cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gomolj
Gomolj ili krtola je zadebljao podzemni izdanak ograničenog rasta, koji na površini ima nekoliko pupoljaka, iz kojih se razvijaju novi izdanci. Kod nekih vrsta gomolj ima samo jedan pupoljak na vrhu. Tako se pomoću gomolja (krtole) proizvodi nova biljka.
Vrste gomolja
Postoji nekoliko vrsta gomolja. Stablovi gomolji nastaju intenzivnim primarnim ili sekundarnim debljanjem hipokotila (pavog stablovog gomolja), ili se razvijaju iz jedne ili više internodija izdanka. Najčešće funkcije gomolja su skladištenje rezervnih materija, preživljavanje nepovoljnih uslova sredine i razmnožavanje.
Pravi stablovi gomolji se razvijaju kod pojedinih jednogodišnjih (ciklama) i dvogodišnjih biljaka (rotkvica, cvekla). Gomolj koji nastaje od internodija stabla može se uočiti kod kelerabe.
Gomolj krompira nastaje na krajevima plagiotropnih podzemnih internodija (stolona, vriježa), a služi za skladištenje škroba i razmnožavanje.
Korijenski gomolji nastaju zadebljavanjem lateralnih korijenova i zadržavaju njihove anatomske karakteristike (prisustvo korijenske kape, nepostojanje lisnih zametaka).
CNOT4
Podjedinica 4 CCR4-NOT transkripcijskog kompleksa je protein koji je kod ljudi kodiran genom CNOT4.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 575 aminokiselina, а molekulska težina  63.510 Da.
Funkcija
Protein kodiran ovim genom podjedinica je kompleksa CCR4-NOT, globalnog transkripcijskog regulatora i deadenilazatora. Kodirani protein stupa u interakciju s CNOT1 i ima aktivnost ubikvitin-ligaza. Za ovaj gen pronađeno je nekoliko varijanti transkripta, koje kodiraju različite izoforme. (prema bRefSeq, juli 2010). Bolesti povezane sa CNOT4 uključuju adenoiditis.
Kamni Vrh
Kamni Vrh je naseljeno mjesto u sastavu općine Litija, regija Zasavska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Litija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kamni Vrh je imao 44 stanovnika.
IC 3580
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Tekačevo
Tekačevo je naseljeno mjesto u sastavu općine Rogaška Slatina, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Šmarje pri Jelšah.
Stanovništvo
Napomena: ''U 1952. nastalo spajanjem naselja Spodnje Tekačevo i Zgornje Tekačevo koja su ukinuta. U 1979. i 2002. smanjeno za dijelove naselja koji su priključeni naselju Rogaška Slatina.''
Velika nagrada Italije 2017.
Lewis Hamilton je došao do osmi pol pozicije ove sezone i 69. u karijeri čime je nadmašio Michaela Schumachera; Je pobjednik šeste pobjede ove sezone i 59. u karijeri. Drugo mjesto zauzeo je momčadskog kolege Valtterija Bottasa u Mercedesu. A treći kroz cilj prošao je vozač Ferrarija Sebastian Vettel.
Atropa
Atropa je rod cvjetnicas iz porodice Solanaceae (pomoćnice). Uključuje visoke, kalcikolnee, zeljaste trajnice (rizomatozne hemikriptofite), koje imaju velike listove i sjajne bobice posebno opasne za djecu, zbog njihove kombinacije atraktivnog izgleda poput trešnje i visoke toksičnost. Vrste roda Atropa favoriziraju umjerenu klimu i alkalna tla, često rastući u laganoj sjeni u šumskom okruženju povezanom sa krečnjačkim brdima i planinama. Njihovo sjeme može ostati održivo u tlu duži period, klijajući kad tlo mjesta na kojima su nekoć rasle biljke (ali s kojih biljaka već dugo nema) bude poremećeno ljudskom aktivnošću ili prirodnim uzrocima, npr. vjetrom (svojstvo koje dijele sjemenke drugih pomoćnica iz plemena Hyoscyameae, npr. roda Hyoscyamus spp.)
Najpoznatiji član roda Atropa je bunika (smrtonosna noćna sjena,  A. Belladonna) – otrovna biljka par excellence  u svijesti mnogih. Farmakološki aktivni sastojci vrsta roda Atropa uključuju atropin, skopolamin i hiosciamin, svi tropanski alkaloid,i koji imaju antiholinergički, delirijantski, antispazamski i midrijatski učinak. Rod je imenovan po Άτροπος (Atropos ) – lit. = ona koju možda neće okrenuti (u stranu) – jedna od Tri sudbine i presjeku životne niti/donosioca smrti - u odnosu na krajnju toksičnost. Rodu pripada "A. belladonna" i slične vrste – od kojih su do sada prihvaćene još tri.
U nekim starijim klasifikacijama, mandragora (Mandragora officinarum) stavljena je u rod  Atropa , kao Atropa mandragora .
Vrste i filogenija
Rod  Atropa  je u pregledu, tako da će vjerovatno doći do promjena u nomenklaturi, nakon što se završi reklasifikacija. Iz navedenog će se vidjeti da postoji preklapanje u odgovarajućim distribucijama  A. acuminata, A. komarovii i A. pallidiflora u bujnim hirkanskim šumama sjevernog Irana, a moguće je da neke ili sve ove vrste još mogu biti podvedene pod koncept Atropa belladonna. A. sama belladonna  (uključujući i njen takson caucasica) također je prisutna u hidarkanskim šumama i vol. 100 Flora Iranica uključuje koristan ključ kojim se mogu razlikovati četiri vrste koje se javljaju u sjevernom Iranu. Podaci o A. pallidiflor  i A. acuminata Royle ex Miers nisu ni bogati ni lahko dostupni na Internetu. Izvješteno prisustvo vrste roda Atropa u Mongoliji je intrigantno, s obzirom na to da je ta zemlja relativno udaljena od Kašmira i njegove (kašmirske) dobro atestirane populacije "Atropa acuminata" Royle ex Lindl. Nedvosmisleno prisustvo atrope u Istočnim Himalajima pomoglo bi da se barem na neki način premosti jaz između kašmirske i mongolske populacije ovog roda. Nešto svjetla moglo bi se baciti na ovaj problem sticanjem boljeg znanja o rijetkom i slabo poznatom monotipskom rodu  Pauia , pronađenom u Arunachal Pradeshu i susjednim područjima Asama. Opisana je monotipska vrsta  Pauia belladonna  Deb i Dutta koja ima izrazitu sličnost sa Atropa acuminata Royle ex Lindl. i može se pokazati referentnom za rod Atropa uopće.
Prema Katalogu života, rod Atropa  ima slijedeći kladogram:
Crni Potok (Topusko)
Crni Potok je naseljeno mjesto u sastavu općine Topusko, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
ITPA
Inozin-trifosfat pirofosfataza jest enzim koji je kod ljudi kodiran genom   ITPA,  gwenom  rdgB kod  bakterija E.coli i genom  HAM1 kod kvasca  S. cerevisiae. Za ovaj gen pronađene su dvije varijante transkripta koje kodiraju dvije različite izoforme. Također, identificirane su najmanje dvije druge varijante transkripta koje su vjerovatno regulatorni, a ne kodirajući proteini.
Crni Potok (Topusko)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Vrginmost.
ITPA
Funkcija
Protein kodiran ovim genom, hidrolizira inozin-trifosfat i deoksiinozin-trifosfat u monofosfat-nukleotid i difosfat. Enzim ima višestruku specifičnost za supstrat i djeluje na druge nukleotide, uključujući ksantozin-trifosfat i dezoksiksantozin-trifosfat. Kodirani protein, koji je član porodice HAM1 NTPaze, nalazi se u citoplazmi i djeluje kao homodimer.
Klinički značaj
Defekti kodiranog proteina mogu rezultirati nedostatkom inozin-trifosfat pirofosforilaze. Enzim ITPaza defosforilizira ribavirin-trifosfat in vitro u ribavirin-monofosfat, a ITPazna smanjena enzimska aktivnost prisutna kod 30% ljudi pojačava mutagenezu virusa za hepatitis C. Genske varijante koje predviđaju smanjenu aktivnost ITPaze povezane su sa smanjenim rizikom od anemije izazvane ribavirinom, povećanim rizikom od trombocitopenije, nižim koncentracijama ribavirina, kao i smanjenim rizikom relapsa sličnog ribavirinu, nakon terapije virusa hepatitisa C (HCV), zasnovane na interferonu infekcija v irisom genotipa 2 ili 3.
Crni Potok (Topusko)
Stanovništvo
Napomena: ''Za 1857. podaci su sadržani u naselju Pecka.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Crni Potok je imalo 377 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
SNAI3-AS1
Antisensna RNK SNAI3 1 je protein koji je kod ljudi kodiran genom SNAI3-AS1. SNAI3 je član porodice gena SNAIL, nazvan po snail genu Drosophila, koji ima ulogu u mezodermnoj formaciji tokom embriogeneze.
Kloniranje i ekspresija
Analizom baze podataka koristeći mišji Snai3 kao upit, Katoh i Katoh (2003) identificirali su ljudski SNAI3. Izvedeni protein od 292 aminokiseline ima N-terminalni SNAG domen i pet C2H2 tipova domena cinkovih prstiju. SNAI3 ima 41,2% i 48,0% aminokiselinskih identiteta sa SNAI1 (604238), odnosno SNAI2 (602150). Analiza baze podataka EST pokazala je ekspresiju u melanotskom melanomu ljudske kože, udruženu s plućnim i slezenskim epidermoidnom karcinomom pluća i tkivima tumora zametnih ćelija.
Grabova Draga
Grabova Draga je naseljeno mjesto u gradu Širokom Brijegu, FBiH, Bosna i Hercegovina.
Guillermo Lasso
Guillermo Alberto Santiago Lasso Mendoza (rođen 17. novembara 1955. godine), poznat i po nazivu Guillermo Lasso, je ekvadorski političar i trenutni predsjednik Ekvadora.
Brizje
Brizje je naseljeno mjesto u općini Kiseljak, Bosna i Hercegovina.
Grad (Slovenija)
mini|280px|Grad, rimokatolička crkva "Marijino vnebovzetje" Grad je naseljeno mjesto i općina u Sloveniji, u Pomurskoj regiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Murska Sobota.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Grad je imala 2.257 stanovnika, od čega u samom Gradu 686.
Općina Grad
Napomena: Nastala iz stare općine Murska Sobota.
David J. Wineland
David Jeffrey Wineland (rođen 24. februara 1944) jeste američki fizičar i dobitnik Nobelove nagrade za fiziku sa Nacionalnog instituta za standarde i tehnologiju (NIST). Njegov rad je uglavnom iz oblasti optike, posebno u izučavanju hlađenja iona laserom i njihovo korištenje za operacije iz kvantnog računarstva. Nobelovu nagradu za fiziku 2012. podijelio je sa Sergeom Harocheom, za izuzetne eksperimentalne metode koje su omogućile mjerenje i manipulaciju individualnih kvantnih sistema.
Grad (Slovenija)
Grad (naseljeno mjesto)
Napomena: ''Do 1952. godine iskazivano pod imenom Gornja Lendava.''
David J. Wineland
Karijera
Wineland je maturirao 1961. u srednjoj školi Encina u Sacramentu, Kalifornija. Na Univerzitetu Kalifornije u Berkeleyju je diplomirao 1965. a doktorsku disertaciju je odbranio 1970. pod mentorstvom prof. Norman Foster Ramsey, Jr. na Harvardu. Njegova doktorska disertacija bila je na temu "atomski deuterijski maser". Postdoktorsko istraživanje obavio je u Hans Dehmeltovoj grupi na Univerzitetu u Washingtonu gdje je istraživao elektrone u ionskoj klopci. Počeo je raditi za Nacionalni biro za standarde 1975. (danas NIST), gdje je osnovao grupu za proučavanje iona a također predaje i na Fakultetu za fiziku Univerziteta Colorada u Boulderu. Wineland je prvi uspio laserski ohladiti ione 1978. Njegove NIST grupe koristile su uhvaćene ione u mnogim eksperimentima u oblasti fundamentalne fizike i kontrole kvantnog stanja. Oni su također demonstrirali optičke tehnike za postizanje osnovnih, superpozicijskih i "upletenih" stanja. Njegov rad je pomogao u razvoju moderne spektroskopije, atomskih satova i kvantnih informacija. Godine 1995. napravio je prvi kvantni logički portal od jednog atoma te je prvi kojem je uspjelo kvantno teleportiranje informacija kod masivnih čestica 2004. godine. Wineland je implementirao 2005. najtačniji atomski sat koristeći kvantnu logiku na samo jednom ionu aluminija.
Wineland je član Američkog fizikalnog društva, Američkog optičkog društva, a izabran je i u Nacionalnu akademiju nauka SAD 1992. godine. Podijelio je Nobelovu nagradu za fiziku 2012. sa francuskim fizičarom Sergeom Harocheom za izuzetne eksperimentalne metode koje su omogućile mjerenje i manipulaciju individualnih kvantnih sistema.
Porodica
Sedna Helen Quimby je kćerka Georgea I. Quimbyja (1913 - 2003), arheologa i antropologa, koji je bio profesor antropologije na Univerzitetu u Washingtonu i direktor Memorijalnog državnog muzeja "Thomas Burke" u Washingtonu, a njegova supruga bila je Helen Ziehm Quimby.
Tlake (Rogatec)
Tlake su naseljeno mjesto u sastavu općine Rogatec, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Šmarje pri Jelšah.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Tlake su imale 311 stanovnika.
Napomena: ''U 2012. izvršena je manja razmjena teritorija između naselja Tlake i Žahenberc.''
Gladiola
Gladiola (lat. Gladiolus hybridum) je biljka dobijena ukrštanjem četiri do pet vrsta. Ima stabljiku koja može narasti i do 1,5 metar, sa sabljastim listovima dugim 50 do 60 cm. Cvjetovi su krupni, raspoređeni u klasove, bez mirisa, u najrazličitijim bojama. Cvjeta od maja do septembra. Podzemno stablo je lukovica, odnosno lukokrtola.
Uzgoj
Razmnožava se lukovicama, koje se sade u proljeće ili početkom ljeta. Vrijeme cvjetanja gladiole zavisi od vremena sadnje. Ne smije se saditi prije nego što prođe opasnost od kasnih proljetnih mrazeva. Ukoliko se želi da biljka cvjeta ranije, onda lukovice prije sađenja u bašti, treba zasaditi u saksije, već u februaru, i presaditi ih u baštu kad bude vrijeme za normalno sađenje.
Lukovice se sade u već dobro pripremljenu zemlju, koja je obrađena na dubini od 25 do 30 cm, i u koju je unijeto fosforno i kalijumovo đubrivo. To sve treba izvršiti u jesen. Gladiola voli rastresito, dobro drenirano i nađubreno zemljište. Dobro je dodati zemljištu po 1 m2 8 do 10 kg dobro zgorjelog stajskog đubriva. Prije sadnje lukovice je dobro posuti sumpornim prahom, radi zaštite od bolesti.
Na pripremljenom zemljištu, određuje se mjesto sadnje. Prave se jamice na razmaku od 15 do 20 cm, i duboke u zavisnosti od zemljišta. Na lakšem zemljištu 8 do 10 cm, a na teškom 5 do 6 cm. Na dno svake jamice treba staviti tanak sloj pijeska. U tako pripremljenu jamicu stavlja se lukovica, sipa se rastresita zemlja i izravna. Sa pojavom prvog lista dobro je izvršiti prvo prihranjivanje sa vodenim rastvorom osoke (10 litara vode na 1 litar osoke). Kasnije sa razvojem 3 do 4 lista, treba dodati ureje (200 kg/ha), a još kasnije nitromonkal (150 kg/ha).
U toku vegetacije potrebno je redovito zalivanje, a svake 3 do 4 sedmice izvršiti okopavanje i plijevljenje.
Kada svi cvjetovi na stabljici precvjetaju, stablo treba isjeći na 2 do 3 cm iznad zemlje. Kasnije, u oktobru i po lijepom vremenu, lukovice izvaditi iz zemlje (jer u našim klimatskim uslovima ne mogu da prezime na otvorenom polju). Stara lukovica se tokom cvjetanja toliko iscrpi da ugine, a na njenoj osnovi nastaje jedna nova krupna lukovica ili se, pak, stvara dovoljan broj novih mladih sitnih lukovica, koje se sade na isti način kao i stara, i sa kojima se može izvršiti dalje razmnožavanje. Ali, one će cvjetati tek kroz jednu do dvije godine.
U jesen, prije vađenja lukovica rasturi se specijalno đubrivo "krtolin", koje sadrži mikroelemente neophodne za sazrijevanje biljaka. Novoformirane lukovice odmah po vađenju odvojiti i staviti na prohladno mjesto. Raspoređuju se u tankom sloju i ostave da se osuše. Prije konačnog smještaja na čuvanje umočiti ih u rastvor nekog zaštitnog sredstva (keltan, fenudin, aniliks), radi suzbijanja i uništavanja crvenog pauka. Potom se klasiraju, slažu u sandučiće i ostavljaju u prostorije sa temperaturom od 5 do 8 C°, gdje stoje do naredne sadnje.
Gladiole u bašti treba saditi na sunčanim mjestima, koja su zaštićena od vjetra. Vjetar ih lako lomi, pa nije loše da se uz biljku postavi oslonac, uz koji će biti vezana. Gladiole su pogodne za sadnju u cvijetnim lijehama, a isto tako i kao rezano cvijeće.
Cvjetovi se otvaraju od osnove ka vrhu cvijetne stabljike, a treba ih rezati u ranim jutarnjim časovima ili uveče, ako je vrijeme toplo i suho. Gladiola je dospjela za rezanje kada se otvore dva do tri cvijeta u cvasti. Pri rezanju na preostalom dijelu biljke ostaviti najmanje dva para listova, koji treba da omoguće novostvorenim lukovicama da u zemlji sazriju.
Rukometna reprezentacija Katara
Rukometna reprezentacija Katara je nacionalna rukometna ekipa Katara koja je kontrolisana od strane rukometnog saveza Katara.
Reprezentacija Katara je dvanaest puta učestvovala na Azijskom prvenstvu u rukometu. Najveći plasman je ostvarila 2014. godine kada je osvojila zlatnu medalju na prvenstvu koje je održano u Bahreinu. Srebro i bronzu je osvajala po dva puta.
Također je upisala pet nastupa na Azijskim igrama. Debitovala je 1998. godine u Tajlandu, dok je najbolji plasman ostvarila 2014. godine osvajanjem prvog mjesta u Južnoj Koreji. Do sada se pet puta plasirala na Svjetsko rukometno prvenstvo.
Trenutni sastav
Ovo je sastav za Svjetsko prvenstvo u rukometu 2013.
Selektor: Borut Maček
Zdenko Antović
Zdenko Antović – Zdeno (31. maj 1957, Visoko, SFRJ, danas Bosna i Hercegovina) rukometni je trener, bivši rukometaš, i reprezentativac Jugoslavije u rukometu.
Prvi nastup za seniorsku ekipu RK Bosne iz Visokog imao je 1971. godine. Sa omladinskim sekcijama visočke ekipe višestruki prvak SRBiH i jednom pionirski prvak Jugoslavije. Prvi trener mu bio Srđan Praljak. Igrao je na poziciji pivota.
1974. godine bio je član reprezentacije Jugoslavije U-21 za koju nastupa preko 120 puta uz osvajanja Kupa prijateljstva 1974, 1975, 1977. Na Svjetskom prvenstvu u Švedskoj u juniorskoj kategoriji, kao kapiten nacionalne reprezentacije Jugoslavije, osvaja bronzanu medalju. Debi za A sekciju Jugoslavije sa 19 godina ostvario je 1976. godine. Skupio je 23 nastupa za prvu selekciju. Nakon 17 godina u jugoslovenskoj ligi otišao igrati u Italiju, u Prato.
Vraća se u BiH 1998. i kao trener sa visočkom Bosnom postaje šampion i pobjednik Kupa. Selektor omladinske BiH selekcije, gdje je između ostalog trenirao: Mirsada Terzića, Adnana Harmandića, Muhameda Toromanovića. Kasnije u više navrata trenirao klub iz Visokog, a najbolji rezultat je drugo mjesto u sezoni Premijer lige 2006-07. Posljednji angažman imao 2017. godine, kada se razišao sa upravom.
Trenerski uspjesi
RK Bosna Visoko
Prvenstvo Bosne i Hercegovine
Kup Bosne i Hercegovine
Michel Vautrot
Michel Jean Maurice Vautrot nekadašnji je francuski nogometni sudija.
Karijera
Najpoznatiji je po tome što je sudio pet utakmica na svjetskim prvenstvima: dvije 1982. i tri 1990. Također je vodio Interkontinentalni kup 1983. između HSV-a i Grêmija. Na evropskim prvenstvima sudio je tri utakmice: jednu 1984. i dvije 1988, uključujući finale između Nizozemske i Sovjetskog Saveza. Osim navedenog, sudio je i finale Kupa evropskih šampiona 1986. između Steaue i Barcelone.
Godine 1986. UEFA je kaznila predsjednika Rome Dina Violu jer je ponudio Vautrotu 50.000 funti mita uoči revanš-utakmice polufinala Kupa šampiona 1984. protiv Dundee Uniteda. Roma je kasnije poražena u finalu od Liverpoola nakon izvođenja jedanaesteraca.
Zanimljivost
U polufinalu Svjetskog prvenstva 1990. između domaćina Italije i Argentine Vautrot je greškom produžio prvo poluvrijeme za 23 minute. Kasnije je objasnio da je zaboravio provjeriti sat.
IC 5221
IC 5221 (također poznat kao ESO 109-5 i PGC 68967) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 492 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Tukan. Najveći prečnik je 0,50 (72 hiljade sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (57 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 21. augusta 1900. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kamni Vrh pri Primskovem
Kamni Vrh pri Primskovem je naseljeno mjesto u sastavu općine Šmartno pri Litiji, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Litija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kamni Vrh pri Primskovem je imao 4 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Kamni Vrh.''
Premier League 2000/2001.
Premijer liga Engleske 2000/2001. je bila deveta sezona Premijer lige kao najvišeg ranga u engleskom nogometu. Pobjednik ove sezone je bio Manchester United. Bila je to četrnaesta titula tima sa Old Trafforda. Na dugom mjestu je bio Arsenal sa deset bodova zaostatka. Iz lige su ispali Watford, Wimbledon i Sheffield Wednesday.
Najbolji strijelac je bio Jimmy Floyd Hasselbaink sa 23 postignuta gola, dok je najbolji asistent bio Marcus Stewart sa 19 asistencija. Za najboljeg menadžera sezone je izabran George Burley, a za najboljeg igrača sezone je izabran Patrick Vieira.
Klubovi
Ukupno 20 timova je učestvovalo u Premijer ligi 2000/2001. uključujući 17 ekipa iz prethodne sezone Premijer lige, te tri kluba iz prethodne sezone First Division.
Donja Čemernica
Donja Čemernica je naseljeno mjesto u sastavu općine Topusko, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Vrginmost.
Stanovništvo
Napomena: ''Naselja Donja Čemernica i Gornja Čemernica (općina Gvozd), iskazuju se od 1890. Od 1857. do 1880. iskazivano je naselje pod imenom Čemernica. Za to bivše naselje podaci su sadržani u naselju Donja Čemernica.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Donja Čemernica je imalo 451 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Kandrše
Slovenija:
Naseljeno mjesto, administrativnom (općinskom) linijom podijeljeno na dva dijela:
Nekropola Grebnice-Bunčići
Nekropola Grebnice – Bunčići u selu Radmilovića Dubrava, naselje Baljci, općina Bileća, nalazi se na listi 30 srednjovjekovnih nekropola stećaka koje su 2016. godine proglašene Svjetskom baštinom UNESCO-a. Na listi su 20 nekropole u Bosni i Hercegovini, po 3 u Srbiji i Crnoj Gori, a 2 u Hrvatskoj.
Zajedno sa prahistorijskim tumulusom iz doba Ilira nekropola je i nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.
Lokacija
Selo Radmilovića Dubrava udaljeno je od Bileće 3 km zračne linije u pravcu sjeveroistoka.
Historija
Prvi spomen Bileće kao naseljenog mjesta je u dubrovačkom arhivu iz 1286. godine, pod nazivom Bilechia. Bileća se pominje i u XIV vijeku kao važna raskrsnica puteva na srednjovjekovnom karavanskom putu. U neposrednoj blizini Bileće nalaze se ostaci srednjovjekovnog utvrđenog grada Toriča, za koji se navodi da je u XV vijeku pripadao porodici Pavlovića. Pod osmansku vlast Bileća je došla 1466. godine.
Arheologija i opis
Prahistorijska gomila (tumul) zauzima prostor sa promjerom od 10,05 metara, visoka je oko 1,5 metara, obim gomile je 31,52 metra i površina 85,56 metara.
Stećci
Zapadno od nje u šumi situirana je nekropola sa 291 stećkom: 218 ploča, 64 sanduka, 1 sljemenjak, 1 stub, 1 križača, 1 nišan i 5 utonulih stećaka. Spomenici su dobro klesani. Ukrasi su evidentirani na 33 stećka (5 ploča, 26 sanduka, 1 križača, 1 sljemenjak): arkade, povijena lozica sa trolistovima, križevi, nizovi rozeta u kružnim vijencima, mreže rombova, tordirani vijenci, kružni vijenac sa rukom.
Na ovoj nekropoli nalazi se 7 natpisa, urezanih na 2 ploče, 4 sanduka i 1 sljemenjaku. Natpisi spominju Vukšu Dubčevića, Bunca Rušovića, Rašoja, Crijepa i Raška Vlahovića, Vitoja Dakovića, kaluđera Gligorija i Radu Raičevu.
Dva visoka sanduka sa scenom kola, pticama i životinjama u trku, sa portretom konjanika i natpisom koji se odnosi na Vukšu Dubčevića preneseni su u Zemaljski muzej u Sarajevu. Stećci je dio zbirke od 33 kamena spomenika iz srednjeg vijeka. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj 26. juna 2019. godine, donijela je odluku da se zbirka proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Amir Pašić (predsjedavajući), Goran Milojević i Radoje Vidović.
Jedan stećak prenesen je u Zagreb. Na udaljenosti cca 2 km zračne linije od nekropole nalazi se majdan Drežnica, gdje su stećci klesani i obrađivani.
Stećak Vukše Dubčevića
Podignut je u XV stoljeću. Oblika je sanduka imenzija: 107 cm x 50 cm x 160 cm. Natpis na ovom stećku na jednoj od užih strana pisan je srednjovjekovnom bosanskom epigrafskom ćirilicom, u transkripcijii glasi:
Na sjevernoj čeonoj strani u donjem dijelu nalazi se predstava konjanika sa uzdignutim mačem.
Sanduk
Drugi prenešeni stećak u muzej je oblika sanduka dimenzija: 180 cm x 68 cm x 115 cm
Bogato je ukrašen na svim vertikalnim stranama figuralnim predstavama. Na južnoj bočnoj strani je pri vrhu urezana traka sa kosim paralelnim linijama. Ispod je prikazano mješovito kolo sa osam figura – šest muškaraca i dvije žene u sredini kola. Ispod se ponovo pruža urezana traka sa kosim paralelnim linijam, ispod koje je u nizu uklesano šest ptica, dvije krajnje ptice su okrenute jedna prema drugoj, dok su ostale u nizu.
Na sjevernoj bočnoj strani je također kao i na južnoj pri vrhu urezana traka sa kosim paralelnim linijama. Ispod je prikazano mješovito kolo sa osam figura – sedam muškaraca i jedna žena odmah do vođe kola. Ispod se ponovo pruža urezana traka sa kosim paralelnim linijam, ispod koje je prikazana scena borbe pasa – pet pasa, po dva para i jedan sam. Na obje čeone strane prikazana je predstava konjanika sa kopljem u ruci.
Pilikaʻaiea
Pilikaʻaiea (Piliauau; skraćeno: Pili) bio je kralj Havaja. Njegovi roditelji se spominju u legendama kao Laʻau (otac) i Kukamolimaulialoha (majka). Pilikaʻaiea je bio unuk Lanakawaija i potomak poglavice Ulua prema drevnoj genealogiji poglavica. Odgojen je (i rođen) na Kahikiju (Tahiti).
Nakon šta je veliki sveštenik Paʻao vidio kako havajski poglavice uzimaju za supruge žene "niskog porijekla", on je otišao na Tahiti kako bi tamo našao plemića dostojnog vlasti na Havajima. Paʻao se na Havaje vratio sa Pilijem.
Pili je svrgnuo kralja Kapawu te je postao predak mnogih poglavica, uključujući i slavnog Keaweʻīkekahialiʻiokamokua.
Žena kralja Pilija bila je njegova sestra Hina-au-kekele. Njihovo dijete je bio sin, Ko. Pilijev nasljednik je bio njegov potomak Kukohou.
Krvno-moždana barijera
Krvno–moždana barijera (BBB) ili krvno-moždana prepreka ili krvno-moždana zapreka je visoko selektivna polupropusna granica endotelskih ćelija koja sprečava rastvore iz cirkulirajuće krvi da pređu u vanćelijsku tečnost centralnog nervnog sistema sa neuronima. Krvno-moždana barijera formirana je od endotelnih ćelija kapilarnog zida, astrocitnih krajnjih stopala koja štite kapilar, a periciti su ugrađeni u kapilarnu baznu membranu. Ovaj sistem omogućava prolazak nekih molekula pasivnom difuzijom, kao i selektivni transport različitih hranjivih sastojaka, iona, organskih aniona i makromolekula, kao što su glukoza, voda i aminokiseline, neophodne su za uravnoteženu nervnu funkciju.
Ova posebna razgraničenja krvi (intravaskularno) iz ekstravaskularnog prostora u mozgu i leđnoj moždini razvijena su kod svih kopnenih kičmenjaka (Tetrapoda) i omogućava živčanom tkivu da održi stabilne okolinske uslove (homeostaza). U suštini, ova prepreka se formira od endotelnih ćelija, koje su ovdje usko povezane u kapilarne krvne žile preko čvrstih spojeva.
Krvno-moždana barijera štiti mozak od patogena, toksina i glasničkih tvari koje cirkuliraju u krvi. To je visokoselektivan filter kroz koji se isporučuju hranjive tvari potrebne mozgu, a uklanjaju se nastali metabolički proizvodi. Snabdijevanje i odlaganje zagarantovani su nizom posebnih transportnih procesa.
S druge strane, ova zaštitna funkcija mozga otežava liječenje lijekovima za veliki broj neuroloških bolesti, jer mnoge aktivne tvari ne mogu da prelaze krvno-moždanu barijeru. Prelaz kroz krvno-moždanu barijeru je aktuelna tema istraživanja u svijetu nauke. Vrlo mali broj izuzetno rijetkih bolesti je izravno povezanih s krvno-moždanom barijerom, dok sama može uticati na znatno veći broj rasprostranjenih bolesti.
Prve eksperimente koji su ukazivali na postojanje ove barijere izveo je Paul Ehrlich 1885. Međutim, pogrešno je protumačio rezultate testa. Konačni dokaz krvno-moždane barijere uradio je 1967. elektronsko-mikroskopskim pregledima. thumb|250px| Slika tankog presjeka kroztelencefalon]] 11-dnevnog mišjeg embrija ood elektronskim mikroskopom. U gornjoj polovini slike je bijeli lumen kapilarne žile. Endotelne ćelije međusobno su povezane uskim spojnicama (tamniji "kanali"). Ispod su Adhereni čvorovi. Širina slike odgovara oko 4,2 µm.]] 250px|thumb|Shematski prikaz nervnog tkiva: 1 – [[epedimis, 2 – neuron, 3 – akson, 4 –  oligodendrocit, 5 – astrocit, 6 –  mijelin, 7 –  mikroglija,  8 –  kapilarni krvni sud]] 250px|thumb| Mreža kapilara opskrbljuje ćelije mozga hranjivim sastojcima.
Funkcije
U ljudi, mozak čini oko 2% tjelesne mase. Međutim, udio potreba za hranjivim tvarima je oko 20%. Za razliku od drugih tjelesnih organa, mozak ima izuzetno ograničene rezerve hranjivih sastojaka ili kisika. Živčane ćelije također nisu u stanju da anaerobno ispune svoje energetske potrebe, tj. bez elementarnog kisika. Prekid u opskrbi mozga krvlju dovodi do nesvijesti nakon deset sekundi, a nervne ćelije umiru samo nekoliko minuta kasnije. Ovisno o aktivnosti određenog područja mozga, njegove energetske potrebe i rezerve mogu biti vrlo različite. Kako bi se mogla prilagoditi ponuda ovisno o potrebama, ova područja automatski reguliraju opskrbu krvlju.
Složene funkcije mozga vezane su za visoko osjetljive elektrohemijske i biohemijske procese koji se mogu odvijati u velikoj mjeri samo bez smetnji u konstantnom unutrašnjem okruženju, homeostazi. Naprimjer, fluktuacije vrijednosti pH krvi ne smiju se prenijeti na mozak. Fluktuacije koncentracije kalija izmijenit će membranski potencijal nervnih ćelija. Neurotransmiteri koji kruže krvnim sudovima ne smiju ući u centralni nervni sistem jer bi značajno poremetili protok informacija u tamošnjim sinapsama. Osim toga, neuroni nisu sposobni za regeneraciju u slučaju oštećenja uzrokovanih fluktuacijom okoline. Konačno, mozak kao centralno upravljajući organ mora biti zaštićen i od djelovanja egzogenih supstanci, poput ksenobiotika i patogena. Opsežna nepropusnost krvno-moždane barijere za patogene, antitijela i krvne leukocite, čini je i imunskom barijerom. S druge strane, velike potrebe mozga za energijom – u usporedbi s drugim organima – proizvode natprosječne količine produkata metaboličke razgradnje. koje je potrebno ukloniti, ponovo preko krvno-moždane barijere. Da bi se osigurale sve ove funkcije (napajanje, odlaganje i homeostaza), cerebralni sistem krvnih sudova kod kičmenjaka pokazuje niz strukturnih i funkcionalnih razlika u odnosu na sistem perifernih krvnih sudova. Ova diferencijacija uzrokuje da se mozak u velikoj mjeri odvoji od okolnog vanćelijskog prostora i od suštinske je važnosti za zaštitu osjetljivog neuronskog tkiva i za održavanje konstantnog unutarnjeg okruženja.
Promjene u funkciji krvno-moždane barijere uzrokuju promjene u stanju centralnog nervnog sistema, što zauzvrat može dovesti do disfunkcije ili bolesti u CNS-u. Prema tome, niz neuroloških bolesti direktno je ili indirektno povezano s krvno-moždanom barijerom.
Anatomija
250px|thumb|Krvno-moždana barijera, od mozga do uskih međućelijskih veza thumb|250px| Poređenje perifernih i moždanih kapilara thumb|250px|Shema strukture krvnih sudova u mozgu od pia arterije preko arteriola do kapilara. Esencijalni element krvno-moždane barijere su endotelne ćelije sa svojim uskim spojevima. Ipak, dvije druge vrste ćelija, periciti i astrociti, od velikog su značaja za funkciju, strukturu i razvoj krvno-moždane barijere. Interakcije ćelija-ćelija između endotelnih ćelija, pericita i astrocita su bliže nego u bilo kojoj drugoj ćeliji. Ove tri vrste ćelija zajedno formiraju krvno-moždanu barijeru kod većine kičmenjaka, endotelnu krvno-moždanu barijeru. Sljedeće anatomske informacije odnose se na endotelnu krvno-moždanu barijeru kičmenjaka. Glijina krvno-moždana barijera razvijena kod nekih kičmenjaka i mnogih beskičmenjaka navedena je odvojeno na kraju ovog poglavlja.
Endotel
thumb|250px|Presjek perifernog krvnog suda pod elektronskim mikroskopom. Promjer kapilara je 7 do 8 µm. U sredini je crni [[eritrocit.]] Kao i u perifernim krvnim sudovima, kapilare stvaraju endotelne ćelije. Endotel perifernih kapilara ima otvore (fenestracije) promjera oko 50 nm i međućelijske praznine širine 0,1 do 1 µm, za razmjenu vode i tvari koje su u njemu otopljene ili suspendirane između krvi i vanćelijske tekućine okolnog tkiva. Suprotno tome, u mozgu nema fenestracija i unutarćelijskih praznina između endotelnih ćelija  Membrana suda okrenuta ka unutrašnjosti kapila znatno se razlikuje od apikalne strane koja je okrenuta prema intersticiju s obzirom na vrstu  membranskih proteina. Broj pinocitotskih vezikula koji omogućavaju endocitozu otopljenih supstanci vrlo je mali u endotelu mozga. mini|250px| Poređenje proizvoda propusnosti površine kapilarnih sudova različitih organa. Propusnost kapilara za pet različitih modelnih supstanci različitih veličina (polulogaritamska skala). Suprotno tome, broj mitohondrija je oko 5 do 10 puta veći nego u perifernim kapilarama. To je pokazatelj velike energetske potrebe endotela – između ostalog i za aktivne transportne procese – i velike metaboličke aktivnosti. Barijera između krvi i mozga nije samo fizička, već i metabolička ili enzimska barijera. U ćelijskoj membrani endotela nalazi se veći broj enzima u znatno većem broju nego, naprimjer, u ćelijama parenhima. Tu spadaju γ-glutamiltransferaza, alkalna fosfataza i glukoza-6-fosfataza. U metabolizmu enzima kao što su katehol-O-metiltransferaza, monoamin-oksidaza ili citohrom P450 također su aktivni u endoteu u relativno visokim koncentracijama. Na ovaj se način mnoge tvari metaboliziraju prije ili za vrijeme njihova unutarćelijskog transporta. Endotelne ćelije su ekstremno tanke, svega 0,3 do 0,5 um. U odnosu, enterocite, u epitelnim ćelijama crijeva, znatno je deblja i iznosi 17-30 μm. Kao i u drugim endotelnim ćelijama, omjer holesterola  u fosfolipidima iznosi 0,7. Čisti difuzijski procesi kroz sćelijsku membranu su stoga jednako brzi kroz krvno-moždanu barijeru kao i kod ostalih endotelnih ćelija. Endotelne ćelije imaju veliki broj akvaporina na ćelijskoj membrani, za reguliranje vodene ravnoteže mozga. Ovi kanali omogućavaju molekulama vode da difundiraju slobodno i prema mozgu i prema krvi. Nedostatak fenestracija i pinocitotskih vezikula predstavljaju pasivnu barijeru krvno-moždane barijere. Ovaj barijerski efekat može se fizički kvantificirati njenim električnim otporom. Otpor kod zdravih odraslih pigmentiranih pacova iznosi oko 1500 do 2000 Ω cm². Suprotno tome, vrijednost za kapilare u mišićnom tkivu je oko 30 Ω cm². Aktivni transportni sistemi endotela, koji će biti detaljnije opisani kasnije, formiraju aktivnu barijeru krvno-moždane barijere.
Čvrste međućelijske veze
left|mini|250px|Shema membranskih proteina u uskim vezama mini|Shema uskih međućelijskih veza: A – lumen B – apikalna strana C – bazalna strana a  – [[sluzi b – apikalna strana c  – bazolateralna površina d  – čvrsta veza f  – paraćelijski prostor g  – ćelijska membrana e  – proteinski kompleks 1 –  okludin 2  – klaudin -1 3  –  E-kaderin 4  – ZO-1 5  – JAM-1 6 – katenini 7  – cingulin 8  – aktin]]
thumb|250px|Elektronsko-mikroskopski zamrznuta sliku loma uskih spojeva krvno-moždane barijere u pacova Endotelne ćelije međusobno su povezane čvrstim vezama ćelija, takozvanim tijesnim spojevima. Ovi uski spojevi predstavljaju čvrste veze između susjednih ćelija i daju značajan doprinos zaprečnoj funkciji krvno-moždane barijere. Budući da oni zabravljavaju prostor između ćelija i na taj način praktički isključuju paracelularni transport, omogućuju prolazak tvari duž međućelijskog prostora između susjednih endotelnih ćelija.
Nekoliko transmembranskih proteina, kao što su okludin , različiti klavidi i molekule spojne adhezije (JAM), povezuju endotel u apikalnom području bočnih ćelijskih zidova obodnim proteinskim vrpcama u uskim spojnicama,  na taj način u velikoj mjeri sprječavajući paraćelijski prolaz kroz međućelijski razmak između dviju endotelnih ćelija za veće molekule. Pojedinačne veze protein-protein djeluju poput paralelnog osigurača. Od 24 poznata klaudina, endotelne ćelije krvno-moždane barijere imaju samo klaudin-5 i klaudin-12. Klaudin-5 koristi se kao najvažniji protein adhezije ćelija i smatra se krvno-moždanom barijerom. Isključivanje (nokautom gena) gena CLDN5, koji kodira klaudin-5, dovodi do krvno-stvaranje moždanih barijera kod miševa koje su propusne za molekule molarne mase do 800 g · mol –1 stanice. Genetički modificirane životinje uginule su za nekoliko sati od rođenja. Fiksacija endotela osigurava njihovo poravnanje na dvije vrlo različite strane: lumenska strana okrenuta prema krvi i obilna strana okrenuta prema mozgu.
Bazna lamina
mini|thumb|Bazna lamina endotelne ćelije Endotelne ćelije su u potpunosti okružene slojem proteina bazne lamine. [8] Ovaj dvostruki sloj je debljine oko 40 do 50 nm i vidljiv je samo pod elektronskim mikroskopom. U osnovi se sastoji od kolagena tipa IV, heparin-sulfata – proteoglikana, laminine, fibronektina i drugih proteina vanćelijskog matriksa. Bazna lamina graniči s plazma membranom terminalnih krajeva astrocita.
Periciti
thumb|250px|Elektronsko-mikroskopski snimak pericita (desno), kapilara s tri eritrocita (lijevo) thumb|250px|Struktura [[Adherens veza.]] Periciti, koji se nazivaju Rougetovim ćelijama posebno u starijoj literaturi nakon otkrića Charlesa Marieja Benjamina Rougeta (1824-1904) [32], važan su dio krvno-moždane barijere. Tri su osnovna svojstva u prvom planu: njihova sposobnost ugovaranja, regulacija endotela i aktivnost makrofaga.
Oko 20% vanjske endotelne površine moždanihnih kapilara prekriveno je relativno malim pericitima ovalnog oblika i svaka druga do četvrta endotelna ćelija povezana je s pericitom. Periciti su poželjno smješteni na mjestu kontakta između dvije endotelne ćelijee. bezeichnet, sind ein wichtiger Bestandteil der Blut-Hirn-Schranke. Periciti se nalaze na gotovo svim arteriolama, venulama i kapilarima – i to ne samo u moždanom endotelu. Stupanj pokrivenosti endotela pericitima direktno je u korelaciji sa nepropusnošću uskih spojnica. U fenestriranim kapilarima, naprimjer u skeletnim mišićima, odnos endotela i pericita iznosi 100: 1. Poput endotelskih čelija,i periciti su također okruženi kontinuiranom baznom laminom.
Kontakt pericit-endotel
thumb|250px|Shematski prikaz međućelijsog kontakta. Ovi proteinski kompleksi koji formiraju kanal predstavljaju jednu vrstu veze pericita u endotelne ćelije.
Obje vrste ćelija međusobno utiču jedna na drugu, s obzirom na njihovu mitozu i vjerojatno se odnose i na fenotipsku ekspresiju. Ovaj tip međućelijskog kontakta također očito doprinosi mehaničkom sidrenju pericita u endotelu
Kontrakcija
Periciti imaju visok udio kontraktilnog strukturnog proteina aktina. To im omogućuje promjenu promjera kapilara preko njihovih ekstenzija i na taj način lokalno reguliraju krvni pritisak.
Makrocitna svojstva
Očigledno je da samo periciti na cerebralnim kapilarama imaju posebno svojstvo. Tamo djeluju kao makrofagi. Postoji mnogo lizozomi u citoplazmi u periciti i in vivo su pokazali sposobnost da se rastvorljivih trasera koji su intravenski ili intraventrikularni i na drugi način uzeti samo putem makrofaga. U kulturama tkiva pokazalo se da su periciti sposobni za fagocitozu i prezentaciju antigena.
Ta makrocitna svojstva su "druga linija obrane " protiv neurotoksičnih molekula koji su već prešli kroz endotelni sloj prema mozgu. Periciti, stoga, značajno doprinose imunskom sistemu centralnog nervnog sistema. S druge strane, posredstvom ovih svojstava oni sudjeluju i u razvoju različitih, posebno autoimunih bolesti. Raspravlja se i o indirektnom uključivanju u Alzheimerovu bolest.
Astrociti
thumb|left|250px|Astrocit (zeleni) u ćelijskoj kulturi mini|Interleukin-6, glasnička supstanca u endotelu Astrociti su zvjezdaste, razgranate ćelije iz porodice makroglija koje su znatno veće od pericita. Dodijeljeni su centralnom nervnom sistemu i još su se sposobni dijeliti se i nakon rođenja. Kod viših kičmenjaka, oni nemaju direktnu barijersku funkciju, čak i ako terminalnim stopalima pokrivaju oko 99% kapilara u mozgu. [53] Međutim, oni su u direktnoj interakciji s endotelom. Astrociti induciraju funkciju krvno-moždane barijere u endotelu moždanih krvnih sudova. Bilo je do dokazanih pokušaja transplantacije. Moždani krvni sudovi  koji su presađeni u periferne organe ponašale su se poput "normalnih" kapilara tamo i, naprimjer, formirale fenestracije. U obrnutom eksperimentu, periferni kapilari koji su presađeni u centralni nervni sistem, iformirali su tamošnji fenotip s uskim vezama. Uticaj astrocita na fenotipsku ekspresiju endotela može se vidjeti i u testovima in vitro. U kokulturama astrocita i endotelnih ćelija endotel je gušći nego u čistim endotelnim kulturama.
Astrociti oslobađaju brojne glasničke supstance koje mogu modulirati propusnost endotela u rasponu od sekunde do minute. S druge strane, objavljeno je da endotelne ćelije leukemija-inhibitornog faktora (LIF) i citokina klase interleukin-6 koja izazivaju diferencijaciju astrociti. Udaljenost između podnožja astrocita i endotelnih ćelija i pericita je samo 20 nm. Glavna funkcija astrocita je, međutim, selektivna opskrba neurona hranjivim tvarima i regulacija koncentracije vanćelijskih iona. Većinu holesterola koji postoji u mozgu proizvode astrociti. Holesterol ne može prijeći krvno-moždanu barijeru, zbog čega ga se mora sintetizirati lokalno u mozgu. Oko 25% telesnog holesterola nalazi se u mozgu; u osnovi u mijelinu koji pokriva aksone neurona. thumb|250px|Prikaz terminalnih stopala astrocita na endotelnim ćelijama Terminalna stopala astrocita sa endotelnim ćelijama formiraju osjetljiv kontakt poput rozete. Ovaj raspored je važan za međusobno uticaj i komunikaciju dva tipa ćelija. Moguća je i slobodna difuzija endotela i parenhima mozga.
Bolesti koje direktno ili indirektno utječu na astrocite, poput Alzheimerove ili astrocitoma, mogu značajno narušiti funkcioniranje krvno-moždane barijere, uslijed bliske interakcije astrocita i endotela.
Područja mozga bez krvno-moždane barijere
mini|left|Bočni presjek mozga mini|Ventikulski sistem ljudskog mozga Nisu svi kapilari u mozgu izgrađene kao u krvno-moždanoj barijeri. Naprimjer, područja mozga koja oslobađaju neuroendokrine spojeve (hormone) u krv ili koja imaju senzornu funkciju – naprimjer za određene peptidne hormone – nužno su bez krvno-moždane barijere. To je slučaj sa šest cirkventrikularnih organa. Epifiza, eminentia mediana, neurohipofiza, na području postrema je organum vasculosum lamine terminalis i organum subfornicale, imaju fenestrirane kapilare. Naprimjer, neuroni područja postrema otkrivaju za tijelo otrovne tvari i centar za povraćanje koji stimulira mučninu. U potkomisurnom organu, krvno-moždana barijera jedini je cirkumentikularni organ. Da bi zaštitili okolno moždano tkivo, cirkventrikularni organi su okruženi tanicitima. To su posebne ependimaske ćelije s vrlo gustim čvrstim međućelijskim vezama.
Značajniji transporteri kroz krvno-moždanu barijeru i njihovi genetički determinatori
Interakcija različitih članova porodice nosača rastvora i ABC transportera izuzetno je efikasan zaštitni mehanizam za krvno- moždanu barijeru kako bi se spriječilo da ksenobiotici uđu u mozak.
Medicinski fakultet u Sarajevu
Medicinski fakultet u Sarajevu je visokoškolska ustanova i članica Univerziteta u Sarajevu. Fakultet je osnovan 1944. godine i najstarija je ustanova ovog tipa u Bosni i Hercegovini.
Trenutni vršilac dužnosti dekana fakulteta je prof. dr. Semra Čavaljuga.
Historijat
Fakultet je osnovan ratne 1944. godine a na osnovu zakonske odredbe o osnivanju medicinskih fakulteta od 27. marta 1944.godine. Sa rodom je započeo 22. novembra 1944. godine, nastupnim predavanjem prof. dr. Stanka Sielskog, tadašnjeg imenovanog dekana. U prvi semestar te akademske godine bilo je upisano 160 studenata a prostorije fakulteta su se nalazile na Bistriku, u dvjema zgradama. 1945. godine, nakon završetka rata Fakultet je prestao sa radom a već 1946. godine uspostavljen je kontinuitet u radu ove visokoškolske institucije.
Studij i odsjeci
Na fakultetu su ustanovljeni jedinstveni odsjeci Medicina i Medicine na engleskom jeziku.
Studij se odvija u dva ciklusa studija (6+3 godine)
Na fakultetu trenutno postoji 33 katedre i dva centra.
Svjetsko prvenstvo u vaterpolu 2015.
Raspored
Ukupno se održavaju dva takmičenja.
Moravske Toplice
mini|280px|Moravske Toplice, luteranska crkva Moravske Toplice su naseljeno mjesto i općina u Sloveniji, u Pomurskoj regiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Murska Sobota.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Moravske Toplice je imala 5.983 stanovnika, od čega u samim Moravskim Toplicama 735.
Općina Moravske Toplice
Napomena: Nastala iz stare općine Murska Sobota.
Moravske Toplice (naseljeno mjesto)
Napomena: ''Do 1983. godine iskazivano pod imenom Moravci.''
Topole (Rogaška Slatina)
Topole su naseljeno mjesto u sastavu općine Rogaška Slatina, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Šmarje pri Jelšah.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Topole su imale 237 stanovnika.
Rezultati nogometne reprezentacije Sovjetskog Saveza u kvalifikacijama za Evropsko prvenstvo
Nogometna reprezentacija Sovjetskog Saveza nastupila je devet puta u kvalifikacijama za Evropsko prvenstvo i pet puta uspjela ostvariti plasman na neko od evropskih prvenstava.
Prvi krug kvalifikacija
Sovjetski savez sveukupni pobjednik rezultatom 4–1.
Četvrtfinale
Španija je odbila putovati u Sovjetski savez pa je Sovjetski savez obezbjedio plasman na Evropsko prvenstvo 1960. bez odigravanja utakmica sa Španijom.
Prvi krug kvalifikacija
Sovjetski savez sveukupni pobjednik rezultatom 3–1.
Četvrtfinale
Sovjetski savez sveukupni pobjednik rezultatom 4–2.
Sovjetski savez pobjednik sveukupnim rezultatom 3–2.
Sovjetski savez se kvalificirao na Evropsko prvenstvo sveukupnim rezultatom 3–0.
Čehoslovačka se kvalificirala na Evropsko prvenstvo sveukupnim rezultatom 4–2.
Kandrše–del (Litija)
Kandrše–del su naseljeno mjesto u sastavu općine Litija, regija Zasavska, Slovenija. Dio je naselja Kandrše, koje je administrativnim granicama podijeljeno na dva naselja: Kandrše–del (općina Litija) i Kandrše–del (općina Zagorje ob Savi).