cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Giorgio Napolitano
Karijera
Predsjednik Carlo Azeglio Ciampi 2005. godine imenovao je Napolitana za doživotnog senatora. U maju 2006. godine, parlament ga je izabrao za predsjednika Italije. Tokom svog prvog mandata, nadgledao je vlade kako lijevog centra, na čelu sa Prodijem, tako i desnog centra, predvođenog Silviom Berlusconijem. U novembru 2011. Berlusconi je podnio ostavku na mjesto premijera zbog finansijskih i ekonomskih problema. Napolitano je, u skladu sa svojom ustavnom ulogom, tada zatražio od bivšeg komesara Evropske unije Marija Montija da formira vladu, a koju su kritičari nazivali "vladom predsjednika".
Kada mu je u aprilu 2013. godine istekao sedmogodišnji predsjednički mandat, Napolitano (tada je imao 87 godina) nevoljko je prihvatio ponovni izbor, postavši prvi predsjednik Italije koji je služio drugi mandat, kako bi zaštitio kontinuitet institucija zemlje tokom parlamentarnog zastoja koji je uslijedio nakon opštih izbora 2013. Nakon što je ponovo izabran za predsjednika uz široku međustranačku podršku u parlamentu, prevazišao je zastoj tako što je pozvao Enrica Lettu da predloži vladu u obliku velike koalicije. Kada je Letta 14. februara 2014. podnio ostavku, Napolitano je ovlastio Mattea Renzija da formira novu vladu. Nakon rekordnih osam i po godina na mjestu predsjednika, Napolitano je podnio ostavku u 89. godini u januaru 2015. godine.
Napolitana su njegovi kritičari često optuživali da je transformisao uglavnom ceremonijalnu ulogu u političku, postajući, tokom godina svog mandata, pravi kreator italijanske politike. Napolitano je trenutno jedini živi bivši italijanski predsjednik.
Nakon predsjedništva
Kao emeritusni predsjednik Italije, Napolitano je postao doživotni senator nakon završetka svog predsjedničkog mandata 14. januara 2015. godine. Dana 19. januara 2015. pridružio se grupi Za autonomije u Senatu.
Dana 23. i 24. marta 2018. bio je privremeni predsjednik Senata kao najviši i najstariji senator, prilikom izbora predsjednika Senata u novom sazivu.
Keratitis
mini|desno|300px|Keratitis kod [[pas|psa]] Keratitis (grč. keratos = rog) je zbirni naziv za grupu veoma različitih upalnih oboljenja pojedinih slojeva rožnjače. Keratitis se obično ispoljava crvenilom i suzenjem oka, stiskanjem kapaka, nepodnošenjem svjetla, te slabijim ili jačim bolovima u oku. Također se može pojavljivati maglovit i smanjen vid.
Prema lokaciji u dubini, upale rožnjače se mogu podijeliti na upale epitela (keratitis superfitialis), strome (keratitis parenchimatosa) i endotela, a nekada se radi o difuznoj upali svih slojeva. Posebne upale su ulkusi rožnjače (ulcus corneae), upale koje dovode do defekta tkiva rožnjače.
Po etiologiji upale mogu biti rezultat infekcije, alergije ili posljedica nekih drugih stanja u oku. Infekcije mogu biti uzrokovane virusima, bakterijama i gljivicama. Posebna vrsta infekcije je trahom, koji je uzrokovan hlamidijom. Alergije mogu biti posljedica primarnih alergijskih reakcija (obično epitel) ili kao rezultat kasne preosjetljivosti (obično zahvaćena stroma). Operacije oka i povrede oka mogu dovesti do upale tkiva rožnjače.
Većina upala rožnjače dovodi do trajnih posljedica u vidu stvaranja mutnina u rožnjači (leukom, macula). Zbog toga su upale rožnjače izuzetno ozbiljne i opasne po vid. Pri tome je od velikog značaja lokalizacija upale kako po dubini tako i po širini. Upale epitela ostavljaju male ili nikakve posljedice, a upale strome ako zauzimaju njenu cijelu dubinu i ako su smještene u centru, mogu u najtežim slučajevima dovesti do praktičkog sljepila.
Antigona (mitologija)
mini|desno|250px|Antigona Antigona je prema grčkoj mitologiji bila kćerka tebanskog kralja Edipa, koju je on dobio sa svojom majkom Jokastom.
Mit koji je Sofokle (496-406. p. n. e.) dramatizovao u "Antigoni" pripada krugu tebanskih legendi. Izdavanjem zapovijesti da Polinik, Antigonin brat, ostane nesahranjen, Kreont, novi vladar Tebe, slijedi atinski zakon koji ne dozvoljava pokop neprijatelja države. Porodica preminulog ima, međutim, obavezu prema njemu: mrtvi moraju da budu sahranjeni, makar simbolično, kako to Antigona i čini, pokrivanjem tijela tankim slojem zemlje. Izvršavajući obavezu prema bogovima kojima pripada duša poginulog, ona krši Kreontovu zapovijest.
IN Magazin
IN magazin je hrvatski televizijski zabavni show, koji je s emitiranjem krenuo 26. januara 2009. godine. Voditelji ove televizijske emisije su Mia Kovačić i Renata Končić Minea. Voditelji se tokom sedmice mijenjaju kao npr. 28. novembra 2016. godine kada su emisiju vodili Minea, a onda Mia.
Koncept emisije
IN magazin je zabavna emisija Nove TV koja se bavi temama iz svijeta bogatih i slavnih, pretresa društvene teme dana, te donosi dnevne domaće i strane vijesti. Emisija ima i nekoliko stalnih rubrika posvećenih uređenju doma, kulinarskim umijećima i savjetima. Voditelji emisije do danas su bili: Ivo Perkušić, Nikolina Pišek i Ana Stunić.
Hesiod
Hesiod (Ἡσίοδος; vjerovatno oko VIII stoljeće stare ere) bio je starogrčki pjesnik. Poznata njegova djela su Poslovi i dani i Teogonija
Hesiod je nepoznate godine pobijedio u takmičenju na sahrani kralja Amfidamanta. Za nagradu je dobio tronožac koji je posvetio helikonskim muzama. Iako Heziod ne navodi protiv koga se takmičio, ovo takmičenje je dalo povod predanju da je njegov suparnik bio Homer iako se ne može sa sigurnošću znati da li su uopće bili savremenici.
Nogometne utakmice Bosna i Hercegovina – Sjeverna Irska
mini|desno|200px|[[Edin Džeko, dvostruki strijelac na Grbavici 15. oktobra 2018.]] Prvu zvaničnu utakmicu Bosna i Hercegovina i Sjeverna Irska odigrale su 8. septembra 2018. godine u sklopu UEFA Lige nacija 2018/19 u Belfastu. Bosna i Hercegovina je bila uspješnija te rezultatom 2–1 pobijedila domaćina. Golove na utakmici postigli su Haris Duljević 36. i Elvis Sarić 64. minuti utakmice za Bosnu i Hercegovinu, dok je Will Grigg u trećoj minuti sudijske nadoknade vremena postigao gol za Sjevernu Irsku. U uzvratnoj utakmici u Sarajevu, koja je odigrana 15. oktobra 2018. na stadionu Grbavica, Bosna i Hercegovina je bila uspješnija rezultatom 2–0. Oba gola postigao je Edin Džeko u 27. i 73. minuti utakmice.
NGC 233
NGC 233 (također poznat kao MCG 5-2-41, PGC 2604 i UGC 464) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 249 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Andromeda. Najveći prečnik je 1,20 (87 hiljada sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (87 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 11. septembra 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Carlo Azeglio Ciampi
Carlo Azeglio Ciampi (9. decembar 1920 – 16. septembar 2016 ) bio je italijanski političar i bankar koji je bio premijer Italije od 1993. do 1994. i predsjednik Italije od 1999. do 2006. godine.
Politička karijera
Ciampi je bio prvi neparlamentarni premijer Italije u više od 100 godina. Od aprila 1993. do maja 1994. godine vodio je tehničku vladu. Kasnije, kao ministar trezora od 1996. do maja 1999. u vladama Romana Prodija i Massima D'Aleme, bio je zaslužan za usvajanje valute eura. On je lično odabrao italijanski dizajn za kovanicu od 1 eura, dok su svi ostali prepušteni televizijskom glasanju među nekim kandidatima koje je pripremilo ministarstvo.
Ciampi je odabrao Vitruvijanskog čovjeka Leonarda da Vincija, na simboličnoj osnovi da predstavlja čovjeka kao mjeru svih stvari, a posebno novčića: u ovoj perspektivi, novac je bio u službi čovjeka, umjesto njegove suprotnosti. Dizajn je također vrlo dobro pristajao na bimetalni materijal novčića.
Prema pisanju italijanskog časopisa Famiglia Cristiana, 1993. godine Ciampi je bio član redovne masonske lože "Hermes" iz Livorna, a koja je bila povezana sa Velikim orijentom Italije i povezivala takozvani Rito Filosofico Italiano.
Predsjednik (1999–2006)
mini|lijevo|Ciampi sa američkim predsjednikom [[George W. Bush|Georgeom W. Bushom u Kvirinalskoj palači, 7. april 2005.]]
Ciampi je izabran velikom većinom i bio je drugi predsjednik ikada izabran na prvom glasanju (kada je potrebna dvotrećinska većina) na zajedničkoj sjednici Predstavničkog doma, italijanskog Senata i regionalnih predstavnika.
Kao šef države domaćina, zvanično je proglasio Zimske olimpijske igre 2006. otvorenim, 10. februara 2006. godine.
Kao predsjednik, Ciampi se nije smatrao bliskim pozicijama Vatikana i Katoličke crkve, u svojevrsnoj zamjeni nakon pobožnog Oscara Luigija Scalfara. Često je hvalio patriotizam, koji nije uvijek uobičajen osjećaj u Italiji zbog zloupotrebe od strane fašističkog režima.
Smrt
Ciampi je preminuo u Rimu 16. septembra 2016. godine, u 95. godini života.
Gusići
Gusići su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Somaliland
Somaliland (somalijski: Soomaaliland) je de facto nezavisna republika koja se nalazi na Afričkom rogu unutar međunarodno priznate Somalije. 18. maja 1991. somalilandski narod proglasio je nezavisnost od Somalije, koju nije ni jedna država niti međunarodna organizacija priznnala. Republika Somaliland se sastoji od šest upravnih regija, a na čelu svake nalazi se guverner. Područje države obuhvata cijelu teritoriju bivšeg protektorata zvanog Britanski Somaliland, koji je pet dana bio nezavisna država 1960. godine. Somaliland graniči s Etiopijom na jugu i zapada, Džibutijem na sjeverozapadu, Adenskim zaljevom na sjeveru i autonomnom somalijskom regijom Puntland na istoku.
Etimologija
Naziv Somaliland izvedeno je iz dvije riječi: Somali (ime naroda koji naseljava ovo područje) i "land" ("zemlja"). Područje je dobilo ime kada je Velika Britanija preuzela kontrolu od egipatske administracije 1884. godine, nakon potpisivanja uzastopnih ugovora sa vladajućim somalijskim sultanima iz klana Isaaq, Issa, Gadabursi i Warsangali. Britanci su uspostavili protektorat u regiji koja se naziva Britanski Somaliland. Godine 1960., kada je proglašena nezavisnost od Velike Britanije, država je nazvana Država Somaliland. Četiri dana kasnije, 1. jula 1960, Somaliland se ujedinio sa Italijanskim Somalilandom (današnja Somalija). Naziv "Republika Somaliland" preuzet je nakon proglašenja nezavisnosti nakon Somalijskog građanskog rata 1991. godine.
Na Velikoj konferenciji u Burao u, održanoj 1991. godine, predložena su mnoga imena za zemlju, uključujući Puntland, u odnosu na lokaciju Somalilanda u drevnoj Zemlji Punt, a koja je sada naziv države Puntland u susjednoj Somaliji, i Shankaroon, što znači " bolje od pet" na somalijskom jeziku, u odnosu na pet regija Velike Somalije.
Historija
Porijeklo Somalijaca i njihovo prisustvo na prostoru današnjeg Somalilanda bilo je predmet mnogih rasprava. Dok mnogi Somalci tvrde da su potomci Arapa koji su se naselili uz obalu prije hiljadu godina, genetička istraživanja pokazuju da su Somalci najvećim dijelom prvi stanovnici Afričkog roga (Kušiti). Kada su krajem 19. vijeka definirane granice Somalije, mnogi Somalijaci našli su se izvan teritorija Somalije, u istočnoj Etiopiji i sjevernoj Keniji.
Predhistorijski Somaliland
mini|lijevo|Crteži u pećini Laas Geel. Remekdjelom stare civilizacije koja je naseljavala današnji Somaliland smatraju se pećinski crteži iz neolitičkog razdoblja u pećinama Laas Geel, koji se smatraju važnim kulturnim bogatstvom Afričkog roga, te Afrike uopće. Ove pećine nalaze se nešto izvan glavnog grada Hargeise. Crteži koji su praktički nedavno otkriveni, ostali su netaknuti skoro 10.000 godina. Crteži prikazuju domoroce koji štuju stoku, a postoje i crteži žirafa, pasa i antilopa. Pećine je otkrio francuska arheološka grupa između novembra i decembra 2002. godine. Od tad su pećine Laas Geel postale nacionalno blago i velika turistička atrakcija.
Aksumski Somaliland
Aksumitsko carstvo prostiralo se na prostoru današnje sjeverne Etiopije, Džibutija, Jemena i zapadnog Somalilanda u razdoblju od 3. do 6. ili 7. vijeka. Malo se zna o kulturnoj važnosti i utjecaju ovog carstva na Somaliland, jer nikad nisu provedena arheološka istraživanja u regijama Awdal i Wooqoyi Galbeed gdje bi se mogla dokazati prisutnost trgovaca i naseljenika u zapadnim regijama Somalilanda.
Rane islamske države u zapadnom Somalilandu
Dolaskom islama u 10. vijeku u područjima Eritreje i Džibutija koja su sad naseljena Afarima, počinje se razvijati politička nezavisnost regije o Etiopiji. U okolnom području osnovana su tri islamska sultanata koja su u početku služila etiopijskom negusu. To su bili Šoa (u istočnoj Etiopiji), Ifat (također u istočnoj Etiopiji, današnja istočna Šoa) i Adal i Mora koja je bila pod Adalom i koja je obuhvatala i današnje somalilandske regije Saaxil i Woqooyi Galbeed.
S vremenom su se tri sultanata ujedinila pod Adalom, te su nakon pobuna protiv Etiopije u 14. i 15. vijeku, napravili jaku islamsku državu koja je stekla potpunu nezavisnost od Etiopije u 16. vijeku. Sredinom 16. vijeka, Adal je krenuo na veliko osvajanje Etiopije iz Harara. mini|desno|Osmanska zastava Osvajanje je zajedno s Adalom propalo, te su područja zapadnog Somalilanda koja su se nalazila oko Saylaca postali dio osmanske pokrajine Habeš.
Osmanski Somaliland
1546. godine, Osmansko Carstvo zauzelo je zapadne krajeve Somalilanda i učinio Saylac glavnim gradom regije, zbog strateške važnosti na Crvenom moru. Okupirano područje postalo je pokrajina Habeš unutar Carstva. Od 1630. do 1830. otomanskim Somalilandom upravljali su šerifi iz Meke. Između 1830. i 1874. Turci su vladali Somalilandom preko naslijednih guvernera. Zemlju je 7. septembra 1847. okupirao Egipat, također pod osmanlijskom vlasti. Iz ovog razdoblja ostalo je mnogo zgrada u urbanim sredinama.
Kolonijalni Somaliland
mini|desno|Zastava Britanskog Somalilanda U kolonijalno vrijeme, Egipatski Somaliland su zauzeli Britanci, kao dio britanske okupacije Egipta. Somalilandsko područje biva aneksirano i službeno postaje protektorat imena Britanski Somaliland ili Britanska Somalija. Ovaj protektorat stekao je nezavisnost 26. juna 1960. godine pod imenom Država Somaliland. Italijanska Somalija svoju je nezavisnost stekla četiri dana poslije, nakon čega su se dva entiteta odmah spojile 1. jula 1960. u Somalijsku Republiku.
Druga somalilandska država
1991. godine, nakon pada centralne vlasti u Somaliji, ovaj teritorij je proglasio svoju nezavisnost kao Republika Somaliland. Smatrala se nasljednicom bivše kratko nezavisne Države Somaliland, ali nije dobila nikakvo međunarodno priznanje.
Privredna i vojna infrastruktura koju je ostavila Somalija većinom je uništena tokom rata. Narod Somalilanda pobunio se protiv diktature Siada Barrea iz Mogadišua, što je potaknulo žestoku reakciju vlade.
Abdirahman Ahmed Ali Tuur bio je prvi predsjednik Somalilanda. Ibrahim Egal proglašen je njegovim nasljednikom 1993. u Boorami, ponovno je izabran 1998., te je ostao na vlasti sve do smrti 3. maja 2002. Potpredsjednik Dahir Rayale Kahin proglašen je predsjednikom nakon njegove smrti, a 2003. postao je prvi demokratski izabran predsjednik Somalilanda.
Rat u Somaliji 2006. godine, između Unije islamskih sudova i snaga Etiopije i somalijske prijelazne vlade, nisu direktno utjecali Somaliland.
Geografija
Somaliland se nalazi na istoku Afričkog roga između 08°00' - 11°30' paralele sjeverno od ekvatora i između 42°30' - 49°00' meridijana istočno od Greenwicha. Somaliland ima 740 km obale, većinom uz Crveno more.
U Somalilandu se miješa vlažna i suha klima. Sjeverni dio zemlje je brdovit i u mnogim područjima visina doseže između 900 i 2 100 metara. Regije Awdal, Saaxil i Wooqoyi Galbeed su brdovite i plodne, dok je u Togdheeru polupustinjsko područje s manje zelenila. U regiju Awdal spadaju mnogi otoci i koraljni grebeni.
Deset kilometara sjeverno od Erigava su ostaci šume smreka, uzduž ruba strmine iznad Adenskog zaljeva. Strmina se nalazi na oko 2 000 metara nadmorske visine, na mjestu gdje se cesta iz Erigava spušta na obalu. Dva kilometra zapadnije nalazi se najviša tačka u Somalilandu i Somaliji, 2 416 metara visok Shimbiris, tzv. „prebivalište ptica”.
Zbog zelenila u nekim dijelovima Somalilanda, divlje životinje (npr. zebre) dolaze u ta područja radi ispaše ili parenja. U Somalilandu se između ostalih divljih životinja mogu naći i kudui, divlje svinje, somalijski divlji magarac, bradavičasta svinja, antilope, somalijska ovca, divlje koze i deve. Također se u ovom području mogu naći i mnoge vrste ptica i riba.
Politička podjela
mini|300px|Karta somalilandskih regija mini|250px|Karta većih gradova Somalilanda Šest somalilandskih regija su:
Veći gradovi u Somalilandu su:
Politika
U Somalilandu je stvoren mješani sistem tradicionalnih i zapadnjačkih institucija. U međuklanskim sastancima, završno sa sastankom u Boorami 1993. godine, stvoren je beel (klan ili zajednica) sistem vladanja, koji se sastoji od izvršne vlasti (predsjednik, potpredsjednik i vijeće ministara), dvodomske zakonodavne vlasti, te nezavisne sudske vlasti. Tradicionalno somalijsko vijeće starješina (guurti) čini gornji dom parlamenta, te je odgovorno za odabir predsjednika kao i za rješavanje internih sukoba. Vlast su praktički činili pripadnici najvažnijih klanova i u gornjem i u donjem domu, kojima su zastupnička mjesta dodjeljena prema unaprijed utvrđenoj formuli. 2002. godine, uveden je višestranački sistem na lokalnim izborima, što određuje i koje će se stranke smjeti izabirati na parlamentarnim izborima.
2005. godine, Somaliland se predružio UNPO-u, međunarodnoj organizaciji koja promiče pravo na samoopredjeljenje. Stajalište UN-a je da Somaliland treba još dosta toga učiniti kako bi stekao međunarodno priznanje.
Privreda
mini|desno|200px|Aerodrom u Hargeisi. Somalilandska privreda je u stanju razvoja. Somalilandski šiling, iako stabilan, nije međunarodno priznata valuta, te za njega ne postoji službeni devizni kurs. Njega izdaje Somalilandska Banka (Baanka Somaliland), centralna banka koja je ustavno osnovana 1994. godine.
Glavni somalilandski izvoz je stoka, čiji se broj procjenjuje na 24 miliona. Samo 1996. godine, 3 miliona grla izvezeno je na Bliski istok. Na izvoz je negativno utjecala zabrana uvoza govedine u Saudijsku Arabiju koja je uvedena u februaru 1998. Zabrana je ukinuta u decembru 2006. što je dopustilo oporavak ove privredne grane. Drugi važni izvozni proizvodi su kože, tamjan i izmirna.
Perspektivna industrija u zemlji je poljoprivreda, pogotovo proizvodnja žitarica i hortikultura. Postoje određeni potencijali i za rudarstvo, koje je trenutno ograničeno samo na kamenolome. U zemlji postoje depoziti različitih vrsta minerala.
Nedavna istraživanja u Somalilandu pokazala su da zemlja ima velike rezerve nafte i zemnog plina. Zadnjih nekoliko godina nekoliko je bušotina izbušeno, ali zbog nepriznatog statusa zemlje stranim poduzećima nije omogućeno njihovo iskorištavanje.
Od eritrejsko-etiopskog rata, Somaliland je postao velika izvozna luka za Etiopiju. Dvije zemlje su potpisale dogovor, iz kojeg proizlazi da se lučkim gradom Berbera vrši izvoz i uvoz dobara za Etiopiju, koje ona plaća.
Turizam
mini|desno|200px|Planine oko Boorame
Somalilandskim odvajanjem od Somalije počeo se razvijati turizam. Osim najposjećenijih pećina Laas Geel, turistički atraktivni su Slavoluk slobode u Hargeisiji i ratni spomenik u središtu grada. Od prirodnih atrakcija zanimljiva su brda Naasa Hablood, koja se smatraju prirodnim obilježjem države.
Ministarstvo turizma potiče turiste da posjete historijske gradove u Somalilandu. U historijskom gradu Sheikhu blizu Berbere nalaze se očuvane britanske kolonijalne zgrade. U Berberi i Saylacu se nalaze kuće i arhitektonski zanimljive zgrade iz osmanlijskog perioda. Nomadska kultura Somalilanda također je atraktivna turistima, pogotovo u savani Salahley gdje žive nomadi i gdje često dolaze divlje životinje. Iako postoji volja za razvijanjem turizma, taj razvitak je ograničen zbog nepriznatosti države.
Jezici
Većina stanovništva u Somalilandu govori somalijski i arapski, koji su službeni jezici. Članak 6 ustava iz 2001. godine naglašava da je službeni jezik Somalilanda somalijski, dok je učenje arapskog obvezno u školama i džamijama. Engleski se također uči u školama.
Religija
Gotovo svi stanovnici u Somalilandu su sunitski muslimani, a islam je i državna religija. Iako postoje tragovi predislamske religije u Somalilandu, islam predstavlja važan dio somalijskog nacionalnog identiteta. U zemlji jsu prije djelovali i katolički misionari. U kolonijalno vrijeme u Britanskoj Somaliji djelovao je Apostolski vikarijat Arabije, kojim su upravljali kapucini.
Klanski sistem
Somalilandsko društvo koje broji oko 3,5 miliona pripadnika organizirano je u klanske skupine, čija veličina seže obično od 5 000 do 50 000 pripadnika. Najveći klan u Somalilandu je Isaaq, a drugi po veličini je Dir koji uključuje podklanove Issa i Gadabursi. Drugi veći klanovi su Warsangeli i Dulbahante (podgrupa klana Darod). Warsangeli i Dhulbahante žive većinom u regijama Sool, Sanaag, i Togdheer, dok klan Isaaq živi većinom u regijama Wooqoyi Galbeed, Togdheer, okrug Gebiley i u nekim djelovima regija Sool i Sanaag. Klan Gadabursi većinom prebiva na zapadu zemlje, u regiji Awdal.
Klanske skupine podijeljene su u grupe prema porijeklu, koje obično sadrže između 2 500 i 10 000 članova. Klanska diskriminacija strogo je zabranjena, te vlada smatra svaki klan jednakim.
Gastronomija
Tradicionalno je glavno jelo dana ručak, dok se za doručak obično jede lagana hrana, kao tanki kruh laxoox, tost, žitarice i sl. Za ručak se obično objeduje riža ili tjestenina s mesom i umakom. Italijani su za vrijeme svoje vladavine donijeli u Somaliju svoju kuhinju koje su Somalci prihvatili. Tokom ručka se također ponekad objeduje i juha zvana maraq. Kasnije tokom dana se obično opet nešto laganije objeduje, kao ful medames, grah, muffo, humus, salate i sl.
Manji broj Somalaca pije tursku kavu, te je popularniji turski čaj, kao i u cijeloj regiji. Čaj se obično pije s kardamonom (Somali Xawaash} i cimetom (Somali Qoronfil).
Umjetnost
Stubovi somalijske umjetnosti su islam i poezija. Proslave se većinom odnose na vjerska slavlja, od kojih su najvažniji kurban-bajram i ramazanski bajram. Drugi važni blagdani su 26. juna i 18. maja, kad se slave somalilandska nezavisnost od Britanije i Somalije.
Tradicionalni somalijski ples Ceeyar Somaali vrlo je popularan u Somalilandu. Vrlo važni oblik umjetnosti je bojanje tijela (henna) kojeg su u prošlosti proširili arapski trgovci. Za posebne prilike somalijske žene često bojaju tijelo, posebno ruke i stopala. Tradicionalno se ovo smatra ženskom umjetnosti, te je nikad ne vrše muškarci. Henna se također upotrebljava i za bojanje kose.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Koprivničko-križevačka županija)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Koprivničko-križevačka županija je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 1.748 km2 imala 115.584 stanovnika, što predstavlja 2,70% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Koprivničko-križevačkoj županiji je 66,12 stanovnika/km2.
NGC 6382
NGC 6382 (također poznat kao MCG 9-29-1 i PGC 60342) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 407 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 0,90 (107 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (83 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Edward Swift 2. juna 1883. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ministar
Ministar je član vlade zadužen za određeni resor, odnosno područje. Obično je visoki državni funkcioner. Ministar je podređen predsjedniku vlade i njemu je odgovoran, a ovisno o ustavnopravnom uređenju države, može biti odgovoran i parlamentu. Osobu za određenu ministarsku dužnost obično predlaže predsjednik vlade, ali ona mora uživati i povjerenje u parlamentu.
Unutrašnji faktor
Unutrašnji faktor ili intrizični faktor  (IF), kobalamin vezujući unutrašnji faktor, znan I kao  želučani unutrašnji  faktor (GIF), jest glikoprotein koji je kod ljudi kodiran genom CBLIF  sa hromosoma 11. Kod ljudi proizvode ga parijetalne ćelije ili glavne ćelije (kod glodara) želuca. Neophodan je za apsorpciju vitamina B12 kasnije u distalnom ileumskom tankom crevu.
Ministar
Ministar koji nema posebno dodjeljen resor obično se naziva ministar bez portfelja (bez resora ili bez lisnice).
U diplomatiji, ministar je šef diplomatske misije drugog razreda, akreditiran kod šefa države države primateljice. Također, ministar-savjetnik i opunomoćeni ministar su diplomatska zvanja visokog ranga.
Unutrašnji faktor
Haptokorin (transkobalamin I) je još jedan glikoprotein koji luče pljuvačne žlijezde i koji se vezuje za vitamin B12. Vitamin B12 je osjetljiv na kiselinu i vezujući se za haptokorin može sigurno proći kroz kiseli želudac do dvanaestopalačnog crijeva. U manje kiseloj sredini duodenuma, enzimi k|gušterače probavljaju glikoproteinski nosač i vitamin B12 se tada može vezati za unutrašnji faktor. Ovaj novi kompleks zatim apsorbuju epitelne ćelije (enterociti) ileuma. Unutar ćelija, vitamin B12 se ponovo disocira i vezuje za drugi protein, transkobalamin II; novi kompleks tada može izaći iz epitelnih ćelija da se prenese u jetru.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 417 aminokiselina, a molekulska težina  45.416 Da.
Mjesto lučenja
Unutrašnji faktor luči želudac, pa je prisutan u želučanom soku kao i u sluzokoži želuca. The optimum pH for its action is approximately 7. Njegova koncentracija nije u korelaciji sa količinom HCl ili pepsina u želučanom soku, npr. unutrašnji faktor može biti prisutan čak i kada je pepsin u velikoj mjeri odsutan. Mjesto formiranja unutrašnjeg faktora varira kod različitih vrsta. Kod svinja se dobija iz pilorusa i početka duodenuma. kod ljudi je prisutan u fundusu i tijelu želuca.
Ograničena količina normalnog ljudskog želučanog unutrašnjeg faktora ograničava normalnu efikasnu apsorpciju B12 na oko 2 μg po obroku, što je nominalno adekvatan unos B12.
Insuficijencija
U opakoj anemiji, koja je obično autoimunska bolest, autoantitijela usmjerena protiv intrinzičnog faktora ili samih parijetalnih ćelija dovode do nedostatka unutrašnjeg faktora, malapsorpcije vitamina B 12 i kasnija megaloblastna anemija. Atrofijski gastritis također može uzrokovati nedostatak unutrašnjeg faktora i anemiju, oštećenjem parijetalnih ćelija zida želuca. Egzokrina pankreasna insuficijencija može ometati normalnu disocijaciju vitamina B12 od njegovih vezujućih proteina u tankom crijevu, sprječavajući apsorpciju preko kompleksa unutrašnjeg faktora.
Mutacije u "GIF" genu odgovorne su za rijetku nasljednu bolest zvanu "nedostatak unutrašnjeg faktora" što rezultira malapsorpcijom vitamina B12.
Tretman
Za liječenje perniciozne anemije, u većini zemalja, koriste se intramuskularne injekcije vitamina B12 Oralno primijenjen vitamin B12 apsorbira se bez unutrašnjeg faktora, ali na nivoima manjim od jednog procenta nego ako je prisutan intrinzični faktor. Uprkos malim apsorbovanim količinama, oralna terapija vitaminom B12 je efikasna u smanjenju simptoma perniciozne anemije. Vitamin B12 se također može davati podjezično, ali nema dokaza da je ovaj način primjene bolji od oralnog, and only Canada and Sweden routinely prescribe this route of administration.
Eveli Peterson
Eveli Peterson rođena 26. aprila 1964. u Viljandiju, Estonska Sovjetska Socijalistička Republika, SSSR (danas Estonija) je nekadašnja estonska biatlonka.
Olimpijske igre
Eveli Peterson je dva puta nastupila na Zimskim olimpijskim igrama: ZOI 1992. i ZOI 1994. Najbolji joj je rezultat bilo 27-o mjesto u utrci na 15 km na igrama u Lillehammeru 1994. godine, kada je sa 4:04.4 s i tri promašaja bila sporija od kanadske biatlonke Myriam Bédard. U štafetnim takmičenjima najbolji joj je plasman bio na ZOI 1992, kada je sa Jelenom Poljakovom-Všivcevom i Kristom Lepik osvojila deveto mjesto iza francuske štafete u sastavu: Corinne Niogret, Véronique Claudel i Anne Briand.
Svjetska prvenstva
Nastupila je na dva Svjetska prvenstva od SP 1992. do SP 1993. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo je 44-o mjesto na SP 1993. u bugarskom Borovecu u utrci na 15 km, kada je s osam promašaja i zaostatkom od 8:18.8 min bila sporija od pobjednice Petra Behle, koja je završila utrku s jednim promašajem. U ekipnim disciplinama najbolji joj je plasman bilo šesto mjesto na SP 1992. u ekipnoj utrci sa Merle Viirmaa, Kristom Lepik i Jelenom Poljakovom-Všivcevom.
Svjetski kup
Prvi nastup Eveli Peterson u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1991/92. Na prvom nastupu u njemačkom Ruhpoldingu 16. januara 1992. godine osvojila je 59-to mjesto u utrci sprinta na 15 km sa devet promašaja i zaostatkom od 11:04.4 min u odnosu na pobjednicu Uschi Disl. Najbolji rezultati su joj: 36-o mjesto 9. decembra 1993. u utrci na 15 km u sezoni 1992/93. u austrijskom Bad Gastainu; 22-o mjesto u sprintu na 7,5 km ruskom Novosibirsku, tri osma mjesta u štafeti u sezoni 1991/92. i 1992/93.. Nije pobijedila ni u jednoj utrci.
Ukupni plasman
U Svjetskom kupu nije osvajala bodove.
IC 137
IC 137 je dio galaksije i nalazi se u sazviježđu Trokut. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 28. oktobra 1889. godine.
NGC 1948
NGC 1948 (također poznat kao ESO 85-SC85) je otvoreno zvjezdano jato i emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 6. novembra 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zastava Jugoslavije
Zastava Jugoslavije bila je službena zastava jugoslavenske države od 1918. do 1992. Dizajn zastave i simbolizam izvedeni su iz Panslavenskog pokreta, koji je konačno vodio do ujedinjenja južnoslavenskih država i stvaranju ujedninjene slavenske države 1918. godine.
Dizajn i simbolizam
Zastava Jugoslavije je horizontalna trobojnica od plave (vrh), bijele (sredina) i crvene boje (dno). Dizajn i boje su zasnovane na panslavenskoj zastavi koju je usvojio Panslavenski kongres 1848, u Pragu. Prateći kraj Prvog svjetskog rata 1918, Južni Slaveni su se ujedinili u jedinstvenu unitarnu državu Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, kasnije poznata kao Jugoslavija. Monarhija je izabrala panslavenski dizajn da simbolizira novu pronađenu ujedinjenost među Južnim Slavenima. Dizajn se sastojao od jednostavne horizontalne trobojnice sa tri jednake trake od plave (vrh), bijele (sredina) i crvene (dno) boje. Prateći kraj Drugog svjetskog rata i svrgavanja monarhije 1945, nova komunistička vlada zadržala je dizajn zastave ali sa dodatkom crvene zvijezde sa žutim rubovima u njenom centru. Zastava je ostala u upotrebi sve do raspada Jugoslavije 1992.
Zastave jugoslavenskih republika
Prateći Drugi svjetski rat, Jugoslavija je postala federalna socijalistička republika, koja se sastojala od šest republika. Svaka republika je imala vlastitu zastavu i grb. Većina zastava bile su zasnovane na starim historijskih zastavama odgovarajućih jugoslavenskih konstitutivnih naroda, osim zastave SR Bosne i Hercegovine i SR Makedonije koje su dobile državnost tek nakon II svj. rata. Većina od njih su koristile pan-slavenske boje, crvenu, bijelu i plavu. Bile su sve obilježene komunističkim simbolom, crvenom zvijezdom. Kod Bosne i Hercegovine, koja je bila multietničkog karaktera, njena zastava je bila crvena pozadina sa malom zastavom SFR Jugoslavije u gornjem lijevom uglu.
Kraljevina Jugoslavija
mini|236x236piksel|Zastava [[Kraljevina Jugoslavija|Kraljevine Jugoslavije (1918–1941)]] mini|235x235piksel|Državna zastava [[Kraljevina Jugoslavija|Kraljevine Jugoslavije (1918–1941)]] Nacionalna zastava bivše Kraljevine Jugoslavije bila je plava-bijela-crvena u horizontalnom smislu nasuprot vertikalnog. Uobičajena građanska zastava bila je ista kao i historijska Panslavenska zastava koju je odobrio Panslavenski kongres u Pragu 1848. Ratna zastava Kraljevine Jugoslavije je plava-bijela-crvena sa pojednostavljenim manjim grbom: ''Na jednu trećinu dužine zastavnice će biti državni grb sa krunom. Visina grba i krune (bez kugle i križa) mora biti na pola visine zastavnice.''
Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca je uspostavljena 1. decembra 1918. i izmijenila je ime u "Kraljevina Jugoslavija" 3. oktobra 1929. Prva državna zastava je službeno usvojena 1922. Sve jugoslavenske zastave (uključujući i one prve) bile su varijacije Panslavenske zastave usvojene na Panslavenskom kongresu u Pragu 1848. Panslavenska zastava je bila ravna plavo-bijelo-crvena trobojnica u horizontalnom smislu nasuprot vertikalnog, i nacionalna zastava i civilni i državni znak tokom 1918-1943. (Kraljevina Jugoslavija) bili su upravo isti. The naval ensign during the period was the blue-white-red tricolor with the simplified lesser coat of arms of Yugoslavia.
Banovina Hrvatska
U odgovoru na zahtjeve hrvatskih političara za autonomijom Hrvatske, autonomna regija Hrvatske je kreirana unutar Kraljevine Jugoslavije, tzv. Banovina Hrvatska. Koristila je hrvatsku crvena-bijela-plava trobojnicu za svoju građansku zastavu, i njena državna zastava je sadržavala trobojnicu zajedno sa hrvatskom šahovnicom.
Drugi svjetski rat
right|thumb|242x242px|Zastava [[Demokratska Federativna Jugoslavija|Demokratske Federativne Jugoslavije tokom Drugog svjetskog rata (1943-1946)]]
Godine 1941. tokom II svj. rata, Jugoslavija je bila okupirana od Sila Osovine, te je jugoslavenska vlada pobjegla u London. Ubrzo nakon jugoslavenskog otpora, Partizani su formirani. Partizani nisu podržavali jugoslavensku vladu u bjekstvu i sprva su koristili različit broj raznih zastava sve dok konačno jedna nije usvojena. Nova zastava jugoslavenskih boja plava-bijela-crvena sa crvenom zvijezdom koja je držala centar bijelog polja, i sa dimenzijama 1:2 umjesto 2:3. Partizani su bili prihvaćeni od strane Saveznika krajem novembra 1943. (Teheranska konferencija) i ime jugoslavenske države je bilo Demokratska federalna Jugoslavija (DFJ). Stara zastava je nastavila da bude korištena od strane vlade u izgnanstvu (sve do njenog spajanja sa partizanskom vladom, NKOJ-om u 1944.), od strane diplomatskih predstavnika, i od strane zapadnih Saveznika do 1945. - dok u Jugoslaviji, verzija sa crvenom zvijezdom je bila u najvećoj upotrebi.
Socijalistička Jugoslavija
Nakon rata, godine 1945, zastava sa crvenom zvijezdom postala je službena. Dobila je svoj završni oblik povećavanjem zvijezde i dodavanjem tanke ivice žute boje oko nje. Zastava je često popraćena zajedno sa zastavama republika SFRJ i zastavama Saveza komunista Jugoslavije na službenim zgradama. Zbog ovoga, većina zgrada u bivšoj Jugoslaviji i dalje drže tri držača za zastave. Umanjena verzija zastave koristila se kao građanski znak, dok se proširena verzija koristila u Jugoslavenskom parlamentu.
Detalji konstrukcije
Poglavlje 1, Član 4, Ustav FNRJ iznio je pojedinosti zastave SFRJ. Omjer je bio 1:2 i sastojao se od zastave koja je imala plavu, bijelu i crvenu horizontalnu liniju jednake širine. U sredini zastave je bila crvena zvijezda omeđena tankom zlatno-žutom linijom. Crvena zvijezda je postavljena u centar zastave gdje se presjeci uglova sastaju. U Ustavu 1963. i 1974. godine, pojedinosti i dizajn zastave nije se mijenjao. Ostali izvori navode da je crvena zvijezda postavljena u krug koji ima dijametar od ⅔ širine zastave. Veličina zlatno-žute ivice nije definisana u Ustavu 1946. godine.
Zgrada Predsjedništva Bosne i Hercegovine
Zgrada Predsjedništva Bosne i Hercegovine nalazi se u sarajevskoj općini Centar, između važnih prometnica koje grad sijeku pravcem zapad-istok. Izgrađena je u vrijeme austrougarske uprave, kao zdanje Zemaljske vlade za BiH, a projektirao ju je arhitekt Josip Vancaš, nakon odobrenja za gradnju koje je na najvišem mjestu obezbjedio Benjámin Kállay, ministar Zajedničkog ministarstva financija.
Zgrada je nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine od 2009. godine. Odluka je donešena od 27. do 02. juna 2008. godine na sjednici Komisije u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović i Ljiljana Ševo i Tina Wik. .
Rezidencija
250px|mini|lijevo|Zgrada Predsjedništva Bosne i Hercegovine
Od završetka radova 1886. godine u zgradi djeluju ključna tijela vlasti i razne državne institucije, kako za austrougarske vlasti tako i u vrijeme kasnijih vlasti.
Od 1929. do 1941. godine u Zgradi Zemaljske vlade I je bilo sjedište Drinske banovine (dio kraljevine Jugoslavije). Od 1945. do 1963. godine, u Federativnoj Narodnoj Republici Jugoslaviji bilo je sjedište Vlade Republike Bosne i Hercegovine, a poslije 1963. godine sjedište Predsjedništva Vlade Socijalističke Republike Bosne i Hercegovine i Izvršnog vijeća Skupštine Bosne i Hercegovine.
Konstituisanjem Predsjedništva Bosne i Hercegovine, u oktobru 1996. godine, nastavljen je kontinuitet boravka članova kolektivnog šefa države u ovoj zgradi. U zgradi se nalaze: Ustavni sud BiH, Ministarstvo vanjske trgovine i ekonomskih odnosa BiH, Arhiva BiH, Uprava za geodetske poslove i imovinsko - pravne poslove BiH, predsjednik i potpredsjednici Federacije BiH, Federalna uprava za geodetske i imovinsko-pravne poslove, Arhiva Federacije BiH, Službe za zajedničke poslove organa i tijela Federacije BiH.
Nekoliko puta je dograđivana i restaurirana, zadnji put poslije rata 1992-95. godine.
Opis
Zgrada predstavlja najizrazitiji primjer neorenesanse u BiH koji je nastao po uzoru na firentinske palače XV vijeka (Palata Pitti, Palazo Ruccelai). Od njih su preuzeti rustika, stepenovane jačine po etažama, kao i podjela fasade vijencima i prozorima.
George Town (Kajmanska ostrva)
George Town je glavni i najveći grad Kajmanskih ostrva u Karipskom moru. Ima oko 21.000 stanovnika po procjenama iz 1999. godine. Nalazi se na ostrvu Veliki Kajman.
Justin Nozuka
Justin Nozuka (rođen 29. septembra, 1988) jest japansko kanadski/američki kantautor. Njegov debitantski album Holly je izdan u Evropi, Kanadi, Japanu i SAD-u. On je brat r'n'b pjevača Georgea i glumca Philipa. Ostali članovi obitelji su Christian, još jedan muzičar; Henry, plesač modernog plesa i dvije sestre, Margaret i Sandra (Sandy).
Biografija
Justin Tokimitsu Nozuka je rođen 29. septembra, 1988. u Queensu, New York City. Njegov otac je Japanac, a majka Amerikanka. On je jedno od sedmero djece u obitelji.
Nozuka je počeo pisati pjesme sa 12 godina, i jedne od prvih njegovih pjesama, koje su zauzele mjesto na njegovom albumu, "Supposed to Grow Old" i "I'm in Peace", napisao je u dobi od 15 godina.
Neprekidno napajanje
mini|Prikaz Offline UPS: Zelena linija prikazuje protok električne energije. Tipično vrijeme zaštite: 5–20 minuta.  |alt= Neprekidno napajanje ili UPS (skraćenica od eng. uninterruptible power source - što znači neprekidni izvor napajanja) je električni uređaj koji obezbjeđuje napajanje strujom uslijed nestanka struje. UPS se razlikuje od pomoćnog ili pričuvnog napjanja ili strujnih agregata u stanju pripravnosti po tome što pruža trenutnu zaštitu od nestanka struje ili kratkorajnih strujnih prekida.
UPS se obično koristi za zaštitu hardvera poput računara, podatkovnih centara, telekomunikacijske opreme ili druge električne opreme gdje neočekivani prekid napajanja može prouzrokovati ozljede, poremećaj poslovanja ili gubitak podataka. UPS-ovi se prave i za zaštitu jednog računara za koji treba oko 200 volt-ampera do ogromnih jedinica koje napajaju čitave podatkovne centre ili zgrade. Najveći svjetski UPS jest 46 MW akumulatorski električni sistem koji se nalazi u Fairbanks, Aljaska i napaja čitav grad i obližnje ruralne zajednice ukoliko nestane struje.
Tehnologije
Većina UPS uređaja ispod jednog kilovolt-ampera (1 kVA) su line-interactive ili standby, koji su inače jeftiniji u odnosu na on-line varijantu. mini|Line-interactive UPS: Zelena linija prikazuje protok električne energije. Tipično vrijeme zaštite: 5–30 minuta.  |alt= Postoje tri glavne vrste UPS baterija: Valve Regulated Lead Acid (VRLA), Flooded Cell ili VLA baterije, te litijum-ionske baterije.
Kabinet Sjedinjenih Američkih Država
Kabinet Sjedinjenih Američkih Država je tijelo koje se sastoji od potpredsjednika Sjedinjenih Američkih Država i šefova federalnih izvršnih odjela izvršnog ogranka savezne vlade Sjedinjenih Američkih Država koje se smatra glavnim savjetodavnim tijelom predsjednika Sjedinjenih Američkih Država. Predsjednik formalno nije član kabineta. Šefovi odjela, koje imenuje predsjednik, a Senat ih potvrđuje, članovi su kabineta, a vršioci dužnosti odjela također zasjedaju na sastancima kabineta bez obzira jesu li zvanično nominirani za potvrdu Senata. Predsjednik može imenovati šefove drugih agencija i članove Izvršnog ureda predsjednika koji nisu potvrđeni od strane Senata za članove kabineta na nivou kabineta.
Kabinet nema vlastite kolektivne izvršne ovlasti ili funkcije i ne treba glasati. Od 15. januara 2021. bilo je 23 člana kabineta: potpredsjednik, 15 šefova odjela (od kojih su 4 vršila dužnost) i 7 članova na nivou kabineta. Kabinet se sastaje s predsjednikom u sobi pored Ovalnog ureda.
Članovi kabineta služe po volji predsjednika, koji ih može otpustiti u bilo kojem trenutku bez odobrenja Senata, kao što je potvrdio Vrhovni sud Sjedinjenih Američkih Država u predmetu Myers v. Sjedinjene Američke Države (1926), ili smanjiti njihov status Status članstva u vladi. Predsjednik može organizirati kabinet kako smatra potrebnim, poput uspostavljanja odbora. Kao i svi savezni javni službenici, i članovi vlade podliježu opozivu od strane Zastupničkog doma i suđenju u Senatu zbog "izdaje, primanja mita ili drugih visokih zločina i prekršaja".
Ustav Sjedinjenih Američkih Država izričito ne uspostavlja kabinet. Uloga Kabineta, zaključena iz jezika Klauzule o mišljenju (član II, odjeljak 2, tačka 1) Ustava, je davanje savjeta predsjedniku. Uz to, Dvadeset peti amandman ovlašćuje potpredsjednika, zajedno s većinom šefova izvršnih odjela, da predsjednika proglasi "nesposobnim da izvršava ovlasti i dužnosti svog ureda". Šefovi izvršnih odjela su—ako imaju pravo—u predsjedničkoj liniji sukcesije.
Očni mišići
mini|desno|300px|Očni mišići Očni mišići su mišići koji pokreću očnu jabučicu. Pri tome mislimo na vanjske očne mišiće, koji su izvan očne jabučice. Postoje i unutrašnji očni mišići koji regulišu otvor zjenice, kao i mišić koji reguliše akomodaciju oka. Tri su para očnih mišića: dva pravih (lat. rectus), i jedan par kosih (lat.obliqus). Pravi mišići pokreću oko lijevo, desno, gore i dole,a kosi vrše rotaciju očiju. Pojedini pokreti oka su često kombinacija akcije više mišića. Oko se lakše pokreće u horizontalnom nego u vertikalnom smjeru radi položaja očnih mišića. Zato nam se visina predmeta često čini veća od širine. Pomoću pokreta očnih mišića možemo djelimično utvrditi udaljenost u prostoru. Zbog toga što istovremeno gledamo sa dva oka (binokularni vid) imamo osjećaj dubine i trodimenzionalnosti (stereovida).Poremećaji funkcije očnih mišića dovode do neparalelnog položaja očiju, odnosno do škiljavosti ili razrookosti (strabizam).
Kabinet Sjedinjenih Američkih Država
Savezni zakon
U 3 U.S.C. u vezi s delegiranjem ovlasti od strane predsjednika, predviđeno je da se "neće smatrati da je za bilo šta u ovome potrebno izričito odobrenje u svakom slučaju u kojem bi se za takvog službenika pretpostavljalo da u zakonu djeluje po ovlaštenju ili po nalogu predsjednika." To se odnosi direktno na šefove izvršnih odjela jer je svaki njihov ured stvoren i preciziran zakonskim zakonom (otuda i pretpostavka) i time im daje ovlaštenje da djeluju za predsjednika u okviru svojih nadležnosti bez ikakvog posebnog delegiranja.
Prema Saveznom zakonu o borbi protiv nepotizma iz 1967. godine, saveznim službenicima je zabranjeno imenovati članove uže porodice na određene vladine funkcije, uključujući one u kabinetu.
Prema Saveznom zakonu o reformi slobodnih radnih mjesta iz 1998. godine, uprava može imenovati vršioce dužnosti šefa odjela od zaposlenih u odgovarajućem odjelu. To mogu biti postojeći zaposlenici na visokom nivou u karijeri, od političkih imenovanih u odlazećoj administraciji (za nove uprave), ili ponekad od imenovanih na nižim nivoima administracije.
Opaka anemija
Opaka anemija je tip anemija usljed nedostatka vitamina B12, bolest u kojoj nema dovoljno crvenih krvnih ćelija zbog malapsorpcije vitamina B12. Malapsorpcija kod ove anemije je posljedica nedostatka ili gubitka unutrašnjeg faktora potrebnog za apsorpciju vitamina B12. Anemije se definiraju kao stanje u kojem krv ima niže od normalnog broja crvenih krvnih zrnaca ili koncentracije hemoglobina.
Simptomi i znaci
Najčešći početni simptomi su umor i slabost. Ostali znaci i simptomi anemije mogu uključivati poteškoće kao što su nedostatak daha, vrtoglavica, upaljen i crveni jezik, vrtoglavica, glavobolje, netolerancija vježbanja, hladne šake i stopala, bledo ili žuta koža, bol u grudima, nizak krvni pritisak, senzacije  igličastog bockanja i nepravilan rad srca. Probavni trakt također može biti poremećen dajući simptome koji mogu uključivati mučninu i povraćanje, žgaravicu i gubitak apetita. Oslabljene kosti također mogu dovesti do fraktura kuka. U teškim slučajevima nedostataka vitamina B12, može se manifestovati ozbiljnijim simptomima, kao što su problemi sa pamćenjem, nestabilno hodanje, loša ravnoteža, mišićna slabost, loši refleksi, nespretnost, depresija (raspoloćenje)depresija, zbunjenost, krivica i psihoza. Bez liječenja, neki od ovih problema mogu postati trajni.
Uzroci
Ljudski organizam ne može proizvesti vitamin B12 i mora se dobiti ishranom. Kada se jede hrana koja sadrži B12, vitamin se obično vezuje za proteine i oslobađaju ga proteaze koje pankreas luči u tanko crijevo. Nakon oslobađanja, većin B12 apsorbira SE u tankom crijevu (ileum), nakon vezivanja za protein poznat kao unutrašnji faktor. Unutrašnji faktor proizvode parijetalne ćelije sluzokože želuca, a unutrašnji faktor-B12-kompleks apsorbuju enterociti u ileumovim kubamskim receptorima. PA je karakteriziran nedostatkom B12 uzrokovanim odsustvom unutrašnjeg faktora. Ostali poremećaji koji mogu poremetiti apsorpciju vitamina B12 u tankom crijevu uključuju celijakiju, Crohnovu bolest i HIV. PA se može smatrati završnom fazom autoimunskog atrofijskog gastritisa, bolesti koju karakteriše atrofija želuca i prisustvo antitijela na parijetalne ćelije i unutrašnji faktor. Autoimunski atrofijski gastritis, lokaliziran je na tijelu želuca, gdje se nalaze parijetalne ćelije. Antitijela na unutrašnji faktor i parijetalne ćelije uzrokuju destrukciju oksintne želučane sluznice, u kojoj se nalaze parijetalne ćelije, što dovodi do kasnijeg gubitka sinteze unutrašnjeg faktora. Bez unutrašnjeg faktora, ileum više ne može apsorbirati B12. Atrofijski gastritis često prethodi raku želuca.