriminalitetom se ne podrazumijeva kršenje onih društvenih pravila za koja nije predviđena krivična sankcija.
Svaka društvena zajednica preduzima mjere za suzbijanje kriminaliteta.
Te mjere se u osnovi svode na preventivne i represivne.
Preventivne mjere usmjerene su na uklanjanje uzroka kriminaliteta, dok se represivne primjenjuju prema učiniocu krivičnog djela nakon što je djelo izvršeno.
Ova podjela je relativnog značaja, jer i preventivne mjere mogu sadržavati elemente represije, a s druge strane represivne mjere po pravilu za svrhu imaju prevenciju tj. suzbijanje kriminaliteta.
Zastava Reuniona
mini|desno|300px|Predložena zastava Reuniona
Reunion je francuska prekomorska teritorija, te koristi zastavu Francuske kao zvaničnu, ili zastavu regije na kojoj piše "Region Reunion". Također postoji i predložena zastava za Reunion koja predstavlja vulkan Fournaise iz kojeg izlaze zrake sunca.
Polumjesec i zvijezda
mini|desno|200px|Polumjesec i zvijezda
Polumjesec i zvijezda je simbol koji se sastoji od polumjeseca i zvijezde na njegovoj konkavnoj strani. U svom modernom obliku, zvijezda je petokraka, dok se prije koristila i zvijezda sa više krakova. Ovaj simbol se smatra simbolom islama. Zastave nekoliko muslimanskih zemalja sadrže ovaj simbol, poput Turske, Pakistana i Alžira.
Državne zastave sa polumjesecom i zvijezdom
Kao i:
Kebelj
mini|280px|Kebelj, [[Pohorje]] Kebelj je naseljeno mjesto u sastavu općine Slovenska Bistrica, regija Podravska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Slovenska Bistrica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kebelj je imao 155 stanovnika.
Brajlovići
Brajlovići su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Alfred Nobel
Alfred Bernhard Nobel (21. oktobra 1833 u Stockholmu, Švedska - 10. decembra 1896 u San Remu, Italija), švedski hemičar, inovator, dramski pisac i donator. Jedno je od šestero djece Immanuela Nobela (1801-1872), švedskog arhitekte, inžinjera i inovatora.
Biografija
Alfred Nobel je sa familijom preselio iz rodnog Stockholma u Sankt Peterburg 1842. godine nakon što je očeva radionica bankrotirala. U to vrijeme familija je bila na rubu siromaštva, a mladi Alfred je radio kao prodavač šibica na ulici. 1859 familija se vraća u Švedsku gdje Alfred počinje studirati eksplozive, posebno nitroglicerin, eksplozivni element koga je otkrio Ascanio Sobrero 1847. U toku tih studija desilo se nekoliko eksplozija u laboratoriju, a jedna od njih je usmrtila Alfredovog mlađeg brata Emila 1864.godine. Na osnovama nitroglicerina Nobel je izumio i patentirao dinamit 1867. godine.
Alfred Nobel je također bio dramski pisac. Napisao je dvojezičnu (švedski i esperanto jezik) dramu Nemesis, baziranu na stvarnom događaju. Glavni lik drame, Beatrice Cenci je stvarna osoba, osuđena na smrt i pogubljena 11.septembra 1599 u Rimu. Nobelova knjiga daje njegovo viđenje događaja koji su prethodili toj kazni. Drama Nemesis je prvi put objavljena 1896 u Parizu, malo prije Nobelove smrti.
Nobelova nagrada
Alfred Nobel je u svom testamentu donirao dio svog novca Švedskoj državi i osnovao fond iz kojeg će se svake godine dodjeljivati nagrade u više kategorija (hemija, fizika, književnost, medicina, mir itd.).
Prva svečanost dodjele Nobelovih nagrada za književnost, fiziku, hemiju i medicinu je održana na Kraljevskoj Muzičkoj Akademiji u Stockholmu 1901. godine.
IC 1812
IC 1812 (također poznat kao ESO 246-19, MCG -7-6-8 i PGC 9486) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 237 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 2,00 (138 hiljada sg) a najmanji 1,6 uglovnih minuta (111 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Angvila
Angvila (en. Anguilla) je ostrvo u Malim Antilima na Karibima istočno od Portorika. Politički to je dio prekomorskih područja Ujedinjenog Kraljevstva. Angvili pripada i niz malih, nenastanjenih koralnih ostrva.
Angvila (/æŋˈɡwɪlə/ ang-GWIL -ə) je britanska prekomorska teritorija na Karibima. To je jedno od najsjevernijih ostrva u Zavjetrini na Malim Antilima, koje leži istočno od Portorika i Djevičanskih ostrva i direktno sjeverno od Svetog Martina. Teritorija se sastoji od glavnog ostrva Angvila, približno 26 km dugo i 5 km široko na svom najširem mjestu, zajedno s nizom mnogo manjih otoka i uvala bez stalnog stanovništva. Glavni grad teritorije je The Valley. Ukupna površina teritorije je 91 km2 sa populacijom od približno 15,753 (2021).
Etimologija
Domorodačko ime Arawaka za ostrvo bilo je Malliouhana.
U odnosu na oblik ostrva, italijanska anguilla, što znači "jegulja" (zauzvrat, od latinskog deminutiva od anguis, "zmija") korišteno je kao njegovo ime.
Angvilu su prvi naselili domorodački Indijanci koji su migrirali iz Južne Amerike. Najraniji indijanski artefakti pronađeni na Angvili datirani su oko 1300. p.n.e.; ostaci naselja datiraju iz 600. g. naše ere. U Angvili postoje dva poznata petroglifska nalazišta: Big Spring i Fountain Cavern. Izbočine stijena Velikog izvora sadrže preko 100 petroglifa (koji datiraju još iz 600–1200 g. naše ere ), većina se sastoji od tri udubljenja koja formiraju lica.
Historija
Engleski naseljenici su kolonizirali ostrvo dolazeći sa Svetog Kristofora i Nevisa. Velika Britanija je upravljala ostrvom sve do 19. vijeka. Od 1958. do 1962. je bila provincija Zapadnoindijske federacije da bi, protiv želje stanovništva, 1968. bila priključena britanskim krunskim kolonijama.
Dvije godine nakon pobuna je konačno 1971. dozvoljeno odvajanje koje je definitivno priznato 1980. Od tada Agvila ima unutrašnju autonomiju, a u ostalim pitanjima je ovisna o Ujedinjenom Kraljevstvu.
Zastava i grb
mini|lijevo|200px|Zastava Angvile mini|desno|150px|Grb Angvile
Geografija
Angvila je ravno i nisko ostrvo od korala i krečnjaka. Najviša tačka na njemu je Crocus Hill sa samo 65 m nadmorske visine.
Klima je tropska, ublažena istočnim vjetrom. Dijelom godine na ostrvu se dešavaju tropske oluje, ponekad i sa uraganima.
Stanovništvo
Angvila ima 13.000 stanovnika. 40% su Anglikanci, 33% Metodisti, 7% Adventisti sedmog dana, 5% Baptisti, 3% Katolici dok ih 12% pripada nekoj drugoj crkvi ili su ateisti.
Privreda
Rastući turizam potiče građevinsku djelatnost i doprinosi razvoju. Glavnu pažnju činovnici posvećuju malom ali rastućem financijskom sektoru porezne oaze.
U međuvremenu, nade privrede zasnivaju se uglavnom na turizmu.
Njegove glavne industrije su turizam, offshore inkorporacija i upravljanje, offshore bankarstvo, osiguranje i ribolov. mini|Procenti izvoza u 2019
Saobraćaj
Putna mreža duga je 105 km, od čega su 65 tvrdi putevi. Na ostrvu su dvije luke, Blowing Point i Road Bay, i aerodrom Anguilla Wallblake. desno|mini| Pogled iz zraka na zapadni dio otoka Anguilla. Trajektni terminal Blowing Point je vidljiv u donjem desnom uglu, kao i (sa desna na lijevo) Shaddick Point, Rendezvous Bay, Cove Bay i Maundays Bay.
NGC 6364
NGC 6364 (također poznat kao MCG 5-41-13, PGC 60228 i UGC 10835) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 316 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 1,50 (138 hiljada sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (110 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Auguste Voigt u juna 1865. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Spisak navarskih kraljeva
desno|200px
Kraljevi Pamplone su bili vladari Navare. Kasnije su nosili titulu kralja Navare.
= Vladari Pamplone =
Dinastija Jiménez
Fortún je bio primoran abdicirati, a na prijestolje je doveden Sančo I, koji je uspostavio novu dinastiju pod čijom se vlašću ime Navarra polahko počelo pojavljivati.
= Vladari Navare =
Aragonska dinastija
Nakon ubistva Sanča IV, Sančo, kralj Aragonije, je osvojio Navaru i zavladao. Navara je tokom vladavine ove dinastije bila u personalnoj uniji s Kraljevinom Aragonijom.
Dinastija Jimnenéz
Navarsko plemstvo je iskoristilo Alfonsovu smrt da na vlast vrati dinastiju Jimnenéz, odnosno unuka brata Sanča IV.
Šampanjska dinastija
desno|100px Sanča VII je naslijedio sin njegove sestre, šampanjske grofice Blanke, koja je bila istinski vladar tokom velikog dijela vladavine svoga brata i kasnije svoga sina. Navarski vladari iz ove dinastije su također bili šampanjski vladari.
Dinastija Capet
desno|100px Ivana I se udala za francuskog prijestolonasljednika, te zatim vladala zajedno s njim. Navarski vladari iz ove dinastije su također bili šampanjski vladari, a svi do Ivane II su bili i francuski vladari.
desno|100px Ivana II, iako starija polusestra i nasljednica Ivana I, se za navarsku krunu uspjela izboriti tek nakon smrti svojih amidža, Filipa II i Karla I, koji su iskoristili njenu maloljetnost i nedostatak podrške kako bi uzurpirali krunu. Ivana II se udala za Kapetovca iz linije Évreux. Navarski vladari iz ove dinastije, osim Blanke I, su također bili vladari grofovije Évreux.
Dinastija Foix
Eleonora, udovica grofa Foixa, je umrla samo nekoliko sedmica nakon svog oca, ali je nadživjela svoga sina, pa ju je naslijedio desetogodišnji unuk. Navarski vladari iz ove dinastije su također bili vladari grofovije Foix.
Godine 1512. Ferdinand II, kralj Aragonije (sin Ivana II iz braka s Juanom Enríquez), osvojio je južni dio Navare, gdje je proglašen kraljem. Katarinini nasljednici su nastavili vladati sjevernim dijelom Navare.
{|
= Vladari Gornje Navare =
Dinastija Albret
desno|100px Vladari iz ove dinastije su također bili vladari grofovije Foix.
Dinastija Capet
desno|100px Vladari iz ove dinastije (osim Antonija) su također bili vladari Kraljevine Francuske.
Gornja Navara je prestala postojati kao kraljevstvo zahvaljujući Francuskoj revoluciji, kada je definitivno pripojena Francuskoj. Ludovik V, do tada kralj Francuske i Navare, postao je kralj Francuza.
NGC 213
NGC 213 (također poznat kao MCG 3-2-23, PGC 2469 i UGC 436) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 250 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,50 (109 hiljada sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (87 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 14. oktobra 1784. godine.
Spisak navarskih kraljeva
Dinastija Capet
= Vladari Donje Navare =
NGC 213
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Spisak navarskih kraljeva
Dinastija Trastamara
Vladari iz ove dinastije su također vladali španskim kraljevinama, te Sicilijom i Napuljem.
Dinastija Habsburg
desno|100px Vladari iz ove dinastije su također vladali španskim kraljevinama, Sicilijom, Napuljem i holandskim zemljama.
Dinastija Capet
desno|100px Vladari iz ove dinastije su također vladali Španijom.
Donja Navara prestala je postojati kao kraljevstvo kada je, za vrijeme vladavine kraljice Izabele, izvršena teritorijalna preraspodjela Španije. Donja Navara je tada postala dio Kraljevine Španije.
Titula kralja Navare je danas jedna od titula Španske krune.
= Reference =
Legio III Diocletiana
mini|upright=0.8|Legio Tertia Diocletiana Thebaeorum Legio III Diocletiana (Dioklecijanova) je bila rimska legija koju je formirao imperator Dioklecijan oko 298. godine.
Ova legija je imala funkciju da čuva Egipat, rimsku provinciju u kojoj je u to vrijeme Dioklecijan upravo sprovodio reformu. Redni broj III je dodijeljen jer se u provinciji već nalazila Legio II Traiana Fortis.
Obje legije bile su stacionirane kod Aleksandrije a tokom IV stoljeća Legio III Diocletiana bila je raspoređena na jug Egipta, kod Tebe, radi bolje kontrole situacije na tom području. Tokom vladavine imperatora Teodozije I (oko 378-395. godine) odlučeno je da se barbarima sa sjevera popuni ova legija a egipatski vojnici su poslani u provinciju Makedonija pod nazivom Legio III Diocletiana Thebaeorum i komandom zapovjednika Trakije.
NGC 1935
NGC 1935 (također poznat kao ESO 56-EN110 i IC 2126) je emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 27. septembra 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
San Marino
San Marino, zvanično La Serenissima Repubblica di San Marino, jest najstarija i najmanja republika u Evropi i jedna od najmanjih na cijelom svijetu. Teritorija San Marina je enklava unutar italijanskog teritorija u podnožju planine Monte Titano u blizini jadranske obale.