cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lokalni izbori u Bosni i Hercegovini 2016 (Ilidža)
Općinsko vijeće
Na izborima za Općinsko vijeće izašlo je ukupno 28.127 glasača (44,49% od ukupnog broja), a od toga je 25.574 (90,92%) glasova bilo važećih, te 2.553 (9,08%) nevažećih. Birano je ukupno 31 član Vijeća, te su oni izabrani po broju osvojenih glasova po listama, dok je odabir predstavnika iz pojedine partije, vršen po najvećem broju glasova. Najviše glasova dobila je Stranka demokratske akcije 10.281 (40,20% od ukupnog broja važećih glasova).
Alessandro Scarlatti
Pietro Alessandro Gaspare Scarlatti (2. maja 1660 – 22. oktobra 1725) bio je italijanski barokni kompozitor, poznat posebno po operama i kamernim kantatama. Smatra se najvažnijim predstavnikom napuljske škole opere. Otac je još dvojice kompozitora, Domenica Scarlattija i Pietra Filippa Scarlattija.
Biografija
left|mini|Alessandro Scarlatti kada je bio mlad Scarlatti je rođen u Palermu (ili u Trapaniju), koji je u to vrijeme pripadao Kraljevini Siciliji. Bio je učenik Giacoma Carissimija u Rimu, a pojedini muzički historičari smatraju da je imao neke veze sa sjevernom Italijom, jer izgleda da njegovi rani radovi pokazuju utjecaj Stradelle i Legrenzija. Produkcija njegove opere Gli equivoci nel sembiante u Rimu (1679) stekla mu je podršku švedske kraljice Kristine (koja je u to vrijeme živjela u Rimu) i postao je njezin maestro di cappella. U februaru 1684. postao je maestro di cappella potkralju Napulja, možda pod utjecajem njegove sestre, operne pjevačice, koja je mogla biti ljubavnica utjecajnog napuljskog plemića. Ovdje je producirao dugu seriju opera, izuzetnih ponajviše zbog tečnosti i izražajnosti, kao i druge muzike za državne prilike.
Muzičko stvaralaštvo
thumb|desno|2o0px|Scarlatti kao mlad čovjek. Scarlattijeva muzika čini važnu poveznicu između ranobaroknih italijanskih pjevačkih stilova 17. vijeka, sa centrima u Firenci, Veneciji i Rimu, i klasične škole iz 18. vijeka. Scarlattijev stil, međutim, više je nego samo prijelazni element u zapadnjačkoj muzici. Kao i većina njegovih napuljskih kolega, on pokazuje gotovo moderno razumijevanje psihologije modulacije, a često je koristio i neprestano mijenjao dužine muzičkih fraza tako tipičnim za napolitansku školu.
Njegove rane opere - Gli equivoci nel sembiante 1679, L'honestà negli amori 1680, koje sadrže poznatu ariju "Già il sole dal Gange"; Il Pompeo 1683, koji sadrži dobro poznate arije "O cessate di piagarmi" i "Toglietemi la vita ancor", i druge do oko 1685. godine - zadržavaju starije kadence u svojim recitativima i značajnu paletu uredno izgrađenih oblika u svojim šarmantnim malim arijama, praćenih ponekad gudačkim kvartetom, tretirane pažljivo razrađivane, ponekad samo sa bassom continuom. Do 1686. godine definitivno je uspostavio oblik "italijanske uvertire" (drugo izdanje Dal male il bene ) i napustio je prizemni bas i binarni oblik arije u dvije strofe u korist ternarnog oblika ili tipa da capo. Njegove najbolje opere ovog razdoblja su La Rosaura (1690, tisak Gesellschaft für Musikforschung ) i Pirro e Demetrio (1694), u kojima se pojavljuju arije "Le Violette" i "Ben ti sta, traditor".
Od otprilike 1697. pa nadalje, njegova muzika na koju je djelomično utjecao stil Giovannija Bononcinija, a vjerojatno više i ukus potkraljevskog dvora, njegove operne arije postaju uobičajenije i predvidljivije u ritmu. U to vrijeme njegovo komponiranje je ishitreno i sirovo, ali ne bez sjaja (L'Eraclea, 1700), oboe i trube koje se često koriste, a violine često sviraju jednoglasno. Opere komponovane za Ferdinanda 'de Medicija su izgubljene; mogli bi dati povoljniju predstavu o njegovom stilu, jer njegova prepiska s princom pokazuje da su sastavljene s vrlo iskrenim nadahnućem. thumb|lijevo|350px| Scarlattijeva opera Griselda, notni zapis sa kompozitorovim potpisom Mitridate Eupatore je njegovo remek djelo, a komponovano za Veneciju 1707. godine. Sadrži muziku daleko ispred svega što je Scarlatti napisao za Napulj, kako tehnikom, tako i intelektualnom snagom. Kasnije napuljske opere (L'amor volubile e tiranno 1709; La principessa fedele 1710; Tigrane, 1714, itd.) su dopadljive i efektne, a ne duboko emotivne. Njihova instrumentacija označava veliki napredak u odnosu na prethodne radove, jer je glavna dužnost praćenja glasa bačena na gudački kvartet, čembalo je rezervirano isključivo za bučne instrumentalne ritornele. U svojoj operi Teodora (1697) pokrenuo je upotrebu orkestralnog ritornela.
Njegova posljednja grupa opera, komponirana za Rim, pokazuje dublje pjesničko osjećanje, širok i dostojanstven stil melodije, snažan dramski osjećaj, posebno u pratnji recitativaa, koje je i sam prvi upotrijebio već 1686. godine (Olimpia vendicata) i mnogo moderniji stil orkestracije, rogovi se pojavljuju prvi put i tretiraju se s upečatljivim efektom.
Pored opera, oratorijumi (Agar et Ismaele esiliati, 1684; La Maddalena, 1685; La Giuditta, 1693; Božićni oratorij, oko 1705; S. Filippo Neri, 1714; i drugi) i serenate, koje sve pokazuju sličan stil, Scarlatti je komponovao više od pet stotina kamernih kantata za solo glas. Oni predstavljaju najintelektualniju vrstu kamerne muzike iz tog razdoblja i treba žaliti što su ostali gotovo u potpunosti u rukopisu, jer je pažljivo proučavanje njih neophodno svima koji žele stvoriti adekvatnu ideju o Scarlattijevom muzičkom razvoju.
Njegovih nekoliko preostalih misa (priča o komponiranju dvjesto njih teško je vjerodostojna) i crkvena muzika općenito su relativno nevažni, osim Velike mise svete Cecilije (1721), što je jedan od prvih pokušaja stila koji je dosegnuo svoj vrhunac u velikim misama Johanna Sebastiana Bacha i Ludwiga van Beethovena. Njegova instrumentalna muzika, iako zanimljiva, neobično je zastarjela u odnosu na njegova vokalna djela.
KK Real Madrid
Real Madrid Baloncesto španski je profesionalni košarkaški klub osnovan 1931. kao ogranak višesportskog kluba Real Madrid CF. Na domaćem terenu igraju u Ligi ACB, a na međunarodnom nivou u Euroligi.
Uspješan kao nogometni klub Atletskog saveza Real Madrida, košarkaški tim Madrida je bio najuspješniji od svojih protivnika u Španiji i Evropi. Real Madrid jedini je evropski sportski klub koji je u istoj sezoni postao prvak Evrope u nogometu i košarci.
Timovi Real Madrida osvojili su rekordnih 36 titula prvaka Španije, uključujući nizove od sedam i deset uzastopnih. Osvojili su i rekordnih 28 titula Kupa Španije, rekordnih 11 titula u Euroligi, rekordna četiri Saporta kupa i rekordnih pet Interkontinentalnih kupova.
Real Madrid također ima razvojni košarkaški tim koji igra u amaterskom nivou, španskoj 4. ligi EBA, pod nazivom Real Madrid B.
Poznati igrači
Igrači koji su trenutno u timu su podebljani. Igrači koji su i dalje aktivni, ali u drugom timu, napisani su kurzivom.
Alpha Indi
Alpha Indi (α Indi, α Ind) je zvijezda u sazviježđu Indijanac. Udaljena je 98 sg. Njena faza zvjezdane evolucije nalazi se između kraja glavnog niza i početka divovske faze. Ima prividan sjaj od 3.11. Njena starost se procjenjuje na oko 1 milijardu godina. Ima radijus 12 puta veći od Sunca a njena masa je 2 puta veća. Njen tradicionalni naziv je 'Perzijac'. Ima još dva crvena patuljka, prividnog sjaja 12 odnosno 13, pa spada u višestruke zvijezde.
FK Jonava
FK Jonava je profesionalni nogometni klub iz Jonava, Litvanija. Takmiči se u Prvoj nogometnoj ligi Litvanije.
Trenutni sastav
''Posljednja izmjena: 15. 03. 2023''
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
TRO (gen)
Trofinin je protein kojim je kod ljudi kodiran genom  TRO.
Turf Moor
Turf Moor je nogometni stadion koji se nalazi u gradu Burnley, Engleska. Na njemu domaće utakmice igra nogometni klub Burnley. Kapacitet stadiona je 22.546 sjedećih mjesta.
Stadion je otvoren 17. februara 1883. godine utakmicom između Burnleya i Rawtenstall Athletica. Burnley je poražen sa 6-3. Prva utakmica Football League na ovom stadionu je odigrana 6. oktobra 1888. godine kada je Burnley dočekao ekipu Bolton Wanderersa koju je pobijedio sa 4-1.
Planetarna maglina
Planetarna maglina je astronomski objekat koja se sastoji od simetričnih oblaka međuzvjezdanog gasa i prašine. Imaju oblik prstena ili omče.
Razvoj
Kada prosječna zvijezda poput našeg Sunca počne da umire, oslobađa prilikom toga gasove. Ovaj proces počinje u nestabilnoj fazi kada se zvijezda pretvara u crvenog diva. Materija se širi brzinom i do 60 km/s. Planetarne magline ubrajaju se u emisijske magline s jakim izvorima ultraljubičastog zračenja. Zračenje dolazi od zvijezde u centru magline. Naziv planetarna maglina je uveo njemačko-britanski astronom William Herschel. Prilikom posmatranja Urana 1781 godine Herschel je zapazio prstene gasa plave boje. Sličnost Uranovih prstenova sa oblikom maglina dala im je i takav naziv.
Halvetijski tarikat
Halvetijski tarikat je jedan od dvanaest temeljnih sufijskih tarikata. Ovaj red se veže za Omera el-Halvetija iz mjesta Lahidžan. On je zaslužan za institualiziranje reda i sintezu njegovog učenja. Ovaj tarikat je jedan od najrasprostaranjenijih tarikata, te tarikat koji broji najviše ogranaka i podogranaka od svih ostalih derviških redova. Na učenje reda je dobrano uticao i Jahja eš-Širvani.
Karakteristike
Posebna odlika ovog reda je stavljanje akcenta na individualnom asketizmu (zuhd), melamijskoj tradiciji i povlačenju u osamu (halvet). Pod melamijskom tradicijom ili melametu se podrazumijava skrivanje pripadništva tesavvufskom nauku. Osoba koja praktikuje melamet skriva od drugih ljudi svoja duhovna stanja i osobine. Prema njihovom stavu robovanje Bogu ima dva osnovna principa: potrebitost za istinom i slijeđenje poslanika Muhammeda.
Ogranci
U halvetijskom tarikatu formirana su četiri glavna ogranka, koja su predstavljala početak za kasniji nastanak i širenje oko 40 ogranaka ovog tarikata. Ova četiri glavna ogranka su:
Halvetije u Bosni i Hercegovini
Tokom prve polovine 16. vijeka halvetijski tarikat je bio prisutan na prostorima Bosne i Hercegovine. Gazi Husrev-beg je 1531. godine izgradio jedan hanikah u Sarajevu za derviše ovog reda. Za samog Gazi Husrev-bega se pretpostavlja da je bio pripadnik halvetijskog reda. Mnogi bošnjaci su tokom historije pripadali halvetijskom tarikatu. Osim u Sarajevu halvetije su postojale u Višegradu, Rudom, Donjoj Tuzli, Bijeljini, Pruscu, Konjicu. U Travniku je Elči Ibrahim-paša podigao halvetijski hanikah zajedno sa medresom i bibliotekom. Posljednji šejh ovog hanikaha je bio Asim Korkut. Tekija u Blagaju koja je prvobitno podignuta kao tekija bektašijskog reda, nakon obnove u 18. vijeku prešla je pod upravu halvetija.
Također, u Pruscu je postojao halvetijski hanikah kojeg je 1612. godine podigao Hasan Kafi Pruščak, u sklopu kompleksa koji je pored tekije obuhvatao i džamiju, medresu, han, imaret, česmu i banju. Pruščak je i sahranjen zajedno sa svojom suprugom u turbe koje se nalazi između tekije i medrese. Evlija Čelebija je posjetio ovaj kompleks i zapisao da se od tri prusačke tekije najviše ističe ona Šejha Kafije, te da pripada halvetijskom tarikatu.
Dijelka
Dijelka (mađ. Vörös–puszta) je bivše naseljeno mjesto u sastavu općine Lukač, Virovitičko-podravska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Virovitica. Na popisu stanovništva 2001. godine, naselje je ukinuto i pripojeno naselju Veliko Polje.
Stanovništvo
Napomena: ''Iskazuje se od 1880. Do 1910. iskazivano kao dio naselja, a od 1931. kao naselje. Do 1900. iskazivano pod imenom Vereš. U 2001. pripojeno naselju Veliko Polje. Vidi napomenu pod Veliko Polje.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Dijelka je imalo 305 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Pečuj
Pečuj je naseljeno mjesto u općini Novi Travnik, Bosna i Hercegovina.
Popis stanovništva u Srbiji 2011 (Šid)
Po popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. u Srbiji, koji je proveden od 1. do 15. oktobra 2011, u općini Šid živjelo je ukupno 34188 stanovnika, što predstavlja 0,48% od ukupnog broja stanovnika Srbije, odnosno 10,95% od od ukupnog broja stanovnika Srijemskog okruga. Popis stanovništva provoden je na temelju Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. Godini ("Službeni glasnik RS", br. 104/09 i 24/11).
Starosna piramida
Od ukupnog broja stanovnika u općini Šid bilo je 16.788 (49,10%) muškaraca i 17.400 (50,90%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 965:1000. Prosječna starost stanovništva bila je 42,6 godina, muškaraca 40,7 godina, a žena 44,3 godina. Udio osoba starijih od 18 godina je 83,0% (28.377), kod muškaraca 82,2% (13.798), a kod žena 83,8% (14.579).
Bandsko more
mini|desno|250p|Položaj Bandskog mora unutar Jugoistočne Azije Bandsko more je more koje se nalazi unutar indonezijskih Molučkih ostrva. Povezano je sa Tihim okeanom iako je okruženo stotinama ostrva kao i Halmahera i Ceramskim morem. Dužine je oko 1000 km u pravcu istok-zapad odnosno široko oko 500 km u pravcu sjever-jug.
Ostrva
Neka od ostrva koja graniče sa ovim morem su: Sulawesi na zapadu, Buru, Ambon, Seram, Aru, Barat Daya, ostrva Tanimbar, Kai i Timor na istoku. Iako se granice mora opasne za pomorsku navigaciju, s mnogo malih stjenovitih ostrva, centralni dio mora je relativno otvoren. Grupa ostrva mora uključuje i Bandska ostrva. Jedan broj ostrva u Bandskom moru su aktivni vulkani, uključujući Gunung Api i Manuk unutar Bandskih ostrva.
Zemljotresi
Zemljotresi su česta pojava u ovom području zbog dodira tri tektonske ploče: Evroazijske, Pacifičke i Indoaustralijske ploče. Neki od najjačih zabilježenih zemljotresa u ovom moru su:
Šereg Ilova
Šereg Ilova je naseljeno mjesto u općini Prnjavor, Bosna i Hercegovina.
Stružec
mini|280px|Stružec, rijeka Lonja Stružec je naseljeno mjesto u sastavu grada Popovače, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Kutina.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Stružec je imao 687 stanovnika.
Napomena: ''U 1869. sadrži dio podataka za naselje Osekovo. Od 1910. do 1961. sadrži podatke za bivše naselje Zapolica.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Stružec je imalo 858 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
THOC2
Podjedinica THO-kompleksa jest protein koji je kod ljudi kodiran genom THOC2.
THO2 je dio kompleksa TREX (transkripcija /eksport), koji uključuje TEX1 (MIM 606929), HPR1 (MIM 606930), ALY (MIM 604171) i UAP56 (MIM 606390) (prema OMIM-u).
Kunigonda Francuska
Kunigonda Francuska (fra. Cunégonde de France) (o. 895 – nakon 930/940) bila je francuska plemkinja iz dinastije Karolinga.
Biografija
Kunigonda je rođena oko 895. godine u Francuskoj. Njena majka je bila princeza Ermentruda, kći kralja Luja II i njegove druge supruge Adelajde, gospe Pariza. Otac Kunigonde bio je muž ili ljubavnik princeze Ermentrude; njegovo ime je u potpunosti nepoznato.
Kralj Karlo Glupi je bio Kunigondin daidža, mlađi brat njene majke; on je dao spomenuti Kunigondu u jednoj povelji iz 915. godine.
Gospa Kunigonda je imala barem dvojicu supruga; bili su to Wigéric od Lotaringije i Ricwin od Verduna.
Djeca gospe Kunigonde i njenog prvog supruga su bila:
Kunigonda je drugom mužu možda rodila sina, Otona od Lorene.
Unutrašnja konverzija
Energija elektronski pobuđenog stanja predaje se vibracijskim modovima molekula. Energija pobude se pretvara u toplotu.
Primjeri
Klasičan primjer ovog procesa je fluorescencija kinin-sulfata, koji se može ugasiti upotrebom različitih halidnih soli. Pobuđena molekula može se deekscitirati povećanjem toplotne energije okolnih rastvorenih iona.
Nekoliko prirodnih molekula obavlja brzu unutrašnju konverziju. Ova sposobnost transformacije energije pobuđivanja fotona u toplotu može biti ključno svojstvo za fotozaštitu molekulama kao što je melanin. Brza unutrašnja konverzija smanjuje životni vijek pobuđenog stanja i na taj način sprječava bimolekulske reakcije. Bimolekularni prijenos elektrona uvijek proizvodi reaktivnu hemijsku vrstu, slobodne radikale. Nukleinske kiseline (tačnije pojedinačni slobodni nukleotidi, a ne oni vezani u DNK/RNK lancu) imaju izuzetno kratak vijek trajanja zbog brze unutrašnje konverzije.
I melanin i DNK imaju neke od najbržih internih stopa konverzije.
U aplikacijama koje koriste bimolekulski prijenos elektrona, unutrašnja konverzija je nepoželjna. Naprimjer, korisno je imati dugotrajna pobuđena stanja u Grätzelovoj ćeliji (solarne ćelije osjetljive na boju).
Adela Jušić
Adela Jušić je savremena vizualna umjetnica iz Bosne i Hercegovine. Rođena je 20. oktobra 1982. godine u Sarajevu. Najpoznatija je po svojoj socijalno angažovanoj umjetnosti u kojoj se bavi ratom u Bosni i Hercegovini i vidljivošću i borbom partizanskih žena tokom Drugog svjetskog rata i SFRJ Jugoslavije. Izlagala je svoje radove na više od 100 međunarodnih izložbi: Frestas - Trienal de Artes (Sao Paolo), Ženska soba (New York), umjetnička platforma Balkan Artist Guild (London), Manifesta 8. (Murcia), ISCP (New York), Videonale (Bonn), Image Counter Image (Minhen). Učestvovala je na panelima u Londonskoj školi ekonomije i političkih nauka (LSE) i Kraljevskom Univerzitetu Umjetnosti u Londonu. Adela Jušić je suosnivačica Udruženja za kulturu i umjetnost Crvena. Također je jedna od kreatorki online arhiva Antifašističke borbe žena Bosne i Hercegovine i SFRJ Jugoslavije. Adela živi i radi u Sarajevu.
Obrazovanje
Adela Jušić je pohađala Srednju školu primijenjenih umjetnosti od 1997. do 2001. godine. Diplomirala je na Akademiji likovnih umjetnosti u Sarajevu 2007. i magistrirala Ljudska prava i demokratiju u jugoistočnoj Evropi na Univerzitetu u Sarajevu i Bolonji 2013. godine. Završila je stažiranje u sklopu ERMA programa na Institutu društvenih i humanističkih nauka u Skopju, Makedoniji 2013. Učestvovala je 2016. godine na Regionalnom Političkom Forumu o marksističkoj teoriji i praksi u Jugoistočnoj Evropi - Škola za politiku i kritiku koji je organizovao Institut društvenih i humanističkih nauka iz Skopja, a Forum je održan na Ohridu u Makedoniji.
Snajperista (2007)
Ovaj kratki video predstavlja autobiografski rad. Adelin otac je bio član Armije Republike Bosne i Hercegovine u Sarajevu od početka rata. Njegov zadatak tokom opsade Sarajeva bio je da prati i 'lovi' snajperiste koji su pucali na civile kršeći ljudska prava i sporazume Ženevske konvencije. Poginuo je 3. decembra 1992. godine dok je vršio dužnost snajperiste tako što ga je drugi snajperista ubio pogodivši ga snajperskim metkom u oko. U Snajperisti umjetnica pripovijeda dijelove iz očevog rokovnika u kome je imao i listu vojnika koje je morao ubiti tokom svog služena vojske, dok crta crveni krug u kome se pojavljuje fotografija njenog oca.
Snajperista je bio prikazan na izložbi MOMENTUM "HERO MOTHER / Contemporary Art by Post Communist Women Rethinking Heroism" u Berlinu, kustosice su bile Rachell Rits Volloch i Bojana Pejić Bojana Pejić je rekla: "Sjećanje je ponovljeno u tim djelićima koji tretiraju traumu i gubitak izazvane ratom u Bosni i Hercegovini (Maja Bajević i Adela Jušić), i ovi radovi također navode da se sjećanja žena, čak i kada su vojnikinje razlikuje od sjećanja muškaraca." Alessandra Ferini, vizualna umjetnica, istraživačica i edukatorica je rekla:
''Otkrivajući kako se ratna sjećanja isprepliću sa porodičnim i sjećanjima djetinjstva, Jušić nas podsjeća na moć autobiografskog rada propitivajući historiju i sukob. Ono što poziva na propitivanja u Snajperisti jeste prikaz realnosti rata same po sebi, i pokušaj da se izađe izvan nacionalističkih, etničkih ili religijskih diskursa, koji su bili glavne teme rasprava u postratnom periodu.''
Rad Adele Jušić Snajperista je bio korišten kao dio predavanja na magistarskim studijima Likovne umjetnosti na Chelsea College of Arts, Univerziteta u Londonu kao i na Istraživačkom Centru Tate i otvorio pitanja o tome "kako lično iskustvo zauzima polje katarze u stvaranju, življenju i obnovi sjećanja." Jušićeva je svoj rad Snajperista predstavila u školi u Londonu na panelu Ekonomije "Art in Conflict" 2013. godine. Snajperista je dio imai arhiva - intermedijskog instituta za umjetnost i Transitland: Video umjetnost iz centralne i istočne Evrope. Transitland EVROPA je zajednički arhiv koji sadrži 100 videa koji odražavaju tranzicije i transformacije u postsocijalističkim zemljama centralne i istočne Evrope. Videi sadrže radove iz proteklih 20 godina, do pada Berlinskog zida do danas.
Kad ja umrem, radite šta hoćete (2011)
U ovome videu umjetnica nježno nanosi farbu na kosu njene nane koja više nije živa. U muzičkoj podlozi, Jušić na bosanskom jeziku šapuće prepričavajući priče koje joj je nana pričala o svom teškom životu. "Tada je bilo stotinu puta gore" - ispisano na videu, i "Smrt je lijepo olakšanje." Jušićeva nana je preživjela i Drugi svjetski rat i ovaj posljednji u Bosni i Hercegovini. Hana Marku je ovaj rad opisala ovako:
''Jušić šapatom svojoj nani daje glas, priča o ratu, siromaštvu, korupciji, mržnji, ali također i o ljubavi prema svojoj djeci, suprugu i susjedima. Sve obične poteškoće u njenom životu postaju intimne i neposredne. Jušićeva nana predstavlja primjer za sve nane/bake ovoga svijeta koje su svjedočile ratu, smrti i izgubljenim porodicama. Njihova mudrost je tiha i rijetko je tražena, a mi tu mudrost osjećamo ovdje dok gledamo staru ženu kojoj farbaju kosu. Jušićeva pozicija ovdje je na neki način ona oralne historičake koja putuje kroz zaboravljene priče onih koji/e su često ignorisani/e u zvaničnim historijskim narativima reprodukujući ih na najbolji mogući način.''
Kad ja umrem, radite šta hoćete je također dio imai arhiva - intermedijskog instituta za umjetnost koji sadrži 3000 umjetničkih i dokumentarnih radova od pionirske ere 1960-ih do danas.
Ja više nikada neću pričati o ratu (2011)
U ovome zajedničkom video perforamansu Adele Jušić i Lane Čmajčanin dvije umjetnice daju obećanje jedna drugoj da više nikada neće pričati o ratu ponavljajući istu rečenicu iznova i bivaju sve uznemirenije jer ne mogu pobjeći od ove teme iako o njoj ne pričaju. Matthew Webber je dao pregled ovog rada:
''Poenta je da bosanski umjetnici/ce u stvarnosti nemaju izbora. Ne samo da svakodnevni razgovori u Bosni  kontinuirano vraćaju na rat nego i svaki pokušaj da se to izbjegne biva neuspješan. Slike rata su sveobuhvatne u časopisima, dokumentarnim filmovima, umjetnosti čime je stvorena veza. Spomenite rat, i bit ćete optuženi da izigravate žrtvu. Stvorite umjetnost baziranu na nečemu drugom, reći će da to pozitivna odluka da se ignoriše masakr. Nema bježanja - ne govoriti o ratu, izostavljanjem, zapravo opet govorite o ratu.''
Rad Ja više nikada neću pričati o ratu bio je uvršten u Perpetuum Mobile kolekciju živog arhiva tokom prvog izdanja u Zagrebu, Hrvatskoj 2011. kao "integralni dio, pokušaj i izazov da se politički reartikulišu ova preklapajuća, sukobljena i obnovljena tla." Jelena Petrović članica tima kustosica je izjavila da "rad sam po sebi djeluje trigerišuće na kustose, dovodeći ga u vezu sa poslom kao i važnim prikazom u kontekstu u kojem je predstavljen publici, medijima i politici mjesta."
Ovaj rad skupa sa Snajperistom i Kad ja umrem, radite šta hoćete su bili uvršteni u Filmske mutacije: Festival nevidljivog filma, osmo izdanje 2014. godine u Zagrebu, Hrvatskoj. Selektorka Festivala, teoretičarka i umjetnica Marina Gržinić opisuje radove koji pokazuju "intenzivirani, militarizirani kolonijalizam i mašinu rata (koja reguliše nadzor, afekt i život), dodajući:
''Ovi radovi se odnose na period koji je poznat kao postdejtonska stvarnost Bosne i Hercegovine, kada je nakon potpisivanja Dejtonskog sporazuma sredinom '90-ih okončan rat u Bosni i Hercegovini (trajao je od 1992. do 1995.). Ranih '90-ih je bivša Jugoslavija bila u centru imperijalističkih ratova iniciranih od strane različitih političkih elita i njihovih paravojnih snaga i pristalica. Video radovi Adele Jušić i Lane Čmajčanin referiraju na rat u Bosni i Hercegovini i genocidnu logiku vezanu uz osvajanje teritorija i moć unutar bivšeg jugoslaovenskog prostora.''
Ja više nikada neću pričati o ratu - izložbe
Ja više nikada neću pričati o ratu je bio korišten kao naslov na izložbi u umjetničkoj galeriji Färgfabriken u sklopu globalnog projekta Pshychosis u Štokholmu 2011. godine. Kustos je bio Vladan Jeremić, a centralno pitanje izložbe postratna trauma i socio - psihološke posljedice. Na izložbi su predstavljeni radovi umjetnika i umjetnica iz Bosne i Hercegovine, Srbije, Hrvatske i Rusije, između ostalog i Adele Jušić, Marine Abramović, Igora Grubića, Živka Grozdanića Gere, Lane Čmajčanin i drugih. Ja više nikada neću pričati o ratu i Priče za laku noć, oba zajednička rada Adele Jušić i Lane Čmajčanin su također bila uvrštena u izložbu. Modifikovana izložba one originalne Iz Štokholma Ja više nikada neću pričati o ratu je također predstavljena i u Mariboru u Sloveniji u sklopu programa Maribor 2012: Evropska prijestolnica kulture u organizaciji multimedijalnog centra KIBLA. Fokus je bio na kritičkoj društvenoj analizi i i svjedočanstvima o nasilju i traumama uzrokovanih nedavnim ratom u zemljama bivše Jugoslavije.
Ride the Recoil (2013)
Rad Adele Jušić Ride the Recoil nastao je u saradnji sa Ervinom Prašljiivićem i uz tehničku podršku Ervina Prašljivića i Ognjena Šavije. Ride the Recoil je kritika videoigre: Sniper: Ghost Warrior 2 (postavljena u Sarajevu) kao komodifikacija bosanskohercegovačkog rata. Rad se sastoji od dijelova video igara, audio narativnog dijela umjetnice o tome kako izbjeći snajperistu (prema ličnim ratnim iskustvima) snimljenog preko instrukcije videoigre o uputama za ubijanje, te serije fotografija male djevojčice kako napušta kapiju. Ride the recoil je osvojio specijalnu nagradu na 54. Oktobarskom salonu. Rad je prvo bio objavljen kao dio Triple Canopy - internet kao materijal za projektne oblasti, podržan od strane Andy Warhol Fondacije za vizualne umjetnosti, Brown Fondacije Inc. u Hjustonu, Lambent fondacije za fondove -Tides Fondacija (mreža organizacija), Nacionalne donacije za umjetnost, Odjeljenje za poslove u oblasti kulture u partnerstvu sa gradskim Vijećem grada New Yorka i državno Vijeće za umjetnost New York. Johnatan Blackwood, teoretičar, pisac, kustos savremene umjetnosti je rad opisao ovako:
''Opći utisak je prilično zastrašujući dok posjetilac obrađuje višestruke praznine između ličnih uspomena i opsade te komercijalne fikcije ponuđene na prodaju od strane svjetskih korporacija. Besmislenost kompjuterizovanog ženskog glasa koji daje instrukcije igraču kako da ubija efektivnije nasuprot veoma humanizirajućih slika malog djeteta, ne može a da u gledatelju ne izazove ljutnju; to stapanje najgore ljudske patnje sa dehumanizirajućim pikseliranim okruženjem igre za desenzibilnog konzumenta; uz, u najboljem slučaju slijeganje ramena producenta igre kada se pozove na odgovornost za taj proizvod.''
Svilena košulja boje lavande (2016)
Kao glavni element performansa, umjetnica koristi transkripte sa suđenja Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslavije, memoare Biljane Plavšić, njene izjave za medije, te ostale relevantne materijale. Biljanu Plavšić, bivšu predsjednicu Republike Srpske je Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju u Hagu proglasio krivom 2001. godine za genocid, zločine protiv čovječnosti i ratne zločine tokom rata u Bosni i Hercegovini. Nakon priznanja krivice i izjave pokajanja tužitelji odbacuju optužbe za genocid i dodjeljuju joj kaznu zatvora u trajanju od 11 godina. Odslužila je dvije trećine kazne u zatvoru u Švedskoj nakon čega je puštena ranije. Tokom svog boravka u zatvoru objavila je obimne memoare u kojima je odbacila prethodno priznanje. Ideja performansa je bila pokazati kontrast u predstavljanju Biljane Plavšić, njenog lažnog pokajanja i blage zatvorske kazne koji je disproporcionalan zločinima koje je počinila. Inspiraciju za naslov rada umjetnica je pronašla u citatu istaknute književnice Slavenke Drakulić o Biljani Plavšić: bledo zelena, boja lavande, ljubičasto crvena i tamno plava su izgleda njene omiljene boje, svilena košulja ispod njene jakne čine dio uniforme.
Radovi o partizanskim ženama i Drugom svjetskom ratu
Adela Jušić je posvetila godine rada istraživanju o učešću žena u Narodnooslobodilačkoj borbi. Antifašističkom frontu žena i njihovom položaju nakon Drugog svjetskog rata. Prvi centralni dio njenog rada se odnosi na prikazivanje partizanki, njihovog učešća u NOB-u, ženske narative i njihovu usmenu historiju. Takvi radovi su Šta nam je dala naša borba? (2013), inspirisan knjigom Žene heroji (životne priče 10 žena heroina iz Drugog svjetskog rata). Drugi primjer je rad Nepoznata partizanka (2016). Nakon Drugog svjetskog rata u Jugoslaviji Partizani/ke kojima se nije znalo ime i prezime sahranjivani su tako da im je na nadgrobnim pločama pisalo Nepoznata žena partizanka ili Nepoznati partizan. Jušić je kreirala repliku takvog nadgrobnog spomenika sa riječima Nepoznata partizanka i postavila ga u parku u centru Sarajeva, u blizini drugih važnih historijskih lokacija i nasuprot zgrade u kojoj je bio zloglasni zatvor Bedevija u kome su mnoge žene antifašistkinje bile zatvorene i mučene tokom rata. Ni skoro godinu nakon što je spomenik tu stajao mediji a ni gradske vlasti nisu obraćale pažnju. Spomenik je još uvijek na istom mjestu.
Druga centralna tema njenih radova jeste odnos ekonomije i reproduktivnih uloga žena tokom socijalizma. Jušić uspoređuje učešće žena u Drugom svjetskom ratu kroz njihove masovne mobilizacije i oružane borbe, postratno učešće žena u obnavljanu države kroz njihov volonterski rad i veliki preokret u percepciji rada žena tokom 1950-ih godina kada su one bile posmatrane samo kroz uloge majki, domaćica i njegovateljica. Neki od najzapaženih radova na ovu temu jesu: Rad ljubavi, saradnja sa Andrejom Dugandžić (2014), Eto nam žena (2015), Željne smo rada i napora, saradnja sa Andrejom Dugandžić, i mnogi drugi.
Arhiv antifašističke borbe žena Bosne i Hercegovine i Jugoslavije
Adela Jušić i Andreja Dugandžić su 2015. godine pokrenule online arhiv o Antifašističkom frontu žena u Jugoslaviji i Bosni i Hercegovini. Na toj online platformi je objavljeno oko hiljadu dokumenata, fotografija, intervjua, transkripata, časopisa i knjiga, koje su Adela Jušić i Andreja Dugandžić godinama sakupljale iz raznih javnih arhiva, biblioteka i privatnih kolekcija. Arhiv je pokrenut 8. marta, na Međunarodni dan žena 2015. Arhiv je pokrenut zbog: ''Naš zadatak je očuvati i obznaniti istorijske dokaze o radu i djelovanju Antifašističkog fronta žena Bosne i Hercegovine, učešću žena u Naroodnooslobodilačkoj borbi i izgradnji socijalističke Jugoslavije. Arhiva ima za cilj motivirati naše nove borbe, na frontovima koje trebamo utvrditi, u brojnim bitkama koje trebamo izvojevati. Revolucija se dogodila. Započnimo još jednu!''
Kao dio arhiva objavljena je i predstavljena publikacija Izgubljena revolucija: AFŽ između mita i zaborava, koju čine zbirka eseja, radova i ilustracija. Zbirka sadrži poglavlje ilustracija Adele Jušić.
Lista radova
Cijela lista radova Adele Jušić može se pronaći ovdje.
Šibovska
Šibovska je naseljeno mjesto u općini Prnjavor, Bosna i Hercegovina.
FAM156A
Protein FAM156A jest protein koji je kod ljudi kodiran genom FAM156A.
Besmrtna remi partija
Besmrtna remi partija je šahovska partija odigrana 1872. u Beču između Carla Hamppea i Philippa Meitnera. Partija prikazuje u 19. vijeku često igrani romantičarski stil, u kojem se spektakularnom žrtvom materijala, pokušava matirati protivnički kralj. No, partija je ipak završena remijem.
Tzv. Bečka partija. Obično se igra 2...Sf6. Mada bi bilo bolje 3.Sf3! d6 4.d4 sa blagom prednošću bijelog. Bilo bi dobro 3...Le7, ali crni napada! (prinudno). Zanimljivi kraljev marš prednost je za bijelog. (prijeti mat na b4). (bilo bi bolje 9.d4 ed 10.Ld3). Spektakularna žrtva dame, te sprečavanje konsolidiranja sa Sc3 i Ka2, nakon čega crni ima dovoljnu kompenzaciju za materijalni gubitak. Bolje je 11.Kb5!. Nakon 11...Se7 (ili 11...b6, 12.d4 exd4, 13.Dxd4 Se7, 14.Dxc5! Ld7+, 15.Kb4 a5+, 16.Dxa5! Txa5, 17.Sf3), 12.c4! d4, 13.Kxc5 a5, 14.Da4+ Kd8, 15.Dxa5! Txa5+, 16.Kb4 Sc6+, 17.Kb3 dobija bijeli s prednošću lovca. (vodi ka remiju). Nasuprot tome, 12.Kc3? vodi ka porazu. Nakon 12...d4+, 13.Kc4 Le6+!! (13...b6? ostaje nejasno), 14.Kxc5 Sf6! [prijeti mat u 3 poteza: 15...Sd7+, 16.Kb5 c6+, 17.Ka4 Sc5# ili Sb6#] te bijeli nema šanse protiv mata: 15.Lb5+ (15.Df3? Sd7+, 16.Kb5 c6+, 17.Dxc6 bxc6+, 18.Kxc6 - mat u 5) 15...Ke7 [prijeti 16...Se4# i nakon 16.d3? nakon samo 3 poteza: 16...b6+, 17.Kc6 Ta7 zajedno sa 18...Ld7#/Ld5#], 16.Df3 c6 [prijeti 17...Sd7#], 17.Lxc6 Thc8 [prijeti ponovo 18...Sd7+, 19.Kb5 bxc6+, 20.Dxc6 mat u 5], 18.Kb6 bxc6 [prijeti mat u 4: 19...Sd7+, 20.Kb7 Tab8+!, 21.Ka6 Sc5+, 22.Kxa5 Tb5#], 19.Dxf6+ - mat u 8 (ili 19.Dxc6 - mat u 6) Prijeti 13...b6+ zajedno s matom. Svaki drugi potez vodi ka matu. Nakon 14...bxc6? bijelom se kralju ništa više ne može desiti. 17.Kxb7? vodi ka matu nakon 17...Kd7 18.Dg4+ Kd6 19.Dxg7 Thb8#
Nuklearna tehnologija
Nuklearna tehnologija koristi nuklearne reakcije atomskih jezgara. Među najznačajnije nuklearne tehnologije spadaju nuklearni reaktori, nuklearna medicina i nuklearno oružje. Također se, između ostalog, koristi i kod detektora dima i nišana.
Historija i naučna pozadina
Velika većina prirodnih fenomena na Zemlji uključuje samo gravitaciju i elektromagnetizam, a ne nuklearne reakcije. Razlog tome je što se atomska jezgro uglavnom drže odvojeno, te se odbijaju zbog pozitivnog električnog naboja.
Godine 1896. Henri Becquerel otkrio je novi fenomen, radioaktivnost, proučavajući fosforescenciju uranijumovih soli. Zajedno sa Pierreom i Mariom Curie počeo je istraživati taj fenomen. Pritom su izolirali visokoradioaktivni hemijski element radij. Otkrili su da radioaktivni materijali proizvode tri različite vrste intenzivnih prodornih zraka, koje su nazvali alfa, beta i gama zrake. Neke od ovih vrsta zračenja mogu proći kroz običnu materiju, a sve vrste su štetne u velikim količinama. Svi rani istraživači su zadobili razne opekotine nastale zračenjem, ali nisu puno marili za to.
City Ground
City Ground je nogometni stadion koji se nalazi u West Bridgfordu, regiji Nottinghama, Engleska. Smješten je na obali rijeke Trent. Na njemu domaće utakmice igra nogometni klub Nottingham Forest. Kapacitet stadiona je 30.576 sjedećih mjesta.
Na stadionu se igralo Evropsko prvenstvo u nogometu 1996. godine. Nalazi se nedaleko od stadiona Meadow Lane na kojem domaće utamice igra Notts County. City Ground je 23. najveći stadion u Engleskoj.
Nuklearna tehnologija
Historija i naučna pozadina
Također je postalo jasno da je krajnji izvor većine zemaljske energije nuklearan, bilo to kroz sunčanu radijaciju uzrokovanu zvjezdanim termonuklearnim reakcijama ili radioaktivnim raspadom uranija unutar Zemlje, glavni izvor geotermalne energije.
Nuklearna fisija
U prirodnom nuklearnom zračenju nusproizvodi su vrlo mali u odnosu na jezgra iz kojih potiču. Nuklearna fisija je proces cijepanja jezgra na približno jednake dijelove kroz oslobađanje energije i neutrona tokom tog postupka. Ako ove neutrone privuče neki drugi nestabilni nukleus, oni se opet mogu dijeliti, što rezultuje lančanom reakcijom. Prosječan broj neutrona oslobođenih po jezgru koji nastaju fisijom drugog jezgra označava se sa k. Vrijednosti k veće od 1 znače da reakcija cijepanja oslobađa više neutrona nego što apsorbuje, te se zbog toga naziva samoodrživom lančanom reakcijom. Masa dovoljno velikog fisilnog materijala prikladne konfiguracije da izazove samoodrživu lančanu reakciju naziva se kritična masa.
Kada neutron uhvati prikladna jezgra, može se odmah dogoditi fisija ili jezgro može kratko trajati u nestabilnom stanju. Ako postoji dovoljno trenutnih raspada za nastavak lančane reakcije, a masa je brzo kritična, energija će se oslobađati brzo i nekontrolisano, što obično dovodi do eksplozije. Kada je to otkriveno uoči Drugog svjetskog rata, mnoge zemlje su započele istraživati mogućnost konstruisanja atomske bombe, oružja koje bi koristilo reakcije cijepanja kako bi stvorili daleko više energije nego što je to moguće sa hemijskim eksplozivima. Projekt Manhattan, koji su vodile Sjedinjene Države uz pomoć Ujedinjenog Kraljevstva i Kanade, razvio je višestruka fisiona oružja koja su korištena protiv Japana 1945. u Hirošimi i Nagasakiju. Tokom projekta razvijeni su i prvi fisioni reaktori, iako su prvenstveno bili za proizvodnju oružja i nisu proizvodili električnu energiju.
Godine 1951. prva nuklearna fisiona elektrana proizvela je električnu struju u Eksperimentalnom-uzgajivačkom reaktoru br. 1 (EBR-1), u Arcou, Idaho, čime započinje "atomsko doba", koje karakteriše intenzivnije korištenje nuklearne energije.
Ako je masa kritična samo kad su uključeni zadržani neutroni, tada se reakcija može kontrolisati; npr. uvođenjem ili uklanjanjem apsorbera neutrona. To omogućava izgradnju nuklearnih reaktora. Brzi neutroni jezgra ne mogu se lako uhvatiti, tj. moraju se usporiti, uglavnom sudaranjem s jezgrima neutronskog moderatora, prije nego što se zarobe. Danas se ova vrsta fisije obično koristi za proizvodnju električne energije.
Nuklearna fuzija
Ako se jezgra prisile na sudar, ona mogu podleći nuklearnoj fuziji. Ovaj postupak može osloboditi ili apsorbirati energiju. Kada je rezultirajuće jezgro lakše od željeza, energija se normalno oslobađa; kada je jezgro teža od željeza, energija se općenito apsorbira. Ovaj proces fuzije događa se u zvijezdama koje energiju dobivaju iz vodika i helija. Kroz zvjezdanu nukleosintezu stvaraju lagane elemente (litij do kalcija), kao i neke teške elemente (izvan željeza i nikla, putem S-procesa). Preostali broj teških elemenata, od nikla do uranija i šire, posljedica je nukleosinteze supernove, R-procesa.
Nuklearna fuzija isprva se provodila samo u teoretskim fazama tokom Drugog svjetskog rata, kada su je naučnici sa projekta Manhattan (pod vodstvom Edwarda Tellera) istraživali kao metodu za konstruisanje bombe. Projekat je napustio fuziju nakon što se došlo do zaključka da će za detonaciju biti potrebna reakcija cijepanja. Do 1952. godine trebalo je da se aktivira prva punjena hidrogenska bomba. Fuzijske reakcije puno su energičnije po jedinici mase goriva od reakcija fisije, ali pokretanje lančane reakcije fuzije puno je teže.
Nuklearna oružja
Nuklearno oružje je eksplozivni uređaj koji svoju razornu silu dobija iz nuklearnih reakcija (fisija ili kombinacija fisija-fuzija). Obje reakcije oslobađaju ogromne količine energije iz relativno malih količina materije. Čak i mali nuklearni uređaju mogu uništiti grad eksplozijom, vatrom i zračenjem. Nuklearno oružje se smatra oružjem za masovnu destrukciju, a njegova upotreba i kontrola glavni su aspekt međunarodne politike još od njegovog nastanka.
Dizajn nuklearnog oružja složeniji je nego što možda izgleda. Oružje poput nuklearnog trebalo bi sadržavati jednu ili više potkritičnih fizibilnih masa stabilnih za primjenu, a zatim bi trebalo indukovati kritičnu masu potrebnu za detonaciju. Takođe, prilično je teško osigurati da takva lančana reakcija potroši značajniji dio goriva prije nego što se uređaj rasprsne. Nabavka potrebnog goriva je takođe teža nego što se čini, jer se dovoljno nestabilne materije za ovaj proces trenutno ne nalazi na Zemlji u odgovarajućim količinama.
Jedan izotop uranija (uranij-235) prirodno se javlja i dovoljno je nestabilan, ali se uvijek nađe pomiješan sa stabilnijim izotopom (uranom-238). Uran-238 čini više od 99% težine prirodnog uranija. Stoga se za izolovanje urana-235 mora provesti neka metoda razdvajanja izotopa koja se temelji na težini tri neutrona.
Alternativa uraniju je element plutonij koji posjeduje dovoljno nestabilan izotop da bi ovaj postupak bio upotrebljiv. Međutim, plutonij se trenutno ne pojavljuje u prirodi u dovoljnim količinama za takvu upotrebu, pa se mora proizvoditi u nuklearnom reaktoru.
Zrinj Lukački
Zrinj Lukački (mađ. Zrinj–puszta) je naseljeno mjesto u sastavu općine Lukač, Virovitičko-podravska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Virovitica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zrinj Lukački je imao 129 stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se od 1869., i to do 1921. kao dio naselja, a od 1931. kao naselje. Od 1869. do 1900. iskazivano pod imenom Zrinj, a 1910. i 1921. pod imenom Zrinska Pustara, od 1931. do 1981. pod imenom Zrin Lukački. U 1869. podaci su sadržani u naselju Budrovac Lukački.''
CCNY (gen)
Ciklin-Y je protein koji je kod ljudi kodiran genom CCNY.
IFK Norrköping
IFK Norrköping je profesionalni nogometni klub osnovan 1897. godine u Norrköpingu, Švedska. Takmiči se u ligi Allsvenskan, najvišem rangu nogometa u Švedskoj. Domaće prvenstvo je osvajao 12 puta, dok je drugoplasirani bio 9 puta. Nacionalni kup je osvojio 6 puta. Prvi nastup u evropskim takmičenjima je ostvario u sezoni 1956. - 1957. kada je u okviru Evropskog kupa igrao protiv Fiorentine. Poražen je sa ukupnih 2-1. Tradicionalne boje kluba su plava i narandžasta. Domaće utakmice igra na stadionu Östgötaporten.
Afrički kup nacija 1990.
mini|desno|260px| Ekipe učesnice i njihove pozicije na Afričkom kupu nacija 1990. Afrički kup nacija 1990. je bilo 17. kontinentalno nogometno takmičenje Afrike. Prvenstvo se odigralo u Alžiru od 2. do 16. marta 1990. godine. Na turniru je učestvovalo osam ekipa. Na kraju prvenstva Alžir je prvi put u svojoj historiji osvojio šampionsku titulu. Drugo mjesto je osvojila Nigerija a treće Zambija. Djamel Menad, reprezentativac Alžira je bio najbolji strijelac prvenstva sa četiri postignuta gola.
Svjetsko prvenstvo u šahu 1889.
Historija
Nakon pobjede nad Johannesom Zukertortom na prvom Svjetskom šahovskom prevenstvu 1886. godine, Steinitz je 1887. nastupio na simultanom turniru u Havani, gdje je ubjedljivo pobijedio lokalne šahovske majstore. Šahovski klub iz Havane mu je predložio organizaciju novog dvoboja, koji bi oni finacirali, kao i nagradu za pobjednika, a Steinitz bi mogao izabrati sebi protivnika. Steinitz je prihvatio ponudu i izabrao je za prvu odbranu naslova ruskog šahistu Mihaila Čigorina, koji je važio za najboljeg ruskog šahistu tog vremena. Čigorin je pobijedio i zgubio jedanput u Beču 1882 i dva puta ga pobijedio na turniru u Londonu 1883. godine. Ukupni odnos je bio 3:1 za Čigorina. Jedan od najboljih plasmana je Čigorina je bilo podijeljeno treće mjesto sa Simonom Winawerom na turniru u Berlinu 1881. godine, iza Josepha Blackburna i Johannesa Zukertorta.
Dvoboj dvojice šahista nazvan je i filozofskim dvobojem: Steinitz je zastupao strogo naučni pristup šahu, te tezu da je najbolji potez i kombinacija moguća samo nakon greške protivnika, dok je Čigorin vrijedio za pripadnika romantične škole šaha.
Organizacija
Organizacija prvenstva je bila povjerena Šahovskom klubu Havana, a ovo je bilo jedino prvenstvo gdje je aktuelni svjetski prvak mogao sam sebi izabrati protivnika. Mada Steinitz zbog svog stila igre nije bio omiljen u svijetu, većina je vjerovala da će Steinitz zadržati titulu. Na sportskim kladionicama je uplaćeno 52.000 dolara za Steinitzovu pobjedu, a samo 900 dolara za pobjedu Čigorina.
Pravila
Pravila su predviđala ukupno dvadeset partija, ili bi se igralo dok jedan od protivnika ne osvoji 10 bodova. Remiji se u bodovanju nisu brojali. Fond nagrada je bio samo 1.150 dolara i to je najmanja nagrada od svih svjetskih prvenstava.
Meč
Dvoboj je bio predviđen u 20 partija i počeo je 20. januara 1889. Čigorin je u početku dobro igrao i vodio sa 0:1, 1:2 i 3:4, nakon čega je Stenitz dobio tri partije uzastopno. Čigorin je stigao na 6:7, a zatim je Steinitz ponovo dobio tri uzastopne partije i nakon remija u 17-oj partiji, odbranio titulu svjetskog prvaka.
! !! width=20px| 1 !! width=20px| 2 !! width=20px| 3 !! width=20px| 4 !! width=20px| 5 !! width=20px| 6 !! width=20px| 7 !! width=20px| 8 !! width=20px| 9 !! width=20px| 10 !! width=20px| 11 !! width=20px| 12 !! width=20px| 13 !! width=20px| 14 !! width=20px| 15 !! width=20px| 16 !! width=20px| 17 !! Pob.!! Bod.
TSPYL5
5-oliki protein TSPY jest protein koji je kod ljudi kodiran genom TSPYL5.
Štivor
Štivor je naseljeno mjesto u općini Prnjavor, Bosna i Hercegovina.
Voloder
Bosna i Hercegovina:
Hrvatska:
ZRANB1
RANBP2-tip cinkovog prsta sa proteinom 1 je protein koji je kod ljudi kodiran genom ZRANB1.
IC 4838
IC 4838 (također poznat kao ESO 141-45, IRAS 19122-6142 i PGC 63002) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 201 milion sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Paun. Najveći prečnik je 1,30 (76 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (29 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 13. augusta 1901. godine.
ZRANB1
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 708 aminokiselina, a molekulska težina 80.967
IC 4838
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Theta Chamaeleontis
Theta Chamaeleontis (θ Chamaeleontis, θ Cha) je zvijezda u sazviježđu Kameleon. Ima prividan sjaj od 4.35 mag. Udaljena je 155 sg od Sunca.Ubraja se u divove. Ima spektralnu klassu K1III. Kreće se brzinom 37.6˙km/s. Njena galaktička orbita udaljena je oko 22500-24100˙sg od naše galaksije. Za približno 713000 godina približit će se našem Suncu na razdaljinu od 127˙sg. Tada će njen prividni sjaj iznositi 3.9 mag.
Prva nogometna liga Federacije Bosne i Hercegovine 2007/2008.
Prva nogometna liga Federacije Bosne i Hercegovine 2007/2008. je bila osma sezona Prve nogometne liga Federacije Bosne i Hercegovine. U ligi se takmičilo 16 klubova.
Pobjednik ove sezone je bila Zvijezda iz Gradačca, te tako ostvario plasman u Premijer ligu. Drugoplasirani je bio GOŠK Gabela sa dvadeset bodova zaostatka. Iz lige su ispali Radnički Lukavac, Igman Konjic, Gradina Srebrenik, Stanić Kreševo, Brotnjo Čitluk i Drinovci.
IC 3215
IC 3215 (također poznat kao MCG 4-29-68, PGC 40040 i UGC 7434) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 47 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 1,80 (25 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (6 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 23. marta 1903. godine.
Vršani (Prnjavor)
Vršani su naseljeno mjesto u općini Prnjavor, Bosna i Hercegovina.
IC 3215
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
FK Riteriai
Klub je osnovan 2005. godine (zvanično) w Trakai ako FK Trakai. Ime je promijenjeno 2019. godine. Tradicionalne boje su žuto i plava. Domaće utakmice igra na LFF Stadionu.
Trenutni sastav
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
FC Stumbras
FC Stumbras je bio profesionalni nogometni klub iz Kaunas, Litvanija. Tradicionalne boje su bijelo i plava.