cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oberhausen
Historija
Privreda Oberhausena je uglavnom do 1960tih bila koncentrirana na rudarstvo i proizvodnju čelika. Posljednji rudnik uglja zatvoren je 1992. godine, a ogromna topionica željeza valjaonica čelika kompanije Thyssen zatvorena je 1997. godine, nakon čega je preko 50.000 radnika ostalo bez radnih mjesta. Fabrika cinka Altenberg (Zinkfabrik Altenberg) zatvorena je 1981. godine, a nju je preuzeo Rajski muzej industrije 1984., te otvorio stalnu postavku 1997. godine. Od 1954. godine u gradu se održava Međunarodni festival kratkog filma Oberhausen, a njemačka filmska nagrada je dodijeljena grupi koja je napisala Oberhausen Manifesto.
Demografija
Stopa nezaposlenosti prema podacima iz juna 2013. godine iznosila je 10,1%, a broj objavljenih i dostupnih slobodnih radnih mjesta iznosio je 1.582.
Udio stranaca u stanovništvu prema podacima od 31. decembra 2012. godine iznosio je 11,5% ili 24.090 osoba. Starosna struktura u maju 2011. (prema popisu) izgledala je ovako:
Porječina
Porječina je naseljeno mjesto u općini Petrovo, Bosna i Hercegovina.
Historija
Naselje Porječina se do rata u Bosni i Hercegovini (1992-1995) u cjelini nalazilo u sastavu općine Gračanica.
Oberhausen
Gradsko vijeće
Tokom vladavine nacista, nadgradonačelnika je postavljala tada vladajuća NSDAP. Nakon završetka Drugog svjetskog rata vojna vlada britanske okupacione zone postavila je novog gradonačelnika, a 1946. uveden je i zakon o općinama po uzoru na britanski. Tada je postojalo vijeće grada koje su birali građani, a čiji članovi su se zvali gradski zastupnici. Gradonačelnika, čija je funkcija bila samo reprezentativna, biralo je gradsko vijeće grada među svojim članovima. Također, vijeće je biralo i direktore glavnih gradskih organa i službi kao šefove gradske uprave. Od 1997. zbog izmjena administrativne uprave u pokrajini u upravu grada Oberhausena uvedeni su dvostruki izvršni organi. Od tada postoji samo funkcija gradonačelnika, koji je ujedno i predsjednik Vijeća, šef gradske uprave i predstavnika grada. Od 1999. godine po prvi put se gradonačelnik direktno birao na izborima.
Gradsko vijeće grada Oberhausena je od izbora 1999. do izbora 2009. imalo ukupno 58 članova. Nakon općinskih izbora 2009. broj članova vijeća putem kompenzacijskih mandata porastao je na 62 člana, a nakon izbora 25. maja 2014. ima ukupno 60 članova vijeća, koji su raspodijeljeni po strankama:
Grb
mini|140px|Grb grada Oberhausena Grb grada Oberhausena prikazuje plavo-crveni grb podijeljen srebrenim šiljkom, na kojem su prikazani ukršeni crni čekić i željezo (simbol rudnika). Na lijevom plavom polju nalaze se dvije srebrene zmije obavijene oko srebrenog Merkurovog stuba, dok se na desnom crvenom polju nalaze ukršena srebrena kliješta i srebreni čekić, djelimično zaklonjeni srebrenim zupčanikom. Iznad grba nalazi se stilizirana kruna sastavljena iz pet tornjeva i zidova.
Gradovi partneri
Grad Oberhausen gradi prijateljske odnose sa sljedećim gradovima :
Sport
Sa više od 250 sportskih udruženja Oberhausen ima veliki izbor sportskih mogućnosti. U njemu, pored svih standardnih sportskih vrsta, postoje čak i neki neobični sportovi poput paintballa, plesnih udruženja cheerleadera i slično. Najpoznatiji nogometni klub u Oberhausenu je Rot-Weiß Oberhausen, osnovan 1904. godine. Od 1969. do 1973. RWO igrao je u prvoj Fußball-Bundesliga, ali se od tada više nikad nije vratio u najvišu nogometnu ligu. Čak i prije formiranja Bundeslige, RWO je dugo godina bio član prvoklasne Oberlige zapad. Rot-Weiß Oberhausen je jedna od ekipa koja je osnovala 2. Bundesligu 1974. godine. Do danas su crveno-bijeli ostvarili ukupno 18 sezona kao članovi Druge Bundeslige, ali su i mnogo puta ispadali iz nje i ponovno se vraćali. Posljednji put u 2. Bundesligi igrali su u sezoni 2007/2008., kada su poznati listovi djeteline (nazvani tako po grbu kluba) kao drugoplasirani iz Regionalne lige sjever uspjeli ući u 2. Bundesligu, gdje su se uspjeli održati naredne dvije sezone. U sezoni 2010/2011. RWO je ponovno ispao u 3. ligu, a u sezoni 2011/2012. ispao je u Regionalnu ligu zapad.
Uspješan je i ženski košarkaški klub NBO92, koji od 2002. godine igra u 1. ženskoj košarkaškoj Bundesligi. U sezoni 2004/2005. košarkašice NBO92 bile su njemački viceprvaci, a 2011/2012. osvajačice kupa. Teniseri kluba OTHC (Oberhausen Tennis- und Hockeyclub) igraju u 1. teniskoj Bundesligi, a hokejaši Revierlöwen Oberhausen u 1. DEL ligi, međutim hokejaški klub je u međuvremenu ugašen zbog nedostatka finansijskih sredstava. Oberhausenski šahovski klub Oberhausener Schachverein 1887 (OSV) igrao je u šahovskom savezu Ruhrske oblasti sa osam seniorskih i dvije juniorske ekipe. Na prvoj tabli kluba od 2001. godine igra šahovski velemajstor Vlastimil Hort, koji je 1977. bio sedmi na svjetskoj rang-listi. Sa 107 šahista, OSV se nalazi na 35. mjestu po broju članova u Njemačkoj. U Oberhausenu aktivan je i Cha Yong-kil, njemački tekvando borac južnokorejskog porijekla, koji ima deveti, najviši, dan koji se u tom sportu može ostvariti, i višestruki je svjetski prvak u tekvandou.
Alexandria Ocasio-Cortez
Alexandria Ocasio-Cortez (rođena 13. oktobra 1989), također poznata po svojim inicijalima AOC, američka je političarka koja trenutno obavlja dužnost članice Predstavničkog doma SAD iz 14. kongresnog okruga New Yorka od 2019.
Ocasio-Cortez je privukla nacionalnu pažnju u junu 2018. kada je pobjedila na unutarstranačkim izborima Demokratske stranke 14. kongresnog okruga New Yorka. Pobjedila je tadašnjeg predsjednika Demokratske koalicije u Predstavničkom domu SAD-a i člana Predstavničkog doma SAD-a iz 14. kongresnog okruga New Yorka Joea Crowleyja, na izborima koji su smatrani najvećim iznenađenjem te godine. Kasnije je na općim izborima u novembru pobijedila kandidata za člana Republikanske stranke Anthonyja Pappasa.
Sa 29 godina, Ocasio-Cortez postala je najmlađa žena izabrana za članicu Predstavničkog doma SAD-a i najmlađa osoba ikada izabrana za članicu sve do 2021. kada je za člana Predstavničkog doma iz 11. kongresnog okruga Sjeverne Karoline izabran Madison Cawthorn. Zajedno s Rashidom Tlaib, postala je prva žena izabrana za članicu koja je članica Demokratskih socijalista Amerike. Također je članica Kongresne progresivne koalicije.
Ocasio-Cortez zagovara progresivne i demokratsko-socijalističke ideje slične onima saveznog senatora Bernieja Sandersa kao što su "Green New Deal", besplatna zdravstvena zaštita i ukidanje Američke imigracijske i carinske službe.
Rani život
Ocasio-Cortez rođena je 13. oktobra 1989. u naselju Bronx u New York Cityju. Starija je kćerka Sergija Ocasia-Romana i Blance Ocasio-Cortez (rođene Cortez) koji također imaju sina Gabriela, Alexandrijinog mlađeg brata. Oba roditelja su joj katolici iz Portorika.
Očna vodica
mini|340px|Očna vodica, oznakaː 1-2 Očna vodica je prozirna, želatinozna tečnost slična plazmi, koja sadrži niske koncentracije proteina. Luči se iz cilijarnog epitela, struktura koja  podržava očno sočivo. Nalazi se u prednjoj i zadnjoj očnoj komori očne jabučice, u prostoru između sočiva i rožnjače. Ne treba je miješati sa staklastom tečnošću staklastog tijela, koja se nalazi u većeoj šupljini oka iza sočiva.
Funkcije
Očna vodica ima nekoliko bitnih funkcijaː
Sastav
Glavni aktivni sastojci su aminokiseline koje se prenose pomoću cilijarnih epitelinih ćelija. U očnoj vodivi obično su prisutniː
Stvaranje
Cilijarno tijelo, tačnije njegov nepigmentirani epitel luči očnu vodicu u zadnju očnu komoru. Vodica prolazi kroz uski rascjep između prednjeg dijela leće i zadnjeg dijela šarenice, kroz zjenicu u prednju očnu komoru, gdje se pomoću trabekula izlijeva iz oka. Zatim se ulijeva u Schlemmov kanal, ili direktno – kroz vodenu i  epibioničnu venu, ili indirektno – kroz kanale u epibioničnu venu, po unutarbioničnom pleksusu, a nakon toga u  orbitne vene. Stvaranje očne vodice se može odvijati na dva načina.
Infobip
Infobip je međunarodna informatička i telekomunikacija firma sa sjedištima u Londonu, Puli i Zagrebu, i regionalnim uredom u Sarajevu. Razvija mrežne usluge za mobilne komunikacije i ima više od 700 zaposlenih u 40-ak zemalja. Portfolio sadrži profesionalna rješenja za obradu i isporuku SMS-ova, glasovnih poruka, telefonskih poziva, "push" obavještenja, e-pošte i poruka putem popularnih aplikacija za razmjenu poruka na pametnim telefonima. Klijenti Infobipa su društvene mreže, internetske kompanije, mobilne aplikacije, banke, marketinške agencije i poduzeća, kao i razne neprofitne organizacije i vladine agencije.
Očna vodica
Drenaža
Očna vodica se kontinuirano proizvodi cilijarnim nastavcima, pa ta količina mora biti odvedena odgovarajućom – balansiranom veličinom drenaže. Mala odstupanja u stvaranju i odvođenju očne vodice utiču imaju na unutaročni pritisak.
Infobip
Regionalni uredi su u Buenos Airesu, São Paulu, Istanbulu, Kuala Lumpuru, Bangkoku, Vancouveru, Dubaiju, Beogradu, Johannesburgu, Nairobiju, Lagosu, Moskvi i Mumbaiju. 2014. i 2015. godine, kompanija je konsolidovala operacije u Latinskoj Americi i na Dalekom istoku.
Očna vodica
Drenaža
Odvodi očne vodice idu kroz zadnju očnu  komoru, pa uskim prostorom između zadnje nje površine šarenice i prednje površine sočiva (čemu pridonosi mali otpor), kroz zjenicu u prednju komoru. Odatle izlazi iz oka kroz trabekulaki sistem u Schlemmov kanal, koji nalazi se u limbusu, mjestu gdje se spajaju rožnjača i bionjača, okružujući rožnjaču. U epibionične vene utiče kroz 25-30 kanalića. Najveći otpor u protoku pruža trabekulski sistem, gdje otiče najviše očne vodice. Unutrašnji zid kanala je vrlo delikatan i omogućava filtriranje tekućine, zahvaljujućo višem  unutaročnom pritisku. Drugi put je uveobionična drenaža, koja ne ovisi o intraokularnom pritisku, a vodica tuda prolazi u manjoj količini nego kroz trabekulski sistem kanalića.
Infobip
Infobip je najveća hrvatska IT kompanija po broju zaposlenih. Od 2009. razvija se na međunarodnom nivou, osniva urede i širi poslovanje u globalnim poslovnim centrima. U novembru 2014. investira 1,8 miliona eura u infrastrukturu, sigurnost i zaštitu informacija. Po analizi ICTbusiness.info i tvrtke Bisnod, Infobip je bio najveći hrvatski izvoznik u IT sektoru u 2016. .
Očna vodica
Drenaža
Normalni pritisak tekućine je oko 15 mm Hg iznad atmosferskog, tako da,  pri  injiciranju šprice,  tekućina lahko prolazi. Ako, zbog kolapsa i propadanja rožnjače, tekućina curi, biva ugrožena normalna čvrstoća oka.
Infobip
Učestvuje u tehnološkim konferencijama i izložbama širom svijeta. Od 2012. organizuje internu Akademiju i uspostavlja saradnju s nekoliko univerziteta i studentskih udruženja u Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini i Srbiji. Od 2015. priprema regionalnu konferenciju programera pod nazivom "Dev Days", o stručnim i organizacionim pitanjima modernog razvoja.
Očna vodica
Bolesti i poremećaji
Glaukom je stanje koje je obilježeno  povećanim unutaročnim pritiskom, povećanjem proizvodnje  ili smanjenjem odvođenja očne vodice. Smanjeni otpor u odvođenju očne vodice može se dogoditi zbog nenormalnog trabekulskog sistema, što može nastati ozljedom ili usljed bolesti šarenice. Ipak, povećan unutaročni pritisak sam nije ni dovoljan ni neophodan za razvoj glaukoma sa primarno otvorenim uglom, ali je veliki  faktor rizika. Nekontrolirani glaukom vodi gubitku vidnog polja i sljepoći.
Infobip
Član je udruženja GSM i profesionalnih grupa Mobile Ecosystem Forum, Mobile Marketing Association i Mobey forum. Ima certifikat PCI DSS, potvrdu o sigurnosti svojih sistema za transport osjetljivih podataka poput PIN-ova za kreditne kartice.
Historija
Globalni rast kompanije povezan je sa inkubatorom za poduzetnike u Puli, u kojem je kompanija počela raditi 2006. Na samom biznisu i poslovnoj ideji grupa prijatelja počela je raditi još 2002. u Vodnjanu kraj Pule.
Istraživanje i razvoj
Kompanija ima više od 140 programera podijeljenih u 25 timova u 6 razvojno-istraživačkih centara u Hrvatskoj, BiH, Srbiji i Rusiji. Rješenja isporučuje po principu kontinuirane isporuke. Upravlja s više od 400 servisa u 6 globalno distribuiranih podatkovnih centara. Kompanija izlaže svoj aplikativni programski interfejs "REST" koji programerima omogućuje dodavanje telekomnih funkcionalnosti u svoje IT sisteme, mobilne aplikacije i veb-usluge.
ETF (fond)
Pasivni fond (eng. exchange-traded fund) je vrsta fonda koji se prodaje preko berze. Odlikuje se za razliku od aktivnih fondova, time što nema aktivnog menadžmenta. ETF imaju pretežno isti sastav kao poznati berzovni indeksi (DAX, EuroStoxx, MSCI World).
Osobine
Pasivni fondovi kao i aktivni su napravljeni da ulagači ne moraju voditi računa o cijeni pojedinih dionica ili poslovnom stanju neke od kompanija. Berzovni kurs fondova stvara se prosjekom odnosno proporcionalnim udjelom pojedinih dionica ili vrijednosnih papira. Rizik za ulagače u slučaju stečaja neke od kompanija ili država (obveznice) time se znatno smanjuje.
Razlika ETF-ova i indeksnih fondova
Indeksni fondovi, koji su također kreirani na bazi nekog berzovnog indeksa, se ne mogu kupovati i prodavati preko berze već isključivo preko društva koje ih je emitiralo dok ETF-ovi mogu. Proces kreiranja ETF-ova je nešto složeniji.
Kreiranje ETF-ova
Proces za stvaranje ETF-a naziva se creation a rastvaranje redemption. Sljedeći faktori učestvuju u tome: kreator nekog berzovnog indeksa (MSCI, S&P, Stoxx itd.), društvo koje emituje ETF (Amundi, Blackrock, UBS, Vanguard, Xtrackers) i berzovni broker (specijalno kod ETF-ova naziva se Market Maker). Broker kupuje, po nalogu eminenta, korpu dionica nekog indeksa. Eminent daje istu protivvrijednost fonda brokeru. Ova protivvrijednost emituje se kao ETF. Time je obavljen proces stvaranja. Kod rastvaranja se dešava sljedeće broker vraća udio fonda eminentu, koje mu zauzvrat daje kupljene dionice. Zamjena udjela za korpu dionica zove se in-kind-transaction. Moguće je da broker korpu dionica direktno mijenja za novac, u ovom slučaju radi se o cash-transaction.
Vrste ETF
Ovisno o tome šta koje indekse sadrže ETF-ovi mogu biti :
Obim uloženih sredstava
2012 je pretežno na berzama SAD i Evropske Zajednice bilo uloženo oko 1.6 biliona dolara u ETF.
Mišljene analitičara, ekonoma i investitora
Njemački menadžer i profesor ekonomije Max Otte koji predaje na Univerzitetu Worms ne preporučuje ETF neiskusnim ulagačima .U nekim slučajevima ETF-ovi i ne sadrže dionice već derivate (sintetički ili swap ETF-ovi). U većini slučajeva ulagač nije u stanju sa ocijeni šta se zapravo nalazi u nekom ETF-u Popularnost ETF-ova, kao i rast ulaganja, poredi se s euforičnom kupovinom nekretnina u SAD-u prije izbijanja krize 2007. Ovu tezu će plasirati i američki investitor Michael Burry. Ekonom i nobelovac Robert Shiller nazvat će, u intrevjuu za CNBC, ETF-ove haotičnim sistemom i nekom vrstom pseudonauke dok se ulagači vozaju na tuđi račun. Sam koncept pasivnog ulaganja Shiller će uporediti s pješakom koji na zeleno prelazi ulicu a da ne gleda lijevo-desno. Pored svega toga ovi fondovi iznajmljuju dalje kupljene vrijednosne papire. Ovaj argument osporava investitor Gerd Kommer jer i fondovi s aktivnim menadžmentom čine isto. Komerove analize pokazuju da ETF-ovi imaju učešće ispod 1% u odnosu na ukupni obim investicijskih fondova te da se ne radi o euforičnoj kupovini ETF-ova. John Bogle (Džon Bugl) je, u intervjuu za Handelszeitung, kritično gledao na mogućnost da svi ulagači počnu kupovati ETF-ove odnosno da se isključivo pasivno ulaže. Prema Buglu tada ne bi bilo moguće uspostaviti ravnotežu potražnje i ponude na berzi. Sličnu tezu već je postavio i investitor Burry. Profesor Hartmut Walz sa Visoke škole Ludwigshafen smatra da se kritika ETF-ova plasira od strane aktivnog menadžmenta jer su troškovi ulaganja u ETF-ove niži a samim tim i zarada menadžmenta.
Historija
Indeksne fondove, koji su baza ETF-ova, izmislio je 1970. američki menadžer John Bogle, koji je dugo radio (1951-1974) za investicijsko društvo Wellington. U 1974 osnovao je svoje društvo Vangurad koje danas vodi brigu oko indeksih fondova. Magazin za finansijsko tržište "Fortune" ubraja Bogla u "4 giganta 20. vijeka". ETF-ovi će se pojaviti 1993 na tržištu SAD-a a u zemljama Evrope će doći oko 2000.
Tumuli ilirskih kneževa
Tumuli ilirskih kneževa predstavljaju zajedničku karakteristiku željeznog doba od 8. do kraja 6. stoljeća za čitavu kontinentalnu Evropu. Na području koje su naseljavali ilirsko pleme Autarijata, u prva dva stoljeća I milenijuma p. n. e, evidentan je porast bogatstva i raznovrsnosti metalnih nalaza u grobovima.
Socijalno raslojavanje
Halštatska kultura bila je bazirana na poljoprivredi (kod Autarijata to je bilo stočarstvo), ali je rad s metalima bio značajno napredan za ono vrijeme, i od znatnog ekonomskog značaja. Zbog tog ekonomskog rasta, društvene razlike postepeno su postajale sve veće, te su se počele pojavljivati i izdvajati od ostalog stanovništva elitne klase poglavara. Svojom političkom i ekonomskom moći držali su monopol nad regionalnom trgovinom, ali najvjerovatnije i karavanskim putevima kojima je roba iz kolonijalnih centara stizala do Glasinca i dalje (setovi za piće, keramičko i metalno posuđe, raskošan nakit od ćilibara i plemenitog metala). Da bi stabilizovali položaj i  autoritet i da bi ga objedinjavanjem  plemenskih zajednica proširili na susjedna područja, elita koristi novi društveni sloj, sloj ratnika. Čitav proces će rezultirati nastankom čvrste narodnosne zajednice Autarijata, a zatim i njenim širenjem na račun susjednih Ardijejaca i Tribala.
Tokom 7. stoljeća na Glasincu završen je proces formiranja složene hijerarhijske moći, koncentrisane oko lokalnih kneževa. U početku ovog procesa prednjačile su zapadne oblasti, preciznije Glasinačka visoravan, dolina rijeke Prače i njihova neposredna okolina.
O tom procesu najbolje svjedočanstvo pružaju kneževski grobovi, sa bogatim i raznovrsnim materijalom pronađenim u njima. Na osnovu koncentracije i položaja većih gradina i kneževskih grobova, uočava se sedam zone za koje se može tvrditi da se tu dogodio i završio proces teritorijalizacije određenih plemena tj. stvaranja kneževina.
Svih sedam zona, pored što odražavaju određene političko – društvene specifičnosti unutar autarijatske zajednice, predstavljaju i zasebne zemljopisne oblasti, tako da se teritorijalizacija svake od plemenskih zajednica, odnosno njeno prerastanje u kneževinu odvijala u okvirima postojećih zemljopisnih oblasti.
Od druge polovine VI. st. p. n. e. dolazi do opadanja snage lokalnih dinasta i rodovske aristokracije. Nasuprot smanjivanju kneževskih grobova, kako se ide ka kraju stoljeća sve se više povećava broj ratničkih grobova, što ukazuje na porast broja ratnika koji su sada potčinjeni samo jednom knezu. Povećanje broja ratničkih grobova ilustrira ujedno i jako utisnutu ratničku tradiciju u kulturu autarijatskih zajednica, koja je nakon završetka «unutarnjih ratova», pretvara u jedan politički entitet okrenut prema susjednim zajednicama. Na udaru Autarijata našli su se najprije Tribali, a zatim i Ardijejci.
Arareva gromila
mini|desno|Nalazi u kneževskom tumulu – Arareva gromila. Arareva gromila je najpoznatiji tumul po veličini i sadržaju, nađen kod Čavarina na Glasincu. Pripada vremenu Glasinačke kulture i datira se u šesti vijek p.n.e. Ime se izvodi iz riječi arar koja se očuvala u albanskom jeziku i označava humku. Promjer joj je 22 metra, visina 1,8 metra.
Ćiro Truhelka 1890 godine otkrio je gromilu. Prije njega gromilu su prekopavali tragači za blagom. Nađeno je mnoštvo predmeta od bronze, poredanih uz južni rub gromile na dubini od 0,5 metara. Istočni kraj bio je prepun komadića ugljena i pepela. Kosti su bile na pola spaljene. To govori da je mrtvac spaljen na lomači, pa je potom sazidana gromila od kamena. Uz ovo garište nađen je očuvani kostur, nešto jednostavnijeg nakita i željeznog oružja: usko dugo koplje, drugo manje koplje, bojna sjekira sa oštricom na obe strane. Od nakita nađeni su: 10 dugmeta oblika dvostrukog krsta, nekoliko okruglig dugmeta sa dugačkim drškom i nekoliko bombaka. Predpostavlja se da je to vojnik koji je poginuo zajedno sa svojim vođom, pa je uz njega i sahranjen, ili možda sluga.
U Ararevoj gromili pronađeni su i astragalni pojasevi koji pripadaju keltskoj kulturi. Keltsko pleme Skordisci naseljavalo je tada Panoniju. Arareva gromila nije dio ni jedne veće nekropole tumula, i ako ih ima nekoliko u njenoj blizini. To govori da se u vrijeme nastanka ove grobnice vladari počinju odvajati od običnih kneževa i da su im grobnice na posebnom i izdvojenom mjestu. Sadržaj grobnice govori o njihovom bogatstvu i izdvojenosti od ostalog stanovništva.
Kneževska nekropola u Atenici kod Čačka
Sastoji se od dvije humke, jedne veće i druge manje. U većoj humci, sahranjena je muška osoba, knez, uz složeni pogrebni ritual, dok su u manjoj, sahranjeni kneginja, u centru humke, i mlađa muška osoba sa strane. Svi grobovi su spaljeni, zajedno sa jednim brojem priloga, koji su zbog toga oštećeni u priličnoj mjeri, ali se uprkos tome može zaključiti da su bili veoma brojni i bogati u svim grobovima i da su se sastojali od oružja, zlatnog i srebrnog nakita, koštanih ukrasa, grčkog bronzanog posuđa, keramike, konjske opreme, kultnih i ritualnih predmeta itd. Na osnovu priloga u grobovima, prije svega etrurske kutije sa reljefnim ukrasima, može se zaključiti da je kneževa humka starija od kneginjine i da se datuje negde u sam kraj V vijeka.
U grobovima su nađeni ostaci grčkih bronzanih posuda ( dinos–krater, jedan kotao i jedan podanipter, hidrija, tanjir, kotao), izrezana figura vepra od zlatnog lima i druge aplike. Primjetna je paralela sa nalazima u kneževskoj grobnici iz Novog Pazara. Predpostavlja se da se radi o darovima.
Anel Hadžić
Anel Hadžić (rođen 16. augusta 1989) jest bosanskohercegovački profesionalni nogometaš i reprezentativac Bosne i Hercegovine. Trenutno je slobodan igrač, a inače nastupa na poziciji defanzivnog veznog igrača.
Početak karijere
Hadžić je veći dio svoje juniorske karijere proveo u omladinskim pogonima austrijske ekipe SV Ried, a svoj prvi profesionalni meč odigrao je za austrijsku ekipu Welsa u 2007. godini. Nakon samo pet odigranih utakmica za ekipu Welsa, Hadžić se ponovo vraća u tim Rieda gdje provodi narednih šest sezona kao standardan prvotimac. Svoj prvi meč za Ried odigrao je u pobijedi 3–1 protiv ekipe Austria Kärntena u sklopu prve lige Austrije u septembru 2007. godine. Krajem oktobra 2009. godine, postiže svoj prvi gol za ekipu Rieda u remiju 1–1 protiv ekipe Red Bull Salzburga u prvoj ligi Austrije.
Sturm Graz
U julu 2013. godine, Hadžić kao slobodan igrač prelazi u austrijsku ekipu Sturm Graz. Svoj debi za Sturm bilježi u utakmici kupa Austrije protiv ekipe Wiener Linien u julu 2013. godine, a meč završava pobijedom Sturma rezultatom 5–0. Prvi gol postiže u pobijedi 5–1 protiv ekipe Wolfsbergera AC u augustu 2013. godine, u sklopu prve lige Austrije. Prvu sezonu u Sturmu završava sa četiri postignuta gola i dvije upisane asistencije na ukupno 36 odigranih utakmica. Od samog dolaska u klub, Hadžić se nameće kao najbolji izbor na poziciji defanzivnog veznog igrača sve do napuštanja kluba u januaru 2016. godine.
TSHR
Tireotropinski receptor ili  TSH receptor je receptor (i pridruženi protein)  koji odgovara na tireoid-stimulirajući  hormon (znan  i kao tirotropin) i stimulira prloizvodnju tiroksina (T4) i trijodotironina (T3). TSH receptor je član G-protein spregnutih receptora, nadporodice integralni membranski proteini i povezan je sa proteinom Gs proteinom.
Anel Hadžić
Eskisehirspor
U januaru 2016. godine, Hadžić napušta Sturm i za oko 300 hiljada eura prelazi u turski klub Eskisehirspor. Svoj debi za novu ekipu bilježi u porazu 3–2 od ekipe Bursaspora u sklopu kupa Turske krajem januara 2016. godine, ali pored poraza bilježi dvije asistencije. Prvi gol za svoj tim postiže u porazu 3–1 od ekipe Besiktasa u martu 2016. godine, u sklopu prve lige Turske. Do kraja sezone bilježi 16 nastupa i postiže dva gola te bilježi četiri asistencije u svim takmičenjima. Na kraju sezone, Hadžić najavljuje odlazak iz ekipe Eskisehirspora jer je ekipa ispala iz prve lige Turske.
Reprezentacija
Uprkos nastupu za mladu reprezentaciju Austrije, Hadžić je u julu 2010. godine potvrdio da je odlučio u budućnosti da igra za nogometnu reprezentaciju Bosne i Hercegovine, zajedno sa Ervinom Bevabom koji je napravio istu promjenu.
Za seniorsku reprezentaciju Bosne i Hercegovine debitovao je 5. marta 2014. godine na prijateljskoj utakmici protiv selekcije Egipta.
TSHR
Struktura gena
Kakinuma i Nagayama (2002) utvrdili su da gen TSHR sadrži 13 egzona. Akamizu et al. (1990) mapirali su gen TSHRna ljudskom hromosom 14|hromosomu 14]], u studiji hibridne DNK somatskih ćelija. Putem hibridizacije in situ, Rousseau-Merck et al. (1990) i Libert et al. (1990) regionalizirali su ovj gen na poziciju 14q31.
Akamizu et al. (1990) mapirali su mišji gen Tshr na hromosomu 12, proučavanjem povezanosti u  interspecijskom unatražnom ukrštanju miševa. Wilkie et al. (1993) također su lokalizirali mišji gen Tshr na hromosomu 12.
Anel Hadžić
Reprezentacija
U junu 2016. godine, Hadžić je izabran da nastupi za BIH na Svjetskom prvenstvu u Brazilu. U prva dva meča grupne faze prvenstva, Hadžić nije dobivao priliku da uđe u igru, ali je odigrao oko 60 minuta u meču trećeg kola grupne faze u pobijedi BIH rezultatom 3–1 protiv selekcije Irana. BIH je završila kao treća u svojoj grupi i nije se plasirala u daljnji tok takmičenja.
TSHR
Kloniranje i ekspresija
Nagayama et al. (1989) izolirali su TSHR cDNK iz biblioteke ljudskih cDNK štitnjače. Izvedeni protein 764 aminokiselina ima molekulsku masu od 86,8 kD i sadrži signalni peptid, sedam transmembranskih regija, petn potencijalnih mjesta glikozilacije i kratko intracitoplazmatsko područje. TSHR cDNK kodira funkcionalni receptor koji aktivira adenilat-ciklazu kao odgovor na TSH.
Libert et al. (1989) koristili su pseću Tshr cDNK za izolaciju ljudske TSHR cDNK iz biblioteke cDNK štitnjače. cDNK kodira zaključeni protein od 744 aminokiseline sa 90,3% homologije sa proteinom psa. Identificirana su dva glavna transkripta iRNK od 4,6 i 4,4 kb, što ukazuje na [[alternativna prerada RNK|alternativnu preradu.
Anel Hadžić
Reprezentacija
U junu 2016. godine, Hadžić je nastupio za BIH na revijalnom Kirin kupu u Japanu. Odigrao je polufinalni meč turnira protiv selekcije Danske, koji je BIH dobila nakon penala i plasirala se u finale turnira. U finalnom meču protiv selekcije Japana, Hadžić nije nastupio, a meč je BIH dobila rezultatom 2–1 i osvojila trofej.
TSHR
Kloniranje i ekspresija
Analizom nekoliko TSHR cDNK klonova, Misrahi et al. (1990) utvrdili su da zreli TSHR polipeptid sadrži 743 aminokiseline s izračunatom molekulskom masom od 84,5 kD. Pretpostavljeni TSH-receptor ima vanćelijski domen s 394 ostatka, transmembranski domen s 266 ostataka i unutarćelijsk domenu s 83 ostatka. Autori su zapazili visok stepen homologije sa luteinizirajućim hormonom/horiogonadotropinskim receptorom (LHCGR). Kakinuma i Nagayama (2002) otkrili su da gen TSHR može eksprimirati najmanje pet alternativno prerađenih oblika.
Biohemijska svojstva
Homologija visokih sekvenci sa LHCG receptorom, koji se sastoji od jednog polipeptidnog lanca, dovela je mnoge do pretpostavke o sličnoj strukturi za TSH receptor. Međutim, Loosfelt i et al. (1992) predstavili su dokaze o heterodimernoj strukturi TSHR -a. vanćelijka (vezana za hormone) alfa podjedinica imala je prividnu molekulsku masu od 53 kD, dok je beta podjedinica koja se proteže kroz membranu djelovala heterogeno i imala je prividnu molekulsku masu od 33 do 42 kD. Ljudske membrane štitnjače sadržavale su 2,5 do 3 puta više beta podjedinica od alfa podjedinica; međutim, dvije podjedinice vjerovatno potuču od jednog gena, budući da je kloniranjem i sekvenciranjem cDNK demonstriran jedan otvoreni okvir čitanja. Bilo je teško definirati tačno mjesto cijepanja koje rezultira u dvije podjedinice.
Anel Hadžić
Klubovi
''Ažurirano: 22. august 2016.''
TSHR
Biohemijska svojstva
TSH receptor je antigen na meti autoantitijela u Gravesovoj bolesti. PCR amplifikacijom specifične cDNA, Feliciello et al. (1993) pokazali su da se zrela receptorska TSH iRNK eksprimira u retroorbitalnom tkivu i zdravih ispitanika i pacijenata s Gravesovom bolešću. Od ostalih testiranih tkiva i ćelija, samo je tkivo štitnjače ispoljilo TSHR iRNK. Nalazi su pružili vezu između zahvaćenosti orbite i bolesti štitnjače kod Gravesove bolesti. Graves et al. (1999) koristili su monoklonska i poliklonska antitijela mapirana epitopima na TSHR kao imunoblot sonde za otkrivanje i karakterizaciju molekulskih tipova receptora, prisutnih u normalnom ljudskom tkivu štitnjače. U smanjenim membranskim frakcijama otkrivene su holoreceptor cijele dužine (necijepane) i podjedinice holoreceptora izvedene cijepanjem. Necjepani tipovi holoreceptora uključivali su neglikozilirani oblik prividne molekulske mase 85 kD i dva glikozilirana oblika od približno 110 i 120 kD. Membrane su također sadržavale nekoliko oblika TSHR alfa i beta podjedinica, izvedenih cijepanjem. Alfa podjedinice otkrivena su antitijelima na epitope lokalizirane unutar N-terminalnog kraja TSHR ektodomana i difuzno su migrirale između 45 i 55 kD, odražavajući različito glikozilirani status. Bilo je prisutno nekoliko tipova beta-podjedinica, a najbrojnije su imale prividne molekulske mase 50, 40 i 30 kD. Autori su zaključili da se posttranslacijska obrada TSHR -a događa u ljudskom tkivu štitnjače i uključuje više mjesta cijepanja.
Lazar et al. (1999) proučavali su ekspresiju četiri gena specifična za štitnjaču (simptom natrij-jodida (NIS, ili SLC5A5), tiroidna peroksidaza (TPO;), tiroglobulin (TG) i TSHR, kao i kodiranje gena transporter glukoze-1 (GLUT1 ili SLC2A1) u 90 tkiva štitne žlijezde čovjeka. Informacijske RNK ekstrahirane su iz 43 karcinoma štitnjače (38 papilarnih i petfolikularnih), 24 hladna adenoma, 5 Gravesovih tkiva štitnjače, osam toksičnih adenoma i pet hiperplazijskih tkiva štitnjače. Referentno je pet normalnih tkiva štitnjače. Korišten je kinetički kvantitativn metod PCR-a, zasnovan na fluorescentnoj TaqMan metodologiji i mjerenju fluorescencije u stvarnom vremenu. Ekspresija NIS -a smanjena je u 40 od 43 (93%) karcinoma štitnjače i u 20 od 24 (83%) hladnih adenoma; povećan je kod toksičnih adenoma i Gravesovog tkiva štitnjače. Ekspresija TPO bila je smanjena kod rak štitnjače|karcinoma štitnjače]], ali je bila normalna kod hladnih adenoma; povećan je kod toksičnih adenoma i Gravesovog tkiva štitnjače. Ekspresija TG bila je smanjena u karcinomima štitnjače, ali je bila normalna u ostalim tkivima. Ekspresija TSHR -a bila je normalna u većini ispitivanih tkiva i smanjena je samo u nekim karcinomima štitnjače. U tkivima karcinoma štitnjače utvrđen je pozitivan odnos između individualnih nivoa ekspresije NIS, TPO, TG i TSHR. Nije utvrđena veza s dobi pacijenta. Viši stadiji tumora (stadiji veći od I u odnosu na stadij I) bili su povezani s nižom ekspresijom NIS -a i TPO-a. Ekspresija gena GLUT1 povećana je u jednom od 24 (4%) adenoma i u osam od 43 (19%) in vivo karcinoma štitnjače. Kod šest pacijenata sa tim karcinomom, proučavan je unos 131-I. Ekspresija NIS-a bila je niska u svim uzorcima, a tri pacijenta s normalnom ekspresijom GLUT1 imala su apsorpciju 131-I u metastazama, dok druga tri pacijenta s povećanom ekspresijom gena GLUT1 nisu imala uočljiv unos 131-I. Autori su zaključili da se (1) smanjena ekspresija gena NIS javlja u većini hipofunkcionalnih benignih i malignih tumora štitnjače, (2) postoji diferencijalna regulacija ekspresije gena specifičnih za štitnjaču i (3) povećana ekspresija GLUT1 u nekim zloćudnim tumorima može ukazati na ulogu tragača derivata glukoze u otkrivanju metastaza karcinoma štitnjače in vivo skeniranjem pozitronskoemisijske tomografije.
Anel Hadžić
Reprezentacija
''Ažurirano: 22. august 2016.''
Nastupi za reprezentaciju
TSHR
Biohemijska svojstva
Chia et al (2007) proučavali su dijagnostičku vrijednost cirkulirajuće TSHR iRNK za predoperativno otkrivanje diferenciranog karcinoma štitnjače (DTC) kod pacijenata s čvorovima. Na osnovu citologije/patologije, 88 pacijenata imalo je DTC, a 119 benigno oboljenje štitnjače. Nivoi TSHR iRNK kod pacijenata sa rakom bili su značajno veći nego kod benigne bolesti (p<0,0001). Pri graničnoj vrijednosti od 1,02 ng/g ukupne RNK, TSHR iRNK je ispravno klasifikovala 78,7% pacijenata predoperativno (osetljivost = 72,0%; specifičnost = 82,5%). Zaključili su da iRNK TSHR, mjerena aspiracijama tankim iglama, poboljšava predoperativno otkrivanje raka kod pacijenata sa čvorovima štitnjače, smanjujući nepotrebne operacije, a neposredni postoperativni nivoi mogu predvidjeti zaostalu/metastatsku bolest.
Molekulska genetika: Neautoimunski hipertireoidizam
Duprez ET AL (1994) pokazali su heterozigotne konstitutivno aktivirajuće mutacije zametne linije u TSHR genu kod pacijenata sa nasljednom neautoimunskom hipertireozom. Funkcionalne karakteristike ove dvije mutacije bile su slične onima koje su već ranije opisane za autonomno funkcionirajuće adenome štitnjače (Van Sande et al., 1995), te su na taj način objasnile razvoj hiperplazije štitnjače i hipertireoze u oboljelih pacijenata.
Paschke i Ludgate (1997) pronašli su izvještaje o četvero dojenčadi sa sporadičnim kongenitalnim hipertireoidizmom, nastalim de novo mutacijom zametne linije. U svim slučajevima oba su roditelja bila eutireoidna. Autori su primijetili da su brojne mutacije povećanja funkcije primijećene kao somatske mutacije u hiperfunkcionalnim adenomima štitnjače i u porodičnom autosomno dominantnom hipertireoidizmu. Opisali su konstitutivno aktivirajuće i inaktivacijske mutacije gena TSHR, kao i lokaciju somatskih mutacija koje se nalaze u karcinomima štitnjače. Na nekim lokacijama je opisano nekoliko različitih zamjena aminokiselina. Većina mutacija povećanja funkcije bila je u egzonu 10.
Funkcija
Nakon vezivanja cirkulirajućeg TSH, signalna kaskada G-proteina aktivira adenilil-ciklazu i zaste unutarćelijski nivo cAMP-a. cAMP aktivira sve funkcionalne aspekte ćelija štitnjače, uključujući pumpanje joda. Aktiviraju se sinteza tiroglobulina, jodiranje, endocitoza i proteoliza tiroidna peroksidaza i otpuštanje hormona.
ReceptorTSH razlikuje se od LHCG-receptora prisustvom dvije jedinstvene nsercije od osam i 50 aminokiselina u vanćelijskom domenu. Wadsworth et ali. (1990) pokazali su da je sekvenca od osam aminokiselina blizu amino završetka TSH receptora važno mjesto interakcije i sa TSH i sa autoantitijelima protiv TSH receptora (imunoglobulini koji stimuliraju štitnjaču, TSI). Delecijom ili zamjenom ove regije prekinuta je interakcija, dok delecija selvence od 50 aminokiselina nije imala učinka.
Susjedan sa 5-primarnim krajem elementa transkripcijskog faktora-1 (TTF1) štitne žlijezde uzvodno i unutar promotora TSHR-a, element je na nekodirajućem lancu s jednolančanom veznom aktivnošću koji je važan za regulaciju ekspresije TSHR-a. Ohmori et al. (1996) identifikovali su cDNK koja kodira jednolančani vezujući protein (SSBP), zvani SSBP1, koji sa ovim elementom čini specifičan kompleks na nekodirajućoj niti TSHR. SSBP1 je sveprisutni transkripcijski faktor koji doprinosi maksimalnoj ekspresiji TSHR -a, a analize mutacija pokazale su da je motiv GXXXXG važan za funkciju vezanja i pojačivača SSBP1. Autori su zaključili da uobičajeni transkripcijski faktori reguliraju TSHR i ekspresiju gena velike histokompatibilnosti. Također su zaključili da je SSBP1 član porodice SSBP -a koji stupaju u interakciju s RNK i s promotorom retrovirusa, te su važni u obradi RNK. Članovi ove porodice također mogu komunicirati sa c-myc, genom povezanim sa rastom i replikacijom DNK.
Domen (biologija)
Domen – u biološkoj taksonomskoj terminologiji predstavlja najviši taksonomski rang u tridomenskom sistemu, kojeg je 1990. predložio, američki mikrobiolog i biofizičar Carl Woese. Njegov trodomenski sistem klasifikacije živog svijeta obuhvata: mini|desno|200px|Tri domena
Prva dva su sve prokariotski mikroorganizmi ili jednoćelijski organizmi čije ćelije nemaju jedro. Svi oblici života koji imaju jedro i membranski vezane organele, a većina su višećelijski, pripadaju Eukariotama.
Obilježja tri domena života
200px|mini|desno|Trodomensko stablo i [[eocitna hipoteza. ]] mini|350px|desno|[[Filogenetsko stablo koje prikazuje odnose između eukariota i ostalih oblika života. Eukarioti su obojeni crveno, arhea zeleno, a bakterije – plavo.]] Današnji biolozi priznaju svaki od ova tri domena života, što sadrže rRNK koja je za njih jedinstvena, a ta činjenica sama po sebi predstavlja osnovu trodomenskog sistema. Dok prisustvo membrane jedra razlikuje domen eukarija od domena archea i bakterija – od kojih oba nemaju membranu jedra. Pri tom se arheje i bakterije međusobno razdvajaju po raznim biohemijskim i RNK markerima.
Arheja
Arheje su prokariotske ćelije koje su obično okarakterizirane membranom lipida, koji su razgranati sa ugljikovodičnim lancima u prilogu glicerola eterske veze. Prisustvo ovih eterskih veza kod arheja daje im sposobnost da izdrže ekstremne temperature u visoko kiselinske uslovima, ali mnogi mogu da žive i u sredinama sa blagom temperaturom. Halofilni organizmi, koji uspijevaju u vrlo slanim sredinama kao i hipertermofili. Ovi organizmi izdržavaju ekstremno vruće okruženje, kao naprimjer arheje, koje su vrlo male.
Bakterije
Iako su bakterije prokariotske ćelije kao i arheje, njihove membrane su izgrađene od nerazgranatih lanaca masnih kiselina priloženih na glicerolske esterske veze. Cijanobakterije i mikoplazme su dva primjera bakterija. Oni obično nemaju eterske veze kao arheje i svrstane su u drugu kategoriju, a time i u različitih domene. Postoji velika raznolikost u ovom domenu. Zbog te raznolikosti i horizontalnog prijenosa gena, gotovo je nemoguće odrediti koliko vrsta bakterija postoji na planeti, ili ih organizirati u strukture stabla, bez unakrsnih veza između grana.
Eukarija
Organizmi u domenu Eukarija imaju eukariotske ćelije ili ih sadrže, imaju membrane slične bakterijskim. Eukarioti se dalje grupišu u carstvo gljiva (kvasci, plijesni itd.), Carstvo biljaka (cvjetnice, paprati i ostale) i carstvo životionja (insekti, kičmenjaci itd) i sada ugašenog parafiletskog carstva Protista (alge, protozoa, itd). Nemaju svi eukarioti ćelijski zid, a čak i oni koji ih imaju, zidovi ne sadrže peptidoglikane, koje bakterije imaju. Dok su u carstvima biljaka i životinja ćelije organizirane u tkiva, kod životinja ćelijski zidovi nikada nisu pronađeni.
Isključenje virusa
Nijedan od tri sistema trenutno ne uključuju ne-ćelijski život. Od 2011. se govori o nukleocitoplazmatskim velikim DNK virusima kao o možda četvrtoj grani sfere života. Otkriće gigantskog virusa sa genskom i fizičkom veličinom koja se da porediti sa ćelijskimm organizmom, ostaci transkribiranih proteina biljaka i virus-specifičnih parazita (virofaga) su podigli intrigantna pitanja o njihovom porijeklu. Oni koji se zalažu za njihovo uključivanje u globalna filogenomička istraživanje i razmatranja kao posenog i drevnog oblika života traže dokaze za tu hipotezu. Rezultati se pozivaju na promjenu u načinu shvatanje virusa. Oni vjerojatno predstavljaju poseban oblik života koji je ili prethodio ili koegzistirao sa posljednjim univerzalnim zajedničkim pretkom (LUCA) i predstavljaju ključni dio biosfere naše planete.
Alternativne klasifikacije
U predložene alternativne klasifikacije života spadaju:
Bitka za Obodnički vis 1944.
Bitka za Obodnički vis počela je 28. jula 1944., kada su ustaška 2. bojna 3. lovačke pukovnije i ustaška milicija iz Kotor-Varoši, napale iz pravca Kotor-Varoš – Obodnik. Odbrana ove strateški važne tačke bila je zadatak 14. srednjobosanske udarne brigade. Sa dodatnim borbama u bližem okruženju, trajala je do 4. augusta iste godine, ali su borbe nastavljene prema Šipragama, Korićanima i Skender Vakufu.
Početna situacija
Obodnik od davnina bio značajna lokalna raskrsnica kimunikacija uz Vrbanju (prema Šipragama i Kruševu Brdu) i njenu pritoku Kruševicu (prema Maslovarama i Tesliću. Kao dominantna uzvisina iznad Obodnika, Obodinski vis, tj. (kartografski) Veliki Obodnik (640 m) je bio važna strateška tačka u svim vojnim operacijama oko Obodnika, Orahove i Maslovara i dalje prema Tesliću i Doboju. Jaka strateška pozivija V. Obodnika je pojačana činjenicom da je na rastojanju od oko jedan kilometar od vrha, njegovo podnožje (uz Vrbanju) niže za 300 m, tj. na visini od 340 m n/v.
Prethodni uspjesi neprijatelja u odbrani pozicija oko Prnjavora i Teslića imali su teške posljedice u razvoju pokreta otpora u Srednjoj Bosni. Neprijateljske snage su u tim uvjetima iz pravca Kotor-Varoš – Teslić, prijetille i prodorom od  Obodnika ka Šipragama, gdje je bila divizijska bolnica.
Njoj su se u početku suprostavili samo 2. i 3. bataljon 14. brigade. Iz četničkih dokumenata se vidi da je lijepog 28. Jula, komandant 2. bataljona Vrbaske četničke brigade, oko 15 sati, od komandanta ustaške milicije, Kotor-Varoš Zvonke Jovića dobio pismo u kjem ga ovaj obavještava da:
Prema svim procjenama,  neprijatelj je  bio više zainteresiran za napad na partizansku Bolnicu u Šipragama nego sam Teslić, ali da bi došao do Šipraga  morao je da prodre do Obodničkog visa, a taj pravac branio je 3. bataljon. Držao je položaje na kosama oko Vrbanjaca, prema  Uzlomcu.
Naredne večeri, 3. bataljon je poslao jednu četu u protunapad, da bi potisnuo neprijatelja sa lijevog krila njegovih položaja. Bataljonom je komandovao zamjenik komandanta Vlado Jotanović. Glavnina čete, koja je napadala sa fronta, doprla je do neprijateljskih rovova, ali napad nije uspio. Sutradan izjutra, po još pospanim borcima 3. bataljona počele su da padaju minobacačke granate. Zatim je napala i neprijateljska pješadija, podržana vatrom pušaka, puškomitraljeza i teških mitraljeza.
Neprijatelj je bio daleko nadmoćniji, a skupa sa „nekim njemačkim dijelovima“ u kotorvaroškoj miliciji, njegove snage su imale oko 1.500 vojnika i starješina.
Borbene operacije
Partizani 3. bataljona nisu bili za odstupanje, pa je došlo do velikih borbi koje su registrirane i u četničkim dokumentima:
Zauzimanjem Obodničkog visa neprijatelju bi se otvorila mogućnost prodora u oba oravca: ka Tesliću i Divizijskoj bolnici. Partizani su morali braniti i zalihe hrane koje su dan ranije, sa područja Prnjavora, u karavanu zaprežnih kola sa žitom za Bosansku Krajinu.
Četvrti bataljon brigade je preko planina Čavke i Javorove, 28. jula stigao na prijevoj Klupe (Borja) i tu kratkio odmorio,  a zatim,  poslije ponoći, nastavio  pokret preko prijevoja Solila za Maslovare. U međuvremenu, neprijatelj je već bio zauzeo Obodnik. Cio rejon nadlijetali su neprijateljski avioni i tukli i 4. bataljon. Bilo je i ranjenih boraca
Tridesetog jula četnici su napali pratnju 4. bataljona koja je četi doturala hranu i oteli svu hranu i opremu komore, ali je Četa brzo preotela taj plijen. Sukobi sa četnicima su nastavljeni naredne noći. Odred je iz sela Čečava je pratio sekretara Okružnog komiteta KPJ za srednju Bosnu [Ilija Kostić|[Iliju Kostića]], istovremeno i za Bosansku Krajinu joji se zaputio prema Šipragama. Sekretar je sprovodio bivšeg komandanta teslićkog NDH garnizona potpukovnika Ivčevića. Dijelovi čete 4. bataljona koji su držali položaje na cesti mislili su da se radi
o četnicima, zabunom su otvorili vatru po borcima Teslićko-tešanjskog odreda, a ovi uzvratili. Tek nakon što je četa 4. bataljona brigade zarobila jednog "protivničkog borca iz odjeljenja za zaštitu naroda (OZNA) iz Prnjavora, shvatilo se u kakvoj su zabludi i jedni i drugi. Taj međupartizanski sukob je iskoristio domobranski potpukovnik Ivčević i pobjegao. Štab 14. srednjobosanske udarne brigade brigade se sastao u selu Borci, 31. jula sa štabovima 2, 3. i 4. bataljona i razmotrio novonastalu situaciju. Ocijenjeno je da se opasnost od daljeg prodora neprijatelja može otkloniti samo zauzimanjem Obodničkog visa. Međutim, na tom položaju neprijatelj je, pored rovova, imao i veći broj drveno-zemljanih bunkera i strmu padinu prema jugu.
Brigada je tada imala 4 teška minobacača, a iznad sela Borci prema Očaušu sklonjeno tridesetak teških mina izvučenih prilikom oslobođenja Teslića. Dogovoreno je da u napadu učestvuju snage 3. i 4. bataljona i da krenu na juriš kada po Obodničkom visu bude otvorena minobacačka vatra. Dovlačenje minobacača i komandovanje gađanjem u toku napada preuzeo je komandant 4. bataljona Šipka. Prvog augusta, oko 8 sati, sa padina sela Borci naspram Obodničkog visa minobacači su ispalili su prvu minu,a zatim, nakon korekture poslije podbačaja,  po Obodničkom visu je otvorena sistematska vatra iz sva četiri oruđa (minama od 6 kg). Istovremeno izveden i i nezadrživ juriš boraca 3. i 4. bataljona 14. brigade.
Vojnici ustaške 2. bojne 3. lovačke pukovnije nisu izdržali i počeli su da bježe. Odstupajuće dijelove ove bojne vatrom su dočekali borci 2. bataljona, sa lijeve obale Vrbanje.
Epilog
Na Obodničkom visu (Velikom Obodniku) je poginulo osam i ranjeno ioko 20 neprijateljskih vojnika. Na Vis je izvučen brigadni top 37 mm iz kojeg je za neprijateljem ispaljeno par granata. Odstupajući, ustaše i ostali su se zaustavili na ranije pripremljenim položajima na liniji selo Dabovci- Hrvaćani.
Zadržavajući se na tim položajima, neprijatelj je nagovještavao namjeru prodora ka Tesliću i/ili Šipragama.
Četvrtog augusta 14. brigada je izvršila koncentričan napad na neprijatelja, koji je pokušao dati otpor, koji je slomljen. Neprijateljske snage su bile prisiljene na povlačenje, a u četničkim dokumentima o tome piše:
Udokumentima oružanih snaga NDH je navedeno:
ARGLU1
Argininom i glutamatom bogati protein 1 je  protein  koji je kod ljudi kodiran genom ARGLU1,  lociranom na poziciji13q33.3.
Proteinski proizvod ovog gena predložen je kao MED1-interakcijski protein potreban za estrogen-ovisnu transkripciju gena i rast ćelija raka dojke.
Gen ARGLU1 eksprimira najmanje tri različite izoforme prerade RNK – potpuno prerađena izoforma koja kodira protein, izoforma koja sadrži zadržani intron, u jedru i izoforma koja sadrži alternativni egzon koji cilja transkript za nonsens propadanje. Nadalje, ARGLU1 sadrži dugu, evolucijski visoko konzerviranu sekvencu poznatu kao ultrakonzervirani element (UCE) koja se nalazi unutar zadržnog introna i preklapa alternativni egzon.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 273  aminokiseline, a molekulska težina   33.216  Da.
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin