cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eurosong
Zemlje učesnice
Od 1956. godine, otkada se održava Eurosong, 51 zemlja je nastupila barem jedanput. Najviše nastupa je skupila Njemačka, njih 54, a odmah iza je Ujedinjeno Kraljevstvo s jednim nastupom manje. Još dvije zemlje su pokušale učestvovati na ovom festivalu. Libanon i Tunis su jednih prilika bile odabrale pjesme i predstavnike, ali su se kasnije odlučile povući i ne nastupiti na Eurosongu. Valja napomenuti da učestvovanje Izraela, zemlje koju mnoge arapske zemlje Bliskog Istoka ne priznaju, na neki način blokira dolazak arapskih zemalja na ovo takmičenje. Najbolji primjer za to je Libanon koji je tražio dozvolu da u toku nastupa Izraela pusti reklamni blok na svojoj nacionalnoj televiziji. To se svakako protivilo pravilima i nije im bilo dozvoljeno.
Glasanje
Sistem glasanja kakvog danas poznajemo na Eurosongu (bodovi: 12, 10, 8, pa sve do 1) uveden je 1975. godine. Dvanaest bodova se daje prvoplasiranoj zemlji, 10 drugoplasiranoj, 8 trećeplasiranoj i tako sve dalje do jednog boda koji ide desetoplasiranoj zemlji. Od samog početka Eurosonga pa sve do kraja 90-tih, glasao je isključivo žiri. Od tada se u pojedinim zemljama uvodi televoting, koji će u potpunosti zaživjeti 2004. godine i trajati do 2009. Naime, kako bi se glasanje učinilo zanimljivijim i manje predvidljivim, EBU odlučuje vratiti žiri na Eurosong 2009. godine. Po pet stručnjaka iz svake zemlje glasa tokom generalnih proba Eurosonga i čini 50% glasova jedne zemlje. Preostalih 50% je, svakako, na televotingu.
Popularnost takmičenja
Svake godine Eurosong bilježi sve veću gledanost. Godine 2011. učestvovale su čak 43 zemlje, a isti je pratilo 114,5 miliona ljudi. Eurosong se uživo prenosi u zemljama učesnicama, kao i u Australiji. Snimke Eurosong se emitiraju u još par desetina zemalja diljem svijeta.
Rekordi
Ono što je Brazil u nogometu to je Irska na Eurosongu. Irci su pobijedili čak 7 puta. Najveći broj drugih osvojenih mjesta drže njihovi susjedi - Ujedinjeno Kraljevstvo. Britanci su bili drugi čak 15 puta. Najviše bodova ikad skupili su Norvežani 2009. godine. Imali su ukupno 387 bodova, a od toga 16 × 12 bodova. No, Norvežani su rekorderi i po broju osvojenih posljednjih mjesta. Bili su zadnji osam puta.
Od 2004. godine uvedeno je polufinale na ovom takmičenju. Od tada, pa do danas, nastup u finalu niti jednom nisu propustile sljedeće zemlje: Bosna i Hercegovina, Grčka, Rumunija, Rusija i Ukrajina. U ovu listu nisu uračunate zemlje direktne finalistice (tzv. BIG 5).
Liješanj
Liješanj je naseljeno mjesto u gradu Zvorniku, Bosna i Hercegovina. Naselje Liješanj na jugu graniči rijekom Drinjačom, a sa sjeveroistoka se nalazi planina Grkinja. Na sjeverozapadu su naselja Kamenica i Glodi.
NGC 3873
NGC 3873 (također poznat kao MCG 3-30-106, PGC 36670 i UGC 6735) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 250 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,50 (109 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (95 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 8. maja 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Huseina Čauša (Džindijska) džamija
mini|300px|Huseina Čauša (Džindijska) džamija Huseina Čauša (Džindijska) džamija nalazi se u Tuzli.
Historija
Smještena je u zoni najintezivnijeg tonjenja terena u Tuzli, ispod slanih bunara. Prvi put se spominje 1701. godine. Više puta je obnovljana, ali je uvijek zadržavala svoj prvobitni izgled. Temeljito je rekonstruisana 1863/64. kao i 1961. godine.
Arhitektura
Ovo je tipična mahalska džamija, dimenzije 7x7m, s drvenom munarom i 16 prozora. Kvadratnog je oblika i ima vrlo dekorativna drvena vrata na dva kanata. Zidana je od ćerpića s tim što je okvir oko vrata sveden na čemer kamena od miljevine. Mihrab u zidu je vrlo malen bez dekoracije, a ćurs minber i mahfil su drvene izrade. Krov na četiri vode je prilično visok i pokriven crijepom. Interesantno da se gornji dio iznad sofa oslanja na osam drvenih stubova, koji su obrađeni u rezbarenju što predstavlja rad tadašnjih majstora.
Köppenova klasifikacija klime
mini|desno|400px|Ažurirana Köppen-Geiger klimatska karta svijeta
Köppenova klasifikacija klime temelji se na statistički dobivenim, tačno određenim vrijednostima godišnjih i mjesečnih temperatura i padavina. Prvi put je publikovana 1884., a značajno mijenjana 1918. i 1936. godine. Bitna važnost pri određivanju tipova klime ima godišnji hod klimatskih elemenata. U niskim geografskim širinama važna je srednja temperatura najhladnijeg mjeseca, a u višim geografskim širinama najvažnija je srednja temperatura najtoplijeg mjeseca. Vegetacija je pokazatelj klime nekog kraja.
Prema Köppenu postoji pet klimatskih razreda:
=> razgraničenje između pustinjskih i stepskih klima zavisi od godišnje količine padavina i srednjoj godišnjoj temperaturi
Prema temperaturi dalje se dodaju slova za klime B, C, D :
=> uvijek je za a, b, c srednja temperatura najhladnijeg mjeseca niža od -3 °C (ali ne niža od -38 °C)
11 glavnih klimatskih tipova :
Klime B i D pretežno su kontinentalne. Klime A, C, D su klime drveća.
Utjecaj kopna na klasifikaciju očituje se u:
Krehin Gradac
Krehin Gradac je naseljeno mjesto u općini Čitluk, Bosna i Hercegovina.
Branka Raunig
Branka Raunig, (1935, Sarajevo - 13. juni 2008, Bihać) je bila bosanskohercegovački arheolog.
Biografija
Odrasla je u Kraljevu, gdje je završila osnovnu školu i gimnaziju. Septembra 1954. upisala je studij arheologije na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Beogradu, a diplomirala 1958. u klasi profesora Dr Branka Gavele, sa prosječnom ocjenom 8,85. Magistarsku diplomu stekla je na istom fakultetu odbranom teme Japodski kameni sepulkralni i sakralni spomenici, januara 1971., a doktorsku disertaciju: Figuralne predstave u kulturi prahistorijskih Japoda odbranila je također u Beogradu 1997. godine
Od januara 1959. radila je kao arheolog u Muzeju Pounja u Bihaću, zatim nekoliko godina u Muzeju Đakovštine u Đakovu, da bi se 1971. vratila u Bihać na položaj direktora Muzeja Pounja, ali i rukovodioca arheološkog odjeljenja. Penzionisana je 1998. od kada surađuje u Godišnjaku Centra za Balkanološka ispitivanja Akademije nauka i umjetnosti u Sarajevu. U toku radnog vijeka učestvovala je kao saradnik na brojnim arheološkim iskopavanjima širom tadašnje Jugoslavije, dok je na terenu Muzeja Pounja organizirala i rukovodila nizom istraživanja pretežno japodskih, ali i antičkih, kao i srednjovjekovnih lokaliteta.
Djela
desno|200px Objavila je više od 40 stručnih i naučnih priloga u eminentnim arheološkim časopisima, kao što su: Glasnik Zemaljskog muzeja u Sarajevu, Wissenschaftliche Mitteilungen aus Bosnisch-herzegovinischen Landesmuseums Sarajevo, Zbornik krajiških muzeja Banja Luka, Radovi Muzeja grada Zenice, Lika – izdanje Hrvatskog arheološkog društva Split, Vjesnik Arheološkog muzeja Zagreb, Opuscula archaeologica Zagreb, Arheološki vestnik Ljubljana, Arheološki pregled Ljubljana, Starinar Beograd, Arheološki pregled Beograd i dr.
S obzirom na činjenicu da je bila jedini arheolog na prostoru od cca 5000 km2 bavila se svim periodima arheologije, te je objavila nekoliko tekstova o antičkim nalazima iz Pounja, kao i o kasnosrednjovjekovnim gradovima. Ipak, njenu osnovnu preokupaciju predstavljala je prahistorija i to posljednji milenij prije naše ere, kada su na širem prostoru oko Bihaća živjeli pripadnici plemenske zajednica Japoda, čijem je proučavanju posvetila pretežan dio svoga angažmana u arheološkoj nauci. Knjigu Japodska kulturna grupa objavila je 2004.. godine.
Smrt
Branka Raunig nakon dugog perioda provedenog u bolnici Dr. Irfana Ljubijankića u Bihaću na dan 13. juna 2008. godine preminula od jake upale pluća. Bolovala je od astme.
David C. Jewitt
mini|desno|200px|David C Jewitt
David C. Jewitt (Engleska, 1958. - ), je britanski astronom.
David C. Jewitt je profesor astronomije na institutu za astronomiju univerziteta Hawaii (University of Hawaii). Diplomirao je 1979. na Londonskom univerzitetu (University of London), a magistrirao (1980.) i doktorirao (1983.) na Kalifornijskom institutu za tehnologiju (California Institute of Technology).
Područja istraživanja Davida Jewita su Sunčev sistem i to izvan putanje Neptuna. Također je istraživao i nastanak Sunčevog sistema i fizičke karakteristike kometa.
Termodinamičar
mini|desno|180px|William Rankine U termodinamici, termodinamičar je osoba koja proučava termodinamičke procese i fenomene, tj. fizičar koji se bavi sa mehaničkim radnjama i relacijama toplote. Među velikim brojem dobro poznatih termodinamičara, tu su Sadi Carnot, Rudolf Clausius, Josiah Willard Gibbs, Hermann von Helmholtz i Max Planck.
Historija izraza
Iako većina smatra da je francuski fizičar Sadi Carnot bio prvi pravi termodinamičar, sam termin termodinamika nije bio "skovan" sve do 1849. godine, kada ga je prvi iskoristio Lord Kelvin u svom radu Procjena Carnotove teorije o pokretačkoj snazi toplote. Prvi udžbenik termodinamike napisao je 1859. godine William Rankine, profesor građevinskog i mašinskog inženjerstva na Univerzitetu u Glasgowu.
Chinchillidae
Chinchillidae su porodica glodara u koju spadaju činčile i viskače. Žive na području južne i zapadne Južne Amerike, pretežno u Andima. To su veliki glodari težine od 800 grama do 8 kg, sa jakim zadnjim nogama i velikim ušima. Sve vrste imaju debelo i mekano krzno koje je kod nekih vrsta veoma vrijedno.
Karakteristike
Članovi porodice Chinchillidae su glodari nalik zečevima ili vjevericama koji variraju u težini od 0,5 do 8 kg. Imaju velike oči, srednje velike uši, mehko gusto krzno i kratke guste repove. Prednje noge su kraće od zadnjih. Prednje šape imaju po četiri prsta, dok stražnje imaju četiri prsta s malim kandžama kod rodova Lagidium i Chinchilla, ali tri prsta s velikim kandžama kod Lagostomusa, vrsta koje kopaju. Njihova zubna formula je gornja vilica =1.0.1.3; donja=1.0.1.3 i njihovi sjekutići rastu kontinuirano tokom života. Činčile su uglavnom smeđe-sive ili sive na dorzalnoj (gornjoj) površini i blijede na ventralnoj (donjoj) površini. Obične viskače imaju prepoznatljive crno-bijele oznake na licu
Distribucija
Chinchillidae su porijeklom iz Južne Amerike. Činčile i planinske viskače žive u udaljenim planinskim regijama Čilea i Perua, na kamenitim površinama i među gromadama. Ravničarske viscače se nalaze u ravnicama Argentine, od oblasti Gran Chaco prema jugu do Patagonije.
Ponašanje
Članovi ove porodice su biljojedi i žive u kolonijama do nekoliko stotina jedinki. Ravničari žive u širokim mrežama jazbina na ravnicama za koje se kaže da deset viskača može pojesti koliko i jedna ovca. Planinske viskače i činčile žive u krševitim planinskim predjelima gdje naseljavaju pukotine među stijenama i vješti su penjači. Iako mogu skakati, uglavnom se kreću hodajući ili trčeći. Koriste vokalizacijske obrasced da komuniciraju jedni s drugima, posebno ravničarske viskače.
Status
Obje vrste činčila su navedene od strane IUCN kao "kritično ugrožene vrste" i mogle bi biti izumrle u divljini. Nekada su bile relativno česte, ali su ih lovci pretjerano iskorištavali koji su ih hvatali za trgovinu krznom. Ravničarska viskača je ocijenjena kao kategorija "najmanje zabrinutost" jer se čini tolerantnim na narušavanje staništa i iako su neke populacije lokalno eliminirane mjerama kontrole štetočina i lovom, druge su se proširile na novoočišćena područja. I sjeverna i južna planinska viskača se također smatraju "najmanje zabrinjavajućim" jer imaju širok raspon i lokalno ih ima u nekim područjima.
Klasifikacija
Prepoznata su tri postojeća i tri fosilna roda:
Prahistorija Izraela i Palestine
Područje Izraela i Palestine obuhvata prostor od brda Hermon na sjeveru, do juga pustinje Negev, gdje ona dotiče Akapski zaljev, te od obale Sredozemnog mora na zapadu, do doline Jordana na istoku. Nemoguće je naći jedinstveno ime koje bi za ovo područje vrijedilo kroz sva historijska razdoblja.
Razdoblje prahistorije na ovom prostoru obuhvata tri doba: paleolitik, neolitik i kalkolitik, a njihova tačna vremenska identifikacija se donekle razlikuje u odnosu na odgovarajuća doba u Evropi. Bronzano doba predstavlja već uvod u pravu historiju s prvim pisanim ostacima na ovom području.
Paleolitik
U razdoblje između 13. i 10. milenijuma p. n. e. datiran je kostur 30-35 godina stare žene u grobnici na istočnoj obali Genezaretskog jezera. Nakon 10. milenija p. n. e. razvila se tzv. natufijanska kultura u pojasu u kojem sredozemna obala graniči s gorjem. Grobnice iz tog doba svjedoče o društvenoj diferencijaciji, a sadrže nakit izrađen od kostiju, kamena i školjki. Kuće su građene od neobrađenog kamena i pokrivane organskim materijalom čiji se ostaci nisu sačuvali. Za hranu su služile samonikle žitarice (neki stručnjaci misle da su ih već počeli i uzgajati), a bavili su se i lovom. U prilog teoriji o prelasku iz nomadskog u sjedilački način života svjedoče i tragovi prisutnosti kućnih miševa i vrabaca na nekim natufijanskim mjestima. Natufijanci su, prema nađenim kosturima, bili visoki 153-160 cm, a živjeli su 32-35 godina.
Neolitik
mini|200p|lijevo|Tell es-sultan Razdoblje neolitika (mlađe kameno doba) označeno je sve prisutnijim sjedilačkim načinom života i većom ulogom žitarica u prehrani. Na ovom su području u 7. i 6. milenijuma p. n. e. nomadski i sjedilački način života još bili istovremeno prisutni.
Predkeramičke neolitičke kulture posebno su zastupljene u Jerihonu, u arheološkom nalazištu imenom Tel es-Sultan. Iz toga je razdoblja pronađen zid i 8,5 m visoki okrugli toranj izgrađen od kamena i obložen blatom, unutar kojega se nalazi stubište s 22 stepenice. Pored toga, tu su i druge građevine načinjene od nepečene opeke.
Keramički neolitik svoje prve predstavnike nalazi u kulturi Jarmuka, a naselja iz toga doba prostiru se dolinom Jordana i sredozemnom obalom. Upotreba keramike pristigla je u ove krajeve sa sjevera, a ovdašnji oblici keramičkih posuda su jednostavniji i siromašniji. Uz posude, izrađivani su i minijaturni ženski likovi, vjerovatno povezani s kultom plodnosti. Pojavljuju se i prvi hramovi, posebno u pustinjskim područjima.
Kalkolitik
Razdoblje kalkolitika (bakarno doba, 5000-3500. p. n. e.) obilježeno je uspostavom tipične mediteranske društveno-ekonomske strukture utemeljene na malim zajednicama, koje su uzgajale žitarice, voće i povrće, držale koze i ovce, nešto krupne stoke, te svinje.
Kuće su ili četverokutne ili okrugle, izgrađene na kamenim temeljima. Glavna nalazišta vezana uz obradu metala smještena su u spilji Mišmar u Judejskoj pustinji, te u Timni u pustinji Negev.
Iz toga doba je posebno značajan hram nađen na području En Gedija, uz zapadnu obalu Mrtvog mora, a s njim u vezi i niz vjerovatno ritualnih predmeta izrađenih od bakra, nađenih u blizini hrama. Sam hram se odlikuje tipičnim kalkolitičkim tlocrtom svetišta s ulazom u dužoj strani, preko puta kojeg se nalazilo mjesto božanstva (ili božanstava) prikazanog uspravljenim duguljastim kamenom. Ispred hrama nalazilo se ograđeno dvorište s okruglim oltarom.
Mlađi kalkolitik
Doba mlađeg kalkolitika (oko 3800.-3400. p. n. e.) predstavlja uvod u bronzano doba, a u njemu se posebno ističu kulture u okolini Mrtvog mora (Tuleilat al-Ghassul, Nahal Hever), s naprednim načinom obrade kamena i izrade keramike, izradom tkanine i košara, te upotrebom bakra. Slikarije u Nahal Heveru prikazuju prizore iz lovačkog života.
Kulture mlađeg kalkolitika prisutne su i uz sredozemnu obalu, u okolini Tel Aviva, te na području Golana, gdje su nađena brojna pastirska nomadska i sjedilačka naselja, od kojih su ova posljednja obilježena širokim a kratkim nastambama (tzv. broadroom), te osobitim bazaltnim antropomorfnim i zoomorfnim figurama.
Sve je prisutnija društvena stratifikacija, a na području Egipta i Mezopotamije nastupa kasno preddinastičko razdoblje s monumentalnom umjetnošću i arhitekturom, pa čak i počecima pismenosti.
Bronzano doba
Ovo razdoblje se u bliskoistočnoj arheologiji obično dijeli na starije bronzano doba I-IV, te srednje i mlađe bronzano doba.
Starije bronzano doba I-IV
mini|desno|250px|Gradske zidine iz ranijeg bronzanog doba I (Tel Arad, Izrael) Kroz starije bronzano doba (oko 3400-2000. p. n. e.), podijeljeno u četiri konsekventna razdoblja, događa se prelaz u urbano razdoblje, te se pojavljuju prvi gradovi, koji se definiraju kao naselja ograđena zidinama. Posebno se starije bronzano doba II (oko 3100-2650. p. n. e.) ističe kao prvo urbano razdoblje u ovom području. Unutar gradova razvija se složeni društveni ustroj sa stabilnim sistemom uzdržavanja, što se očituje u poljoprivredi i trgovini. Uprava je centralizirana unutar grada-države, a pismenost još uvijek nije dobro posvjedočena, čime ovaj prostor zaostaje za Egiptom i Mezopotamijom.
Primjer urbane gradnje ranijeg bronzanog doba vidljiv je na nalazištu Tel Arad s njegovim zidinama, nastambama, hramom i upravnom palačom. Kraj starijeg bronzanog doba II-III (oko 2650-2400. p. n. e.) obilježeno je propašću urbanih naselja, što se objašnjava mogućim klimatskim promjenama, prodiranjem pustinje, prenaseljenosti, neučinkovitom gradskom upravom, te padom trgovine u vrijeme "prvog prelaznog razdoblja" u Egiptu (6.-11. dinastija). Stoga se u starijem bronzanom dobu IV (oko 2400-2000. p. n. e.) na ovom prostoru nalaze samo manja raspršena naselja u dolini Jordana i pustinji Negev, dok stariji gradovi ostaju napušteni.
Srednje bronzano doba
Sa srednjim bronzanim dobom (oko 2000-1500. p. n. e.) na području Izraela i Palestine prestaje prahistorijat, a počinje vrijeme u kojem ovo područje naseljavaju Kanaanci. U ovom su razdoblju ponovno naseljena gotovo sva stara urbana središta i nastaju nova. Bogati su ostaci keramike koja se počinje izrađivati uz pomoć lončarskog kola, a često je i oslikana. Glavna su nalazišta za prvih dvije stotine godina ovoga razdoblja Tel Afek, Tel Dan, Bet Šean, Šekem i Gezer.
U sljedećih dvjesto godina dodatno su se razvili visoko urbanizirani gradovi-države, gotovo svi utvrđeni zidinama. Uz gornja nalazišta, ovdje valja dodati Jerusalem, Jerihon, Tel Zeror i Tel Poleg. Raste uticaj Egipta, o čemu svjedoči veliki broj nađenih skarabeja i alabastrona. Usto, sve je više prisutna i kiparska keramika.
Završno razdoblje srednjeg bronzanog doba (oko 1800-1500. p. n. e.) predstavlja vrhunac urbanog razvoja ovog područja, a istovremeno je s "drugim prelaznim razdobljem" i semitskom 15. dinastijom (tzv. Hiksi) u Egiptu. Pojavljuju se novi utvrđeni gradovi, a stari se šire. Za to su razdoblje tipične kose zidine (tzv. glaçis), često okružene suhim opkopima. Unutar gradova, ali i manjih naselja, nađeni su hramovi, poput onog u Megidu i Šekemu. Pismenost je sada prisutnija i u ovim krajevima. Nađeni su primjeri protosinajskog pisma (u Gezeru), kao i fragmentarne pločice s klinopisom (u Hazoru, Megidu, Gezeru i Hebronu). Kraj ovog razdoblja obilježen je znakovima razaranja u gotovo svim nalazištima, što je vjerovatno povezano s izgonom Hiksa iz Egipta (oko 1540-1480. p. n. e.).
Mlađe bronzano doba
mini|100p|desno|Kip Ramzesa III. (Bet Šean) Mlađe bronzano doba (oko 1500-1200. p. n. e.) ne donosi veću obnovu nakon prethodnog razaranja. Egipatski uticaj je na svom vrhuncu, o čemu svjedoče brojne građevine i natpisi. Posebno su značajna pisma iz El Amarne, koja ocrtavaju društveno-političku situaciju tadašnjeg Kanaana. Kanaanski gradovi-države u vazalskom su položaju prema Egiptu, a sam Egipat drži svoje postaje na važnijim putevima prema Siriji i Mezopotamiji. Kraj ovog razdoblja svjedoči o još jednom razaranju, posebno uz sredozemnu obalu, što se dovodi u vezu s prodorom "Narodâ s mora" (tako nazvani u egipatskim izvorima), među kojima i Filistejaca. Prethodna teorija po kojoj ovo razaranje treba povezati s dolaskom Izraelaca, danas je općenito napuštena. Neki gradovi ostaju netaknuti, poput Megida, Bet Šeana, Šekema i Gezera.
Također pogledajte
Historija Izraela i Palestine, počevši od željeznog doba.
Safet Oručević
Safet Oručević (Mostar, 30. maj 1955) bosanskohercegovački je političar i biznismen. Popularnost postiže tokom i poslije rata u Bosni i Hercegovini, i to u periodu 1994–2002, kad je bio gradonačelnik i dogradonačelnik Mostara. Učestvovao je u obnovi Mostara, ujedinjenju i pomirenju građana tog grada i unaprijedio životne uvjete Mostaraca.
Dobitnik je nagrade za mir "Mahatma Gandhi". Pokretač je i direktor neprofitabilne organizacije Centar za mir i multietničku saradnju. To je prva organizacija u regiji koja je Nelsonu Mandeli 2005. uručila Nagradu za mir.
Sa kompanijom u Beču usko posluje s brojnim austrijskim i američkim kompanijama, kao što su PORR, OMV, Vatech Hydro i druge. Danas se bavi izgradnjom i prodajom stambeno-poslovnih nekretnina i energetskim projektima u jugoistočnoj Evropi. Osim toga, bio je vlasnik i komercijalne televizije TV1 (današnji O kanal), kao i grupacije internet portala: vijesti.ba, 24sata.info, biznis.ba, energetika.ba, cuvajzdravlje.ba.
Wide Area Network
Wide Area Network (WAN) pokriva relativno veliku geografsku površinu, najpoznatija WAN mreža je upravo Internet. Razmjenjivanje podataka u ovim mrežama se najčešće vrši preko telefonskih parica. WAN mreža radi na tri najniža OSI sloja. Najpoznatiji protokol je TCP/IP, odnosno Internet protokol koji je najviše zastupljen danas, dok je sigurno najpoznatiji uređaj modem koji pretvara analogne signale u digitalne i obratno, te time omogućuje prijenos podataka preko telefonskih instalacija širom svijeta. Osim modema imamo i WAN switcheve, pristupne servere i ISDN terminale.
Pristup na WAN mrežu se u najvećoj mjeri omogućava kroz dial-up način. Takav način ne osigurava stalnost veze, nego se priključivanje na mrežu vrši po potrebi odnosno kad to korisnik želi. Korisnik tako mora poslati upit svom operateru koji će to odobriti. Najočitiji je primjer terminalnih prozora kod Internet kompanija gdje se unose korisnička imena i šifre za ista.
Celuloza
mini|Struktura celuloze Celuloza je složeni polisaharid koji je sastavljen od linearno povezanih jedinica D-glukoze. Ne rastvara se u vodi i nema okusa. Pripada grupi nereducirajućih ugljikohidrata.
Formula celuloze je (C6H10O5)n. Potpunom hidrolizom daje D-glukozu. Tu reakciju katalizira enzim celulaza.
Celuloza je glavni sastojak drveta i biljnih vlakana. U gotovo čistom stanju nalazi se u pamuku (98 %), a u drvetu je ima od 40 % do 50 %, uz lignin i druge primjese.
Hemijske osobine
Celuloza se ne rastvara u vodi, ni u razblaženim kiselinama i bazama. Rastvara se u Schweizerovom reagensu [Cu(NH3)4][OH]2. Hidrolizom sa koncentrovanom sumpornom kiselinom se razlaže do glukoze. Tretiranjem celuloze sa dušičnom kiselinom dobija se nitroceluloza, koja je eksplozivan spoj.
Vareš
Vareš je naseljeno mjesto i središte istoimene općine u Bosni i Hercegovini.
Geografija
Vareš je bosanskohercegovačka općina s nadmorskom visinom od 829 metara koji se nalazi u kotlini rječice Stavnje, 45 km od Sarajeva. Na Stavnji, u centru grada je stari kameni most.
Historija
Već su Rimljani ovdje iskorištavali rudu, iako je o tome sačuvano malo tragova, npr. Ploča s natpisom villicus procurator i rudarska svjetiljka.
U srednjem vijeku spominju se neka vareška sela, središta rudarske djelatnosti, npr. Duboštica (1393.), pa se smatra da se ovdje kopala i prerađivala i željezna ruda i druge rude za vrijeme bosanskih banova (Kulina i, naročito, Stjepana II. Kotromanića) i kasnije za kasnijih bosanskih kraljeva (1373-1463). Vareško selo Dubošticu kralj Tvrko I Kotromanić je smatrao riznicom svoga kraljevstva jer je bilo središte rudarstva toga kraja.
Turska vlast je mnogo držala do vareškog kraja, jer su obrtnici radili vrlo dobro i nadaleko su bili poznati njihovi proizvodi. S dolaskom Austrije u Bosnu, Vareš doživljava preporod u privrednom pogledu. Austrija iskorištava rudu na industrijski način, gradi dvije visoke peći i od tada počinje ekonomski uspon Vareša.
Za turske uprave rudarstvom i kovačijom bave se isključivo katolici, Hrvati. U Vareš su se doselili i saski rudari, a o tome svjedoče i stari nazivi kao Saški potok. U okolini Vareša u mjestu Karići (Vareš) se nalazi najstarija džamija o kojoj postoje mnoge legende tj. o njenom graditelju Karić-dedi. U Varešu je i najstarija katolička crkva u Bosni Hercegovini, Sv. Mihovila Arkanđela, a građena je na temeljima one iz doba srednjovjekovne Bosne. Uz nju postoji nova, velebna župna crkva Sv. Mihovila, koja je početkom ovoga vijeka dobila svoj današnji izgled. Vareški župni ured posjeduje i danas jedne od najstarijih matica u Bosni i Hercegovine, prva potječe iz 1643. godine, a pisane su i bosančicom, latinskim i bosanskim jezikom.
Od nastanka Vareša njeno stanovništvo je bilo pretežno katoličko, a muslimani i pravoslavci su činili manjinu. Godine 1655. u Varešu je bilo oko 100 muslimanskih kuća, a 1673. godine je bilo 954. katolika. Sredinom 19. stoljeća u Varešu je zabilježeno oko 200 katoličkih, 100 muslimanskih i 30 pravoslavnih kuća. Prema prvom popisu stanovništva za vrijeme austrougarske uprave 1879. godine u Varešu je bilo 437 kuća, 2.177 stanovnika od kojih su 80,8% (1.760) činili katolici, 14,7% (322) muslimani i 4,36% (95) pravoslavci. Vareško stanovništvo su se bavilo obrtom i trgovinom; katolici su uglavnom bili rudari i kovači, a muslimani i pravoslavci trgovci. U Varešu je nekada bilo i Sasa koji su se bavili rudarstvom i kovačstvom.
Kultura
desno|mini|270px|Stari grad Bobovac
Privreda
Pred zadnji rat Vareš je bio snažno industrijsko središte. Rudnik željezne rude zapošljavao je 1180 radnika, željezara 890, kamenolom 30, "Amfibolit" 20, "Metalprerada" 225, prerada drveta 630, šumarstvo 750, "Vranica" - građevno poduzeće, Bobovac 490, tvornica rezervnih dijelova 320, tvornica "Zrak" 130, tvornica konfencije "Vilko" 120, "Autotrans" 140, Rudnik olova, cinka i barita 120, trgovačko poduzeće "Snaga" 195, "Velepromet" 65, "Perun" 60 itd.
NGC 2432
NGC 2432 (također poznat kao ESO 560-SC6) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Krma. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 4. marta 1790. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Joseph Henry
mini|desno|Joseph Henry Jospeh Henry (Albany, New York, 17. decembra 1797. – 13. maja 1878.), bio je škotsko-američki naučnik.
Tokom života su ga smatrali jednim od najistaknutijih američkih naučnika, odmah iza Benjamina Franklina. Dok je izrađivao elektromagnete, otkrio je elektromagnetski fenomen samo-induktivnosti. Također je otkrio obostranu induktivnost nezavisno od Faradaya, iako je Faraday prvi objavio rezultate. Njegov rad na elektromagnetskom releju bio je baza za izradu telegrafa, kojeg su izumili Samuel Morse i Charles Wheatston.
SI jedinica za induktivnost, henri (H), nazvana je u njegovu čast.
IC 2233
IC 2233 (također poznat kao MCG 8-15-52, PGC 23071 i UGC 4278) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 25 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ris. Najveći prečnik je 4,60 (33 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (3 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Isaac Roberts 25. marta 1894. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nogometna reprezentacija Crne Gore
Nogometna reprezentacija Crne Gore predstavlja Crnu Goru u međunarodnom nogometu od 2007. godine. Kontroliše je Nogometni savez Crne Gore, upravno tijelo za nogomet u Crnoj Gori. Domaći teren reprezentacije je Stadion pod Goricom.
Do 28. juna 2006. FSCG (Fudbalski savez Crne Gore) bio je u sastavu Nogometnih saveza FNRJ, SFRJ, SRJ i Srbije i Crne Gore. Poslije tog datuma postaje samostalan. Zahtjev za članstvo u evropsku i svjetsku nogometnu organizaciju UEFA i FIFA podnesen je odmah po osnivanju 30. juna 2006. U UEFU je primljena na Kongresu UEFA-e u Düsseldorfu 26. januara 2007, a u FIFU 31. maja 2007. na Kongresu u Zürichu.
Historija
Od februara 2010. selektor Crne Gore je Zlatko Kranjčar. Iako je Crna Gora pod Kranjčarevim vodstvom krenula katastrofalno, i izgubila prve 3 utakmice, od Makedonije, Albanije i Norveške, stvari su uskoro krenule nabolje. Srećom po Crnogorce, radilo se o prijateljskim dvobojima. Zlatko Cico Kranjčar debitirao je na svojoj novoj dužnosti porazom. U Skopju na Gradskom stadionu Makedonija je pobijedila Crnu Goru, a ključ domaće pobjede bio je nogometaš Intera Goran Pandev. U samo pet minuta Makedonci su postigli dva gola. U 26. minuti su Pandev i Stojkov izbacili Naumoskog u gol-šansu, koju je ovaj i iskoristio, a već u 30. se i sam Pandev upisao u strijelce. U 61. minuti je Marko Baša smanjio rezultat na 2:1. Albanija Josipa Kužea u Podgorici je u prijateljskoj utakmici pobijedila Crnu Goru 1-0, golom Salihija u 79. minuti utakmice. U dvoboju u Oslu reprezentacija Crne Gore izgubila je od Norveške s 2:1. Pobjedu Norvežanima donijeli su Grindheim i Pedersen, a jedini strijelac za Crnogorce bio je Vučinić. Ali uskoro nakon toga, Đetići će postati postali senzacija kvalifikacija za EP. U prva četiri kola kvalifikacija za EP 2012. ostvarili su tri pobjede i jedan remi, bez poraza. Iako je Crna Gora uoči kvalifikacija ostala bez svog dragulja, teže povrijeđenog Fiorentininog 20-godišnjeg ofanzivnog veznjaka Stevana Jovetića, ostvarene su 3 istovjetne pobjede, 1-0 u Podgorici protiv Walesa, u Sofiji protiv Bugarske, te u Podgorici protiv Švicarske. Zaustavljena je i moćna Engleska, Crna Gora je uspjela uzeti bod sa Ostrva, odigravši 0:0 sa Gordim Albionom, te su tako ostali na prvom mjestu u grupi, sa više nego dobrim šansama da se plasiraju po prvi put u svojoj historiji na Evropsko prvenstvo. Na kraju su i izborili baraž, u kojem ih je čekala Češka. Nogometaši Crne Gore su u prvoj utakmici baraža u Pragu poraženi od Češke. "Sokoli" su posrnuli u drugom dijelu - Pilar je u 63. minutu doveo Čehe u vođstvo, a veliku prednost osigurao Sivok u nadoknadi. U drugoj utakmici su izgubili 1-0 i tako ostali bez EP-a.
Vladimir Visocki
mini|desno|Vladimir Visocki na poštanskoj markici iz 1999.g.
Krućevići
Krućevići su naseljeno mjesto u općini Čitluk, Bosna i Hercegovina.
Vladimir Visocki
Vladimir Semjonovič Visocki, ruski Влади́мир Семёнович Высо́цкий, (25. januara 1938. Moskva, Rusija, tada Sovjetski savez - 25. jula 1980. Moskva), bio je ruski pjevač, pjesnik, pozorišni i filmski glumac i pisac.
Visocki se smatra jednim od najvećih ruskih umjetnika svih vremena, koji je ostavio dubok i trajan trag u ruskoj kulturi. Iako ga je tokom života službena vlast bivšeg Sovjetskog saveza uglavnom ignorirala, Visocki je dostigao veliku slavu, i do danas ima značajan uticaj na mnoge ruske muzičare i glumce koji pokušavaju postići njegov status umjetničke "ikone".
Rane godine
Vladimir Visocki je rođen u Moskvi. Otac mu je bio Jevrej, vojni oficir, a majka prevoditeljica sa njemačkog jezika. Njegovi roditelji su se rastali ubrzo nakon njegova rođenja, a Vladimira su odgajali otac i njegova pomajka jermenskog porijekla koju je nazivao "teta" Jevgenia. Vladimir je dvije godine svoga djetinjstva proveo sa ocem i pomajkom u vojnoj bazi u Eberswalde u tada sovjetskom dijelu okupirane Njemačkoj, koja će kasnije postati Istočna Njemačka.
Profesionalni život
Godine 1955.g., Vladimir se upisao na moskovski Institut civilnog inžinjerstva, ali se ispisao već nakon jednog semestra, odlučivši se za glumačku karijeru. Godine 1959. počeo je glumiti u manjim ulogama u pozorištu (pozorište Aleksandar Puškin).
Godine 1964.g. je na poziv svog bliskog prijatelja i mentora, režisera Jurij Ljubimovova prešao u pozorište Taganka. U tom pozorištu je Visocki prvi puta došao na naslovnice svojim nastupima u glavnim ulogama u Shakespeareovom Hamletu i Brechtovom Životu Galilejevom.
Pozorište Taganka je u to vrijeme često bilo predmetom državnog progona zbog političke nelojalnosti i etničke mješovitosti, što je nadahnula Visockog da se naziva “prljavi Jevrej” (жид пархатый) u intervjuima. U to vrijeme se pojavljuje i u nekoliko filmova, u kojima su se našle i neke njegove pjesme. Glavnina njegovih pjesama iz tog vremenog razdoblja nije dobila službeno priznanje od državne diskografske kuće koja je tada imala monopol na izdavanje ploča. Ipak, njegova popularnost je nastavila rasti, a dolaskom prenosivih kasetofona u Sovjetski savez, njegova muzika je postala dostupna širokim masama, presnimavanjem kaseta.
Postao je prepoznatljiv po svoje jedinstvenom načinu pjevanja i stihovima koji su humorističnim uličnim žargonom komentirali socijalna i politička zbivanja. Njegove stihove slušali su milioni sovjetskih građana, u svim dijelovima države.
Kasne godine
Sredinom 1970ih, Visocki je bolovao od alkoholizma. Mnoge njegove pjesme iz tog vremena izravno ili metaforički odnose se na alkoholizam, ludost, opsjednutost. Tada je bilo i vrijeme najveće popularnosti njegove muzike, pa ga državna diskografska kuća više nije mogla ignorirati, pa je odlučila izdati nekoliko njegovih ploča u kasnim 1970ima. Tada su već milioni te pjesme imali na kasetama i znali ih napamet.
Istovremeno je dobio i službena priznanja kao pozorišni i filmski glumac. Iako uspješan kao glumac, za život je zarađivo na koncertnim turnejama. Većinu zarađenog novca je trošio na ovisnost o drogama, prvo o amfetaminima, pa i opijatima. Sve je to dovelo do propadanja njegovog zdravlja i smrti zbog zastoja srca u dobi od 42 godine.
Smrt
Njegovo tijelo izloženo je u pozorištu Taganka, gdje je održana pogrebna ceremonija. Pokopan je na groblju Vagankovskoj u Moskvi, i pretpostavlja se da je pogrebu prisustvovalo milion ljudi. Hiljade ljudi napustilo je stadion u Moskvi na kojem su se tada održavale Olimpijske igre, kako bi prisustvovali pogrebu. Posthumno ga je odlikovala sovjetska vlada.
Tokom života
Muzička adaptacija Alisa u zemlji čuda, sa Klara Rumjanova, Vladimir Visocki, Vsevolod Abdulov. Stihovi i muzika: Vladimir Visocki
Rusija
Koncertne i studio snimke
Hrvatske oružane snage (čvor)
Hrvatske oružane snage može značiti:
Izgubljeni (serija)
Izgubljeni (u Bosni i Hercegovini također poznata i pod originalnim nazivom Lost) je američka televizijska serija čiji su autori Jeffrey Lieber, J.J. Abrams i Damon Lindelof, a koja se u SAD-u prikazivala od 22. septembra 2004. do 23. maja 2010. godine na televizijskoj mreži ABC. Serija prati živote različitih skupina ljudi, prvo preživjele putnike avionske nesreće (let Sydney-Los Angeles) koji su se srušili na misteriozni tropski otok negdje u Južnom Pacifiku. Svaka epizoda karakteristična je po tome što prati određenog lika serije u dvije odvojene radnje: radnju koja se događa na otoku i radnju koja se događa u nekom drugom vremenu (prije dolaska na otok, nakon odlaska s otoka ili na samom otoku u nekom drugom vremenu), a koja je značajna za karakterizaciju lika. Seriju Izgubljeni producirale su kuće ABC Studios, Bad Robot Productions i Grass Skirt Productions. Tokom cjelokupnog trajanja serije, izvršni producenti su bili Lindelof, Abrams, Bryan Burk, Jack Bender, Edward Kitsis, Adam Horowitz, Jean Higgins, Elizabeth Sarnoff i Carlton Cuse. Zbog izrazito velike glumačke postave i skupoće snimanja na stvarnim lokacijama (prvenstveno u Oahu, država Hawaii) serija Izgubljeni bila je jedna od najskupljih u povijesti televizije.Na temelju serije napravljene su različite igre (prvenstveno The Lost Experience i Find 815 na Internetu), a reference na seriju mogu se naći u printu, filmovima, drugim televizijskim serijama kao i svugdje na Internetu. Američki kritičari uredno su seriju iz godine u godinu stavljali na svoje top liste najboljih serija. Prva sezona skupila je prosječnih 15.69 milijuna gledatelja po epizodi.Iako je tokom 6 sezona trajanja gledanost padala, serija je zadržala stabilnu gledanost, a posljednja sezona imala je 11 milijuna gledatelja po epizodi. Serija je tokom šest godina dobila stotine nominacija za nagrade i isto tako osvojila mnogo njih, uključujući najprestižniju televizijsku nagradu Emmy 2005. godine za najbolju dramsku seriju, Zlatni Globus 2006. godine za najbolju dramsku seriju i Ceh filmskih glumaca za najbolju glumačku postavu u dramskoj seriji. Sveukupno je snimljeno 115 epizoda, raspoređenih u 6 sezona, te još mnogobrojni DVD dodaci.
NGC 5363
NGC 5363 (također poznat kao IRAS 13536+0529, MCG 1-36-2, PGC 49547 i UGC 8847) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 52 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 4,10 (62 hiljade sg) a najmanji 2,6 uglovnih minuta (39 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 19. januara 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ronnie O'Sullivan
Ronald Antonio "Ronnie" O'Sullivan, OBE, profesionalni je engleski snukeraš. Poznat je po brzoj igri, zbog čega je dobio nadimak The Rocket (Raketa). Sedmerostruki je svjetski prvak (2001, 2004, 2008, 2012, 2013, 2020, 2022.), a od turnirskih nagrada zaradio je više od 13 miliona funti, najviše od svih u historiji. Sedam puta dolazio je na prvo mjesto liste najboljih snukeraša, osvojio je 39 rangirnih turnira i na prvom je mjestu po broju ostvarenih trocifrenih brejkova. Postigao je i rekordnih 15 maksimalnih brejkova na profesionalnim turnirima.
Mnogi njegovi ljubitelji, kritičari i kolege snukeraši, uključujući i Stephena Hendryja i Stevea Davisa, smatraju ga prirodno najtalentiranijim igračem u historiji snukera. Također je bio uključen u nekoliko kontroverznih incidenata tokom karijere.
Rana karijera
O'Sullivanova postignuća u snukeru počela su dosta rano. Prvi trocifreni brejk (117) postigao je kad je imao deset godina, prvo "čišćenje cijelog stola" (nanizavši pritom 142 poena) ostvario je s 12 godina, a s 13 je postao pobjednik britanskog prvenstva za igrače mlađe od 16 godina. Na televiziji je debitirao sa 14 godina u Thames Snooker Classicu, a meč je komentirao Steve Davis. Prvi maksimalni brejk ostvario je s 15 godina u finalu Britanskog amaterskog prvenstva 1991, a iste godine osvojio je IBSF svjetsko prvenstvo u snukeru U-21. U profesionalce je prešao sa 16 godina. Sezonu 1992/93. počeo je dobivši 74 od svojih prvih 76 profesionalnih mečeva, od čega 38 uzastopno, što je rekord koji još nije srušen. U kvalifikacijama za Grand Prix pobijedio je Jasona Curtisa 5–0 za 43 minute i 36 sekundi, postavivši i sad važeći rekord za najbržu pobjedu u mečevima na 5 dobijenih frejmova. Nakon ovoga mu je Alan Hughes dao nadimak Raketa. U septembru 1992, sa 16 godina, postao je najmlađi igrač u historiji koji se kvalificirao za Svjetsko prvenstvo. U Crucibleu je debitirao 18. aprila 1993. u dobi od 17 godina i 134 dana i još je treći najmlađi igrač koji se takmičio na SP-u, iza Brecela i Hendryja. Izgubio je u prvom kolu od Alana McManusa 7–10. Ipak, dobio je nagradu za najboljeg mladog igrača godine za 1993. godinu.
U sezoni 1993/94. postao je najmlađi pobjednik nekog rangirnog turnira u historiji kad je sedmicu prije svog 18. rođendana osvojio UK Championship 1993, pobijedivši u finalu Hendryja, započevši tako jedno od najpoznatijih sportskih rivalstava. Ponovo se susreo s njim u finalu European Opena 1993, ali je ovog puta izgubio 5–9. Do druge rangirne titule došao je na British Openu 1994. pobjedom u finalu protiv Jamesa Wattane (9–4). Na SP-u 1994. došao je do 2. kola, gdje ga je potpuno nadigrao John Parrott rezultatom 3–13. U sezonu je krenuo s 57. mjesta WPBSA-liste, a završio ju je na 9. mjestu, a proglašen je i WPBSA igračem godine za 1994.
1994/1995–1997/1998.
Tokom sezone 1994/95. nije osvojio nijedan rangirni turnir, ali je stalno imao dobre nastupe, došavši do četvrtfinala Grand Prixa, UK Championshipa i Welsh Opena , zatim do polufinala na Dubai Classicu i European Openu te do finala na Thailand Openu i British Openu. 1995. osvojio je svoj prvi Masters, savladavši u finalu Johna Higginsa 9–3 i postavši najmlađi pobjednik ovog turnira ikad u dobi od 19 godina i 69 dana. Također se plasirao u svoje prvo četvrtfinale na svjetskim prvenstvima, ali ga je pobijedio Hendry 8–13. Na kraju svoje treće profesionalne sezone O'Sullivan je bio svjetski broj 3, iza Hendryja i Davisa.
U sezoni 1995/96. došao je do četvrtfinala na UK Championshipu, u kojem je poražen 7–9 od Andyja Hicksa. Na Mastersu je igrao finale, ali i tu je izgubio 5–10 od Hendryja. Na SP-u 1996. plasirao se u svoje prvo polufinale na ovom turniru, ali je izgubio i taj meč 14–16 od Petera Ebdona. Vrhovna snukerska organizacija proglasila ga je krivim za fizički napad na Mikea Ganleya, službenika za medije, tokom SP-a. Dobio je 2 godine uvjetne zabrane igranja, kažnjen je sa 20.000 funti, te mu je savjetovano da donira još 10.000 funti u dobrotvorne svrhe.
U sezoni 1996/97. osvojio je 2 rangirna turnira; u finalu Asian Classica savladao je Briana Morgana 9–8, a na German Openu je u finalu bio bolji od Alaina Robidouxa 9–7. U februaru 1997. treći put uzastopno ušao je u finale Mastersa, u kojem je igrao protiv Davisa. Nakon što je O'Sullivan dobio prva dva frejma trocifrenim brejkovima od 116 i 113 poena, treći frejm je prekinula Lianne Crofts, koja je potpuno naga utrčala u prostor za igrače, što je bio prvi takav slučaj u historiji snukera. Davis je kasnije rekao da je ovaj incident poremetio O'Sullivanovu koncentraciju, što mu je omogućilo da se vrati u meč. Popodnevna sesija završila je 4–4. O'Sullivan je večernju sesiju počeo silovito, osvojivši 4 frejma za 49 minuta i povevši 8–4, ali Davis se nije predao i uzvratio je dobivši sljedećih 6 frejmova, što mu je donijelo pobjedu 10–8. 21. aprila 1997. u meču 1. kola SP-a protiv Micka Pricea postigao je najbrži zabilježeni maksimalni brejk. Za to mu je trebalo 5 minuta i 20 sekundi - u prosjeku 1 udarac svakih 8,8 sekundi. Ovo mu je bio i prvi maksimalni brejk na profesionalnim turnirima. Ipak, ispao je već u narednom kolu izgubivši u odlučujućem frejmu od Darrena Morgana 12–13.
U sezoni 1997/98. došao je do druge titule na UK Championshipu, pobijedivši u finalu Hendryja 10–6. U februaru je igrao četvrtfinale Mastersa i izgubio 3–6 od Davisa. Kasnije istog mjeseca osvojio je Scottish Open nadigravši Higginsa u finalu 9–5. Narednog mjeseca u finalu Irish Mastersa pobijedio je Kena Dohertyja 9-3, ali je diskvalificiran i titula mu je oduzeta nakon što je na doping-testu bio pozitivan na marihuanu. Titula je naknadno dodijeljena Dohertyju. Na SP-u 1998. došao je do svog drugog polufinala, u kojem je bolji bio Higgins 9–17.
1998/1999–2000/2001.
U sezoni 1998/99. nije branio titulu na UK Championshipu. Povukao se s turnira nedugo prije meča 1. kola; njegov menadžer je izjavio da su razlog za povlačenje bili fizička i nervna iscrpljenost i da su ljekari naredili O'Sullivanu da se odmara. U drugim izvještajima spominjalo se da pati od depresije. Na Mastersu je stigao do četvrtfinala, gdje ga je zaustavio Doherty rezultatom 2–6. Na SP-u 1999. došao je do trećeg polufinala u 4 godine, gdje je izgubio od Hendryja 13-17. Tokom meča postigli su ukupno 8 trocifrenih brejkova (po 4 obojica). Kad je Hendry u 21. i 22. frejmu napravio brejkove od 101 i 108 poena, O'Sullivan je odgovorio brejkom od 134 poena u 23. frejmu, zamalo promašivši posljednju ružičastu kuglu na srednjoj rupi u pokušaju da postigne maksimalni brejk. U narednom frejmu O'Sullivan je napravio još jedan trocifreni brejk (110), što je bio 4. uzastopni frejm u ovom meču koji je dobijen trocifrenim brejkom.
U sezoni 1999/2000. osvojio je 2 rangirna turnira, China Open, gdje je u finalu savladao Stephena Leeja 9–2, i Scottish Open, na kojem je u finalu bio bolji od Marka Williamsa 9–1. Treću godinu zaredom poražen je u četvrtfinalu Mastersa, ovog puta 3–6 od Parrotta. O'Sullivanova obećavajuća kampanja u ovoj sezoni završila se razočarenjem. Bio je favorit za osvajanje SP-a 2000, naročito nakon Hendryjevog neočekivanog poraza od Stuarta Binghama u 1. kolu, ali je i sam poražen u 1. kolu od Davida Graya, koji je nadoknadio zaostatke 1–5 i 7–9 i na kraju pobijedio 10–9, uprkos tome što je O'Sullivan postao prvi igrač koji je postigao 5 trocifrenih brejkova (od čega 3 uzastopno) u mečevima na 10 dobijenih frejmova.
Tokom sezone 2000/2001. osvojio je 6 turnira i ušao u finale još jednog. Pobijedio je na Champions Cupu savladavši u finalu Marka Williamsa 7–5 i došao do finala na Grand Prixu, ali mu se tu Williams revanširao 5–9. Zatim je odbranio titulu na China Openu ponovo pobijedivši Williamsa, ovog puta 9–3. Uslijedilo je osvajanje Irish Mastersa, gdje je u finalu savladao Hendryja 9–8, da bi zatim došao do svog prvog naslova svjetskog prvaka (koji je posvetio svom ocu ), pobijedivši u finalu Johna Higginsa 18–14. Sezonu je završio osvojivši Premijer ligu. Nakon što je završio na 2. mjestu u ligaškom dijelu ovog takmičenja, u polufinalu je pobijedio Higginsa 6–3, a u finalu je bio bolji od Hendryja 9–7.
2001/2002–2003/2004.
Sezonu 2001/2002. počeo je kao broj 1 na listi najboljih snukeraša svijeta. U decembru je treći put osvojio UK Championship (10–1 protiv Dohertyja). Na SP-u 2002. O'Sullivana je u polufinalu očekivao meč protiv Hendryja. U izjavi prije meča malo se narugao Hendryju. U samom meču prvu sesiju dobio je O'Sullivan 8-5, ali je Hendry bio bolji u drugoj i izjednačio na 12-12. Hendry je nastavio s dobrom igrom i u 3. sesiji i na kraju pobijedio 17-13. Nakon meča O'Sullivan je optužio Hendryja za loše sportsko ponašanje, aludirajući na Hendryjevo ponašanje nakon jednog promašenog udarca na jednom prijašnjem turniru. Hendry nije komentirao O'Sullivanovu izjavu, iako je zbog nje O'Sullivan dobio neke kritike od Stevea Davisa, Dennisa Taylora i Clivea Evertona. Kasnije se izvinio Hendryju zbog svojih komentara. Sezonu je okončao odbranivši titulu u Premijer ligi. U ligaškom dijelu ovog takmičenja bio je prvi, da bi zatim u polufinalu nadigrao Jimmyja Whitea 6–2, a u finalu Higginsa 9–4.
I sezona 2002/2003, koju je počeo kao svjetski broj 1, bila je uspješna za O'Sullivana. Osvojio je Scottish Masters, Malta Cup i Irish Masters te je SP 2003. počeo kao glavni favorit za titulu. Međutim, treći put u karijeri poražen je u 1. kolu, ovaj put od nepostavljenog Marca Fua, iako je imao 4 trocifrena brejka, uključujući i 1 maksimalni. Zbog ovog poraza sezonu je završio na 3. mjestu liste.
2004. O'Sullivanov otac telefonirao je šestostrukom svjetskom prvaku iz 1970-ih, Rayu Reardonu, i pitao ga može li dati neke savjete Ronnieju. Uz Reardonovu podršku O'Sullivan se vratio u formu i osvojio SP, uvjerljivo pobijedivši u finalu Graemea Dotta 18–8, iako je izgubio prvih 5 frejmova, što je pripisao "mentalnim igrama" Dottovog trenera (O'Sullivanovog bivšeg), koji je ušao u O'Sullivanovu svlačionicu nekoliko minuta prije početka meča. U polufinalu je pobijedio Hendryja čak 17-4, što je bilo najjednostranije polufinale SP-a ikad. O'Sullivan je u sljedećim dvjema sezonama bio rangiran na 1. mjestu liste.