cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hrvatska književnost
Barok
Područje pismenosti u 17. vijeku širilo se sve više prema sjeveru, pa su se pojavili pisci i na Pagu (otac hrvatskog jezikoslovlja Bartol Kašić), u Kanfanaru u Istri (Franjo Glavinić), u Jastrebarskom (Rafael Levaković), u Sisku (Nikola Krajačević) i u Zagrebu (Juraj Habdelić), ali je Dubrovnik i u 17. vijeku ostao najjače kulturno i književno središte, iako je s Vitezovićem Ritterom dobio na značenju i Zagreb. U tom vijeku problem zajedničkog jezika postajao je sve aktuelniji, a rješenje koje je ponudio Kašić u "Ritualu Rimskom" (1640) i prijevodu "Biblije" (štampanom tek 2000), tj. zapadna novoštokavska osnovica uz udjele ostalih narječja, pokazalo se vizionarnim. Ako se izuzmu "pjesni tašte i isprazne" koje nisu sačuvane, Ivan Gundulić, najveći pjesnik baroka, počeo je sa dramskim tekstovima. Od deset melodrama sačuvane su četiri, "Pjesni pokorne kralja Davida" uvod su u religioznu poemu "Suze sina razmetnoga", uzorno djelo baroknog svjetonazora, a vrhunac je njegovog stvaralaštva nedovršeni viteško-junački ep "Osman" u 20 pjevanja (nedostaju 14. i 15. pjevanje), u kojem se mogu očitati utjecaji ideologije baroknog slavizma, koja je mogućnost oslobađanja Evrope od Osmanlija vidjela u Božijoj promisli i katoličkom poljskom narodu. Stijepo Đurđević u prvom redu je pjesnik komične poeme "Derviš", uspjele parodije na petrarkističko pjesništvo, Vladislav Menčetić autor komične poeme "Radonja" i patriotskog spjeva "Trublja slovinska". Ivan Bunić Vučić u kanconijeru "Plandovanja", oslanjajući se na petrarkističku liriku, unio je barokna načela, dok liturgijska i vjersko-poučna književnost doživljava procvat u Bosni u djelatnosti franjevačkog reda. Prvi pisac te tradicije je Matija Divković.
Među kajkavskim piscima iz sjeverne Hrvatske isticao se Juraj Habdelić prosvjetnopoučnim moralkama "Zrcalo Marijansko" (1662.) i "Prvi oca našega Adama greh" (1674). Ivan Belostenec je autor velikog latinsko-hrvatskog rječnika "Gazofilacij" (1740.), prvog hrvatskog tronarječnog rječnika, enciklopedijskog djela objavljenog približno 70 godina nakon nastanka i koje bijaše leksičkim izvorištem "Balada Petrice Kerempuha" Miroslava Krleže dva i po vijeka kasnije. mini|280p|[[Petar Zrinski izdao je spjev "Adrianskoga mora sirena"]]
U drugoj polovini 17. vijeka u sjevernoj Hrvatskoj djelovali su i Petar Zrinski i Fran Krsto Frankopan (obojica mučenici smaknuti u Bečkom Novom Mjestu 1671), te Pavao Ritter Vitezović. Fran Krsto Frankopan pisao je mješavinom čakavskog, kajkavskog i štokavskog narječja karakterističnom za tzv. "ozaljski krug" koji je predstavljao pokušaj hrvatske jezičke integracije na tronarječnoj bazi. Središnji dio njegovog opusa čini zbirka lirskih pjesama "Gartlic za čas kratiti", ciklus od osam pjesama "Dijačke junačke" i 18 religioznih pjesama. On je i prvi hrvatski prevodilac Molierea. Hrvatski barok je osvario bujni procvat hrvatske književnosti u svim hrvatskim pokrajinama osim Slavonije i kontinentalne Dalmacije. Profil književne djelatnosti se razlikovao i pokrivao je cijeli spektar, od vjerskopoučne i liturgijske književnosti do lirske i epske poezije, od gramatičkih i leksikografskih djela do historiografskih, prijevodnih i hroničarskih. U korpus hrvatske književnosti ulaze i sjeverozapadna, kajkavska Hrvatske i Bosna, štokavsko/šćakavsko ijekavska i ikavska, te, posebno zanimljiva pojava, tronarječna književnost i leksikografska djelatnost nastala na području Pokuplja i Ozlja. Dolazi do slabljenja utjecaja glagoljice i jačanja latinice, dok se zapadna ćirilica ili bosančica još drži u narodnoj pismenosti, ali počinje zamirati oko 1700. Po jezičkom idiomu, hrvatski barok ostvario je uzorna djela koja će kasniji hrvatski književni jezik prepoznati kao kanonska po obliku, međutim, taj proces će uznapredovati tek u društvenim promjenama nastalim uslijed oslobođenja Slavonije i Dalmacije od Osmanlija, te širenjem ideja prosvjetiteljstva u 18. vijeku.
Prosvjetiteljstvo, klasicizam i racionalizam
U 18. vijeku, koji se naziva i vijekom prosvijećenosti i racionalizma, nastaje u Hrvatskoj nov odnos prema književnosti, uzrokovan oslobođenjem većeg dijela Dalmacije i Slavonije od Osmanlijske vlasti, prodiranjem prosvjetiteljskih i racionalističkih ideja koje su strujale iz zapadne Evrope, a i društvenim reformama Marije Terezije i Josipa II u sjevernom dijelu Hrvatske. Paradigmatska osobnost je senjanina Pavla Rittera Vitezovića koji bijaše polihistor i osnivač savremene pankroatistićke ideologije. Historičar ("Stemmatographia", "Croatia rediviva"), epik ("Odiljenje sigetsko"), reformator grafije, osnivač štamparije, pisac hronika i kalendara, Vitezović je bio ispred svog vremena, a mnoge njegove zamisli su se ozbiljile u Ilirskom pokretu. Slavonac Antun Kanižlić (1699-1777), autor stihovane pripovijesti "Sveta Rožalija", je prvi pisac sjeverne Hrvatske koji se izravno ugledao na dubrovačke pjesnike, a posebno na Đurdevića. Kanižlić je jedan od prvih protagonista "Slavonskog duhovnog preporoda", snažne kreativne djelatnosti što je uslijedila po oslobođenju zemlje, a koja je nezamisliva bez utjecaja južnohrvatske književnosti Dalmacije i Dubrovnika.
U Dubrovniku je u to doba bilo nekoliko istaknutih učenjaka, filozofa i latinskih pisaca, npr. Ruđer Bošković, Bernard Džamanjić, Džono Rastić, te na prijelazu u 19. vijek Đuro Hidža (1752-1833), Marko Bruerević-Desrivaux (1770 -1823) koji su pisali na latinskom, italijanskom i hrvatskom jeziku. Zadnje veliko djelo tog perioda, koje zapravo stoji na prekretnici epoha, jeste veliki rječnik Dubrovčanina, franjevca Joakima Stullija.
Poznati latinist u sjevernoj Hrvatskoj bio je hroničar Baltazar Adam Krčelić, dok su Slavonac Matija Petar Katančić (autor prvog hrvatskog štampanog prijevoda "Biblije") i Tituš Brezovački (najvažniji dramatik kajkavskog područja) pisali su i na hrvatskom. Posebno mjesto u književnosti 18. vijeka zauzimaju narodni pjesnik i narodni mučenik Filip Grabovac (1697-1749) i franjevački kultni pisac Andrija Kačić Miošić. Grabovčev "Cvit razgovora naroda i jezika iliričkoga aliti rvackoga", 1747. godine; ujedinjuje predaju hrvatske srednjovjekovne književnosti, ljetopisačku literaturu i književnost bosanskih franjevaca, dok je Kačićev "Razgovor ugodni naroda slovinskoga" iz 1756. godine, u stihovima i prozi, bila je svojevremeno najčitanija knjiga na hrvatskom jeziku (prevedena je na desetak jezika i doživjela je skoro 70 hrvatskih izdanja do kraja 20. vijeka): sklop "slovinske" protivosmanlijske ideologije, dinarsko-deseteračke apologije i idealizacije hrvatskih (i srpskih, albanskih, pa i bošnjačko-muslimanskih) ratnika, harambaša i lokalnih poglavica. To djelo, zajedno s Relkovićevim, definitivno je označilo pobjedu novoštokavskog idioma među Hrvatima, što će nešto kasnije oglasiti i preostali kajkavski džep u sjeverozapadnoj Hrvatskoj, u pokretu poznatom kao Hrvatski narodni preporod. Tome je snažno pridonijela plodna spisateljska djelatnost (vjersko-poučna, leksikografska, gramatičarska, historiografska) bosanskih franjevaca među kojim se ističu Filip Lastrić, Nikola Lašvanin i Hercegovac Lovro Sitović Ljubušak.
U Slavoniji se pojavilo, osim Kanižlića, više pisaca koji su pisali moralno-didaktične i prosvjetiteljske spise u stihovima. Najjače svjedočanstvo o prisutnosti prosvjetiteljskih ideja u hrvatskoj književnosti djelo je Matije Antuna Relkovića, koji je kao zarobljenik u Dresdenu, uspoređujući Slavoniju s Njemačkom, napisao spjev "Satir iliti divji čovik", 1762. godine. Oko njegovog "Satira" se razvila živa polemika, u kojoj su učestvovali i pisac "Aždaje sedmoglave bojnim kopjem udarene i nagrđene" (1768), Ličanin Vid Došen (1719-78) te franjevac Matija Petar Katančić (1750.-1825.), posljednji značajniji pisac tog perioda, koji je djelovao i u 19. vijeku, autor prvog cjelovitog štampanog prijevoda "Biblije" u Hrvatskoj, pristaša teze o hrvatstvu Ilira.
Pozorište je u 18. vijeku različitim oblicima djelovalo gotovo u svim primorskim središtima od Dubrovnika, Hvara i Korčule do Zadra, Senja i Rijeke te u sjevernoj Hrvatskoj od Zagreba i Varaždina do Požege i Osijeka. U Dubrovniku su prevedena i prikazana 23 Moliereova djela, što je za ono doba izuzetna pojava. "Kate Kapuralica" Vlaha Stullija (1768-1846) najbolji je dramski tekst 18. vijeka napisan na hrvatskom jeziku. Veliki komediograf tog doba Tituš Brezovački (1757-1805) pisao je na kajkavskom ( "Matijaš grabancijaš dijak", "Diogeneš"), međutim neke njegove štokavsko-ijekavske pjesme kao da predkazuju smjer gdje će krenuti hrvatski narodni preporod. Treba izdvojiti Adama Baltazara Krčelića (1715.-1778.), najviše zbog latinskih uspomena "Annuae" koje su važan izvor za političke, kulturne i društvene događaje druge polovine 18. vijeka. Na kraju tog perioda u sjevernoj Hrvatskoj djelovalo je nekoliko kajkavskih pisaca kojih rad zahvata i početke preporodnog doba, a među njima su najistaknutiji Tomo Mikloušić (1768.-1833.), jedan od posljednjih zagovornika kajkavskog narječja kao književnog jezika, te Ignac Kristijanović (1796.-1884.), posljednji kajkavski pisac tog perioda. Opći pregled ovog perioda bi se dao sažeti u nekoliko tačaka: iako po umjetničkom dosegu djela ovog perioda zaostaju za renesansnim i baroknim, njihova veća rasprostranjenost i integracija u književnoj produkciji Dalmacije, Bosne, Hercegovine, Slavonije, Dubrovnika i sjeverozapadne Hrvatske prethodi nacionalno-političkim integracijskim procesima koji će obilježiti 19. vijek. Stvorena su dva jezička standarda, većinski novoštokavski i manjinski kajkavski, što je završilo u prvoj polovini 19. vijeka Ilirskim pokretom i proširenjem modificiranog novoštokavskog na cijelu današnju Hrvatsku i BiH. Kačićevi i Relkovićevi bestseleri su osnovna književna djela ovog doba, dok je Stullijev rječnik najopsežniji dopreporodni leksikografski rad.
Romantizam ili Ilirski preporod
U književnom periodu romantizma pišu se pjesme i drame. Glavne teme su: historijske, nacionalne i patriotske. U hrvatskoj književnosti pokretač Ilira je Ljudevit Gaj a uz njega su još i: Ivan Mažuranić, Petar Preradović, Stanko Vraz. August Šenoa se smatra prethodnikom ilirizma u Hrvatskoj.
Realizam
Nastajanje realistične koncepcije u književnosti povezano je sa pojačanim zanimanjem za prirodne nauke i jačanjem pozitivističke filozofije. U Hrvatskoj, realizam traje samo desetak godina (od smrti A. Šenoe) 1881. do 1890. Hrvatski pisci realizma su: Vjenceslav Novak, Silvije Strahimir Kranjčević, Ante Kovačić, Josip Kozarac i Ksaver Šandor Gjalski.
Namještaj
mini|250px|Sto i stolice Namještaj je skupni naziv za pokretne objekte koji podržavaju ljudsko tijelo (namještaj za sjedenje i ležanje), omogućuju smještaj predmeta, i drže objekte na horizontalnoj površini iznad tla.
Namještaj za smještaj predmeta se koristi da čuva ili sadrži predmete kao što su: knjige, alati i kućne potrepštine. Namještaj može biti proizvod umjetničkog dizajna i oblik ukrasne umjetnosti.
NGC 2588
NGC 2588 (također poznat kao ESO 370-SC10) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Krma. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 16. februara 1836. godine.
Namještaj
U dodatnoj ulozi funkcionalnosti, namještaj može služiti i u simboličkoj i vjerskoj namjeni.
Konstruktivna rješenja
Namještaj čine finalni proizvodi koji nisu sastavni dio zgrade u tehnologiji građenja, već se naknadno individualno postavljaju u određen dio objekta i izvan njega. Stoga se primjenjuje termin slobodne drvene konstrukcije, tj. konstrukcije koje nisu ugrađene. Klasifikacija namještaja može se izvršiti prema nizu kriterija, a najčešće prema:
Aquifoliales
Ovaj red uključujuje porodice Aquifoliaceae (tipske božikovine), Helwingiaceae (2-5 vrsta grmova umjerenog azijskog pojasa) i Phyllonomaceae (4 vrste stablašica i grmova Centralne Amerike ). U 2001. ovom redu dodate su i porodice Stemonuraceae i Cardiopteridaceae. thumb|left|200px|[[Ilex paraguariensis]]
NGC 2588
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Aquifoliales
Prema Katalogu života, Aquifoliales uključuju 774 vrsta.
Na osnovu podataka iz istog izvora, urađen je kladogram međuordnosa između obuhvaćenih porodica. :
Erich Heckel
mini|desno|200px|Portret Erich-a Heckel, kojeg je naslikao [[Ernst Ludwig Kirchner.]] Erich Heckel (Döbeln, 31. juli 1883. - Radolfzell, 2. juli 1970.), njemački slikar i grafičar.
Jedan je od osnivača udruženja Die Brücke 1905. Sudjelovao je u formiranju i razvoju ekspresionističkog likovnog izraza u Njemačkoj između dva rata. Glavne teme su mu aktovi, likovi klauna i artista, pejzaži. Za vrijeme nacizma bio je na indeksu, a poslije rata je profesor na akademiji u Karlsruheu.
Stevan Todorović (ratni zločinac)
Stevan Todorović (1957-2006) je ratni zločinac porijeklom iz Bosanskog Šamca. Presudom Međunarodnog tribunala u Haagu je proglašen krivim zbog krivičnog djela zločina protiv čovječnosti počinjenog tokom rata u Bosni i Hercegovini. Osuđen je na 10 godina zatvora. Poslije odsluženja dvije trećine kazne pušten je na slobodu u 2005. godini. Todorović je izvršio samoubistvo 3. septembra 2006. godine u porodičnoj kući, u mjestu Donja Slatina, u blizini Bosanskog Šamca.
Optužnica
Početkom rata Todorović se nalazio na dužnosti šefa policije u Bosanskom Šamcu. Tokom 1992. i 1993. godine učestovao je u ubijanju, mučenju i seksualnom zlostavljanju bošnjačkog i hrvatskog stanovništva ovog posavskog grada. Zbog tih zločina je osuđen na 10 godina zatvora. U istoj presudi se također navodi da su gore navedeni aktiviteti bili planirani i naređeni od strane Vojske Republike Srpske.
Dirichletov granični uvjet
U matematici, Dirichletov granični uvjet (Granični uvjet prve vrste) jeste vrsta granične vrijednosti, koja je dobila naziv po Johannu Peteru Dirichletu. Kad se nametne običnoj ili parcijalnoj diferencijalnoj jednačini, uvjet specificira vrijednosti koje rješenje treba imati na granicama domena. Pitanje pronalaženja rješenja takvih jednačina poznato je kao Dirichletov problem.
U slučaju obične diferencijalne jednačine, kao što je
na intervalu [0,1] Dirichletovi granični uvjeti uzimaju formu
gdje su \alpha_1\, i \alpha_2\, zadani brojevi.
Za parcijalnu diferencijalnu jednačinu na domenu kao što je
( označava Laplacijan), Dirichletovi granični uvjeti uzimaju oblik
gdje je f\, poznata funkcija definirana na granicama.
Dirichletovi granični uvjeti možda su najlakši za shvatanje, ali postoji još mnogo drugih uvjeta koji se mogu primijeniti. Naprimjer, postoji Neumannov granični uvjet ili miješani granični uvjet, koji je kombinacija Dirichletovih i Neumannovog.
Dositej Obradović
Dositej Obradović srpski je pisac koji se smatra najvažnijim predstavnikom srpskog prosvjetiteljstva. Najpoznatiji je po djelima Sovjeti zdravogo razuma i Život i priključenja.
Biografija
Rođen je u Čakovu u Banatu (danas Rumunski Banat), u zanatlijskoj porodici. Još kao učenik osnovne škole odaje se sanjarenju i vjerskom zanosu. Poslije smrti njegovog oca, njegov tetak, da bi ga izliječio od sanjarenja i misticizma, ispisao ga je iz škole i poslao na zanat. Ali želja za naukom, koju je on gledao u crkvenim knjigama, nije nestala ni kasnije i čim se ukazala prilika, ostavio je zanat i rodbinu i pobjegao u fruškogorski manastir Hopovo.
Tu se zakaluđerio i počeo ozbiljno misliti o pustinjačkom životu. Ali, kad je bolje i bliže upoznao manastirski život i kaluđersko bratstvo, uvidio je da to ne odgovara životopisima svetaca i njegovim iluzijama. Pored toga, došle su mu do ruku i druge, "graždanske" knjige, iz kojih uviđa da izvan crkve postoji i druga mudrost, upravo ono za čim je žudio. Poslije 3 godine manastirskog života odlazi iz manastira, u koji se više nije vraćao. Od tog trenutka nastaju njegova neprekidna putovanja radi studija.
Kao učitelj ili kao manastirski gost obilazi skoro cijeli Balkan i Malu Aziju, zatim Italiju, Njemačku, Francusku, Englesku, Austriju i Rusiju. U Izmiru je proveo nekoliko godina, kao učenik čuvene grčke bogoslovske škole Jeroteja Dendrina. Tu i na Krfu je naučio grčki jezik, književnost i filozofiju. Poslije toga živi u Dalmaciji kao učitelj, zatim u Zadru i Trstu. Iz Trsta odlazi u Beč, gdje je proveo punih 6 godina u učenju njemačkog jezika i kulture. Kao učitelj jezika odlazi iz Beča u Karlovce i Moldaviju. Mantiju je skinuo tek u Halleu, kad se upisao na studij filozofije. Filozofske studije nastavlja u Leipzigu i tu počinje i sam pisati. 1783. štampa svoje prvo i najbolje djelo, Život i priključenija. Putovao je još u Pariz, London i Rusiju, gde je bio pozvan za nastavnika jedne vojne škole.
IC 746
IC 746 (također poznat kao IRAS 11530+2609, MCG 4-28-96, PGC 37440 i UGC 6898) je galaksija koja je udaljena oko 231 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,10 (74 hiljade sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (20 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 13. aprila 1893. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Berberidopsidales
Berberidopsidales je red cvjetnica iz razreda Magnoliopsida, divizija Tracheophyta, Plantae.
Red je imenovan po rodu Berberidopsis, sa dvije vrste grmastih penjačica, koje su nekada uključivane u porodicu Flacourtiaceae, a danas su u Berberidopsidaceae.
Rasprostranjene su u Čileu (Berberidopsis corallina) i Australiji, (Queensland i Novi Južni Wales), gdje raste Berberidopsis beckleri.
Drugi rod ove porodice je Streptothamnus sa vrstom Streptothamnus moorei sa istog područja Australije.
Porodica Aextoxicaceae ima samo jednu vrstu, Aextoxicon punctatum, zimzelenu stablašicu iz južnog  Čilea i Argentine.
Prema Katalogu života, red Berberidopsidales ima dvije porodice, sa ukupno četiri vrste. .
NGC 6997
NGC 6997 je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Labud. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 24. oktobra 1786. godine.
Mali Zvornik
Mali Zvornik je naselje i općina u Srbiji. Nalazi se u zapadnom dijelu Srbije na granici sa Bosnom i Hercegovinom (rijeka Drina). Spada u Mačvanski okrug. Po podacima iz 2004. općina zauzima površinu od 184 km2 (od čega na poljoprivrednu površinu otpada 7.847 ha, a na šumsku 9.612 ha).
Franz Xaver Winterhalter
mini|Franz Xaver Winterhalter desno|mini|F.X. Winterhalter, [[Elizabeta (Austro-Ugarska)|Carica Elizabeta iz Austrije]] Franz Xaver Winterhalter (Menzenschwand u Schwarzwaldu, 20. april 1805. - Frankfurt am Main, 8. juli 1873.) njemački portretist i litograf.
NGC 6997
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mali Zvornik
Općina Mali Zvornik se sastoji od 12 naselja. Po podacima iz 2002. godine u općini je živjelo 14.076 stanovnika, a prirodni priraštaj je iznosio -0,4%. Po podacima iz 2004. broj zaposlenih u općini iznosi 2.766 ljudi. U općini se nalazi 10 osnovnih i dvije srednje škole.
Franz Xaver Winterhalter
Winterhalter je bio jedan od devetero djece od kojih je samo petero preživjelo dječju dob. Školovao se kao litograf. 1823. je započeo studij slikarstva u Münchenu. U tom razdoblju je radio kod portretista Joseph Stielera. Nakon završetka studija je otišao 1828. u Karlsruheu. Tamo je dobijao zadaće portretiranja te je postao dvorskim slikarom. 1834. je napustio Karlsruhe. Od tada pa nadalje će dobijati razne portretne narudžbe. Poznati su njegovi portreti carice Elizabete ili engleske kraljice Viktorije.
Mali Zvornik
Geografija
Mali Zvornik i obližnje selo Sakar nalaze se na srbijanskoj obali Drine, preko puta Zvornika, Diviča i Tabaka. Na brežuljku iznad Drine gdje se danas nalazi upravna zgrada hidrocentrale prostirala se zaravan Tvrtak, na kojoj su održavana narodna veselja. Idući od Malog Zvornika ka Sakaru, na oko 200-300 metara od hidroelektrane nalazilo se vrelo Sum bunar. I zaravan i vrelo potopljeni su vodama Zvorničkog jezera 1955.
Historija
Mali Zvornik formiran je još u osmanlijskom periodu. Nakon progona muslimana Srbije 1830, 1834. i 1862, Mali Zvornik i Sakar, formiran oko potoka Peštanice 1737. i 1738. od muslimana iz drugih dijelova Srbije, ostali su jedina muslimanska naselja na desnoj obali Drine. U ova dva naselja doselile su se 1833. i 1834. porodice Ekmedžića, Đonlića, Kržavića, Hadžiefendića (šest kuća), Čolakovića (10 kuća), Durakovića (pet kuća), Mustafića (pet kuća) i Šrndića (šest kuća). Iako su ostali dijelovi Zvorničkog sandžaka na desnoj obali Drine pripali Kneževini Srbiji 1830, Mali Zvornik i Sakar ostali su u sastavu Bosanskog ejaleta sve do austro-ugarske okupacije 1878. Iako su srpske vlasti na mještane ovih sela 1862. vršile pritisak da se isele, oni su odbili i ostali su.
Malozvorničani i stanovnici Sakara nekada su posjedovali cjelokupno zemljište od Radaljskog mosta na sjeveru do iznad Sakara na jugu. Sve do izgradnje hidrocentrale (od 1947. do 1955), u ovim sela bio je neznatan broj Srba. Nekoliko srpskih kuća postojalo je iznad Sakara i nizvodno od željeznog mosta na Drini.
U vrijeme izgradnje hidroelektrane, rasformirano je prvobitno naselje Mali Zvornik. Njegovi starosjedioci iselili su se ili u Zvornik ili u Novo naselje, u kojem je 1969. podignuta nova džamija. U podnožju brda Kulin izgrađeno je stambeno naselje Vile. U jesen 1949. završena je željeznička pruga kojom je naselje povezano sa Beogradom, a godinu dana ranije otvorena je Zdravstvena ambulanta. Nešto kasnije otvorena je i sadašnja zgrada Doma zdravlja. Osnovna škola radi od početka 20. vijeka. Stara školska zgrada nalazila se na ulazu u naselje, a nova je podignuta 1960. kada je četverorazredna škola prerasla u osmorazrednu. Do tada su djeca iz Malog Zvornika i okoline od petog razreda išla u školu u Zvornik.
Za vrijeme Kraljevine Jugoslavije, Mali Zvornik i Sakar pripadali su srezu Rađevina. Po popisu iz 1921. ova dva sela imala su 594 stanovnika, od čega 447 muslimana i 146 pravoslavnih. Po popisu 1981, Mali Zvornik imao je 3.786 stanovnika (2.349 Srba i 755 Bošnjaka), a Sakar 587 (282 Srba i 226 Bošnjaka).
U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Malom Zvorniku i Sakaru živjele su porodice: Hadziefendići, Beganovići, Buljubašići, Čolakovići, Ćemalovići, Ćorići, Durakovići, Đonlići, Ekmedžići, Halilovići, Hamidovići, Havkići, Hrnjići, Ibrahimovići, Imširovići, Jakubovići, Kajtazovići, Kokorovići, Kržavići, Kujundžići, Mustafići, Pirići, Potokovići, Rustemovići, Šrndići, Zulići i dr.
Kosovača
Kosovača je naseljeno mjesto u općini Osmaci, Bosna i Hercegovina.
Šopot
Šopot je naseljeno mjesto u sastavu grada Benkovca, Zadarska županija, Republika Hrvatska.
Kosovača
Historija
Naselje Kosovača se do rata u Bosni i Hercegovini (1992-1995) u cjelini nalazilo u sastavu općine Kalesija.
George Grosz
George Grosz (Berlin, 26. juli 1893. - Berlin, 6. juli 1959.), njemački grafičar i slikar
Šopot
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Šopot je imao 281 stanovnika.
George Grosz
U Parizu je nakon dodira s futurizmom i dadaističkim ekscesima prešao na političku i socijalnu karikaturu u satiričkim časopisima. Njegov likovni izraz je nemilosrdna kritika njemačkog militarizma, buržujske klase. Od njemačkog kaosa poslije Prvog svjetskog rata do prvih simptoma nacističkog terora svoju likovnu dokumentaciju objavljivao je u ciklusima grafike: Bog je s nama, Lice vladajuće klase, Ecce home. Od slika itiču se "Pomrčina sunca" i "Njemačka, jedna zimska bajka". 1932. iselio je u SAD, gdje je radio crteže za knjige. Uspomene svog života objavio je 1931. u Njemačkoj, a 1946. u New Yorku pod nazivom "Malo da i veliko ne".
Šopot
Stanovništvo
Napomena: ''Sadrži dio podataka u 1857. i podatke u 1869. za naselje Podlug.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Šopot je imalo 531 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
NGC 5498
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Józef Piłsudski
Józef Klemens Piłsudski (5. decembar 1867, Zułów /danas Zalavas u Litvaniji/ – 12. maj 1935, Varšava) bio je poljski revolucionar i državnik, maršal, utemeljitelj poljske armije (20. stoljeće) i obnovitelj slobodne poljske države (1918–1922).
Józef Piłsudski je nakon Prvog svjetskog rata, postao sve dominantnija ličnost u poljskoj politici i izvršio je značajan utjecaj na oblikovanje vanjske politike zemlje. Piłsudski se smatra ocem Druge Poljske Republike, koja je ponovo uspostavljena 1918., 123 godine nakon konačne podjele Poljske 1795., i smatran je de facto vođom (1926–1935) Druge Poljske Republike kao ministar vojnih poslova.
Videći sebe kao potomka kulture i tradicije Poljsko-litvanskog saveza, Piłsudski je vjerovao u multietničku Poljsku – „dom nacija“ uključujući autohtone etničke i vjerske manjine. Na početku svoje političke karijere, Piłsudski je postao lider Poljske socijalističke partije. Verujući da će nezavisnost Poljske biti izborena vojnim putem, formirao je Poljske legije. Godine 1914. predvidio je da će novi veliki rat poraziti Rusko Carstvo i Centralne sile. Nakon što je 1914. počeo Prvi svjetski rat, Legije Piłsudskog su se borile uz Austro-Ugarsku protiv Rusije. Godine 1917., s obzirom da je Rusija loše prošla u ratu, on je povukao svoju podršku Centralnim silama i Nijemci su ga zatvorili u Magdeburg.
Piłsudski je bio šef Poljske od novembra 1918., kada je Poljska ponovo stekla nezavisnost, do 1922. Od 1919–21. komandovao je poljskim snagama u šest ratova koji su redefinisali granice zemlje. Na ivici poraza u Poljsko-sovjetskom ratu u avgustu 1920. godine, njegove snage su odbile invaziju sovjetskih Rusa u bici kod Varšave. Godine 1923, sa vladom kojom su dominirali njegovi protivnici, posebno nacionalni demokrati, Piłsudski se povukao iz aktivne politike. Tri godine kasnije vratio se na vlast u Majskom prevratu i postao moćnik Sanacionog režima. Fokusirao se na vojne i vanjske poslove do svoje smrti 1935. godine, razvijajući kult ličnosti koji je preživio u 21. stoljeću.
Iako su neki aspekti uprave Piłsudskog, kao što je zatvaranje njegovih političkih protivnika u Berezi Kartuskoj, kontroverzni, on je i dalje jedna od najuticajnijih ličnosti u poljskoj istoriji dvadesetog stoljeća i smatran je za osnivača moderne Poljske.
Menadžment
Menadžment jest "umjetnost obavljanja poslova putem, uz ili posredstvom drugih ljudi", po definiciji koju je postavila Mary Parker Follett. Menadžment predstavlja proces planiranja, organiziranja, vođenja i kontrolisanja resursa unutar organizacije s ciljem postizanja zadanih ciljeva i ostvarenja uspjeha. Ključna uloga menadžera je upravljanje ljudskim, materijalnim, finansijskim i informacijskim resursima kako bi se osigurala efikasnost i efektivnost poslovanja. Menadžment se često dijeli na različite nivoe, uključujući vrhunski (strategijski), srednji (taktički) i niži (operativni) menadžment. Menadžeri na svim nivoima moraju razumjeti i primjenjivati osnovne menadžerske funkcije, kao što su planiranje, organiziranje, koordinacija, vođenje i kontrola, kako bi uspješno upravljali organizacijom i postigli dugoročni uspjeh.
Definicija
Menadžment je proces oblikovanja i održavanja okruženja u kojemu pojedinci, radeći zajedno u grupama ostvaruju odabrane ciljeve. To je zapravo proces postizanja željenih rezultata kroz efikasno korištenje ljudskih i materijalnih resursa.
Sistematski način usmjeravanja pojedinaca, grupa poslova i operacija s ciljem ostvarivanja imenovanih organizacijskih ciljeva sa sredstvima koje organizaciji stoje na raspolaganju. Savremeni manageri u principu obavljaju tri zadatka: Menadžment je, u periodu od 150 godina, kao rijetko koje drugo pitanje nauke i prakse, stekao utjecaj kojim je transformirao društvenu i ekonomsku strukturu razvijenih zemalja u svijetu. Po svojoj suštini, menadžment je veoman kompleksan pojam i u njemu se prepliću ekonomski, psihološki, sociološki, finansijski, pravni i mnogi drugi aspekti.
Menadžment i društvo
Menadžment je svakodnevno suočen sa brzim promjenama, kako unutrašnjim tako i vanjskim. U sklopu managementa je potrebno voditi računa o vanjskom i unutrašnjem okruženju poduzeća. Vanjsko okruženje predstavlja prilike i prijetnje za poduzeće, a unutrašnje okruženje slabosti i snage.
Disappear (Hoobastank)
"Disappear" je četvrti singl sa drugog albuma grupe Hoobastank, pod nazivom The Reason. Izdat je kao sing u ranim mjesecima 2005. godine, te je posljednji singl sa albuma The Reason. "Disappear" je dostigao razočaravajuće 24. mjesto na Billboard Modern rock ljestvici, te se nije našao ni na jednoj drugog Billboardovoj ljestvici. Međutim, uspio se pojaviti u američkoj seriji Now That's What I Call Music! 18.
Spot
Spot ove pjesme prikazuje slike sa grupinih nastupa uživo tokom njihove turneje u 2004. godini (promocija albuma The Reason), te slike članova grupe kako izvode pjesmu u dvorištvu. Spot je režisirao Marc Webb.
Spisak pjesama
CD 1
Teba (Egipat)
Teba (, Thēbai) je grčka oznaka za drevni egipatski niwt "Grad" i niwt-rst "Južni Grad". Nalazi se 800 km južno od mediteranske obale, na istočnoj obali Nila. Teba je bila glavni grad Waseta, četvrte gornjoegipatske nome (izraz "Waset" se koristio i za sam grad). Grad je bio prijestonica Egipta za vrijeme Jedanaeste dinastije (Srednjeg kraljevstva) i veći dio Osamnaeste dinastije (Novog kraljevstva), iako je uprava vjerovatno dijelom ili u potpunosti ostala u Memphisu. S dolaskom na vlast Devetnaeste dinastije sjedište vlasti se premjestilo u Deltu. Arheološki ostaci Tebe, s druge strane, daju dojmljivo svjedočanstvo o egipatskoj civilizaciji na svom vrhuncu.
Danas se smatra da su zagrobni hramovi i grobovi na zapadnoj obali Nila također bili dio Tebe.
Kao sjedište tebanske trijade Amuna, Muta i Khonsua, Teba je u egipatskom jeziku od kraja Novog kraljevstva poznata klao niwt-imn, "Grad Amunov." To je našlo svoj put do Hebrejske Biblije kao נא אמון nōˀ ˀāmôn (Nahum 3:8), što je vjerovatno isto נא ("No") (Ezekijel 30:14). Na grčkom je taj naziv promijenjen u Diospolis, "Grad Zeusov" (Zeus je bio bog s kojim su Grci identificirali Amuna). Grci su gradu dali nadimak megale, "Veliki", kako bi razlikovali od ostalih gradova nazvanih Diospolis. Rimljani su mu dali ime Diospolis Magna.
Grčki pjesnik Homer je hvalio bogatstvo Tebe u Ilijadi, Knjiga 9 (cca. 7. vijek p. n. e.): "... u egipatskoj Tebi hrpa ingota sjaji, Tebi od stotinu vrata."
Luxor (arapski: AlUqsur =? Palate) الأقصر i alKarnak الكرنك su savremena arapska imena za gradove smještene blizu nalazišta dva važna hrama koja su stajala na rubovima grada.
Etimologija
Za naziv Teba se često pogrešno misli kako je došao od imena grčkog grada zvanog Teba. Iako etimologija nije sasvim jasna, Thebes je vjerovatno helenizacija drevnog egipatskog t3 ipt-swt ("Najsvetije od svih mjesta"), jedno od naziva za hram u Karnaku, unutar grada.
Glavna arheološka nalazišta u Tebi
[[Datoteka:Theban Necropolis Map.jpeg|desno|mini|300px|Karta tebanske nekropole. Full screen ]]
Genski nokaut
Genski nokaut (KO)  je  genetička tehnika u kojoj se  geni jednog organizma učine neoperativnim ("nokaut" organizam). Ovakve jedinke također su poznate kao nokautirani organizmi ili jednostavno nokauti. Oni se koriste u proučavanju funcije gen koji je sekvenciran, koja je  nepoznate ili nepotpuno poznata. Istraživači izvlače zaključke iz razlika  između nokaut organizama i normalnih jedinki.
Termin se odnosi na proces stvaranja takvog organizma, kao u "nokautiranju" gena. Tehnika je u suštini suprotna od nokautiranja gena. Nokaut dva gena istovremeno u organizmu je poznat kao dvostruki nokaut (DKO). Slično tome, izrazi trostruki nokaut (TKO) i četverokrevetne nokauta (qKo) se koriste za opisivanje tri ili četiri nokautirana gena.
Metod
mini|350px|Laboratorijski miš kod kojeg je inaktiviran gen za rast dlake (lijevo), upoređen sa normalnim laboratorijskim mišem Nokaut se postiže kombinacijom tehnika, počevši u epruveti s plazmidima,  bakterijskog vještačkog hromosoma ili drugog  DNK konstrukta i postupaka u kulturi ćelija. Individualne ćelije se genetički transfektiraju DNK konstruktom. Često je cilj je da se stvori transgenih životinja koja  ima izmenjeni gen. Ako je tako, embrionske matične ćelije se  genetički transformiraju ubacivanjem  gena u ranim  fazama embrionskog razvoja. Tako nastaju životinje s genetskičkim promjenama u njihovim geminativnim ćelijama, tako da  se često  nokautirani gen  prenosi u buduće generacije.
Za kreiranje nokaut mahovine, preporučljivi način je transfekcija protoplasta. Tako transformiran protoplast Physcomitrella patens direktno regenerira u plodne biljke mahovine. Osam sedmica nakon transfekcije, biljke mogu biti snimane za detekciju  ciljanog gena putem PCR.
thumb|Divlji tip [[Physcomitrella patens i nokaut mahovine: Odstupajući fenotipovi su izazvani u genskim poremećajem biblioteke transformanata. Physcomitrella divljeg tipa i transformirane  biljke su uzgajane na minimalnim Knopovom mediju, koji omogućava diferencijaciju i razvoj gametofora. Za svaku biljku, pregled (gornji red:  bar skala  odgovara 1 mm, donji red: 0,5 mm). A: Haploidna biljka  divljeg tipa potpuno prekriven lisnatim gametoforama i izbliza list divljeg tipa. B-D: Razni mutanti ]] Konstrukt je napravljen tako da je genetička rekombinacija bila sa ciljnim genom, čiime se postiže uključivanje sekvence DNK iz samog gena u konstrukt. Rekombinacija se onda javlja u regiji te sekvence unutar gena, što rezultira insercijom strane sekvence u  poremećeni  gen. Sa prekinutom sekvencom, izmenjeni gen u većini slučajeva će biti preveden u nefunkcionalni  protein, ako se uopće i  prevede. thumb|left|350px| [[Nokout miš (lijevo) koji je modelni organizam za gojaznost, upoređen sa normalnim  mišem]]
Uvjetni genski nokaut omogućava deleciju  gena u tkivu ili na  vremenski specifičan način. To se radi uvođenjem kratkih sekvenci zvanih loxP mjesta širom gena. Ove sekvence će uvesti u klicine linije putem istih mehanizama kao što je nokaut. Ova klicina linija se zatim može ukrstiti sa  drugom  klicinom linijom (gem-linijom) koja  sadrži Cre-rekombinazu koja je virusni enzim sa  sposobnošću prepoznavanja  ove sekvence, rekombinuje ih i deletira  gen koji je okružen ovim mjestima.
Budući da  je željeni tip DNK rekombinacije rijedak događaj u slučaju većine ćelija i većine konstrukata, odabrana strana  sekvenca  za umetanje obično uključuje reporter gen. To omogućava jednostavan izbor ćelije ili jedinke u kojoj je nokaut bio uspješan. Ponekad DNK izgradi insercije (umetke)  u hromosom,  bez željene homologne rekombinacije sa ciljanim genom. Da bi se takve ćelije uklonile, DNK konstrukt često sadrži drugu regiju DNK, koja omogućava da se takve ćelije identificiraju i odbace.
Kod diploidnih organizama,  koji sadrže dva alela za najveći broj gena, može i da sadrži nekoliko povezanih gena da sarađuju u istoj ulozi, dodatnom krugu transformacije i selekcije koja  se obavlja dok svaki ciljani gen ne bude nokautiran. Za proizvodnju homozigotnih nokaut životinja, može biti potrebno  selektivno ukrštanje
Upotreba
Nokauti se prvenstveno koriste da se shvati uloga specifičnog gena ili regije  DNK, poređenjem nokaut organizama sa divljim tipom sa sličnom genetičkom pozadinom. Također se koriste kao skrining alati u razvoju lijekova, ciljanjem specifične bioloških procesa ili nedostataka pomoću određenog nokauta, ili da se shvati mehanizam djelovanja  lijekova pomoću  genskih biblioteka u nokaut urganizmima, u  rasponu cijelog genoma, kao  u Saccharomyces cerevisiae.
Univerzitet Al-Azhar
Univerzitet Al Azhar (al-Azhar al-Shareef; Časni Azahr) je vodeća ustanova visokog obrazovanja u Egiptu, čuvena u svijetu zbog svoje uloge u islamskoj nauci i obrazovanju. Drugi je najstariji univerzitet u svijetu sa kontinuiranim radom od svog osnivanja.
Kao najstariji egipatski, i općenito univerzitet u muslimanskom svijetu, danas predstavlja najprestižniji univerzitet u sunitskom muslimanskom svijetu. Pored visokog obrazovanja, primarnog zadatka, Univerzitet Al-Azhar nadgleda nacionalnu mrežu škola sa oko dva miliona studenata. Od 1996. godine, više od 4000 nastavnih instituta u Egiptu su, na neki način, povezani sa ovim univerzitetom.
Osnovan 970. ili 972. godine od strane Fatimida, kao centar islamskog učenja, svojim studentima je ponudio detaljno proučavanje Kur'ana i islamskog prava, uz izučavanje logike, gramatike, retorike i dr. Jedan je od prvih univerziteta u svijetu, ne samo u arapskom svijetu, koji je opstao kao moderni univerzitet, uključujući i proučavanje sekularnih predmete koji čine nastavni plan i program. Danas je glavni centar arapske književnosti i islamskog učenja u svijetu. Kurikulum univerziteta je dodatno proširen 1961. godine uvođenjem u nastavni plan nereligijskih predmeta.
Misija univerziteta je propagiranje islama i islamske kulture. U tom smislu, ulema ovog univerziteta donosi fetve o pravilnom ponašanju muslimanskih pojedinaca i društava a koje se dostavljaju iz svih krajeva sunitskog islamskog svijeta.
Univerzitetska biblioteka se smatra kao druga po važnosti biblioteka u Egiptu (poslije Nacionalne biblioteka i arhiva Egipta).
U maju 2005. godine, Univerzitet Al-Azhar u partnerstvu sa preduzećem za informacione tehnologije iz Dubaia, je pokrenuo Projekat za očuvanje spisa Al Azhara i njihovo online objavljivanje, čijom realizacijom bi se omogućio online pristup čitavoj kolekciji rijetkih rukopisa biblioteke, koji čine oko sedam miliona stranica materijala.
Uređenje
Većina sunita Azhar smatra najprestižnijim islamskim univerzitetom. Na čelu Azhara je "Šejh-ul Azhar"; član Vrhovnog savjeta. Za razliku od većine univerziteta, Azhar ne prima nemuslimanske studente. 1961. univerzitet je temeljito reorganizovan od strane Nasserove vlade. Otvoreno je par sekularnih fakulteta (medicina, mašinstvo, agrikultura) kao i fakultet za žene.
Biblioteka
Azharova biblioteka sadrži 99 062 knjiga od 595 668 tomova. Najveći dio čine rukopisi i rijetke knjige, neke stare čak 13 st. Biblioteka je u centru pažnje mnogih istraživača, studenata i drugih islamskih univerziteta.
2005. pokrenuta je online arhiva, plod saradnje univerziteta i Naučnog projekta Muhamed bin Rašid al Maktum iz Dubaija. U budućnosti će biti omogućen besplatan pregled 42 000 rukopisa od približno sedam miliona stranica.
NGC 1242
NGC 1242 (također poznat kao Arp 304, MCG -2-9-12 i PGC 11892) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 184 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 1,20 (64 hiljade sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (32 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 15. decembra 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Motivacija
Motivacija je utjecaj (poticaj, tjerač) koji izaziva, usmjerava i održava željeno ponašanje ljudi. U okviru menadžmenta motivacija igra važnu ulogu jer njome menadžer nastoji zadovoljiti želje i nagone svojih saradnika kako bi njihovo ponašanje bilo poželjno i prihvatljivo za organizaciju.
Motivatori
Motivatori su stvari koje pojedinca potiču na djelovanje i oni utiču na ponašanje pojedinca. Oni stvaraju razliku u onome što će osoba činiti. Motivatori su određene nagrade ili poticaji koji pojačavaju žudnju za zadovoljenjem želja.
Participacija
Participacija je značajan motivator jer je ona ujedno i sredstvo priznanja. Konsultiranjem saradnika o događajima, koji se tiču njih i koji utiču na njih, izazivaju povećanu motiviranost. Svi saradnici žele znati šta se događa u njihovom okruženju i žele znati pozadinu problema.
Kvaliteta radne sredine
Sistematski pristup dizajnu posla i obećavajući napredak u širokom području obogaćivanja posla. QWL sadrži, osim obogaćivanja posla, i elemente industrijske i organizacijske psihologije i sociologije.
Obogaćivanje posla
Obogaćivanjem posla nastoji se radno mjesto učiniti izazovnijim i odgovornijim, a radniku se omogućuje postizanje priznanja za svoj rad i napor. Posao može biti obogaćen :
Maslowljeva teorija hijerarhija potreba
mini|desno|300p Jedna od najčešće spominjanih teorija motivacije je upravo teorija hijerarhija potreba Abrahama Maslowa. On je zaključio da kada se jedna grupa potreba zadovolji ona prestaje biti motivator. Također smatra da su potrebe niže razine uslov za potrebe više razine, tj. da svako slijedi hijerarhiju potreba.
Osnovne ljudske potrebe prema važnosti (povezati sa slikom na desnoj strani):
Herzbergerova teorija motivacije
Frederick Herzberg nastavio se na Maslowa, ali je u velikoj mjeri modificirao njegovu teoriju. Herzberg je svojih istraživanjima došao do dvo-faktorske teorije motivacije.
McClellandova motivacijska teorija potreba
mini|170p|lijevo|David C. McClelland David McClelland je identificirao tri tipa osnovnih motivirajućih potreba :
Vroomova teorija očekivanja
Victor Vroom smatra da će ljudi biti motivirani za ostvarenje cilja ako vjeruju u vrijednost cilja i ako mogu vidjeti da ono što čine pomaže u njegovu ostvarenju.
Valencija označava jačinu preferencije pojedinca prema rezultatu, a očekivanje procjenjena vjerovatnoća (od strane radnika) da će djelovanje voditi do željenog rezultata.
Teorija pravednosti
Važan faktor motivacije je subjektivni sud pojedinca o pravednosti njegove nagrade u odnosu na druge članove organizacije. U tom kontekstu postoje :
Vanjski linkovi
הנעה לעבודה 激励
Nogometne utakmice Crna Gora – Norveška
Vanjski linkovi
Liste des matchs de l'équipe de Norvège de football par adversaire
IC 2401
IC 2401 (također poznat kao MCG 6-20-5, PGC 24728 i UGC 4600) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 560 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ris. Najveći prečnik je 1,20 (195 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (114 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 14. februara 1896. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kulina (Osmaci)
Kulina je naseljeno mjesto u općini Osmaci, Bosna i Hercegovina.
Historija
Naselje Kulina se do rata u Bosni i Hercegovini (1992-1995) u cjelini nalazilo u sastavu općine Kalesija.
Renij
Renij je hemijski element sa simbolom Re i atomskim brojem 75. To je srebreno-svijetli, teški prelazni metal, iz šeste periode i 7. grupe periodnog sistema elemenata. Sa procjenjenom prosječnom koncentracijom od 0,0000001%, renij spada među najrjeđe elemente u Zemljinoj kori. U elementarnom stanju, on ima, u zavisnosti od izvora, treću najvišu tačku topljenja i najvišu tačku ključanja od svih elemenata (5596 ili 5630 °C). Renij je u hemijskom smislu dosta sličan manganu i tehneciju, a dobija se kao nusproizvod izdvajanja i rafiniranja ruda molibdena i bakra. On se u svojim spojevima nalazi u vrlo širokom spektru oksidacijskih stanja koja se kreću od -1 do +7. Otkriven 1925. godine, bio je posljednji stabilni element koji je otkriven u prirodi. Dobio je ime po evropskoj rijeci Rajni.
Superlegure renija zasnovane na niklu koriste se u komorama za sagorijevanje, za izradu lopatica turbina i mlaznica za ispušne gasove kod mlaznih motora. Te legure sadrže i do 6% renija, što čini proizvodnju mlaznih motora najvećim pojedinačnim potrošačem ovog elementa, dok se nakon nje nalazi katalitička hemijska industrija kao drugi najveći potrošač renija. Zbog vrlo slabe dostupnosti u relativnom odnosu na potražnju, renij je jedan od najskupljih metala, a njegova prosječna cijena u aprilu 2015. iznosila je približno 2.750 US$ po kilogramu. On je također i jedan od metala od strateškog vojnog značaja, zbog svoje upotrebe u vojnim raketnim i mlaznim motorima visokih performansi.
Historija
Renij ( u značenju: (rijeka) "Rajna") je bio posljednji među otkrivenim hemijskim elementima koji je imao stabilne izotope (drugi novi elementi otkriveni u prirodi nakon njega, poput francija, su radioaktivni). Postojanje do tada još neotkrivenog elementa na današnjem mjestu renija u periodnom sistemu prvi je predvidio Dmitrij Mendeljejev. Druga izračunata predviđanja dobio je Henry Moseley 1914. godine.
Općenito se smatra da su renij otkrili naučnici Walter Noddack, Ida Tacke i Otto Berg u Njemačkoj. Oni su 1925. objavili da su otkrili novi element u rudi platine te u mineralu kolumbitu. Također, tragove renija pronašli su i u mineralima gadolinitu i molibdenitu. Godine 1928. oni su uspjeli izdvojiti 1 gram novog elementa prerađujući 660 kg minerala molibdenita. Taj proces je bio toliko komplikovan i skup da je njegova proizvodnja prestala sve do početka 1950tih kada su proizvedene legure volfram-renija i molibden-renija. Te legure su našle vrlo važne načine primjene u industriji koje su rezultirale ogromnim skokom u potražnji za renijem, dobijenim iz molibdenitske frakcije porifirnih ruda bakra. Procjenjuje se da je 1968. godine oko 75% metalnog renija u SAD potrošeno za istraživanje i razvoj legura refraktornih metala. Od tada je prošlo nekoliko godina prije nego što su superlegure ušle u široku upotrebu.
Japanski naučnik Masataka Ogawa objavio je 1908. otkriće 43. elementa periodnog sistema (danas tehnecij) i dao mu ime niponij (Np) prema Japanu (Nippon na japanskom). Međutim, kasnija analiza pokazala je prisustvo renija (elementa 75) a ne tehnecija. Mnogo kasnije, simbol Np je dodijeljen elementu neptuniju.
Osobine
Renij je srebrenasto-svijetli metal, koji ima jednu od najviših tački topljenja od elemenata, izuzev volframa i ugljika. Također, renij ima i drugu najvišu tačku ključanja od svih elemenata, iza volframa. Osim toga, jedan je od najgušćih elemenata, a od njega samo platina, iridij i osmij imaju veću gustoću. Renij ima heksagonalnu, gusto pakovanu kristalnu strukturu, sa parametrima rešetke a = 276,1 pm i c = 445,6 pm. U komercijalnom obliku obično je u formi praha, ali se ovaj element može prevesti i u veće komade presovanjem i sinterovanjem u vakuumu ili atmosferi vodika. Takvim procesom dobijaju se kompaktni čvrsti komadi koji imaju gustoću iznad 90% metalnog renija. Kad se ovaj metal žari, postaje duktilan te se može kovati, savijati ili mehanički obrađivati. Legure renija i molibdena su superprovodnici pri 10 K. Legure volframa i renija su također superprovodljive na temperaturi od 4 do 8 K, u zavisnosti od legure. Čisti metalni renij je superprovodljiv na temperaturi od 1,697 ± 0,006 K.
U obliku većih komada pri sobnoj temperaturi i atmosferskom pritisku, ovaj element je otporan na baze, sumpornu i hlorovodičnu kiselinu, razblaženu (ali ne i koncentriranu) dušičnu kiselinu i zlatotopku.
Izotopi
Renij ima samo jedan stabilni izotop, renij-185, ali koji se zapravo javlja mnogo manje od drugog prirodnog, neznatno radioaktivnog izotopa. Ovakva situacija zapažena je kod još samo dva elementa, indija i telura. Prirodni renij sastoji se iz samo 37,4% stabilnog izotopa 185Re i 62,6% izotopa 187Re koji je slabo radioaktivan ali ima vrlo dugo vrijeme poluraspada (duže od 40 milijardi godina). Istraživanja su pokazala da se njegovo vrijeme poluraspada može znatno skratiti utjecajem na stanje naelektrisanja atoma (ioniziranjem).
Alija Bejtić
Alija Bejtić (Kukavice kod Rogatice, 1. maj 1920 – Sarajevo, 7. juli 1981) bio je bosanskohercegovački i jugoslovenski historičar kulture, orijentalista i publicista.
NGC 2589
NGC 2589 je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Vodena zmija. Ovaj objekat je zapisao Lewis Swift 13. februara 1887. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.