Harry_Potter_(lik)
Harry Potter i darovi smrti
Zbog djetinjstva provedenog kod Dursleyjevih gdje ga nikad nisu voljeli, Harryjeva najveća želja je da bude među onima kojima je stalo do njega i da onima koje on voli niko ne naudi. On polahko shvata da je to nemoguće dok je Voldemort živ. Zbog radoznalosti i želje za istraživanjem čarobnjačkog svijeta često kreće u avanture kojima se izlaže riziku; ali obično pokušava uvjeriti svoje prijatelje da ne ugrožavaju sebe prateći njega. Uprkos tome, njegovi najodaniji prijatelji odbijaju dopustiti mu da se s izazovima suočava sam. Harry se lahko razljuti kad neko vrijeđa ili prijeti onima do kojih je njemu stalo. Ima niski prag tolerancije za sve za koje smatra da pripadaju "drugoj strani", bili to smrtonoše, ljudi koji ne vjeruju njegovom i Dumbledoreovom svjedočanstvu ili neki Slytherini. Kao i njegov prijatelj Ron, Harry nije uvijek najbolji učenik pa se često oslanja na Hermioninu pomoć. Harry je razvio i poseban smisao za humor kojim često uspijeva okrenuti tuđe uvrede protiv njih samih. Neke Harryjeve pogreške mogu se pripisati patnjama i nesrećama tokom života. Harry je lično svjedočio trima ubistvima i bio je prisiljen ponovno poživjeti svoju najraniju i najstrašniju uspomenu, ubistvo svojih roditelja koji su se suprotstavili Voldemortu. Bio je prisutan kad je njegovog školskog kolegu, Cedrica Diggoryja, ubio Peter Pettigrew, vidio je ubistvo svog krsnog kuma Siriusa Blacka kojeg je u Ministarstvu magije ubila Bellatrix Lestrange, a svjedočio je i smrti svog najvećeg zaštitnika i mentora, direktora Hogwartsa Albusa Dumbledorea, kojeg je ubio Severus Snape. Do sada se Harry pet puta suočio s Voldemortom, računajući prvi Voldemortov pokušaj da ubije Harryja još kao novorođenče. Tokom većeg dijela svog radnog života Harry se morao nositi sa svojim okrutnim i bezosjećajnim njegovateljima, Dursleyjevima, koji koriste svaku priliku kako bi ponizili i omalovažavali Harryja, njegove roditelje i čarobnjački svijet. Na drugoj godini cijela škola je sumnjala da je Harry odgovoran za puštanje baziliska na učenike. Na četvrtoj godini optužen je za varanje kako bi se mogao natjecati na Tromagijskom turniru. Na petoj godini izdržao je situaciju u kojoj se većina čarobnjačke zajednice okrenula protiv njega vjerujući da je on samo lažljivac željan pažnje i prevarant; zbog toga se više povukao u sebe, a učenici su ga zadirkivali. Harry se istovremeno nosi i s uobičajenim tinejdžerskim problemima i vezama. Naprimjer, iako je lahko sklopio čvrsto prijateljstvo s Hermionom i Ronom, bila mu je potrebna velika hrabrost da pozove Cho Chang, lijepu Ravenclawku, na spoj. Ponekad se Harry ljuti na Rona i Hermionu, pogotovo kad se njih dvoje svađaju. Međutim, njihovo prijateljstvo jača tokom godina, a J. K. Rowling je čak rekla da je Harry prihvatio Rona i Hermionu kao članove porodice. Tokom njihove šeste godine, kad se Ron i Hermiona ozbiljno posvađaju, Harry je odlučan da ostane prijatelj s oboje što (iako Rona još uvijek vidi kao najboljeg prijatelja) pokazuje da su Ron i Hermiona sada više jednaki u njegovom životu; u sličnoj situaciji na trećoj godini Harry je izabrao da ostane prijatelj s Ronom na račun svog prijateljstva s Hermionom. Harry je razvio prijateljstva i s mnogim odraslim likovima, posebno s Rubeusom Hagridom i Albusom Dumbledoreom. Porodica Weasley postala je Harryjeva zamjenska porodica. Gospođa Weasley posebno se istakla kao majčinska figura; ona Harryja smatra sinom, a prema njemu se ponekad odnosi i ljepše nego prema vlastitoj djeci. Slično tome i njeni sinovi prema Harryju odnose se kao prema bratu, a gospodin Weasley pokazuje očinsku ljubav prema Harryju. Kad Harry sazna da su Sirius Black i njegovi roditelji bili usko povezani, Harry na njega počinje gledati kao na još jednu očinsku figuru. Harry je sklopio čvrsto prijateljstvo i s jednim od svojih bivših profesora Odbrane od mračnih sila Remusom Lupinom, jednim od Harača i jednim od najbolji prijatelja svog pokojnog oca. Harry je odan svojim prijateljima i očekuje da i oni njemu budu odani, iako ga to često sprječava da bude objektivan. Obično slijedi svoje instinkte koji mu govore kome može, a kome ne može (ili ne želi) vjerovati.