cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Izabela Klara Eugenija
Prijestolonasljednica
Godine 1568. Karlo je umro, što je Izabelu Klaru Eugeniju učinilo prijestolonasljednicom. Iste godine je bila zaručena za Rudolfa II, cara Svetog Rimskog Carstva. Međutim, 20 godina kasnije postalo je očito da se car uopće ne namjerava oženiti.
Divergencija
Osobine
Laplacijan skalarnog polja je divergencija gradijenta polja.
Izabela Klara Eugenija
Valojevsko naslijeđe
Kada je 1589. ubijen je infantin daidža, francuski kralja Henrik III. Njen otac je počeo tražiti francusku krunu za svoju kćerku, koja je bila Henrikov najbliži nasljednik po načelu kastiljske primogeniture. Međutim, zakonski nije imala nikakvo pravo na francusku krunu pošto salijski zakonik nije dozvoljavao nasljeđivanje krune ni ženskim potomcima kraljeva ni potomcima njihovih potomaka. Bez obzira na to, pošto je zakonski nasljednik bio protestantski navarski kralj Henrik III, Izabela Klara Eugenija je kao rimokatolička španska infanta bila privlačan kandidat i Pariski parlament je nju proglasio "zakonitim suverenom". Henrik se preobratio na rimokatoličanstvo i postao neosporeni kralj.
Divergencija
Osobine
Divergencija rotora bilo kojeg vektorskog polja (u tri dimenzije) je konstanta i jednaka je nuli. Ako je vektorsko polje F, sa divergencijom koja je jednaka nuli, definisano na lopti u R3, tada postoji neko vektorsko polje G na lopti sa F = rot(G). Za regione u R3 komplikovanije od lopti, ova tvrdnja bi mogla biti netačna (pogledajte članak Poincaréova lema). Stepen netačnosti istine ove tvrdnje, mjerena putem homologije lančanog kompleksa
Izabela Klara Eugenija
Valojevsko naslijeđe
Da Bretanja nije bila anektirana od strane Francuske za vrijeme vladavine njenog djeda, francuskog kralja Henrika II, Izabela Klara Eugenija bi bila naslijedila to vojvodstvo kojim nije upravljao salijski zakonik pošto je bila potomak vojvotkinje Ane preko vojvotkinje Klaudije. Filip je napao bretonske gradove na obali i osvojio nekoliko, ali su ga pobijedile pristalice navarskog kralja. Zbog toga Izabela Klara Eugenija nije nikada postala vojvotkinja Bretanje.
Mladost
lijevo|mini|Infante Izabela Klara Eugenija i Katarina Mihaela oko [[1570. godine.]] Odrasla je sa sestrom, infantom Katarinom Mihaelom, a nakon smrti majke od posljedica pobačaja odgajala ju je maćeha, Ana Austrijska. Bila je izuzetno bliska s ocem. Iako je njena maćeha rodila muškog nasljednika, budućeg kralja Filipa III, Izabela Klara Eugenija je bila jedina kojoj je Filip II dopuštao da mu pomaže u radu razvrstavajući službene dokumente i po potrebi prevodeći ih s italijanskog na španski.
Vladavina
mini|Izabela Klara Eugenija s mužem i savladarem Albertom Filip Oprezni je umro u septembru 1598. godine, četiri mjeseca nakon što je abdicirao vlast nad holandskim državama u korist kćerke i zet. Izabela Klara Eugenija i Albert su u maju 1598. godine postali vojvotkinja i vojvoda Brabanta, Limburga i Luksemburga, markgrofica i markgrof Namura, palatinski grofica i grof Burgundije, grofica i grof Artoisa, Flandrije, Hainauta. Imali su troje djece, od kojih su svi umrli u djetinjstvu:
Pošto su im sva djeca umrla u djetinjstvu, nakon Albertove smrti 1621. godine Izabela Klara Eugenija je izgubila vlast. Naslijedio ju je bratić, kastiljski kralj Filip IV. Izabela Klara Eugenija i Albert su bili izvrsni vladari, a njihova vladavina se naziva Zlatnom erom Holandije. Nakon četiri decenije rata, vojvotkinja-grofica i vojvoda-grof su stabilizirali regiju i donijeli joj mir i prosperitet. Ekonomija je cvjetala, a razvijao se i nacionalni duh, dok je par ipak uspio suzbiti anti-habsburške težnje. Kada je postalo jasno da neće imati djece i da će holandske državice naslijediti kastiljski kralj, poticali su baroknu umjetnost kao sredstvo za širenje svoje političke vizije o jedinstvenoj monarhiji na čelu s kastiljskim kraljem. Među umjetnicima koje su sponzorirali bio je i Peter Paul Rubens. Njihov dvor je postao i političko i umjetničko središte Evrope.
Guvernerstvo
Po Albertovoj smrti Filip IV je svoju tetku proglasio guvernericom njenih bivših teritorija, te je ona nastavila upravljati, ali ovaj put kao regent u bratićevo ime. Kao udovica se pridružila Franjevačkom svjetovnom redu i postala klarisa. Upravljala je holandskim državama sve do svoje smrti.
Liezen (okrug)
Okrug Liezen je politički i upravni okrug koji se nalazi u sjevernom dijelu austrijske pokrajine Štajerske.
Historija
Do 1. januara 2012. godine u okrugu su bile dvije političke ekspoziture: Bad Aussee i Gröbming. Odlukom Vlade Štajerske, se politička ekspozitura Bad Aussee ukida i upravno pripaja okrugu Liezen.
Upravna podjela
Okrug se sastojao od dva područja: Liezen i jedne okružne političke ekspoziture Gröbming.
Liezen
Područje Liezen se sastojao od 34 općine. Od toga su četiri grada i osam općina sa statusom markt. Broj stanovnika u pojedinoj općini nalazi se u zagradi. mini|800px|Općine u području Liezen
Gröbming
Politička ekspozitura Gröbming se sastoji od 17 općina. Od toga je jedan grada i tri općine sa statusom Markt. Broj stanovnika u pojedinoj općini nalazi se u zagradi.
mini|800px|Općine u području Gröbming
Od 2015.
800px|mini|Općine u okrugu Liezen nakon teritorijalne reforme 2015.
Stadion "Rote Erde"
Stadion Rote Erde (Stadion Crvena zemlja) je nogometni i atletski stadion u Dortmundu, Sjeverna Rajna-Vestfalija, kapacitet 25.000 gledalaca (od toga je 3.000 sjedećih mjesta). Služi kao domaći teren ekipe Borussia Dortmund II.
Stadion, izgrađen 1920tih, nalazi se odmah pored Signal Iduna Parka.
Pinca
180px|mini|desno|Uskršnja pinca
Pinca je tradicionalno južnoaustrijsko, slovensko i hrvatsko uskrsno pecivo od dizanog tijesta.
Historija
Uskršnja pinca potječe iz Veneta i Furlanije. Pinca (u venecijanskom dijalektu: pinsa) je tradicionalno pecivo u božićno-novogodišnjem razdoblju. Naziv vjerojatno ima isti korijen kao pita, (lepinja ili somun) i jelo pizza, ali dolazi iz korijena latinske riječi pinsere: gaziti, mijesiti, stiskati i italijanskog pinza: kliješta, makaze (slično nastanku riječi pinceta). Recept je sredinom 19. vijeka iz Furlanije prenesen u Graz preko susjedne, tada austrijske grofovije Gorica i Gradiška. Stoga se i naziva u Austriji Görzer Pinze, pa stoga Štajerska predstavlja njeno austrijsko središte.
Upotreba
Pince se proizvode samo u preduskršnje vrijeme. Kuglica tijesta reže se makazama i pinca dobija tipičan ujednačeni oblik. Obično se u tijesto dodaje maslaca, anisa i jaja, a pečena pinca se premazuje žumancem, čime dobija poseban sjaj. Na pečenu pincu se mogu dodati suhe grožđice.
Za tradicionalno posvećenje mesa na Veliku subotu posvećuje se košarica sa svježe dimljenim kobasicama, uskršnjim jajima, hrenom, uskršnjim kruhom i pincom prekrivena uskrsnim platnom. Pince se jedu kao kruh uz uskrsno meso za uskrsne blagdane. Osim toga, od starih pinca mogu se pripravljati prženice, razna jela i kolači s jabukama i slična jela u kojima se mogu upotrijebiti suhe pince.
Jacques Brel
Jacques Romain Georges Brel (Schaarbeek, Belgija, 8. april 1929 – Bobigny, Francuska, 9. oktobar 1978) bio je francuski šansonijer i glumac.
Često se uspoređuje s Rimbaudom: ista geografska pripadnost, isto naglo napuštanje umjetničke karijere u jeku slave, isti bijeg preko mora, ista prerana smrt. Brel nije samo pjevao šansone, već ih je živio cijelim bićem. Svakoj pjesmi prethodio je stvarni život, vlastito iskustvo, gorčine, traume i ljubavi, o čemu govori bez uvijanja i srama, dajući sebe publici kojoj pjeva kao svom posljednjem spasu. Bez laži i obmana, obrušava se na malograđanštinu, laž, pomanjkanje ljubavi, za kojom čezne cijelog života.
Brelova sjajna, burna i neumorna karijera traje od 1957. do 1967. kad naglo napušta scenu da bi se teško bolestan vratio u javnost tek 1977. kad, godinu dana prije smrti, snima posljednju ploču.
Biografija
Brel potječe iz građanske obitelji, otac mu je bio industrijalac te i sina zapošljava u svojoj tvornici. Jacques se 1950. ženi i iz tog braka ima tri kćeri. No, njegova žestoka pobuna protiv malograđanštine, katoličkih stega i lažnog morala tobožnjeg sređenog građanskog života buknula je vrlo rano.
Već 1953. snima prvu ploču u Bruxellesu i putuje u Pariz na poziv Jacquesa Canettija koji ju je čuo i ponudio mu da nastupi uz mladog pjevača Mouloudjija. Brel stiže u Pariz bez ikakvih sredstava okušati sreću kao pjevač i kompozitor vlastitih pjesama. Nastupa po kabaretima Trois Baudets, l`Écluse, l`Échelle de Jacob i jedva preživljava. Već u prvim njegovim šansonama opaža se sklonost moraliziranju i neki sasvim novi sadržaji kakvih još nije bilo među drugim pjevačima. Pjesme su mu od početka bile strastvene, uzbudljive i uznemirujuće.
Godine 1957. nastupa sa Zizi Jeanmaire u Alhambri, a 1958. je pozvan u slavnu Olympiju kao dodatak glavnom programu i zamjena Francisu Lemarqueu koji se razbolio. Od tada mu popularnost stalno raste i već je 1961. na vrhuncu slave i godišnje održava do 300 koncerata. Trijumfalan koncert u Bobinou 1959. (La valse a mille temps), ponovno u Olympiji 1961. (Les bourgeois), nižu se međunarodne turneje u SAD-u i SSSR-u. Dušom i tijelom pjesnik, osvaja tekstovima i scenskim nastupom; poput uragana utjelovio je u sebi sve nemire i haotični karakter 20. vijeka, koje je u njegovoj pjesmi vibriralo poput prenapregnutog motora.
Na vrhuncu iscrpljujuće petnaestogodišnje karijere 17. maja 1967. naglo napušta pozornicu javno se oprostivši od publike na svom posljednjem recitalu u malom kinu u gradiću Roubaixu. Nije htio iznevjeriti iskrenost, nije se htio ponavljati, a pogotovo ne glumiti ekstaze koje je redovito doživljavao pjevajući svoje šansone. Kao ni u svojim pjesmama, ni u životu nije podnosio laž i pretvaranje.
1630.
Godina 1630. (MDCXXX) bila je redovna godina koja počinje u utorak po gregorijanskom kalendaru odnosno redovna godina koja počinje u petak po deset dana sporijem julijanskom kalendaru.
Jacques Brel
Biografija
Okušao se zatim na filmu i potom povukao i doslovce nestao dok se nije saznalo da se nalazi na arhipelagu Marquesas. Već je bio teško bolestan. Godinu dana prije smrti vratio se u Pariz gdje od 5. septembra do kraja oktobra 1977. u najvećoj tajnosti snima svoju posljednju ploču s novim pjesmama. Imao je 17 novih naslova što je bilo previše za jednu ploču, te je pet pjesama morao izbaciti koje će se izdati posmrtno.
1630.
Događaji
thumb|lijevo|180px|Johannes Kepler je preminuo 1630.
Jacques Brel
Biografija
Pokopan je na arhipelagu Marquesas, gdje počiva i veliki francuski slikar Paul Gauguin.
1629.
Godina 1629. (MDCXXIX) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak po gregorijanskom kalendaru odnosno redovna godina koja počinje u četvrtak po deset dana sporijem julijanskom kalendaru.
thumb|lijevo|180px|Christiaan Huygens
NGC 849
NGC 849 (također poznat kao ESO 478-9 i PGC 8286) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 254 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,50 (37 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (22 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Prvi ples
Prvi ples (Osmijeh jutru) je muzička grupa nastala u Maglaju negdje u vrijeme kada su u Sarajevu bile popularne grupe "Bijelo dugme" i "Kod" (dakle oko 1975. godine).
U periodu od nekih desetak godina, grupa Prvi ples je muzički dozrijevala i stasavala u ozbiljnog interpretatora pop muzike, svirajući i pjevajući najveće hitove svjetski popularnih grupa i pjevača. Grupa Prvi ples je gajila pop pjesme, posebno one koje su se mogle pjevati višeglasno. U grupi je bilo tri do četiri prva glasa tako da je grupa mogla interpretirati pjesme koje su zahtjevale visoke standarde i umijeće za njihovo izvođenje. Grupa iza sebe ima snimljen i jedan studijski album u saradnji sa izdavačkom kućom Sarajevo Disk.
Specifična težina
Specifična težina materijala (γ) jeste težina materijala po jedinici zapremine: gdje je:
NGC 6088B
NGC 6088B (također poznat kao MCG 10-23-30 i PGC 57384) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 433 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 0,70 (88 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (38 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
1628.
Godina 1628. (MDCXXVIII) bila je prestupna godina koja počinje u subotu po gregorijanskom kalendaru odnosno prestupna godina koja počinje u utorak po deset dana sporijem julijanskom kalendaru.
Tašlihan
mini|250px|Ostaci Tašlihana Tašlihan (u prevodu kameni han) je bivši karavan-saraj koji se nalazio na mjestu sadašnje bašte hotela "Evropa" u Sarajevu. On je treći po redu izgrađeni kameni karavan-saraj u Sarajevu. Sagrađen je u periodu od 1540-1543. godine iz zaostavštine Gazi Husrev-bega, poslije njegove smrti. Dozidan je uz Gazi Husrev-begov bezistan sa njegove zapadne strane. Bio je kvadratne osnove, a njegova dužina bila je 47 metara. U svome dvorištu je imao šadrvan, na čijim je stupovima bila mala džamija. Na spratu su bile sobe za putnike. Domaći i strani trgovci imali su svoje radnje u okviru Tašlihana. Smatra se da je ovaj karavan-saraj služio više trgovini, nego prometu putnika. Požar iz 1879. godine teško je oštetio Tašlihan i učinio ga neupotrebljivim.
Arheološko područje - ostaci Tašlihana
U okviru projekta sanacije, rekonstrukcije i dogradnje hotela "Evropa", od 5. juna do 13. jula 1998. godine, obavljena su arheološka istraživanja u dijelu ljetne bašte hotela, koja su rezultirala otkrivanjem dijela temelja, te masivnih zidova hana.
Arheološko područje - ostaci Tašlihana u Sarajevu su proglašeni nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine 2007. godine.
Dolma
180px|mini|desno|Azerbejdžanska dolma s punjenom paprikom, paradajzom i patlidžanom
Dolma (vjerovatno preuzeto iz osmanlijskog turskog: دولمة dolma ) specijalitet je orijentalne kuhinje i odnosi se na povrće punjeno rižom ili nasjeckanim ili mljevenim mesom. Pridjev dolmalık u turskom jeziku, koristi se ne samo za povrće koje se puni, već i za nadjev, kao što je tradicionalna ljetna mješavina paradajza, patlidžana i paprike, koja se ili pirja ili kuha. Druga varijanta istočnjačke kuhinje su sarme – punjeni listovi. Dolme punjene rižom tradicionalno se jedu hladne, dok se one punjene mesom jedu tople.
Sarme se ponekad nazivaju dolmama u različitim kategorijama i obrnuto, iako u proizvodnom smislu to nisu. Za nadjevenu dolmu postoje slične tehnike i rituali kao i za sarmu umotanu u lišće. O njegovoj popularnosti govori irački izraz iz Dadaya u provinciji Kastamonu: kada se opisuje ženska punašnost (koja je tamo vrlo popularna), kaže se dolma gibi kadın, što znači "žena poput dolme". Drugi idiom kaže dolma parmak, što doslovno znači "prsti poput punjenog povrća", što znači debeli prsti.
Varijante
180px|mini|desno|Poštanska marka Azerbejdžana s dolmom 180px|mini|desno|Dolma
Petrovice Gornje
Petrovice Gornje su naseljeno mjesto u gradu Tuzli, Bosna i Hercegovina.
Vjekoslav Bojat
Vjekoslav Bojat, akademski slikar, karikaturista, dizajner, koji trenutno radi i živi u Podgorici, živio je dugi niz godina u Maglaju.
Vjekoslav Bojat trenutno je aktivan kao art-direktor podgoričke Pobjede, gdje se javlja veoma uspješnim fotografijama i prikazima. Vjekoslav je također učesnik čitavog niza izložbi karikatura i fotografija. Dobitnik je priznanja za originalan dizajn.
Maglajlijama će ostati u sjećanju kao autor veoma uspejlih idejnih grafičkih rješenja za proizvode tvornice Natron kao i kulturnu manifestaciju "Studentsko ljeto".
IC 1414
IC 1414 (također poznat kao MCG 1-56-5 i PGC 67763) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 386 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 0,50 (56 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (56 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Rudolf Ferdinand Spitaler 25. oktobra 1891. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Dragan Stojnić
Dragan Stojnić jedan je od najznačajnijih srpskih i jugoslavenskih šansonjera. Živio je u Sarajevu, Banjoj Luci, Skopju i Beogradu, gradovima koji su obilježili njega i njegovo muzičko stvaralaštvo, ali gdje god da je došao, u srcu je uvijek nosio pjesmu. Posebno ga se rado sjećaju starije Sarajlije, koji o Stojniću imaju samo riječi hvale, govoreći o njemu kao o velikom gospodinu i iskrenom i pravom prijatelju Sarajeva i Bosne i Hercegovine. Oduvijek je želio postati pjevač, a na sceni je proveo skoro 40 godina. Studirao je francuski jezik, da bi kasnije ipak završio Višu turističku školu.
Karijera
Njegovi počeci vežu se za čuveni sarajevski ansambl "Prijatelji", a prvi veliki uspjeh postigao je 1964. pobjedom na festivalu u Kraljevu "Mikrofon je vaš" s pjesmom "Bila je tako lijepa", tadašnjim evrovizijskim hitom, pjesmom predstavnicom Francuske 1963. Sljedeće godine također dobija prvu nagradu na festivalu u Opatiji za evergrin "Zašto dolaziš samo sa kišom". Poslije toga 1966. gostuje u pariskoj Olympiji, međunarodnom hramu muzike, a njegove su se ploče počele prodavati u ogromnim tiražima.
Najplodniji period imao je u Sarajevu, gdje je tokom 1960-ih snimio više francuskih šansona, a kroz prijevode tekstova jugoslavenska publika dobila je priliku upoznati smisao i duh francuske šansone. Osim tekstova na francuskom, koristio je i tekstove B. Stojadinovića i N. Vražalice. Uspješno je sarađivao sa sarajevskim orkestrom Esada Arnautalića, koji je bio i aranžer više njegovih pjesama. Istih godina povremeno je nastupao i na domaćim festivalima zabavne muzike (Opatijski festival, Vaš šlager sezone, Beogradsko proleće), nekoliko puta predstavljao je i Radioteleviziju Sarajevo na nacionalnim izborima za Pjesmu Evrovizije, ali, sve u svemu, ipak nije bio festivalski pjevač.
1984. počeo je sa serijom tradicionalnih solističkih koncerata povodom 8. marta u Beogradu, kojima je održavao neraskidivu vezu s publikom. Održao je mnogobrojne koncerte i nastupe širom Jugoslavije, a, zahvaljujući pjesmi, obišao je i gotovo cijeli svijet. Bio je dugogodišnji saradnik PGP RTB-a, a 1998. dobio je nagradu "Zlatni beočug" Kulturno-prosvjetne zajednice Beograda. 1991. otpjevao je gotovo cjelokupni materijal za soundtrack filma Moj brat Aleksa, koji govori o životu Alekse Šantića.
1627.
Godina 1627. (MDCXXVII) bila je redovna godina koja počinje u petak po gregorijanskom kalendaru odnosno redovna godina koja počinje u ponedjeljak po deset dana sporijem julijanskom kalendaru.
thumb|lijevo|180px|Frederik de Houtman, holandski moreplovac
NGC 1638
NGC 1638 (također poznat kao MCG 0-12-69, PGC 15824 i UGC 3133) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 152 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 1,80 (80 hiljada sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (53 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. februara 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kalcit
Kalcit je karbonatni mineral, čiji je hemijski sastav kalcij-karbonat CaCO3. U prirodi ulazi u sastav sedimentnih stijena (krečnjak), metamorfnih stijena (mermer), izgrađuje ljuske morskih organizama. Kalcit je najstabilniji polimorfni oblik kalcij-karbonata. Ostali oblici su aragonit i vaterit.
Osobine
Kristalizira u romboedarskom kristalnom sistemu. Kalcit pokazuje sposobnost birefringencije, pri talasnoj dužini svjetlosti oko 590 nm, ima sljedeća dva indeksa prelamanja 1,658 i 1,486. Kao i svi karbonati, kalcit se rastvara u kiselinama. Islandski kalcit je naziv za savršeno kristalizirani, prozirni kristal kalcita, koji se koristi za proizvodnju Nikolovih prizmi za optičke uređaje. Postoji u kao crni kalcit, koji sadrži mangan-oksid i srebro.
NGC 21
NGC 21 (također poznat kao IRAS 00082+3304, MCG 5-1-48, NGC 29, PGC 767 i UGC 100) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 219 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Andromeda. Najveći prečnik je 1,50 (96 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (45 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 20. septembra 1885. godine.
Phobos 2
Fobos (rus. Фобос), sovjetski svemirski program istraživanja Marsa i njegovog satelita Fobosa. Od dvije lansirane letjelice, samo je Fobos 2 stigao do Marsa prije nego što je i on izgubljen.
Opis
Glavni dio letjelice sastojao se od prstenaste sekcije elektronike koja je okruživala cilindrični eksperimentalni dio. Ispod ovoga nalazila su se četiri sferična spremnika napunjena hidrazinom za manevrisanje. Na njih je ugrađeno ukupno 28 potisnika (24 od 50 N i četiri od 10 N) uz dodatak potisnika na tijelu i solarnim pločama. Smjer se održavao pomoću sistema upravljanja u tri ose uz stalnu okrenutost prema Suncu.
Naučni instrumenti
Sonde Fobos su nosile nekoliko naučnih instrumenata, između ostalog: rendgenski i ultraljubičasti teleskop, neutronski spektrometar i eksperimentalni Grunt radar koji je trebao proučavati reljef Fobosa. Lender je bio opremljen rendgenskim/alfa spektrometorm koji je trebao otkriti hemijski sastav površine Fobosa, seizmometar za istraživanje strukture mjeseca i penetrator "Razrez" s temperaturnim senzorima i akcelerometar za ispitivanje fizičkih i mehaničkih svojstava površine.
NGC 4659
NGC 4659 (također poznat kao MCG 2-33-7, PGC 42913 i UGC 7915) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 22 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 1,80 (12 hiljade sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (8 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 12. aprila 1784. godine.
Bieberer Berg Stadion
Bieberer Berg Stadion je multifunkcionalni stadion u Offenbachu, Njemačka. Trenutno se najviše koristi za odigtavanje nogometnih utakmica. Stadion je izgrađen 1921. godine, ima kapacitet od 30.605 gledalaca i predstavlja domaći teren nogometnog kluba Kickers Offenbach.
NGC 4659
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Alma Čardžić
Prvi veći rezultat je postigla sa petnaest godina kada je na najjačem amaterskom festivalu "Studentsko ljeto" odnijela pobjedu. Godine 1992. nastupa na Jugoviziji s pjesmom "Ljubav će pobijediti" gdje osvaja deseto mjesto, a 1993. takmiči se na "Bosanskohercegovačkom takmičenju za pjesmu Evrovizije" gdje se plasirala na drugo mjesto s pjesmom "Svi na ulice". Godine 1994. Alma je izabrana da sa Dejanom Lazarevićem u duetu predstavlja Bosnu i Hercegovinu na "Eurosongu 1994." u Dublinu. Zauzeli su 15. mjesto sa 39 osvojenih bodova. Dvije godine kasnije izlazi njen prvi samostalni album pod nazivom "Plavo oko”. Godine 1997. po drugi puta predstavlja Bosnu i Hercegovinu na "Eurosonguu" u Irskoj s pjesmom Milića Vukašinovića "Goodbye". Iako je naziv pjesme na engleskom, tekst je na bosanskom jeziku. Zauzela je 18. mjesto sa 22 boda. Naredne godine Alma objavljuje svoj drugi samostalni album pod nazivom "Duša". Godine 2001. izlazi njen treći samostalni album pod nazivom "Malo po malo" . Na dodjeli drugog BH Oscara održanog 22. januara 2004. godine, Alma je osvojila dvije prestižne nagrade i to: "Pjevačica decenije" i "Singl godine" (za pjesmu "Dva dana").
Murau (okrug)
Do 2015.
Okrug se sastojao od ukupno 34 općine. Od toga su dva grada i pet općina sa statusom Markt. Broj stanovnika u pojedinoj općini nalazi se u zagradi.
Od 2015.
700px|centar|mini|Općine u okrugu Murau nakon teritorijalne reforme 2015.
Verhackert
180px|mini|desno|Verhackert s lukom i kruhom u Štajerskoj
Verhackert (također u Austriji: Verhackerts, Verhackertes, Verhackara) je namaz od dimljene, nasjeckane slanine, koji je uobičajen u Austriji i Sloveniji. U Sloveniji se naziva zaseka, a u austrijskoj pokrajini Koruškoj često i Sasaka. Verhackert je registriran u austrijskom Registru tradicionalne hrane.
Historija
Širenje ovog namaza u Austriji, počelo je nakon ukaza Josip II II iz 1784. kada je dozvoljeno seoskim gazdinstvima, da svoje prehrambene proizvode, vino ili mošt, mogu prodavati i ugošćavati goste u svom gazdinstvu, koje su nazvane Buschenschank. Ta se tradicija održala i do danas, jer lokali tog tipa su nisko oporezovani, ali mogu nuditi samo proizvode, koji su proizvedeni na vlastitom gospodarstvu.
Proizvodnja
Verhackert se pravi od dimljene, nasjeckane slanine, koja se sitno reže, mada se može i samljeti. Masi se dodaje sol i biber, te nakon dužeg mješanja se dodaje svinjska mast, koja se može podgrijati, da bi povezala smjesu. Nakon dvije sedmice, namaz je pripravljen sa željenom aromom. Namazu se može dodavati crveni luk i bijeli luk, rjeđe majoran i kim mada je recept zavisan od regiona u komu se namaz pripravlja. Jede se namazan, obično na crni kruh i sastavni je dio tradicionalne štajerske užine ili zakuske.
Prodaja
Ponekad se prodaje i u obliku kobasica s plastičnom kožicom, rjeđe u limenkama ili staklenkama u trgovinama mješovitom robom, mesnicama i na tržnicama.
Varijacije
Slična jela su rillettes u Francuskoj i pottsuse u Njemačkoj. U Austriji su slična jela i namazi: Kübelfleisch, Kellergatsch, Grammelschmalzbrot, koji pored klasičnih sastojaka mogu još sadržavati čvarke, veći udjel svinjske masti, mladi sir, razne vrste svježih kobasica, kiselih krastavica, majonezu i feferone.
Rododendron
Rododendron – od grčkih riječi ῥόδον / rhódon = ružičasto + δένδρον / déndron = drvo" – jest rod od 1.024 vrste drvenastih biljaka u porodici Ericaceae, bilo zimzelenih ili listopadnih, a nalazi se uglavnom u Aziji, iako je rasprostranjen i u visoravnima Apalača u Sjevernoj Americi. To je nacionalni cvijet Nepala, kao i cvijet saveznih država Zapadna Virginia i Washington u Sjedinjenim Američkim Državama te Sikkima i Uttarakhanda u Indiji. Većina vrsta ima jarko obojene cvjetove, koji cvjetaju od kasne zime do početka ljeta.
Rod Azalea sačinjavaju dva podroda rododendrona. Razlikuju se od "pravih" rododendrona po tome što imaju samo pet antera u cvijetu.
Opis
Rododendron je rod grmova i malih, a (rijetko) velikih stabala, najmanjih vrsta koje narastu 10–100 cm, a na viši je R. protistum var. giganteum, za koga je prijavljena visina od 30 m. Listovi su spiralno raspoređeni; veličina im može varirati u rasponu od 1 do 2 cm do više od 50 cm, izuzetno i 100 cm (R. sinogrande). Mogu biti i zimzeleni i listopadni. Kod nekih vrsta donja strana listova prekrivena je ljuskama (lepidote) ili dlačicama (indumentum). Neke od najpoznatijih vrsta upadljive su po brojnim grozdovima velikih cvjetova. Postoje alpske vrste sa sitnim cvjetovima i sitnim lišćem, te tropske vrste poput onih iz Sekcija (botanika) sekcije Rhododendron sekta. Vireya koje često rastu kao epifite. Vrste ovog roda mogu biti dio kompleksa žbunja u hrastovim šumama na istoku Sjeverne Amerike.
Često su podijeljeni na osnovu prisutnosti ili odsutnosti ljuskica na aksiksalnoj (pazušnoj, donjoj) površini listova (lepidote ili elepidote). Ove ljuskice, jedinstvene za podrod Rhododendro , modificirane su dlačice koje se sastoje od poligonoidne skale pričvršćene stabljikom. Rododendroni su osobeni i po tome što imaju cvasti s oskudnim (suhim) perulama, a hromosomski broj jest n = 13. Plod koji je pregrađenu kapsula, a plodnica je nadrasla (ili gotovo tako), prašnici nemaju dodataka, a aglutinat je skupljen polen.
Taksonomija
thumb|right|Rhododendron wardii var. puralbum thumb|right|Rhododendron u [[Japanu]] thumb|right|Bašta sa visokim rododendronima u [[Lynnwood (Washington)|Lynnwoodu (Washington)]] thumb|right|Šuma rododendrona u [[Nepalu]] thumb|Rhododendron (গুরাস), Sandakphu, Zapadni [[Bengal, Indija]] thumb|Rododendroni (Guras ili Buras) na Fakdingu, Nepal thumb|Azalea, Teksas Gulf Coast
Rhododendron je najveći rod u porodici Ericaceae, sa više od 1.024 vrsta, (iako se procjene razlikuju po 850-1000), uz raznovrsnu morfologiju. Prema tome, taksonomija roda bila je historijski kompleksna.
Filogenetske analize
Glavni nalaz Goetscha i njegovih kolega bio je da su sve ispitivane vrste (osim Rhododendron camtschaticum, podrod Therorhodion) formirale tri glavna kladusa, koje su označile A, B i C, s podrodovima Rhododendron i Hymenanthes u kladusima A i B koje su monofiletske grupe. Za razliku od njih, podrodov Azaleastrum i Pentanthera bili su polifiletski, dok se R. camtschatica javlja kao sestrinska svim ostalim rododendronima. Mali polifiletskii podrodovi Pentanther  i Azaleastrum podijeljeni su u dva kladusa, a etiri sekcije Pentanthera između klase B i C, s po dva, dok je "Azaleastrum" imao po jednu sekciju u svakoj od A i C.
Dakle, podrodove Azaleastrum i Pentanthera trebalo je rastaviti, a Rhododendron, Hymenanthes i Tsutsusi odgovarajuće proširiti. Pored dva odvojena roda, koja su Chamberlain (Ledum,Tsusiophyllum), Goetsch et al. uključili u Rhododendron, dodan je Menziesia (kladus C). Unatoč stupnju parafilije, podrod Rhododendron inače je bio netaknut sa svoja tri sekcije, ali su četiri druga podroda eliminirana i jedan novi stvoren, ostavljajući ukupno pet podrodova ukupno, od osam u Chamberlainovoj podjeli. Diskontinuirani podrodovi su Pentanthera, Tsutsusi,Candidastrum i Mumeazalea, dok je novi podrod stvoren podizanjem podroda Azaleastrum sekcije Choniastrum u podignut na viši rang podroda Podrod  Pentanthera  (listopadne azaleje) sa svoje četiri sekcije rastavljen je eliminiranjem dvije sekcije i redistribucijom ostala dva između postojećih podrodova u kladusima B (Hymenanthes) i C (Azaleastrum), iako je ime zadržano u odjeljku  Pentanthera  (14 vrsta) koji je premješten u podgrupu 'Hymenanthes'. Od preostale tri sekcije, monotipska „Viscidula“ je diskontinuirana prelaskom Rhododendron nipponicum u Tsutsusi (C), dok je„ Rhodora “(2 vrste) sama po sebi polifiletska i razbijena je premještanjem Rhododendron canadense  u sekciju Pentanthera (B) i Rhododendron vaseyi u sekciju 'Sciadorhodion '', koja je tada postala nova sekcija podroda "Azaleastrum" (C). Naknadna istraživanja podržala su reviziju Goetscha, iako se uglavnom usredotočila na daljnje definiranje filogenije unutar pododjeljka. U 2011.dvije vrste roda Diplarche dodane su također rodu Rhododendron, incertae sedis.
Podrodovi
Terminologija iz Sleumerovog sistema (1949) često se nalazi u starijoj literaturi, s pet podrodova i sljedeća je:
Za poređenje sistema Sleumera i Chamberlaina pogledajte Goetsch et al. (2005) Tabela 1. Ova podjela temeljila se na velikom broju onih za koje se smatralo da su ključna morfološka svojstva. Oni su uključivali položaj pupoljka cvasti (terminalni ili bočni), bilo da su lipidote ili elepidote, listopadnog lišća i da li je novo lišće dobijeno iz pazuha s prošlogodišnjih izdanaka ili s najnižim ljuskavim lišćem (Tabela 2 .). thumb|right|Listopadni Rhododendron luteum thumb|Zimzelena azaleja Rhododendron kaempferi thumb|right|Zimzelena azaleja ([[kultivar): boja listova prije listanja]] Prema kladističkoj analizi Goetsch-a i dr. (2005) ova shema je pojednostavljena, zasnovana na otkriću tri glavna [ [kladus]]a (A, B, C) kako slijedi. Podrod Azaleastrum Planch.: Zimzelene azalje, 3 sekcije, oko 120 vrsta, tip Rhododendron ovatum. Sestrinski takson
Sekcije i podsekcije
Veći podrodovi dalje se dijele na sekcije i podsekcije. Neki podrodovi sadrže samo jednu sekciju, a neke sekcije samo jednu posekciju. Ovdje je prikazana tradicijska klasifikacija, s brojem vrsta, prema Chamberlainu (1996), ali ova shema je u stalnoj reviziji. Revizije Goetscha et al. (2005) i Cravena et al. (2008), prikazana je u u obliku zagrada. Stariji rangovi poput serija (grupe vrsta) se više ne koriste, ali mogu se naći u literaturi; Američko udruženje za rododendrone i dalje koristi sličan uređaj, nazvan Alijanse.
Neko vrieme smatran je zasebnim podrodom.
Rasprosranjenje i staništa
thumb|upright|left|[[Rhododendron fallacinum, in situ na Mount Kinabalu, Borneo]] Vrste roda Rhododendron široko su rasprostranjene između geografskih širina 80° S i 20° J, a nativne biljke su na području od Sjeverne Amerike do Evrope, Rusije i Azije, te od Grenlanda do Kvinslanda, Australija i Solomonskih otoka. Centri diverziteta su Himalaji Malezija, s najvećom raznolikošću vrsta u kinesko-himalajskoj regiji, jugozapadnoj Kini i sjeveru Mjanmara, od Himachal Pradesha, Uttarakhanda, Nepala, Sikkima, Nagalanda, sjeverozapadno Yunnana, zapadno Sichuana i jugoistočno Tibeta. Druga značajna područja raznolikosti nalaze se u planinama Koreje, Japana i Tajvana. Više od 90% rododendrona (po Chamberlainu) pripadaju azijskim podrodovima Rhododendron, Hymenanthes i sekciji Tsutsusi. Od prve dvije od tih, vrste se pretežno nalaze na području Himalaja i jugozapadne Kine (sino-himalajska regija).
Oko 300 vrsta tropskih vrsta unutar rododendronske sekcije Vireya naseljava Malajski arhipelag, od njihovog pretpostavljenog jugoistočnog azijskog porijekla do Sjeverne Australije, s 55 poznatih vrsta na Borneu i 164 na Novoj Gvineji. Vrste u Novoj Gvineji su autohtone za subalpskimm vlažnim travnjacima, na oko 3.000 metara nadmorske visine u Središnjem gorju. Podrodovi Rhododendron i Hymenanthes, zajedno sa sekcijom Pentanther iz podroda Pentanthera u manjem stepenu su takođe su zastupljeni u planinskim predjelima Sjeverne Amerike i Zapadne Evroazije. Podrod Tsutsusi nalazi se u primorskim regijama Istočne Azije (Japan, Koreja, Tajvan, Istočna Kina), ali ne u Sjevernoj Americi ili Evroaziji.
Invazivne vrste
Rhododendron ponticum postao je invazivna vrsta u Irskoj i Ujedinjenom Kraljevstvu. To je unesena vrsta, koja se širi u šumskim područjima i zamjenjuje prirodne bilje naseljenike. R. ponticum je teško iskorijeniti, jer njegovo korijenje može stvoriti nove izdanke.
Insekti
Brojni insekti ili napadaju rododendrone ili će ih oportunistički napasti. Rododendronski sakupljači i razne weevil glavne su štetočine rododendrona, a mnoge gusjenice će ih poželjno pojesti. 'Rododendronske vrste, larve (gusjenice) nekih leptira i moljaca koriste kao prehrambene biljke; pogledajte: Popis Lepidoptera koje se hrane rododendronima.
Farmakologija
Neke vrste rododendrona odavno se koriste u tradicijskoj medicini. Studije na životinjama i in vitro utvrdile su moguće protivupalne i hepatoprotektivne aktivnosti koje mogu biti posljedica antioksidativnih efekata flavonoida ili drugih fenolnih jedinjenja i saponina koje biljke sadrže. Xiong et al. otkrili su da korijen biljke može smanjiti aktivnost NF-κB kod pacova.
Toksikologija
Neke vrste rododendrona otrovne su za ispašu životinja zbog toksina u polenu i nektaru zvanih sivanotoksin. Poznato je i da se ljudi razbole od jedenja meda] koji je načinjen od vvjetova rododendrona i azalea. Xenophon je opisao čudno ponašanje vojnika Grka nakon konzumiranja meda u selu okruženom vrstom Rhododendron ponticum tokom tzv. marša ''Deset hiljada“, 401. P.n.e. Izvještavali su da su vojnici Pompeja pretrpjeli smrtonosne žrtve uslijed konzumiranja meda proizvedenog od „rododendrona“ koji su namjerno ostavili Pontski Grci, Kasnije je prepoznato da med nastao iz ovih biljaka ima blago halucinogeno i laksativno djelovanje. Sumnjivi rododendroni su Rhododendron ponticum i Rhododendron luteum (ranije Azalea pontica), oba pronađena u sjevernoj Maloj Aziji. Jedanaest sličnih slučajeva dokumentovano je u Istanbulu, Turska tokom 1980-ih.
Rododendron je izrazito toksičan za konje, pri čemu neke životinje umiru u roku od nekoliko sati od gutanja biljke, mada je većina konja sklona izbjegavanju, ukoliko imaju pristup dobroj hrani. Efekti  R. ponticum  spomenuti su i u filmu iz 2009 (Sherlock Holmes predložio je način za lažno pogubljenje).
Walther Bothe
Walther Wilhelm Georg Bothe (8. januar 1891 – 8. februar 1957) bio je njemački nuklearni fizičar, koji je podijelio Nobelovu nagradu za fiziku 1954. s Maxom Bornom.
Godine 1913. pridružio se novostvorenoj Laboratoriji za radioaktivnost pri Rajh-fizičkom i tehničkom institutu (PTR), gdje je ostao do 1930. godine, posljednjih nekoliko godina kao direktor laboratorije. Služio je vojsku tokom Prvog svjetskog rata od 1914. godine, a bio je i ratni zarobljenik Rusa, koji se vratio u Njemačku 1920. godine. Po povratku u laboratorij, razvio je i primijenio metode koincidencije u proučavanju nuklearnih reakcija, Comptonovog efekta, kosmičkih zraka i dualnosti talasa i čestica zračenja, za što će dobiti Nobelovu nagradu za fiziku 1954.
1626.
Godina 1626. (MDCXXVI) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak po gregorijanskom kalendaru, odnosno redovna godina koja počinje u nedjelju po deset dana sporijem julijanskom kalendaru.
thumb|lijevo|180px|Marin Getaldić
Ernst-Abbe-Sportfeld
thumb
Ernst-Abbe-Sportfeld je sportski objekat u Jeni, Njemačka. Posvećena je dana 24. augusta 1924. godine njemačkom poduzetniku Ernstu Abbeu, po kojem je i dobio naziv 15 godina kasnije. Objekat se nalazi u južnoj Jeni, direktno na rijeci Saale. Grad Jena kupio je stadion od Ernst-Abbe-Stiftunga (Fondacija Ernst Abbe) 1991. godine.
Nogometni i atletski stadion u Ernst-Abbe-Sportfeldu predstavlja domaći teren ekipa FC Carl Zeiss Jena i TuS Jena. Ima kapacitet od preko 12.000 gledalaca, od koji je 6.572 sjedećih, te 4.020 natkrivenih sjedišta. 1997. godine zamijenjena je originalna drvena tribina iz 1924. godine (koja je mogla primiti samo 420 gledalaca) sa novom, modernom tribinom, koja je mogla primiti više gledalaca. Reflektori stadiona su montirani na četiri masivna, šuplja čelična tornja, koji su postavljena renoviranja stadiona iz 1974. i 1994. godine. Elektronski semafor instaliran je 1978. godine, te je bio prvi takve vrste u Istočnoj Njemačkoj.
Rekordna posjećenost bila je 1962. godine. Pored službenog kapaciteta od 16.000 gledalaca, približno 27.500 gledalaca bilo je na stadionu za vrijeme polufinala UEFA Kupa pobjednika kupova protiv Atlético Madrida.
Pored stadiona nalaze se dodatni objekti za nogomet i atletiku, kao i za ostale sportove.
NGC 3162
NGC 3162 (također poznat kao IRAS 10107+2259, MCG 4-24-19, NGC 3575, PGC 29800 i UGC 5510) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 60 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 3,10 (54 hiljade sg) a najmanji 2,7 uglovnih minuta (47 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 12. marta 1784. godine.
Goran Panić
Goran Panić je rođen u Maglaju, završio je Akademiju likovnih umjetnosti u Sarajevu. Dugi niz godina je radio kao dizajner u Tvornici Natron, da bi nakon odlaska u Montreal počeo da radi kao dizajner u svjetski poznatoj kući za proizvodnju crtanih i animiranih filmova - Cinar, koja je stekla slavu producentskim poduhvatima "Arthur" i "Caillou".
NGC 3162
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Goran Panić
Ime Gorana Panića pojavljuje se i u grupi dizajnera za poznati kanadski crtani film Spring Break (Iqaluit, Nunavut, Canada)- Rađanje proljeća. Za svoj rad u animaciji crtanog filma dobio je nagradu Emmy koja je u svijetu televizijske produkcije ravna Oskaru.
Trenutno živi i stvara u Montrealu, Kanada.
1625.
thumb|lijevo|180px|Giambattista Marino
Drvenik (Gradac)
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Drvenik je imao 420 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Drvenik je imalo 509 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Velika nagrada Italije 2019.
Velika nagrada Italije 2019. (službeno poznata kao "Formula 1 Gran Premio Heineken d'Italia 2019") je automobilska trka Formule 1 koja se održala 8. septembara 2019. na stazi Autodromo Nazionale Monza u Monci, Italija. Ovo je bila četrnaesta trka u sezoni 2019. i ujedno i 70. trka za Veliku nagradu Italije.
Prvi trening
Vremena prvih pet vozača na prvom treningu.
Drugi trening
Vremena prvih pet vozača na drugom treningu.
Treći trening
Vremena prvih pet vozača na trećem treningu.
Nigerija na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017.
Nigeriju na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017. u Londonu od 4. do 13. augusta 2017. predstavljalo je 19 sportista u 11 disciplina.
Žene
* – Prikazuje da se takmičarka takmičila u kvalifikacijama.
Istraživanje Marsa
mini|desno|300px|Sojourner svojim Alpha Proton X-ray Spectrometrom mjeri stijenu Yogi. Istraživanje Marsa vrši se već stotinama godina, počevši od izuma teleskopa 1600-tih. Znatno veća mogućnost detaljnijeg posmatranja površine planete izazvala je špekulacije o njenom sastavu, okruženju, pa čak i postojanju života i inteligentnih civilizacija. Misije koje su kasnih 1990-ih upućene na Mars dovele su do znatnog porasta znanja o njemu. Ove su misije, primarno, imale za cilj geološka, a dijelom i biološka istraživanja.
Istraživanje Marsa zauzimalo je važno mjesto u svemirskim programima SAD, SSSR-a, Evrope, Rusije, uz određene pokušaje Kine, Japana, Finske i Indije. Desetine letjelica upućivane su na planetu od 1960-ih. Neke od njih bili su lenderi, druge orbiteri, a treće roveri. Sve su ove misije imale za cilj prikupljanje podataka o historiji Marsa, ali dijelom i pripremu za eventualno upućivanje letjelica s ljudskom posadom. Ova istraživanja trebaju pomoći i u predviđanju budućnosti crvene planete, a dijelom i budućnosti Zemlje.
Zbog kompleksnih inženjerskih zahtjeva jednog međuplanetarnog leta, misije su imale visoku stopu neuspješnosti, naročito u samim počecima. U početku je otprilike dvije trećine svih misija doživjelo neuspjeh prije kompletiranja zadataka posmatranja (neke čak i prije samog polijetanja sa Zemlje). S druge strane, pojedine od njih označene su izuzetno uspješnima, naročito dvojac blizanaca rovera Spirita i Opportunityja, koji su radili još dugo nakon vremena predviđenog od strane istraživača.
U 2019. godini na površini Marsa aktivan je rover Curiosity koji je prizemljio na Mars 6. augusta 2012. godine., a 3 orbitera kruže oko Marsa i vrše određena snimanja (2001 Mars Odyssey, MAVEN i Mars Reconnaissance Orbiter), te lander InSight koji je prizemljio na Mars 26. novembra 2018. godine.
Marsov sistem
Mars je dugo bio predmet ljudske fascinacije. Rana teleskopska posmatranja otkrila su promjene u boji površine, što je u početku smatrano vegetacijskim promjenama, kao i određene linearne formacije pripisivane inteligentnom dizajnu. Ova početna nagađanja pobudila su široko interesovanje za Mars. Kasnija teleskopska posmatranja dovela su do otkrića Fobosa i Deimosa, polarnih kapa te Olympus Monsa, najveće planine u Sunčevom sistemu. Dodatna posmatranja ukazala su na to da je Mars, poput Zemlje, stjenovita planeta, formiran otprilike u isto vrijeme kao i ona, te sa samo polovinom njenog prečnika i sa znatno tanjom atmosferom. Površina mu je hladna i podsjeća na pustinju. Bitno je napomenuti da, iako ima samo 1/4 površine Zemlje, ima površinu kopna gotovo jednaku Zemljinoj, s obzirom na to da je oko 71% Zemljine površine pokriveno vodom, a tek 29% je kopno.
Količina podataka dobivenih misijama rapidno je rasla s poboljšanjem tehnologije. Npr., Mariner 4 poslao je 21 sliku 1960-ih, Mariner 9 7.329 slika u 1970-im.
Pregled
mini|Letjelica Mars 1M
Rane sovjetske misije
Program Mars 1M bio je prvi sovjetski interplanetarni program, koji se sastojao od dvije misije, Mars 1960A i Mars 1960B, lansirane u oktobru 1960. Nakon lansiranja letjelice nisu uspjele dostići ni stabilnu orbitu oko Zemlje, tako da je program završio neuspjehom. Slično su prošle i sljedeće misije Mars 1962A i Mars 1962B.
Hijatalna kila
Hijatalna kila ili latinski hernia hiatalis je protruzija ili hernijacija gornjeg dijela želuca u grudni koš kroz dijaframu.
Istraživanje Marsa
Rane sovjetske misije
Mars 1 predstavljao je prvu misiju sovjetskog programa istraživanja Marsa. Lansiran 1. novembra 1962, bio je usmjeren prema Marsu s namjerom da preleti planetu na udaljenosti od 11.000 km, načini njene fotografije i izvrši određena fizikalna mjerenja. 21. marta 1963, na udaljenosti od 106.760.000 km od Zemlje izgubljena je komunikacija s letjelicom zbog kvara na antenskom sistemu.
Hijatalna kila
Simptomi
Uključuju gastroezofagelni reflux (vraćanje želudačnog sadržaja u jednjak), bol, žgaravicu iza grudne kosti i u žličici. Mnogi pacijenti nemaju tegoba.
Istraživanje Marsa
Rane sovjetske misije
Slijedile su neuspješne misije Zond 1964A i Zond 2 (1964), te pokušaj slanja petotonskog orbitera (1969), koji je propao zbog problema s novodizajniranom raketom Proton.
Božidar Stanišić (pisac)
Aktivno sarađuje s Udruženjem/Centrom ”E. Balducci”, u čijem je izdanju objavio tri zbirke pjesama: ”Primavera a Zugliano” (1993), ”Non-Poesie” (1996) i ”Metamorfosi, di finestre” (1998). Objavio je i tri zbirke priča: ”I buchi neri di Sarajevo” (1993), ”Tre racconti” (1998) i ”Bon voyage” (2003). Sva navedena Stanišićeva djela našla su u prvom izdanju u italijanskom prevodu, a neka su prevedena na francuski, engleski, albanski i slovenski jezik. Ako izostavimo pjesme objavljene u dvojezičnoj italijanskoj ediciji, nijedna od navedenih Stanišićevih knjiga nije do sada objavljena u originalu, iako autor stvara na svom maternjem jeziku. Lik kojeg se nekadašnji maglajski učenici rado sjećaju.
Djela
Zbirke pjesama: Zbirke priča:
Istraživanje Marsa
Rane sovjetske misije
U 1970-im Sovjeti su misijom Kosmos 419 pokušali preteći planirane misije iz američkog programa Mariner. Kosmos 419 trebao je biti prvi vještački Marsov satelit, ali je i on pretrpio neuspjeh pri lansiranju 1971. Uslijedile su misije Mars 2 i Mars 3, koje su, pored toga što su bile orbiteri, nosile i lendere. Ovi su lenderi postali prvi ljudskom rukom dizajnirani objekti koji su dotakli površinu Marsa. Zbog tehničkih problema nisu uspjeli poslati povratne podatke na Zemlju.
Program "Mariner"
NASA-in Jet Propulsion Laboratory je 1964. dizajnirao dvije letjelice s namjerom da one stignu do planete. Mariner 3 pretrpio je neuspjeh, ali je njegova kopija, Mariner 4, uspješno lansiran i preletio je 7½-mjesečni put do Marsa. Letjelica je došla do planete 14. jula 1965. i uputila na Zemlju prve fotografije neke druge planete izbliza. Također je dobijeno mnogo drugih podataka: o površinskom pritisku od oko 1% zemaljskog i dnevnim temperaturama od oko 100° C. Nisu otkrivena magnetna polja niti radijacijski pojasi. Novi podaci ukazali su na potrebu redizajna budućih misija, te pokazali da su uvjeti za postojanje života na ovoj planeti mnogo nepovoljniji od onoga što se ranije mislilo.
Hijatalna kila
Riziko faktori
Sljedeći faktori mogu biti odgovorni za nastanak hijatus hernije.
Dijagnoza
mini|Velika hijatalna hernija na rendgenskom snimku označena otvorenom strelicom za razliku od sjene srca koja je označena zatvorenom strelicom. mini|desno|[[gastroskopija|Gastroskopija prikazuje hijatalnu kilu.]]
Istraživanje Marsa
Program "Mariner"
1969. lansirani su sljedeći u nizu Mariner 6 i Mariner 7. Ovog je puta došlo do problema s Marinerom 7, ali nakon što je to uspješno riješeno (dok je letjelica bila na putu), ovaj je poslao čak i više fotografija nego njegov blizanac, Mariner 6. Nakon toga upućeni su sljedeći, Mariner 8 i Mariner 9. Pošto je Mariner 8 izgubljen, druga letjelica stigla je do Marsa te, zajedno sa sovjetskim misijama Mars 2 i Mars 3, utvrdila da se odvija planetarna pješčana oluja. Dok je čekao da se oluja smiri, Mariner 9 napravio je snimke Fobosa, a po okončanju oluje snimio je slike Marsa, detaljnije nego ijedne do tada. Neke od ovih fotografija pružile su detaljnije dokaze da je tekuća voda nekad bila prisutna na površini Marsa.
Hijatalna kila
Dijagnoza
Dijagnosticira se gastroskopijom ili RTG pregledom želuca u Trendelembergovom položaju koji pokaže da li želudac ulazi u grudni koš.
Tipovi
mini|Šematski prikaz različitih tipova hijatalnih kila. . zeleno je jednjak, crveno je dijafragma, blue plavo je HIS-ov ugao. A normalna anatomija, B predstadij, C is a sliding hijatalna kila (klizeća) i D  paraezofagelni tip