cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Novak Đoković
Stil igre, oprema i ishrana
Nakon Đokovićevog osvajanja turnira u Montrealu, čuveni teniski trener Nick Bollettieri izjavio je da je Đoković "najkompletniji" teniser svih vremena. Ima bekhend, forhend, servis, drugi servis, kretanje, mentalnu snagu i može podjednako dobro igrati na svim podlogama. Ocjenjujući Đokovićevu sezonu 2011, Jimmy Connors je rekao da Đoković protivnicima stvara probleme igrajući "pomalo po staroj školi, udarajući lopticu ranije, hvatajući je dok je ona u usponu i udarajući je ravno". Dodao je i da mnogi top-spin udarci njegovih protivnika padaju tačno u njegovu zonu; odatle njegova sposobnost da odbranu pretvori u napad. Pat Cash je izjavio da rezultati koje je ostvario u sezoni 2011. Đokovića svrstavaju među najveće igrače u historiji. "Osjećam da je Đoković bolji nego što je to bio Federer na svom vrhuncu jer ima jaču konkurenciju", rekao je Cash.
Treneri
Prvi Đokovićev trener bila je Jelena Genčić, bivša jugoslavenska teniserka i trenerica Gorana Ivaniševića i Monike Seleš. Na njen savjet roditelji su Novaka 1999. odveli u München kod Nikole Pilića. U Pilićevoj akademiji Đoković je proveo četiri godine. Od 2005. Đokovića je trenirao Italijan Riccardo Piatti, koji je u to vrijeme bio trener i Ljubičiću. S Piattijem se razišao prije Roland Garrosa 2006. zbog Piattijeve nemogućnosti da se posveti dvojici tenisera.
Piattija je juna 2006. zamijenio Slovak Marián Vajda. Đoković je povremeno angažirao i druge trenere na privremenoj osnovi: tokom proljetne sezone turnira na tvrdoj podlozi 2007. radio je s jednim od najboljih igrača u parovima u historiji, Markom Woodfordeom, s naglaskom na voleje i igru na mreži, a od augusta 2009. do aprila 2010. sarađivao je s bivšim četvrtim teniserom svijeta, Amerikancem Toddom Martinom, koji je u tom periodu imao neuspješan pokušaj da promijeni Đokovićevu motoriku pri servisu.
Od Australian Opena 2014. do decembra 2016. trenirao ga je nekadašnji broj 1 i osvajač šest Grand Slam turnira Boris Becker.
S Vajdom se razišao u maju 2017, ali su u aprilu sljedeće godine obnovili saradnju, koja je potrajala do marta 2022, kada su objavili da se opet razilaze. Od 2019. Đoković je u svoj trenerski tim dodao i Gorana Ivaniševića.
Sponzorstva i poslovni pothvati
Đoković je zaštitno lice Telekoma Srbije, kao i njemačkog brenda FitLine (nadopuna u ishrani).
Krajem 2009. Đoković je potpisao desetogodišnji ugovor s italijanskom kompanijom Sergio Tacchini. Uradio je to nakon što je Adidas odbio produžiti ugovor s njim (umjesto Đokovića odabrali su Murrayja; ipak, Đokoviće je nastavio nositi Adidasove tenisice jer ih Sergio Tacchini ne proizvodi). Međutim, zbog Đokovićevih velikih uspjeha i dominacije u 2011. godini, italijanska kompanija nije mu mogla isplaćivati bonuse, pa je ugovor raskinut. Novi je trebao biti potpisan s Nikeom, ali na kraju je ipak odabran Uniqlo. Od 2017. Đoković nosi opremu kompanije Lacoste. Od 2011. počeo je nositi po narudžbi izrađene tenisice s bojama zastave Srbije.
Snimio je i TV-reklame za lanac supermarketa Idea (srbijanski ogranak Konzuma). U augustu 2011. postao je ambasador švicarskog proizvođača satova Audemars Piguet. Manje od mjesec dana prije toga potpisao je sponzorski ugovor s Mercedes-Benzom.
Poslovnim dijelom Đokovićeve karijere u početku su rukovodili izraelski menadžeri Amit Naor i Allon Khakshouri. U junu 2008. potpisao je ugovor s firmom CAA Sports.
Investicije
U okviru ove firme u početku su bili picerija na Kopaoniku i palačinkarnica Red Bull. Nakon što je Đoković izgradio svoje ime na profesionalnom polju, firma je otvorila još 2 tematska kafića pod imenom Novak café, jedan u Kraljevu (koji je u međuvremenu zatvoren) i jedan u Kragujevcu, kao i Novak Café & Restaurant u Novom Beogradu.
Dana 7. decembra 2007, po završetku muške i ženske teniske sezone, Family Sport organizirao je egzibicijski događaj u Beogradskoj areni pod nazivom Teniski NAJJ Srbije, koji je zamišljen kao proslava nedavnih uspjeha srbijanskih tenisera. Uz Đokovića, tu su bili i Ana Ivanović, Jelena Janković i Janko Tipsarević, a od poznatih gostiju prisustvovali su glumac Nikola Đuričko i grupa Van Gogh. Arena, koja ima 20.000 mjesta, bila je prepuna publike, u kojoj je bio i predsjednik Srbije Boris Tadić.
U februaru 2008. kompanija se dogovorila s gradskim vlastima Kragujevca o zajedničkom ulasku u posao s nekretninama u koji su bila uključena četiri hektara zemlje u vlasništvu grada, a Veliki park trebao je biti preuređen u teniski centar sa 14 terena. Skoro istovremeno, u martu iste godine kompanija je pobijedila na konkursu koji je organizirala lokalna vlast u Novom Beogradu ponudivši 11 miliona € za 3,8 hektara zemlje u blizini naselja "Dr Ivan Ribar", s ambicioznim planom da se i tu izgradi još jedan teniski centar, uz već planirani u Kragujevcu.
Tokom augusta 2008. kompanija je u Novom Beogradu otvorila Novak Shop, prodavnicu sportske opreme posvećenu Novaku. Nakon što je Đoković na početku sezone 2009. prešao s Wilsonovih na Headove rekete, Family Sport postao je službeni uvoznik i distributer Headove opreme za Srbiju.
Do 2009, unatoč uvjeravanjima i Family Sporta i Veroljuba Stevanovića (gradonačelnika Kragujevca) da će stvari ići prema planu, posao u Kragujevcu je obustavljen i kompanija je prebacila fokus na Beograd jer je uspjela otkupiti ATP-turnir dotad poznat kao Dutch Open i dovesti ga u Srbiju pod imenom Serbia Open. Međutim, pošto radovi nisu počeli ni u Novom Beogradu ni u Velikom parku u Kragujevcu, morala se pronaći nova lokacija za turnir. Uz pomoć beogradskih gradskih vlasti, inauguralno izdanje turnira održano je u maju 2009. na terenima "Milan Gale Muškatirović", koji su u vlasništvu grada, a nalaze se na atraktivnoj lokaciji u Dorćolu, okruženi Kalemegdanskim parkom, Beogradskom tvrđavom i ušćem Save u Dunav. Za potrebe turnira obnovljeni su postojeći tereni, a napravljene su i privremene tribine kao dodatak na izgradnju niske zgrade uz glavni teren. Kasnije u 2009. godini u toj zgradi otvoreni su "Novak Café & Restaurant" (drugi u Beogradu), teretana i spa-centar. Za buduća izdanja turnira obnovljeni teniski kompleks preimenovan je u Teniski centar "Novak". 2010. godine Novak Shop je s originalne lokacije premješten u ovaj centar.
Pred početak sezone 2010, kad je Đoković potpisao ugovor sa Sergiom Tacchinijem nakon što ga je Adidas "otpustio", u uvjete ugovora s italijanskom kompanijom u kineskom vlasništvu uključena je i stavka po kojoj je Family Sport postao službeni distributer Sergia Tacchinija za jugoistočnu Evropu.
U februaru 2010, gotovo dvije godine nakon kupovine zemljišta u Novom Beogradu, kompanija je objavila detaljne planove za teniski centar, u koji će biti uključeni hotel, restorani i prodajni prostor. Nakon ove objave pojavile su se špekulacije da se Family Sport želi povući iz posla u Kragujevcu. Mjesec kasnije glasine su se pokazale tačnima kad je kompanija objavila povlačenje zbog "neargumentovanih i perfidnih napada od strane političkih stranaka". U jesen 2010. kompanija je još jednom potvrdila namjeru da u Novom Beogradu izgradi teniski centar svjetske klase.
Dana 4. jula 2011, dan nakon Đokovićevog osvajanja Wimbledona, Family Sport organizirao je doček ispred zgrade Narodne skupštine, na kojem se okupilo više od 80.000 ljudi. Ovaj događaj ponuđen je kao TV-paket srbijanskim televizijama i prenošen je u udarnom terminu u cijeloj Srbiji na Prvoj srpskoj televiziji, koja je otkupila prava na prijenos. Na ovom događaju nastupili su, između ostalih, i Električni orgazam, Tap 011, Miroslav Ilić i Vlado Georgiev.
Po sezonama
Nakon US Opena 2022.
Statistika karijere
Đoković je jedan od samo četvorice tenisera koji su triput pobijedili Federera u jednoj kalendarskoj godini (ostala trojica su Nalbandian, Murray i Nadal) i jedan od samo dvojice koji su pobijedili i Federera i Nadala u uzastopnim mečevima na Grand Slam turniru (drugi je Del Potro). Također je najmlađi teniser u Open Eri koji je zaredom pobijedio tri prvoplasirana igrača s ATP-liste; to je ostvario kad je 2007. na Rogers Cupu pobijedio Roddicka (br. 3), Nadala (br. 2) i Federera (br. 1). Jedan je od samo dvojice tenisera koji je više od jednog puta porazio Federera u polufinalu ili finalu nekog Grand Slam turnira, kao i u polufinalu ili finalu na uzastopnim turnirima (drugi je Nadal). Jedini je igrač koji je pobijedio Federera i Nadala na istom turniru u tri navrata (Montreal 2007, Indian Wells 2011, US Open 2011).
Bio je finalist US Opena 2007, 2010, 2012, 2013. i 2016 (poražen od Federera, Nadala dvaput, Murrayja i Wawrinke), Roland Garrosa 2012, 2014. i 2015 (dva poraza od Nadala i jedan od Wawrinke), a osvajač je bronzane medalje za Srbiju na OI u Pekingu 2008. Osvojio je Masters Cup 2008, 2012, 2013, 2014, 2015. i 2022, a ima i 38 titula iz serije Masters 1000 (od toga šest u 2015. godini, što je rekord ). Godine 2010. vodio je Srbiju do osvajanja Davis Cupa. Od 2007. do 2010. završavao je godinu na trećem mjestu ATP-liste.
Od finala Davis Cupa 2010. do polufinala Roland Garrosa 2011. imao je niz od 43 uzastopne pobjede; veći niz imaju samo Guillermo Vilas (46 pobjeda 1977) i Ivan Lendl (44 pobjede 1981/82). To uključuje titule na Australian Openu, u Dubaiju, Indian Wellsu, Miamiju, Beogradu, Madridu i Rimu. Dobio je 41 uzastopni meč od početka 2011. do polufinala Roland Garrosa te godine. Bolji start godine imao je samo McEnroe 1984 (42 pobjede).
Orden svetog Save
U Beogradu je 28. aprila 2011. patrijarh srpski Irinej uručio Đokoviću Orden svetog Save prvog reda, najviše odlikovanje Srpske pravoslavne crkve. SPC je obrazložila da je nagrada uručena zbog pokazane ljubavi prema crkvi, pružanju pomoći srpskom narodu, crkvama i manastirima Srpske pravoslavne crkve
Van terena
Đoković je bio specijalni gost na Eurosongu 2008. koji je održan u Beogradu. U prvoj polufinalnoj večeri, zajedno s voditeljem programa, Željkom Joksimovićem, otpjevao je pjesmu o Beogradu. Bacio je veliku tenisku lopticu u publiku, što je označilo početak glasanja. Gostovao je i na ceremoniji zatvaranja Univerzijade 2009. u Beogradu.
Otkad je 2009. ponovo uvedena dodjela Oskara popularnosti, Đoković je oba puta osvajao nagradu za najpopularnijeg muškog sportista Srbije.
Pojavljuje se u spotu za pjesmu "Hello" DJ-eva Martina Solveiga i Dragonettea, u kojem Solveig i Bob Sinclar na stadionu Roland Garrosa igraju teniski meč. Nakon što sudija dosudi jedan aut, Đoković demonstrativno ulazi u meč i uvjerava ga u suprotno.
Od augusta 2011. nacionalni je ambasador UNICEF-a za Srbiju.
Turci
Turci su turkijski narod, zapravo njegova posebna grupa, sa oko 70 miliona pripadnika, koji žive raspoređeni na dva kontinenta. Najveći dio ih živi u Maloj Aziji (Turska sa oko 58 miliona), na Balkanu, i to u: Bugarskoj (747.000), Grčkoj (130.000), Makedoniji (81.000), Rumuniji (150.000), te nepoznat broj u zemljama nasljednicama bivše Jugoslavije, kao i na Kipru (265,000). Veći dio Turaka živi u Iraku (200.000 do 300.000), Siriji (100.000) kao i u dijelu zemalja Azije, gdje se zovu Turkmeni. Više od pet miliona Turaka žive u Zapadnoj Evropi, od čega samo 2,8 miliona u Njemačkoj.
Turci su sunitski muslimani. Prvi se put spominju u 6. vijeku, a potomci su turskih naroda, koji su u 11. vijeku prodrli u Anatoliju, mješajući se postupno sa ostalim narodima u tom dijelu svijeta: Grcima na zapadu, Armencima i Kurdima na istoku, te Gruzijcima na sjeveroistoku, a dijelom i sa Slavenima na jugoistoku Evrope.
Današnja Turska poznaje ne samo Turke kao svoje državljane: ona se isto tako diči svojom jakom dijasporom, ali i "etničkim Turcima" (Turcima u etničkom smislu), koji su ustvari regionalna manjina.
Turski narod (Turski: Türk milleti), također poznat kao "Turci" (Türkler), su definirani uglavnom kao građani Republike Turske. kao: "bilo koja koja osoba u Republici Turskoj; bez obzira na njegovu/njenu vjeru ili rasno/etničko porijeklo; ko govori turskim jezikom, odrasta u turskoj kulturi i usvaja turski ideal, jest Turčin." Ovaj ideal dolazi iz uvjerenja Mustafe Kemala Atatürka. Danas, riječ se primarno koristi za stanovnike Turske, ali se također može odnositi i na članove brojne populacije koja govori turski u zemljama koje bile u sastavu Osmanlijskog carstva, kao i velikim zajednicama Turaka koje su uspostavljene u Evropi, posebno u Njemačkoj, Francuskoj, Velikoj Britaniji i Holandiji, kao i Sjevernoj Americi i Australiji.
Sjedinjene Američke Države
Sjedinjene Američke Države (SAD) (, USA), Sjedinjene Države (, skr. U.S.) ili samo Amerika jesu federalna republika sačinjene od 50 saveznih država, federalnog distrikta, pet većih samoupravnih teritorija i različitih posjeda. 48 susjednih država i federalni distrikt u centralnoj su Sjevernoj Americi, između Kanade i Meksika, s Aljaskom u sjeverozapadnom dijelu Sjeverne Amerike i Havajima, arhipelagom u srednjem Pacifiku. Teritorije su razbacane oko Pacifika i Karipskog mora Sa 9,8 miliona km2) i s preko 324 miliona ljudi, Sjedinjene Države su treća najveća država na svijetu po ukupnoj površini (i četvrta najveća po kopnenoj površini) i treća najveća po broju stanovnika. Jedna je od etnički najraznolikijih i najmultikulturalnijih nacija, kao rezultat velikih imigracija iz drugih zemalja. Geografija i klima također su veoma raznolike, a država je dom za veliki broj divljih životinja.
Paleoindijanci su migrirali iz Azije na sjevernoameričko tlo prije najmanje 15.000 godina, s evropskom kolonizacijom koja je počela u 16. vijeku. Sjedinjene Države su nastale od 13 britanskih kolonija duž istočne obale. Brojni sporovi između Velike Britanije i kolonija na kraju Sedmogodišnjeg rata doveli su do Američke revolucije, koja je počela u 1775. godini. Na 4. juli 1776, kako su kolonije ratovale protiv Velike Britanije u Američkom ratu za nezavisnost, delegati iz 13 kolonija jednoglasno su usvojili Deklaraciju o nezavisnosti. Rat je završio 1783. priznavanjem nezavisnosti SAD-a od Velike Britanije i to je bio prvi uspješan rat za nezavisnost protiv evropske kolonijalne imperije. Trenutni ustav usvojen je 1788. nakon članaka konfederacije, usvojenih 1781, koji nisu smatrani adekvatnim za omogućavanje federalne moći. Prvih deset amandmana, zajednički zvanih Deklaracija o pravima, ratificirani su 1791. i osmišljeni da garantiraju više osnovne građanske slobode.
Sjedinjene Države otpočele su snažnu ekspanzijju širom Sjeverne Amerike kroz 19. vijek, progoneći indijanska plemena, kupujući nove teritorije, i postepeno pristupanjem novih država dok nisu premostili cijeli kontinent do 1848. godine. Tokom druge polovine 19. vijeka, Američki građanski rat doveo je do kraja zakonsko robovlasništvo u državi. Do kraja tog vijeka, Sjedinjene Države su se proširile na Tihi okean, i njena ekonomija, pojačana velikim dijelom industrijskom revolucijom, počela je rasti. Špansko-američki rat i Prvi svjetski rat potvrdili su status države kao globalne vojne sile. Sjedinjene Države su izašle iz Drugog svjetskog rata kao globalna supersila, prva država koja je razvila nuklearna oružja, jedina država koja ih je iskoristila u ratovanju, i stalni član Vijeća sigurnosti UN-a. Kraj Hladnog rata i raspad Sovjetskog saveza 1991. godine ostavile su Sjedinjene Države svjetskom jedinom supersilom.
Amerika je visoko razvijena država, sa svjetskom najvećom ekonomijom prema nominalnom BDP-u. Rangira visoko u nekoliko mjera socioekonomskih performansi, uključujući prosječnu plaću, ljudski razvoj, BDP-u po stanovniku, i produktivnosti po osobi. Dok se ekonomija SAD-a smatra kao postindustrijska, okarakterizirana dominantnosti usluga, proizvodni sektor ostaje drugi najveći u svijetu. Iako je populacija SAD-a samo 4,4% od ukupne svjetske, SAD broji skoro četvrtinu svjetskog BDP-a i skoro trećinu na spisku svjetskih vojnih ulaganja, što je čini prvom vojnom i ekonomskom silom. SAD je istaknuta politička i kulturna međunarodna sila, i lider u naučno-istraživačkim i tehnološkim inovacijama.
Historija
Prije dolaska Evropljana na kontinent, na području sadašnjih Sjedinjenih Američkih Država živjela su razna plemena Američkih starosjedilaca (poznatijih kao Indijanci). Nije precizno utvrđeno odakle potiču američki starosjedioci, ali se smatra se da je bar jedna grupa došla iz Sibira prije otprilike 20.000 godina. Kolumbovo putovanje nije bilo prvo putovanje na kojem su Evropljani "pronašli" Novi svijet ali je najznačajnije. Poslije njegovog putovanja, Španija i Francuska su uspostavile kolonizacijska carstva u Sjevernoj i Južnoj Americi.
Englezi su relativno kasno uspostavili kolonije, ali su njihove kolonije na istočnoj obali Sjeverne Amerike bile najuspješnije. Većina naseljava engleske kolonije prvenstveno u nadi da će se obogatiti. Mnogi se kasnije odlučuju za put u nadi za vjerskom slobodom na novom kontinentu. Zbog ovih i raznih ostalih razloga, 13 kolonija osnovano je do 1750-ih. Poslije velikog Francusko-engleskog rata Englezi su uspostavili veliki porez na engleske kolonije da bi mogli naplatiti ratnu štetu. Amerikanci su se odvojili od Velike Britanije 1775. većinom zbog političko-ekonomskih razloga, čime počinje Američki rat za nezavisnost.
Amerikanci su dobili rat za nezavisnost uz pomoć Francuza. Godine 1787. napisan je Ustav Sjedinjenih Američkih Država, koji 1789. uspostavlja prvu modernu demokratiju na svijetu. Sjedinjene Američke Države lagahno se počinju širiti. Pod vodstvom Georgea Washingtona i njegovih nasljednika Amerika se nastoji udaljiti od evropske politike. Ipak, Amerika kupuje teritoriju Louisianne od Francuza 1803, a 1812. ponovo ratuje protiv Velike Britanije i gotovo dolazi na rub poraza.
U prvoj polovini 19. stoljeća Sjedinjene Američke Države nastavljaju se širiti. Godine 1846. vode rat protiv Meksika, koji lahko dobijaju, osvajajući čak Mexico City. U mirnim uvjetima Sjedinjene Države proširuju se do Tihog okeana. Međutim, problem ropstva u postaje evidentan. Godine 1861. počinje Američki građanski rat između Juga i Sjevera. Sjeverne snage pobjeđuju i u dogledno vrijeme ropstvo biva ukinuto, ali se država neće u potpunosti oporaviti od građanskog rata sve do 20. stoljeća.
Godine 1917. Sjedinjene Američke Države ulaze u Prvi svjetski rat. Užas rata ima uticaj na kulturni pokret 1920-ih danas poznat kao "Roaring 20s" ili "Džez Era". Prosperitet i bogatstvo ovog doba brzo nestaje tokom Velike depresije 1930-ih. Ulaskom u Drugi svjetski rat Amerika se uspijeva riješiti ekonomske depresije. Sjedinjene Američke Države i saveznici dobijaju rat. Pred kraj rata Amerika postaje prva država na svijetu koja upotrebljava atomsku bombu.
Druga polovina 20. vijeka u historiji Sjedinjenih Država je poznata po rivalstvu sa Sovjetskim savezom, poznatom kao "hladni rat". Hladni rat u više navrata ispoljava tendenciju da preraste u otvoren sukob, ali godine utrke u naoružavanju između dvije države ekonomski lome Sovjetski Savez, koji se raspada 1991, dok Sjedinjene Države prosperiraju pod vodstvom Ronalda Reagana. Nakon hladnog rata Amerika ostaje jedina supersila na svijetu. Poslije terorističkog napada u New Yorku 2001, američki predsjednik George W. Bush proglašava Rat protiv terorizma.
Geografija
mini|200p|desno|Mapa Sjedinjenih Američkih Država
Sjedinjene Američke Države su površinom treća najveća država na svijetu, poslije Rusije i Kanade, sa ukupnom površinom od 9.631.418 km2;. Sa ovako ogromnom teritorijom, geografija Sjedinjenih Američkih Država u velikoj mjeri varira od jednog područja do drugog. Appalachian i Stjenovite planine planine su dva glavna planinska masiva na teritoriji Sjedinjenih Država. Stjenovite Planine su više i nalaze se na zapadu, dok se niže, Appalachian planine nalaze na istoku.
Istočno od rijeke Mississippi (Najveće rijeke u Sjevernoj Americi) je uglavnom šumovito. Appalachian planine dijele ovo područje u istočne i srednjozapadne Sjedinjene Američke Države, iako se "južne države" često smatraju posebnom regijom primarno zbog kulturnih razloga. Zapadno od Mississippija su zapadne Sjedinjene Američke Države. Između Mississippija i Stjenovitih planina nalazi se Velika ravnica (SAD) (Većina Divljeg zapada) dok se Tihookeanske Sjedinjene Američke Države nalaze zapadno od Stjenovitih planina. Daleka država Aljaska se smatra arktičkom zemljom, dok se Hawai'i smatraju tropskim područijem.
Na zapadu su Kordiljeri, vjenačne planine sa vulkanskim reljefnim oblicima u nekim dijelovima. Najviši vrhovi preko 6000 m su u Aljaskim planinama. Južnije se ističu vijenci Stjenovitih planina, koji sa Kaskadskim planinama Sijera Nevade zatvaraju visoravan Velike zavale i visoravan Kolorado. Na istoku je Apalački plato sa velikim zalihama uglja, gvožđa i nafte. Priatlantska nizija, na sjeveroistoku, posebno je razuđena, pa su tu izgrađene najvažnije luke. Na jugoistoku ove nizije turistički je atraktivno poluostrvo Florida.
Politika
mini|200p|desno|Dom Predstavnika Sjedinjenih Američkih Država.
Vlada i politika Sjedinjenih Država zasnovana je na Ustavu Sjedinjenih Američkih Država, napisanom 1787. Ustav je do danas dopunjen s nekoliko amandmana. Prvih 10 su prihvaćeni nedugo poslije nastanka samog Ustava. Grupno se nazivaju "Spisak prava" (Bill of Rights), a odnose se na osnovna prava državljana Sjedinjenih Američkih Država, kao što su pravo na slobodu govora i vjeroispovijesti.
Vlada Sjedinjenih Američkih Država je jedna od najstarijih na svijetu. Kao federalna demokratija, sastoji se od izvršne, zakonodavne, i sudske vlasti. Izvršna vlast se sastoji od predsjednika i njegovog kabineta, uz dodatak raznih državnih službi.
Zakonodavna vlast je Kongres Sjedinjenih Američkih Država, koji se sastoji od Doma zastupnika (House of Representatives) i Senata (Senate). Zastupnici i Senatori su podijeljeni po saveznim državama. U Domu Zastupnika svaka savezna država ima broj predstavnika razmjeran njenom broju stanovnika, dok u Senatu svaku državu zastupaju dva senatora. Broj zastupnika u Domu Zastupnika je 435. Senat trenutno broji 100 senatora.
Sudska vlast se sastoji od svih sudova u Sjedinjenim Državama. Vrhovni sud Sjedinjenih Američkih Država broji devet sudija, koji su na doživotnom mandatu. Nakon smrti ili povlačenja sudije, predsjednik SAD-a nominira novog sudiju, kojeg šalje Senatu da glasa za odobravanje.
Svaka savezna država u Sjedinjenim Državama ima svoju vladu, čije su granice moći ispod nivoa moći federalne vlade. Koliko tačno ovlasti svaka država može imati je tema mnogih rasprava u američkoj politici. Glavne političke stranke Sjedinjenih Država su Republikanska Stranka i Demokratska Stranka.
Administrativna podjela
Sjedinjene Američke Države se sastoje od 50 saveznih država. Svaka savezna država ima svoju vladu koja u glavnom radi po istom principu kao federalna vlada u Washingtonu. Svaka država ima glavni grad i državne simbole, kao i ustav i zakone. Jedino zakoni koji su proturječni postojećem federalnom zakonu nisu dozvoljeni. Tačan balans nezavisnosti kojeg bi savezne države trebale imati od federalne vlade je kroz historiju tema brojnih rasprava u američkoj politici, naročito tokom 19. stoljeća.
Osim saveznih država, Sjedinjene Države broje i jedan federalni distrikt; Distrikt Kolumbije, gdje je smješten Washington, D.C. Nekoliko ostrvskih teritorija također je u sastavu Sjedinjenih Država: Američka Samoa, ostrvo Baker, Guam, ostrvo Howland, Ostrvo Jarvis, atol Johnston, greben Kingman, atol Midway, ostrvo Navassa, Sjeverna Marijanska ostrva, atol Palmyra, Portoriko, Američka Djevičanska ostrva i ostrvo Wake.
Savezne države u sastavu Sjedinjenih Američkih Država su:
Privreda
mini|200p|desno|Berza dionica u [[New York Cityju]]
Sjedinjene Američke Države su trenutno privredno najjača zemlja u svijetu. 2003. godine, ukupan bruto domaći proizvod je iznosio 10,98 biliona američkih dolara (USD) što iznosi 37.800 USD po glavi stanovnika.
Privreda se odvija po kapitalističkom sistemu, ali postoje i socijalni programi, kao što su "Medicare", "Medicaid" i "Social Security. Ovi programi međutim nisu efikasni u poređenju sa sličnim programima u drugim privredno razvijenim državama.
Valuta Sjedinjenih Američkih Država je američki dolar koji isto služi kao valuta u nekim drugim zemljama svijeta, poput Ekvadora. Berzne dionice Sjedinjenih Američkih Država su poznate kao pokazitelji stanja svjetske privrede.
Najveći trgovinski partner Sjedinjenih Država je Kanada. Ostali međunarodni partneri su Meksiko, Evropska Unija, Japan, Indija, i Južna Koreja. Trgovina sa Kinom je također vrlo značajna.
Sjedinjene Države su treća najpopularnija destinacija svjetskih turista, poslije Francuske i Španije.
Stanovništvo
Prema najnovijim procjenama, Sjedinjene Države trenutno broje oko 293.027.571 stanovnika. Glavne etničke grupe su bijelci, crnci, hispanci, azijati, i američki starosjedioci (Indijanci, Eskimi i dr.).
Od ukupnog broja bijelaca, 23% su porijeklom Nijemci, 16% Irci, 13% Englezi, 6% Italijani, 6% Holanđani, i 7% Slaveni (U glavnom iz Poljske i Rusije).
Crnci čine malo manje od 13% stanovništva Sjedinjenih Država. Hispanci čine 13,4% stanovništva, ali dolaze iz raznih zemalja iz Centralne i Južne Amerike. Meksikanci čine većinu u nekim saveznim državama na jugozapadu zemlje. Azijati čine 4,2% stanovništva a američki starosjedioci tek 1,5%.
Prema procjenama Američke vlade, otprilike 350.000 Bošnjaka živi u Sjedinjenim Državama. Većina se nalazi u centralno-zapadnoj regiji, u gradovima poput St. Louisa i Chicaga (25 000+ u tim gradovima). U nekim malim gradovima poput Utike (središnja New York država), Bošnjaci čine većinski dio stanovništva. Prema nekim procjenama, Bošnjaci su treća najveća grupa muslimana u Americi.
Kultura
Kultura Sjedinjenih Država je imala ogroman uticaj na svijet. Američka muzika je poznata širom svijeta. Čuveni stilovi džez i bluz su oba iz Sjedinjenih Država, a Amerikanci su imali veliki uticaj na rock and roll muziku.
Američki filmovi su također izuzetno popularni u svijetu. Čuveni Hollywood se nalazi do Los Angelesa.
Sjedinjene Države imaju preko 4.000 univerziteta, a neki poput Harvarda i Yalea su među najčuvenijim i visoko-obrazovnim institucijama na svijetu. Mnogi poznati pisci i naučnici, poput Mark Twaina i Thomasa Edisona su bili Amerikanci.
M53/59 Praga
M53/59 Praga je naziv za samohodni protivavionski dvocjevni top 30 mm porijeklom iz Čehoslovačke koji je uveden u vojnu upotrebu čehoslovačkoj vojsci pod nazivom '''Praga PLDvK vz. 53/59 - "Ještěrka"'''. Ovo se oružje pokazalo veoma uspješno tokom ratova na prostoru bivše Jugoslavije.
Borbena upotreba
M53/59 Praga je namjenjena za gađanje niskoletećih aviona i helikoptera u visini do 2500 metara ona je korštena tokom Rata u SFRJ protiv pješadije i ciljeva na kopnu gdje se pokazala kao dobro oružje.
Podstrana–Grbavac
Podstrana–Grbavac je naseljeno mjesto u sastavu općine Podstrana, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Split. Kao samostalno naseljeno mjesto Podstrana–Grbavac postoji od popisa 2021. Nastalo je podjelom naselja Podstrana.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Podstrana–Grbavac je imala 807 stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. pogledati pod Podstrana.
Tasovčići
Tasovčići su naseljeno mjesto u gradu Čapljini, Bosna i Hercegovina.
211.
Godina 211. (CCXI) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Terencija i Basa (ili, rjeđe, godina 964. Ab urbe condita). Oznaka 211. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Resedaceae
Nedavna molekularna istraživanja sugeriraju da su rodovi Oligomeris, Randonia i Ochradenus nastali iz ranga Reseda. To bi podrazumijevalo da treba priznati samo tri roda,iako još uvijek nisu učinjene nomenklaturne promjene.
Porodica uključuje jednogodišnje, dvogodišnje i višegodišnje biljke i distribuirana je u umjerenim do subtropskim regijama Evrope, zapadne Azije, Bliskog istoka, Istočne Azije, Sjeverne Amerike, Mezoamerike, Kariba i Južne Afrike. U Bosni i Hercegovini moguće su unesene vrste.
Prema Cronquistovom sistemu, Resedaceae su bile raspoređene u red Capparales. APG II sistem smjestio ih je u red Brassicales. U APG IV (2016) proširena je na rodove Borthwickia (ranije Borthwickiaceae),  Neothorelia, Stixis i Tirania (ranije Stixidaceae).
František Kupka
mini|František Kupka František Kupka (Opočno, 23. septembar 1871. - Puteaux, 24. juni 1957.) je bio češki slikar i grafički umjetnik. Također poznat kao Frank Kupka i François Kupka
Studirao je u Pragu i Beču, a od 1896. godine živio u Parizu. Pod utjecajem orfizma orijentisao se, 1911. godine, prema apstraktnom izrazu. Njegovi radovi predstavljaju pokušaje na području kolorističke apstrakcije. Jedan je od osnivača grupe "Abstraction-Creation". Bio je pionir i suosnivač ranih faza apstraknog pokreta i orfičkog kubizma (Orphism).
Kišna šuma umjerenih područja
mini|250p|Kišna šuma umjerenih područja
mini|250p|Kišna šuma umjerenog područja, Mount Hood, Oregon, SAD
Definicija
Kišnim šumama smatraju se šume koje imaju višegodišnji prosjek padavina iznad 2.000 mm. Ove količine padavina u klimatski umjerenim širinama moguće su jedino na obroncima obalnih planina. Tu u smjeru kopna pušu topliji i vlagom zasićeni morski vjetrovi koji se u susretu s planininama uzdižu, uz put se hlade, vlaga se kondenzira i to rezultira padanjem kiše.
Uticaj maritimne klime na ovim područjima gdje rastu kišne šume umjerenih područja smanjuje razlike u temperaturama uvjetovane godišnjim dobima, tako da su zime toplije a ljeta hladnija nego na istim geografskim širinama u unutrašnjosti kopna koje je pod uticajem kontinentalne klime. U ovim područjima ljeti ima i puno magle, koja dodatno šumu održava vlažnom.
Pojavnost
mini|250p|Uzlazni vjetrovi s kišom Kišne šume ovog tipa mogu nastati na obalama svih kontinenata u područjima umjerenih širina.
NGC 2197
NGC 2197 (također poznat kao ESO 86-SC58) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 31. januara 1835. godine.
Kišna šuma umjerenih područja
Pojavnost
Velike površine pokrivene ovim šumama koje obilježavaju krajolik postoje u:
Louis Armstrong
Louis Daniel Armstrong (4. august 1901 – 6. juli 1971), s nadimcima "Satchmo", "Satch" i "Pops", bio je američki džez muzičar. Bio je među najuticajnijim ličnostima u džezu. Njegova karijera je trajala pet decenija i nekoliko era u historiji džeza. Dobio je brojna priznanja, uključujući nagradu Grammy za najbolju mušku vokalnu izvedbu za Hello, Dolly! 1965. godine, kao i posthumno osvajanje nagrade Grammy za životno djelo 1972. i uvođenje u Nacionalnu kuću slavnih ritma i bluza 2017. godine.
Kišna šuma umjerenih područja
Pojavnost
Manje kišne šume ili njihovi ostaci nalaze se još i:
NGC 2197
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kišna šuma umjerenih područja
Ekološki značaj i ugroženost
Vrstama najbogatiji ekosistem umjerenog klimatskog područja upravo su ove šume. Visoka razina biološke raznovrsnosti vidljiva je u životinjskom svijetu naročito kod insekata i paučnjaka, kako u krošnjama drveća, tako i u gornjem sloju tla. Raznovrsnost biljnih vrsta različita je u raznim velikim područjima.
Louis Armstrong
Armstrong je rođen i odrastao u New Orleansu. Došavši do izražaja 1920-ih kao inventivni trubač i kornetista, Armstrong je imao temeljni utjecaj u džezu, pomjerajući fokus muzike sa kolektivne improvizacije na solo izvođenje. Oko 1922. pratio je svog mentora, Joea "King" Olivera, u Chicago da bi svirao u Creole Jazz Bandu. Stekao je reputaciju na takmičenjima, a njegova slava je stigla do vođe benda Fletchera Hendersona. Preselio se u New York, gde je postao istaknuti muzički uticajni solista i izvođač. Do 1950-ih, on je bio nacionalna muzička ikona, čemu su djelimično pomagali i nastupi na radiju i filmu i televiziji, pored koncerata.
Kišna šuma umjerenih područja
Ekološki značaj i ugroženost
Blaga klima i visoka vlaga tokom cijele godine omogućuje veliku brzinu procesa biološke razgradnje. Odumrla stabla i drugo mrtvo drvo, odbačeno lišće i sav drugi odumrli biološki materijal vrlo brzo se razgrađuje, a hranjive tvari biljke vrlo brzo ponovo preuzimaju. Zbog toga su tla u pravilu siromašna hranjivim tvarima.
Louis Armstrong
Njegove najznačajnije pjesme uključuju "What a Wonderful World", "La Vie en Rose", "Hello, Dolly!", "On the Sunny Side of the Street", "Dream a Little Dream of Me", "When You're Smiling" and "When the Saints Go Marching In". Sarađivao je sa Ella Fitzgerald na tri ploče i to Ella and Louis (1956), Ella and Louis Again (1957), i Porgy and Bess (1959). Nastupao je u filmovima kao što su A Rhapsody in Black and Blue (1932), Cabin in the Sky (1943), High Society (1956), Paris Blues (1961), A Man Called Adam (1966), i Hello, Dolly! (1969).
Kišna šuma umjerenih područja
Ekološki značaj i ugroženost
Tamo gdje još postoje velike povezane površine ovih šuma nedirnute ljudskim uticajem, one često služe kao područja na koja se povlače vrste koje su drugdje ugrožene ili protjerane.
Louis Armstrong
Sa svojim prepoznatljivim bogatim, šljunkovitim glasom, Armstrong je takođe bio uticajan pjevač i vješt improvizator, savijajući tekst i melodiju pjesme. Također je bio vješt u pjevanju scata. Do kraja Armstrongovog života, njegov uticaj se proširio na cijelu popularnu muziku. Armstrong je bio jedan od prvih popularnih afroameričkih zabavljača koji je "prešao" na široku popularnost kod bijele (i međunarodne) publike. Rijetko je javno politizirao svoju rasu, na užasnost sugrađana Afroamerikanaca, ali je zauzeo stav za desegregaciju u krizi u Little Rocku. Mogao je pristupiti višim slojevima američkog društva u vrijeme kada je to bilo teško za crnce.
Kišna šuma umjerenih područja
Ekološki značaj i ugroženost
U nekim područjima kišnih šuma umjerenog područja postoje i vrste koje su se prilagodile upravo tom okolišu. Poznati primjer je Strix occidentalis, jedna vrsta sjevernoameričkog ćuka, koga su tokom 1990-ih izabrali za simbol borbe za zaštitu zadnjih povezanih velikih područja temperate rainforest na sjeverozapadnoj obali Sjeverne Amerike.
Louis Armstrong
Tokom dojmljive karijere, postao je najveći džez muzičar, neosporni čelnik popularne muzike 20. stoljeća i jedna od najvećih figura u historiji muzike. Armstronga su voljeli ne samo zbog njegovog trubačkog talenta, nevjerovatno čistog i prodornog sviranja na trubi i specifičnog hrapavog pjevanja nego i zbog ljudske topline i velikodušnosti, te zbog simpatične osobnosti "velikog djeteta" koje se raduje životu i živi za muziku.
Smrt
Suprotno savjetu doktora, Armstrong je odigrao dvosedmični angažman u martu 1971. u Waldorf-Astoria's Empire Room. Na kraju je hospitaliziran zbog srčanog udara. Otpušten je iz bolnice u maju i ubrzo je nastavio da ponovo svira trubu. I dalje se nadajući da će se vratiti na turneju, Armstrong je umro od srčanog udara u snu 6. jula 1971., dva dana nakon što je proslavio svoj navodni 71. rođendan, i mjesec dana prije svog stvarnog 70. rođendana. Boravio je u Coroni, Queens, New Yorku, u vrijeme svoje smrti. Sahranjen je na groblju Flushing, Flushing, u Queensu, New York. Njegovi počasni nosioci bili su Bing Crosby, Ella Fitzgerald, Dizzy Gillespie, Pearl Bailey, Count Basie, Harry James, Frank Sinatra, Ed Sullivan, Earl Wilson, Alan King, Johnny Carson i David Frost. Peggy Lee je pjevala "Očenaš" na službama, dok je Al Hibbler pjevao "Nobody Knows the Trouble I've Seen", a Fred Robbins, dugogodišnji prijatelj, održao je govor.
Kišna šuma umjerenih područja
Ekološki značaj i ugroženost
Posebno u Sjevernoj Americi uobičajeni oblik korištenja je defrostacija koja uništava čitav ekosistem. Čak kad se ponovno pošumljavanje provede prema svim pravilima struke i uspije, ozbiljna privredna korist na ovom tlu s malo hranjivih tvari nije moguća. Zbog toga se u novije vrijeme, uprkos većim troškovima, provodi izvlačenje pojedinačnih stabala (često uz pomoć helikoptera), što u velikoj mjeri čuva ukupni sistem.
Louis Armstrong
Naslijeđe
Uticaj Armstronga na razvoj džeza je gotovo nemjerljiv. Njegova nezadrživa ličnost i kao izvođača i kao javne ličnosti bila je toliko jaka da je ponekad zasjenila njegov doprinos kao muzičara i pjevača.
Kišna šuma umjerenih područja
Ekološki značaj i ugroženost
Krajem prošlog vijeka na sjeverozapadu sjevernoameričkog kontinenta stavljene su pod zaštitu velike površine kišnih šuma umjerenog područja. Na drugim područjima je ograničeno korištenje, ali još uvijek je dozvoljena potpuna defrostacija velikih područja.
Louis Armstrong
Naslijeđe
Kao virtuozni trubač, Armstrong je imao jedinstven ton i izuzetan talenat za melodijsku improvizaciju. Kroz njegovo sviranje, truba se pojavila kao solo instrument u džezu i danas se široko koristi. Uz to, sam džez je transformisan iz kolektivno improvizovane narodne muzike u ozbiljnu umjetničku formu soliste, uglavnom zahvaljujući njegovom uticaju. Svojim inovacijama muzički je podigao ljestvicu za sve koji su došli poslije njega.
Iako je Armstrong nadaleko poznat kao pionir scat pjevanja, Ethel Waters prethodi njegovom scatu u 1930-ima prema Gary Giddinsu i drugima. Billie Holiday i Frank Sinatra samo su dva pjevača koji mu mnogo duguju. Holiday je rekla da je oduvek željela "veliki" zvuk Bessie Smith i Armstrongov osećaj u njenoj izvedbi. Čak su i posebni muzičari poput Dukea Elingtona hvalili Armstronga kroz snažna svjedočanstva. Duke Ellington, DownBeat magazin iz 1971. godine, rekao je: "Ako je iko bio majstor, to je bio Louis Armstrong. On je bio i nastaviće biti oličenje džeza". Godine 1950. Bing Crosby, najuspješniji vokal prve polovine 20. vijeka, rekao je: "On je početak i kraj muzike u Americi".
Epidemiologija
Epidemiologija je istraživačka metoda koja se primenjuje na otkrivanje uzroka ili izvora bolesti, poremećaja, sindroma, stanja ili okolnosti koje uzrokuju bol, povredu, invalidnost ili čak smrt kod pojedinaca ili grupa ljudi. Proučavanje prirode, uzroka, kontrola i učestalosti, kao i distribucije bolesti, invaliditeta ili smrti u ljudskoj populaciji. Epidemiologija također objedinjuje: karakterizaciju distribucije zdravstvenog stanja, bolesti ili drugih zdravstvenih problema u pogledu starosti, pola, rase, geografije, religije, obrazovanja, zanimanja, ponašanja, vremena, mjesta, osobe itd. Ova karakterizacija je izvršena da bi se objasnila distribucija bolesti ili zdravstvenih problema povezanih sa njihovim uzročnicima.
Služi kao temelj i logika intervencija urađenih u interesu javnog zdravlja i preventivne medicine. Smatra se osnovnom metodologijom javnog zdravstvenog istraživanja i snažno se zasniva na podacima zasnovanim na medicinskim dokazima, kako bi se identifikovali faktori rizika od bolesti i odredio pristup optimalnom liječenju u kliničkoj praksi.
U kontekstu zaraznih i nezaraznih bolesti, rad epidemiologa kreće se od istraživačkog rada do proučavanja dizajna, prikupljanja podataka i analiza, kao i izradu statističkih modela za testiranje hipoteza i dokumentovanje rezultata koji će biti predat na razmatranje. i odobrenje u časopisima. U okviru njihovog djelovanja, epidemiolozi mogu biti ukljućeni i u brojnim drugim naučnim disciplinama, poput biologije, a u pogledu procesa bolesti, kao i društveno-naučnih disciplina, poput sociologije i filozofije, kako bi bolje razumjeli bliže i nedavne faktore rizika.
Historija
Hipokrat, koji je bio ljekar u staroj Grčkoj, za njega se ponekad kaže da je otac epidemiologije. On je prva poznata osoba koja je ispitala odnos između pojave bolesti i utjecaja na životnu sredinu. Opisao je endemska stanja (za bolesti koja se obično nalaze u nekim zemljama, ali ne u drugim) i epidemije (za bolesti koja se javljaju povremeno, ali ne uvijek). U islamskom svijetu tokom Srednjeg vijeka, ljekari su otkrili zaraznu prirodu zaraznih bolesti. Konkretno, perzijski ljekar Avicena, koji se smatra "ocem moderne medicine", u svom djelu Kanon medicine napisanom 1020-ih) otkrio je zaraznu prirodu tuberkuloze i polno prenosive bolesti, kao i širenje vode i bolesti tla. Avicena je izjavio da su tjelesni sekreti zagađeni stranim tijelima prije nego što su bili zaraženi. On je uveo karantinsku metodu kao sredstvo za ograničavanje širenja zaraznih bolesti.
Kada je crna smrt (bubonska kuga) stigla do El-Andaluza u 14. vijeku, Ibn Khatima je iznio hipotezu da su zarazne bolesti prouzrokovale "minutna tijela" koja ulaze u ljudsko tijelo i izazivaju bolest. Još jedan arapsko-andaluzijski ljekar iz 14. vijeka, Ibn al-Khatib (1313-1374), napisao je traktat pod nazivom "O kugi", u kojem je tvrdio da se zarazna bolest može prenijeti putem tjelesnog kontakti "kroz odjeću i posuđe."
Muhara
mini|desno|300px|Amanita muscaria
Muhara (, var. muscaria) je otrovna gljiva iz porodice Amanita, kojoj također pripada smrtno otrovna zelena pupavka. Raste u Evropi, Americi i Africi od juna do kasne jeseni u brezovim, ali i mješovitim šumama, na sunčanim proplancima. Na crvenom ili žuto-narandžastom klobuku nalaze se bijele fleke, koje su prepoznatljive za sve gljive iz te porodice. Mada otrovna, smatra se da u sjevernoj Evropi, kao i u dijelovima Rusije, raste varijacija koja je jestiva, ali joj se crvena kora mora oguliti. Također se smatra jestivom i u južnoj Evropi, sa oguljenom korom sa klobuka i prokuhana u vrućoj vodi oko deset minuta. Pravilo važi za mlađe primjerke, jer kod starijih gljiva otrov prelazi u meso.
Bitka kod Bileće
Bitka kod Bileće se vojevala 27. augusta 1388, nedaleko od istoimenog grada, između osmanlijskih odreda predvođenih vojskovođom Šajinom (odnosno Isaimom, koje treba razlikovati od poznatijeg Lala Šahin-paše, rumelijskog beglerbega i učitelja sultana Murata I) i odreda Kraljevine Bosne, koje su predvodili Vlatko Vuković i Radič Sanković. Okončala se potpunim porazom Osmanlija, u kojem se i sam Lala Šahin jedva spasio bjekstvom, dok su gubici u pobjedničkim redovima bili neznatni.
Nepunih godinu dana kasnije velika osmanlijska vojska sukobila se u Kosovskom boju sa kombiniranom srpskom i bosanskom vojskom, čije su lijevo krilo činili bosanski vojnici prvog bosanskog kralja Tvrtka I (1353—1377, 1377-1392), predvođeni Vlatkom Vukovićem.
Uzroci i pozadina
Već u posljednoj četvrtini 14. stoljeća, Osmanlije su predstavljale značajan vojni i politički faktor na zapadnom Balkanu. Nakon što su vladare i velmože Makedonije sveli u vazalni položaj, usmjerili su akindžijske napade i upade zapadno prema Jadranskoj obali. U tome su vješto koristili sukobe među balkanskim feudalcima i vladarima, pomažući jedne protiv drugih kako bi dodatno oslabili njihove zemlje. Položaj kraljevine Bosne je bio takav da se smatrala sigurnom od osmanskih upada, budući da je još uvijek bila daleko od početnih osmanskih položaja i unekoliko zaštićena pojasom državica nastalih raspadom Dušanovog carstva.
Međutim, za brzu i laku osmansku konjicu udaljenost Bosne nije predstavljala veći problem. Neprijateljstvo između bosanskog kralja Tvrtka I Kotromanića i vladara Zete, Đurđa II Balšića koji je bio u vazalnom odnosu spram sultana Murata I, dovela je do sukoba između Bošnjana i Turaka ranije nego što se to očekivalo. Prvi osmanski upad u Bosnu, o kojem se malo zna, odigrao se već u oktobru 1386. godine. Vjerovatno je taj napad predložio i ohrabrio sam Đurađ, što je izazvalo paniku u susjednoj Dubrovačkoj Republici. Godine 1388. Đurađ je uspostavio kontakt s Lala Šahin-pašom, koji je tada vojevao u Epiru, sa željom da uzdrma Tvrtkovu vlast.
Osmanski napad
Opasnost od osmanskog napada na Bosnu pojavila se ranog augusta 1388. godine, kada je sultan Murad I poslao vojvodu Šajina da pomogne Đurđa. Neke od glavnih izvora za sami tok upada Osmanlija u Bosnu predstavlja Dubrovački arhiv. Tako iz njega saznajemo da su dubrovačke vlasti poslale izaslanika Đurđu u vezi s Turcima koji su provalili u južne krajeve bosanskog kraljevstva, dosta blizu granica same Republike. Dana 15. augusta, Dubrovčani su odlučili da pruže utočište izbjeglicama iz bosanskog kraljevstva koje su se sklanjale pred osmanskim napadom, pri čemu su plemići imali pristup Dubrovniku, a obični puk Stonu na Pelješcu. Zidovi grada Stona su bili učvršćeni i pripremljeni za odbranu, a 19. augusta svim stanovnicima (Dubrovčanima) naređena je pripravnost za odbranu Pelješca. Narednog dana, kralj Tvrtko je poslao hiljadu vojnika kao ispomoć braniteljima. Istog dana, republika Sv. Vlaha šalje izaslanika Šajinu, koji se već nalazio u neposrednoj blizini. Dubrovčani su namjeravali da se osiguraju u slučaju bitke, te je izaslanik kojeg su poslali Osmanlijama vjerovatno imao dvostruku misiju: da pregovara, ali i da sazna namjere i stanje napadača. Dana 22. augusta, šalju izaslanika i na ugarski dvor, tražeći "savjet".
Veličina vojske koju je sultan poslao protiv kralja Tvrtka nije poznata, ali vjerovatno je bila zamašna, jer su se u njoj nalazili i sultanovi sinovi. S druge strane, to nije bila ni ogromna osvajačka sila, iako je sigurno da njen jedini zadatak nije bila prosta pljačka. Pored plijena, ona je imala i da pokaže vojnu silu rastuće Muratove države.
Bosanska vojska, na čelu s pouzdanim i najsposobnijim generalom kralja Tvrtka, velikim vojvodom bosanskim Vlatkom Vukovićem, pustila je Osmanlijama da dopru do Bileće. Bosanska vojska su se sukobili s napadačima u humskim gudurama i kršu, gdje su ih potukli do nogu. Sami Šajin je jedva spasio goli život, dok većina njegovih vojnika nije bila iste sreće.
O tačnom datumu odigravanja Bilećke bitke postoji više mišljenja. Prema kasnijim hronikama, bitka se odigrala 27. augusta. Međutim, već 26. augusta Dubrovčani su obavijestili ugarskog kralja Sigismunda I o rezultatima bitke, kada su iz zarobljeništva pustili zetske i albanske zarobljenike koji su ratovali u osmanskoj vojsci.
Posljedice
Osmanski napad i poraz je nagnao kralja Tvrtka i Đurđa da dođu do međusobnog sporazuma. Bosanska pobjeda nije mogla tek tako potisnuti posljedice osmanskog vojnog pljačkanja. Iako je postojao strah od ponovnog napada, Bosanska vojska nije došli u sukob s Osmanlijama skoro čitavu godinu nakon Bitke kod Bileće. Međutim, juna 1389. sultan Murat je lično poveo osmansku vojsku prema zapadu, možda namjeravajući da se osveti Tvrtku. Moguće je i da je sumnjao da je knez Lazar imao određenu ulogu u porazu Osmanlija kod Bileće. Kao pretendent na bivše teritorije nemanjićke krune, kralj Tvrtko će poslati odred bosanske vojske na čelu s Vlatkom Vukovićem u čuveni Boj na Kosovu, gdje će bosanska vojska zauzeti lijevo krilo i proći bez većih gubitaka.