Bizantijska_umjetnost_za_vrijeme_vladavine_Justinijanove_i_Heraklijeve_dinastije
Bliski istok
thumb|250px|lijevo|[[Madabská karta, najstariji sačuvani mozaički prikaz Svete zemlje iz 6. vijeka, grad Madaba u Jordanu]] Nekoliko visokokvalitetnih mozaika iz Justinijanskog perioda može se naći na Bliskom istoku, na područjima Palestine, Gaze i Sirije. Veliko središte bizantijske umjetnosti na istoku bio je posebno samostan svete Katarine na planini Sinaj, koja i danas ima sačuvane neke od mozaika. Mozaik Preobraženja Gospodnjeg potječe iz 540. godine, te Madabska karta koja prikazuje Svetu zemlju. Madabska mapa trenutno sadrži 750.000 mramornih kockica, otprilike trećinu originalnog djela. Najstarija je postojeća karta na kojoj je prikazano područje od libanskog grada Tira do egipatske delte. Izvorno je bila podni mozaički ukras u bizantijskoj crkvi. U gradu Madabi, koji je smješten 32 kilometra južno od glavnog grada Jordana, Amana otkriveno je još pet bizantijskih crkava, sve sa lijepim mozaičkim ukrasima. To je dovelo do toga da je Madaba proglašen "gradom mozaika". Madabska karta urađena je u raznobojnim mozaičkim kockicama, a najznačajnija područja i gradovi označeni su sa 150 grčkih natpisa. Bizantijski mozaici se također nalaze u ruševinama izgorjelog hrišćanskog hrama u Hiposu u Galileji. Šareni mozaici ovdje prikazuju Hristovo čudesno razmnožavanje riba. Pored dvije ribe i pet kruhova u apsidi, mozaik u brodu prikazuje dva reda po tri različite veličine riba. Također, tu su i mozaički prikazi sa korpama nara, jabuka i cvijeća. Neki mozaici su stvoreni da pruže informacije o određenim mjestima, datumima njihovog doniranja ili njihovim donatorima. Stoga su manje vizuelno značajni i njihova vrijednost leži više u pruženim informacijama. Međutim, mozaici su ukrašavali i hramove izgrađene na mjestima povezanim sa Hristovim životom. Međutim, nakon pada levantinskih teritorija u arapske ruke nakon bitke na rijeci Jermuk, glavna pažnja bila je prebačena na središnji dio Bizanta. Očuvani mlađi mozaici iz ovog perioda nalaze se na Kipru kao ukrasi hramskih apsida u Panagia Angeloktistos i Panagia Kanakaria. Na ovim mozaicima su prikazani Bogorodica i dijete, obično zasnovane na nepoznatom, moguće sirijskom obrascu. thumb|250px|lijevo|Jedan od mozaika sa arheološkog lokaliteta na planini Nebo u zapadnom Jordanu Bizantijske crkve nastavile su antičku tradiciju izrade podnih mozaika na mjestima poput planine Nebo u zapadnom Jordanu, srednjovjekovnom mjestu hodočašća za koje se vjeruje da je mjesto gdje je Mojsije umro. Crkva svetih Lota i Prokopija (osnovana 567.) ima bogato popločan pod koji prikazuje aktivnosti poput berbe grožđa. Naizgled obična svjetovna aktivnost poput berbe grožđa mogla bi biti simbol vinske komponente Euharistije. Još jedan podni mozaik na planini Nebo (približno 530.) prikazuje četiri reda muškaraca i životinja (slika lijevo). U prva dva reda prikazane su scene lova u kojima muškarci uz pomoć pripitomljenih pasa love velike mačke i divlje svinje. U donja dva reda, životinje se čine pripitomljenijima, mirno jedu voće sa drveća dok ih pastir promatra s lijeve strane; nose povodce koje su vukli njihovi ljudski gospodari. Među pripitomljenim životinjama su deva i ono što izgleda kao zebra i emu. Kao i u Crkvi svetih Lota i Prokopija, ovaj mozaik vjerovatno ima religioznu poruku ispod svoje naizgled svakodnevne tematike. thumb|400px|desno|Preobraženje Hristovo, mozaik u apsidi manastira svete Katarine, planina Sinaj u Egiptu (548-565 n.e.) Događaj koji zaslužuje da se izdvoji iznad ostalih, kako zbog njegove osobite važnosti u historiji bizantijske pobožnosti i teologije, tako i zbog njegovog posebnog značaja za doktrinarno opravdanje ikona jeste Preobraženje Hristovo (na grčkom poznato kao metamorphosis). Najranija poznata slika na kojoj je prikazan ovaj događaj jeste mozaik iz 6. vijeka, a nalazi se u apsidi Manastira svete Katarine na planini Sinaj. Upravo u ovom manastiru nalaze se neki od važnih mozaika iz Justinijanove ere (oko 548-565). Prikaz Preobraženja Isusa Hrista na zlatnoj pozadini označava natprirodnost događaja. Hrist koji stoji u središtu kao žarišna tačka, okrunjen je aureolom i okružen mandorlom dok njegovi apostoli iz strahopoštovanja promatraju događaj. Apsida je okružena vrpcama koje sadrže medaljone biblijskih apostola i proroka i dvije savremene ličnosti koje su identificirane kao opat Longinos i đakon Ivan. Historičar umjetnosti André Grabar za ovaj mozaik izjavio je: Isti kvalitet zadržao se na ikonama i mozaicima na kojima je prikazano Preobraženje Hristovo proizvedenim u Konstantinopolju vijekovima kasnije.