cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
T-35
Razvoj
U razvoj tenkova SSSR se, silom prilika, uključio dosta kasno. Naime, nakon što su u Oktobarskoj revoluciji komunisti preuzeli vlast u Rusiji, te 1918. potpisali primirje s Njemačkom (i tako izašli iz I. svjetskog rata) iste je godine izbio građanski rat. Rat je potrajao do kraja 1920., a nakon njegovog kraja Rusija se našla u sveopćoj neimaštini. Zbog toga je komunistička vlast pokrenula novu ekonomsku politiku. Prva je petoljetka dovršena 1925., a nakon toga počela je sveopća industrijalizacija (od 1926. do 1929). U međuvremenu je u decembru 1922. osnovan Savez Sovjetskih Socijalističkih Republika (SSSR). Nakon ubrzane industrijalizacije od 1929. do 1933. proveden je prvi petogodišnji plan (tzv. petoljetka) industrijske proizvodnje koji je obuhvatio i namjensku proizvodnju.
Jedan dio petoljetke odnosio se na ubrzani razvoj i proizvodnju sovjetskih tenkova kako bi se ojačala vojska. U to vrijeme političko vodstvo SSSR-a još uvijek je strahovalo od moguće kontrarevolucije i napada zapadnih sila, ali još nisu kovani planovi za širenje komunističke revolucije po svijetu. U skladu s tim strahovima procijenjeno je da se naglasak treba dati razvoju obrambenog oružja. U slučaju tenkova to su bili teški tenkovi. Tako je u decembru 1930. dano službeno dopuštenje za razvoj prvog sovjetskog teškog tenka T-30 mase 50 tona, naoružana jednim topom od 76 mm i s pet teških mitraljeza. No, projekt T-30 nikad nije otišao dalje od planova. Ponajviše iz političkih razloga 1932. napravljena je drvena maketa, ali je cijeli projekt ubrzo otkazan zbog nerješivih tehničkih problema.
Kako je potreba za domaćim tenkovima (i ostalim oružjem) bila velika napravljeno je još nekoliko sličnih projekata koji su propali, više-manje zbog istih razloga. Sovjetski stručnjaci jednostavno su imali premalo iskustva s projektiranjem i razvojem tenkova.
Jedino je rješenje bilo dovođenje stranih stručnjaka koji bi istodobno podučavali sovjetske i napravili izvedivi projekti. Zbog toga je u martu 1930. u SSSR stigla mala grupa njemačkih inženjera predvođena Edwardom Grotteom. Smjestili su ih u Lenjingrad kako bi radili u tamošnjem Specijalnom dizajnerskom birou AVO-5 kod tvornice Boljševik. U to je vrijeme AVO-5 već radio na projektu TG-1, koji je zapravo više služio za usvajanje znanja i skupljanje iskustava nego kao razvojni projekt budućeg tenka. U augustu 1931. dovršen je prvi prototip TG-1. Nakon okončanja prvih testiranja njemački su inženjeri vraćeni u Njemačku, a AVO-5 je potpuno reorganiziran. mini|lijevo|Testiranje T-35 teškog tenka Na iskustvima stečenim razvojem TG-1 odlučeno je da se razvije prvi sovjetski operativni teški tenk. Tako je 1. augusta 1931. donesena odluka o početku razvoja tenka mase 35 tona označenog kao T-35. Prvi je prototip, označen kao T-35-1, dovršen 20. augusta 1932., da bi 1. septembra iste godine pokazan je državnoj komisiji. Tenk se, navodno, dojmio svih članova komisije, pa je tako osiguran početak serijske proizvodnje koja je odobrena 11. augusta 1933. Serijska proizvodnja organizirana je u Tvornici lokomotiva u Kharkovu.
Izvana gledajući T-35 je koncepcijski nalikovao na britanski teški tenk Vickers A1E1 Independent s pet kupola. Ne postoje konkretni dokazi da su sovjetski stručnjaci imali pristup britanskom projektu, pa se vjeruje da su tokom projektirana Independent uzeli kao uzor. Iako dio izvora navodi kako je osnovna namjena T-35 bila potpora pješadijskim napadima i uništavanje fortifikacija, to ipak nije tako. T-35 je projektiran za rezervne snage vrhovnog štaba Crvene armije kao osnovno oružje za sprečavanje prodora neprijateljskih snaga preko ukrajinskih, bjeloruskih i ruskih ravnica.
Serijska proizvodnja
Testiranja obavljena tokom jeseni 1932. otkrila su probleme s mijenjačkom kutijom. Uz to razrada projektne dokumentacije i planova serijske proizvodnje pokazala je da bi T-35 bio presložen i preskup za proizvodnju. Zbog toga je AVO-5 dobio zadaću da pokuša u vrlo kratkom vremenu pojednostaviti konstrukciju. Prekinuta su daljnja testiranja T-35-1 koji je naposljetku poslan u lenjingradski centar za obuku tenkovskih posada.
U februaru 1933. započeo je rad na novom, poboljšanom T-35-2. Kako bi se pojeftinila i ubrzala proizvodnja tenkova Staljin je zapovjedio standardizaciju kupola, prije svega na tenkovima T-28 i T-35. Kako bi poboljšali pokretljivost ugradili su benzinski motor M-17 s novom mijenjačkom kutijom i poboljšali ovjes. Sve ostalo bilo je isto kao i na T-35-1. T-35-2 dovršen je u aprilu 1933., a već 1. maja pokazali su ga na prvomajskoj paradi u Lenjingradu, dok je T-35-1 vozio po moskovskom Crvenom trgu. Tako su i T-35-1 i T-35-2 poslužili tek kao prototipovi, ili bolje rečeno demonstratori tehnologija, za serijski T-35A koji je razvijan paralelno s ispitivanjima oba prototipa. U maju 1933. sovjetska je vlada načelno odobrila početak serijske proizvodnje T-35A, a službena je dozvola izdana 11. augusta iste godine.
T-35A
mini|desno|T-35A U odnosu na T-35-1/2 na T-35A su unesene mnoge promjene. Novi je tenk dobio duže podvozje, manje kupole i modificirani trup. U osnovi bio je to novi tenk koji je objedinio najbolje odlike T-35-1 i T-35-2 i nekih drugih sovjetskih eksperimentalnih tenkova toga vremena. Unatoč svim naporima da se proizvodnja pojednostavni i pojeftini, ona je i dalje bila zahtjevna i spora. Uz to, prvi su serijski primjerci bili toliko nepouzdani da su ih praktički morali nanovo presložiti. O složenosti i nestandardizaciji proizvodnje najbolje govori podatak da je svaki T-35 zapravo bio jedinstven proizvod koji se razlikovao od prethodnika. Zbog toga i nije bilo standardnog serijskog primjerka, tim prije što su se projektanti trudili da u svaki novi tenk ugrade neko poboljšanje.
Kako bi je ubrzali proizvodnja podsistema i komponenti podijeljena je u više fabrika. Tako su se tijela proizvodila u tvornici Izhorskij, mijenjačke kutije u tvornici Krasnij Oktjabri, a motori u tvornici Rubinskij. Proizvodni planovi predvidjeli su početak proizvodnje u tim tvornicama već u junu 1933., ali su je mnogobrojni problemi odgodili za august te godine. Zbog toga je završno sklapanje prvog "serijskog" T-35A započelo 18. oktobra 1933. Dovršen je 1. novembra iste godine. Tenk je javnosti prvi put prikazan 1. maja 1934. na prvomajskoj paradi. Prema odluci sovjetske vlade od 25. oktobra 1933. do 1. januara 1934. trebalo je isporučiti pet T-35A i jedan T-35B (s motorom M-34), ali do tog datuma dovršen je još samo jedan T-35A. Još su tri T-35A dovršena bez naoružanja, a proizvodnja T-35B nikad nije ni pokrenuta. Jedan od razloga za tako sporu proizvodnju bila je i njena cijena. Tako je na početku proizvodnje jedan T-35A stajao čak 525 000 rubalja za što se moglo napraviti devet lakih tenkova BT-5. To će na kraju biti i presudan razlog obustavljanja proizvodnje T-35.
Plan za 1934. tražio je proizvodnju deset T-35A. Iako je tokom proizvodnje tvornica samostalno unijela neke izmjene kako bi smanjila cijenu tenka, proizvodnja je i dalje bila vrlo spora. Najveći su problemi bili s motorom M-17 (često se pregrijavao) i krhkim gusjenicama koje nisu mogle izdržati masu tenka. Nekim čudom tvornica je ipak uspjela dovršiti deset T-35A do kraja godine.
Radovići
mini|280px|Radovići, pogled na Ostrvo cvijeća; u daljini [[Tivat]] Radovići (ćir. Радовићи) su naseljeno mjesto u sastavu općine Tivat, Crna Gora.
T-35
T-35A
Tokom 1937. izvedeni su veći zahvati radi otklanjanja nedostataka. Promijenjena je mijenjačka kutija sa spojkama, električna oprema, upravljačke palice vozača, poboljšan je spremnik za ulje motora. Uz to postavljena je toplinska izolacija između motora i odjeljka za posadu. Nakon tih promjena pouzdanost T-35 navodno se bitno poboljšala.
Radovići
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Crnoj Gori nalazili su se u sastavu stare općine Tivat.
T-35
T-35A sa stožastom kupolom
Izvana gledano, sa svojih 3,5 metra visine, činilo se da u T-35 ima pregršt prostora. Zapravo je bilo dijametralno suprotno, jer su već osobe više od 185 centimetra imale problema s prostorom. Naime, svaka je kupola zahtijevala svoj sistem za pokretanje, a svako je oružje zauzimalo svoj prostor, plus borbeni kompleti itd. Nakon nekog vremena posade bi se privikle na skučeni prostor i naučile kako se kretati kroz tenk, a da ne razbiju glavu ili ozlijede neki drugi dio tijela. Tek su prve bitke s Nijemcima u II. svjetskom ratu pokazale da je nedostatak prostora manji problem. Naime, iako je T-35 imao čak pet kupola, a svaka je imala svoj otvor na krovu, posade su vrlo teško napuštale uništene, oštećene ili pokvarene tenkove. Zapravo je bila prava noćna mora napustiti tako visok tenk kroz otvoren na kupolama. Tako su se komandir, nišandžija i vezista koji su sjedili u glavnoj kupoli morali prvo popeti na 3,5 metra visine kako bi potom sišli na zemlju i pritom bili lako uočljive mete.
Radovići
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine Radovići su imali 515 stanovnika.
Popis 2011.
Napomena: Oznaka Z predstavlja zaštićen podatak.
T-35
Operativna upotreba
mini|lijevo|T-35 u Muzeju tenkova Kubinka u Rusiji
Iako je T-35 imao katastrofalnu pouzdanost i konstantne probleme s motorom, njegov najveći problem bila je nedostatna oklopna zaštita, naročito nakon pojave tada najsavremenijih njemačkih tenkova. Kako je tenk i s takvim oklopom bio pretežak (45 tona), nikakvo povećanje debljine oklopa nije dolazilo u obzir. Umjesto toga se nivo zaštite pokušala povećati promjenom oblika kupola koje su dobile stožasti oblik. Proizvodnja novog tenka započela je krajem 1938. godine. Po zapisima proizvođača dovršeno je samo pet tenkova sa stožastim kupolama. Prvi serijski T-35 poslani su u ''5. teški tenkovski puk'' koji je 1935. reorganiziran u ''5. samostalnu brigadu teških tenkova''. Brigada se sastojala od tri tenkovska bataljona, bataljona za obuku i nekih pomoćnih jedinica. Osnovna namjena brigade bila je potpora pješačkim i tenkovskim postrojbama pri svladavanju utvrđenih položaja. Prije njemačkog napada na SSSR T-35 nije korišten u borbama. Zapravo, da se slušalo zapovjednike s terena nikad se ni jedan T-35 ne bi našao u borbi. Na konferenciji Crvene armije održanoj 27. juna 1940., na kojoj se raspravljao o razvoju i upotrebi oklopnih vozila, posebna pažnja posvećena je T-35. Neki oficiri predlagali su da se svi T-35 konvertiraju u samohodne topove (kao SU-14), dok su drugi inzistirali da ih se povuče iz jedinica prve linije te preda vojnim akademijama. Zanimljivo je da ni jedan oficir nije predlagao da se T-35 upotrijebi u mogućim borbama. Usprkos tome vodstvo Crvene armije je, zbog hroničnog nedostatka tehnike, ipak odlučilo zadržati "tridesetpetice" u svojim novoformiranim mehaniziranim korpusima. Kao rezultat reforme svi su se T-35 našli u 67. i 68. tenkovskom puku 34. tenkovske divizije unutar 8. mehaniziranog korpusa (Kijevski vojnik distrikt).
Tokom operacije Barbarosa (njemački napad na Sovjetski Savez) izgubljeno je devedeset posto T-35 koji su upotrijebljeni u borbama. Zanimljivo je kako ne postoji podatak da su ijedan uništli njemačke snage, već su sve uništile posade kako ih Nijemci ne bi zarobili. Razlog tome bio je što su se svi tenkovi, kad su posade pokušale iz njih izvući maksimum, jednostavno pokvarili (najčešće sistem za prijenos snage s motora na gusjenice). Zadnju borbenu upotrebu T-35 doživio je u ranoj fazi borbe za Moskvu. Četiri tenka predana su jedinicama za obuku budućih tenkovskih posada i ti su preživjeli rat.
Opis tenka
Iako je početna specifikacija tražila tenk mase 35 tona, projektanti su se malo "zaigrali" pa je prototip težio 42 tone, a masa serijskih primjeraka narasla je za još tri na 45 tona. Unatoč tako velikoj masi oklop je bio poprilično tanak - između 30 i 40 mm. "Višak" mase nastao je zbog glomazne konstrukcije. Tako je dužina T-35A bila 9,72 a visina čak 3,43 metra. Kako bi se osiguralo dovoljno prostora za smještaj pet kupola i širina je bila 3,2 metra.
mini|desno|250px
Naoružanje
Po svim konstrukcijskim značajkama T-35 je bio idealan za postavljanje više kupola. Kupole su postavljene u dva nivoa pri čemu je glavna kupola bila na najvišem položaju kako bi se omogućilo da najsnažnije oružje djeluje u svih 360 stepeni. S prednje i stražnje strane postavljena je po jedna kupola s topom 20K kalibra 45 mm i još dvije kupole sa mitraljezima 7,62 mm. Nažalost, takvo je rješenje donijelo visinu tek nešto malo manju od 3,5 metra što je značilo da će na otvorenim prostranstvima Ukrajine, Bjelorusije i Rusije neprijatelj prije zamijetiti T-35 nego njegova posada neprijatelja. Uz to, sovjetski je tenk bio znatno sporiji od njemačkih konkurenata što je njemačkim posadama davalo dodatnu prednost da mogu birati pravac napada. Naravno, problema sa brzinom nije bilo samo kad su motor i mijenjačka kutija ispravno radili, a to je bio nedostatak koji nikad nije uspješno otklonjen.
Glavna kupola dobila je top kalibra 76,2 mm. Prvobitno je planirano da se ugrađuje top PS-3, ali zbog nemogućnosti njegove nabave ugrađivan je top KT-28 istog kalibra (prvi je prototip zbog toga dovršen s drvenom maketom topa). Početna brzina granate na ustima cijevi bila je 381 m/s. Borbeni komplet za top 76,2 mm činilo je 96 granata. Uz top od 76,2 mm postavljena je i strojnica DT kalibra 7,62 mm. U dvije bočne kupole (jedna s prednje, druga sa stražnje strane vozila) prvobitno su namjeravali ugrađivati topove kalibra 37 mm, ali su oni naknadno zamijenjeni topovima od 45 mm početne brzine granate od 760 m/s. Borbeni komplet za topove od 45 mm bio je 220 granata. U preostale dvije kupole ugrađeni su mitraljezi kalibra 7,62 mm. Za mitraljeze kalibra 7,62 mm posada je imala na raspolaganju čak 10 000 metaka.
Pokretljivost
Za pokretanje je prvo odabran benzinski motor M6, koji je kasnije zamijenjen snažnijim M-17M. Riječ je zapravo o benzinskom motoru namijenjenom upotrebi na avionima koji je imao 12 cilindara postavljenih u V konfiguraciji. Unatoč snažnom motoru od 500 ks T-35-1 je jedva mogao postići maksimalnu brzinu od 28 km/h. U praksi, kad bi ga nakrcali gorivom, streljivom, vodom i hranom za posadu brzina bi teško prelazila preko 20 km/h. Spremnik za gorivo je imao zapreminu od 911 litara, što je bilo dovoljno za najviše 150 kilometara "štedljive" vožnje.
Rasporedi dužnosti članova posade
Svaki je tenk T-35 u stvari bio mala postrojba (slična brodu), pa je dobio posadu od čak 11 članova. Komandir tenka (najčešće natporučnik) sjedio je u glavnoj kupoli desno od topa. Osim što je zapovijedao posadom, morao je puniti top od 76,2 mm i pucati iz mitraljeza. Drugi član posade po važnosti bio je zamjenik komandira u činu poručnika. Sjedio je u kupoli broj 2 sa prednje desne strane tenka. Borbena zadaća mu je bila pucati iz topa kalibra 45 mm, a uz to je brinuo za ispravnost cijelog tenka. Iza njega po rangu bio je mlađi tehničar koji je sjedio u prednjem dijelu tenka. Zadaća mu je bila upravljanje tenkom i održavanje pogonskog sistema. Uz njega, kao njegov pomoćnik bio je vozač. Njegovo mjesto bilo je u kupoli broj 3 (prednja lijeva). Zadaće su mu bile pucanje iz mitraljeza, održavanje pogonskog sistema i po potrebi upravljanje tenkom. U glavnoj kupoli uz komandira sjedio je i komandir glavne kupole. Njegova osnovna zadaća bila je pucanje iz topa 76,2 mm i briga o ispravnosti topa i kupole. Komandir kupole broj 2 sjedio je u njoj zajedno s zamjenikom komandira. Zadaća mu je bila punjenje topa i održavanje ispravnosti topa i kupole. U kupoli broj 4 sjedio je njen komandir koji je pucao iz topa, te brinuo o ispravnosti topa i kupole. Uz to je obavljao dužnost zamjenika komandir glavne kupole. Pokraj njega je bio mlađi vozač. Osim što je punio top kupole broj 4, bio je zadužen za ispravnost gusjenica i ovjesa. U posadi je bio i komandir kupole broj 5 zadužen za pucanje iz mitraljeza i održavanje kupole. Poseban dio posade činili su vezist, stariji vozač i mehaničar. Vezist je bio smješten ispod glavne kupole. Osim zadaća održavanje radiouređaja u borbi je služio i kao donosilac streljiva za top od 76,2 mm. Stariji vozač i mehaničar sjedili su u stražnjem dijelu tenka i jedina zadaća im je bila održavanje benzinskog motora i mijenjačke kutije.
Gradina Korenička
Gradina Korenička je naseljeno mjesto u sastavu općine Plitvička Jezera, Ličko-senjska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Titova Korenica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gradina Korenička je imala 82 stanovnika.
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Gradina. Od 1857. do 1880. podaci su sadržani u naselju Korenica. U 1981. nenaseljeni dio područja ovog naselja pripojen je naselju Korenica.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Gradina Korenička je imalo 112 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Poliploid
mini|Haploidni (jednostruki), diploidni (dvostruki), triploidni (trostruki) i tetraploidni (četverostruki) setovi [[hromosoma. Triploidni i  tetraploidni  hromosomi su primjeri  poliploidije.]] mini|400px|Induciranom poliploidijom dobijene su biljke poželjnih svojstava: a, b - lubenica i banana bez košpica c - veliki plodovi jabuke Poliploidne ćelije i/ili organizmi su oni koji u hromosomskoj garnituri imaju više od dva uparena seta homolognih hromosoma. Većina vrsta čije ćelije imaju jedra (eukarioti) su diploidni, što znači da imaju dva seta hromosoma – po jean set naslijeđen od svakog roditelja. Međutim, kod nekih organizama se javlja poliploidija, koja je posebno česta kod biljaka.
Pored toga, poliploidija se također javlja i u nekim tkivima životinja koja su inače diploidna, kao što je  mišićno  tkivo  čovjeka. Ovo je poznato kao endopoliploidija. Vrste čija ćelije nemaju jedara (prokarioti) su haploidni organizmi, sa samo jednim hromosomom u svakoj ćeliji. Većina eukariota imaju diploidna ćelije, ali proizvode haploidne gamete (jajne ćelije  i  spermatozoidi) poslije  mejoze. Kod viših biljaka i višećelijskih algi, gametofitna generacija  je haploidna, koja  gamete proizvodi   putem mitoze. A monoploidi imaju samo jedan set hromosoma, a termin se obično primjenjuje na ćelije ili organizme koji su normalno diploidne. Mužjak pčele (trut) i drugih Hymenoptera, na primjer, su monoploidi.
Poliploidija se odnosi na numeričke promjene u čitavom (haploidnom) setu hromosoma. Organizmi u kojem određeni hromosomi ili hromosomski  segment  nedovoljno zastupljena ili se kaže da su aneuploidi. Stoga je razlika između aneuploidije i poliploidije u tome da se aneuploidija odnosi na numeričke promjene u dijelu hromosomskog seta,  a poliploidija – na numeričke promjene u čitavom  setu  hromosoma.
Poliploidija se može pojaviti zbog abnormalne podjele ćelija i  u mitozi, ali se obično događa u metafazi  mejoze.
Autopoliploidija
Autopoliploidi su poliploidi s više hromosomskih setova koji su izvedeni iz jedne te iste  vrste. Autopoliploidi mogu nastati nakon spontanog, prirodnog uvišestručavanje genoma, kao kod krompira ili se mogu formirati fuzijijom nenormalnih 2n (nereduciranih) gameta. Kao primjeri autotriploida češto se pominju banane i jabuke mogu se. Autopoliploidne biljke obično ispoljavaju  polisomno nasljeđivanje, a samim tim imaju i nisku fertilnost. Obično se propagiraju kloniranjem.
Alopoliploidija
Neki od najboljih primjera alopoliploida su iz porodice  kupusnjača (Brasicacae). Tzv. trokut U opisuje odnose između tri zajedničke diploidne kupusnjačae (B. oleracea,  B. rapa i  B. nigra) i tri alotetraploida (B. napus, B. juncea i B. carinata) izvedena iz hibridizacije između diploidnih vrsta.
Homoljac
Homoljac je naseljeno mjesto u sastavu općine Plitvička Jezera, Ličko-senjska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Homoljac je imao 21 stanovnika.
Napomena: ''Od 1857. do 1880. podaci su sadržani u naselju Korenica.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Homoljac je imalo 46 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Osoje (Posušje)
Osoje je naseljeno mjesto u sastavu općine Posušje, FBiH, Bosna i Hercegovina.
SAO Hercegovina
SAO Hercegovina (Srpska autonomna oblast Hercegovina, SAO Istočna Hercegovina ili SAO Stara Hercegovina) bila je samoproglašena srpska autonomna oblast (SAO) u Socijalističkoj Republici Bosni i Hercegovini (SR BiH). Postojala je od 1991. do 1992, kada se ujedinila sa ostalim samoproglašenim srpskim autonomnim područjima u Bosni i Hercegovini i oformila Republiku Srpsku. Glavni grad ove oblasti bio je Trebinje, a SAO Hercegovini su pripadale općine sa većinskim srpskim stanovništvom.
BMIQ5
BMIQ5 je gen za indeks tjelesne mase, lokus 5; bmiq5, koji se kod ljudi nalazi na hromosomu 16. Citogenetička lokacija je 16p13, genomske koordinate (GRCh38): 16: 0–16,700.000.
Ekspresija iRNK u normalnim ljudskim i embrionskiim tkivima i matičnim ćelijama su iz LifeMap Discoveryja, diferencijalna ekspresija mRNA u normalnim tkivima, diferencijalna ekspresija proteina u normalnim tkivima, ekspresija proteina, partneri su u koekspresiji proteinskog tkiva, ekspresija iRNK iz UniProt/SwissProt, dokazi o ekspresiji tkiva iz i odnosi zasnovani na fenotipu između gena i organa uzeti su iz baze Gene ORGANizer.
Indeks tjelesne mase (BMI) koristi se kao mjera masnoće. Izveli su genomsko skeniranje gena povezanih s BMI, uz istovremeno omogućavanje mogućih efekata utiskivanja (imprintinga). Primijenili su analizu povezanosti srodničkog para na uzorku prvenstveno djece i mladih odraslih primjenom Haseman-Elstonovog metoda, koju su modificirali kako bi modelirali odvojene učinke genetičkih faktora izvedenih iz očeve i majčine strane. Nakon raslojavanja srodničkih parova prema starosti, identificirani su brojni regioni koji pokazuju povezanost s BMI. Većina efekata povezivanja i utiskivanja pronađena je kod djece starosti 5-11 godina. Najsnažniji dokazi o povezanosti kod djece pronađeni su na hromosomu 20 na 20p11,2-pter, u blizini markera D20S851 (LODtotal = 4,08; p = 0,000046) i u blizini markera D20S482 (LODtotal = 3,55; p = 0,00016) i na hromosomu 16 u 16p13, u blizini markera ATA41E04 (LODtotal  = 3,12; p = 0,00025), a ti lokusi nisu pokazali značajne dokaze za utiskivanje. Šest regija koje pokazuju dokaze o utiskivanju su 3p23 – p24 (očinska ekspresija), 4q31.1 – q32 (majčinska ekspresija), 10p14 – q11 (očinska) i 12p12-pter (očinska) kod djece i 4q31-qter.
Vir pri Stični
Vir pri Stični je naseljeno mjesto u sastavu općine Ivančna Gorica, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Vir.''
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Dvor)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Dvor je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 504,89 km2 imala 5.570 stanovnika, što predstavlja 3,23% od ukupnog broja stanovnika Sisačko-moslavačka županije, odnosno 0,13% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Dvoru je 11 stanovnika/km2.
Podbila
Podbila je naseljeno mjesto u sastavu općine Posušje, FBiH, Bosna i Hercegovina.
BMP2
Protein 2 koštane morfogeneze ili BMP-2 pripada superporodici TGF-β  proteina.
Funkcija
BMP-2 kao i drugi protein morfogeneze kosti, ima važnu ulogu u razvoju kostiju i hrskavice. Uključen je u put ježa, beta signalnog puta TGF i u citokinskim interakcijama receptora citokina. Također je uključen u diferencijaciju srčanih ćelija iz epitelne u mezenhimsku tranziciju.
BMP-2 može biti uključen u adipogenezu bijelog masnog tliva i može imati metaboličke efekte.
Interakcije
Pokazalo se da protein 2 morfogeneze kosti ima interakcije sa BMPR1A.
Klinička upotreba i komplikacije
Pokazalo se da protein 2morfogeneze kosti stimulira proizvodnju kostiju. Rekombinantna ljudska bjelančevina (rhBMP-2) već je dostupna za ortopedsku upotrebu u Sjedinjenim Državama. Implantacija BMP-2 obavlja se upotrebom različitih biomaterijalnih nosača ("metali, keramika, polimeri i kompoziti " ) i sistemi za isporuku ("hidrogel, mikrosfera, nanočestice i vlakna" ). Iako se koristi prvenstveno u ortopedskim zahvatima poput kičmene fuzije, BMP-2 se također pronašao u oblasti stomatologije.
Upotreba dvojakih konusnih fuzijskih kafeza i rekombinantnog proteina morfogeneze ljudske kosti na upijajućoj kolagenskoj spužvi dobijena je i održavala međupršljenska kičmena fuzija, poboljšani klinički ishodi i smanjeni bolovi nakon artrodeze slabinskog diska u prednjem dijelu slabinske kosti. Kao pomoćni sastojak alotransplanta kostiju ili kao zamjena za ubrani autotransplantat, čini se da proteini morfogeneze kostiju (BMP) poboljšavaju stopu fuzije nakon kičmene artrodeze i na životinjskim modelima i na ljudima, istovremeno smanjujući prethodno morbiditet na donatorskom mjestu povezan s takvim procedurama.
Studija objavljena 2011. godine zabilježila je "izvještaje o čestim i povremeno katastrofalnim komplikacijama povezanim s upotrebom [BMP-2] u operacijama kičmene fuzije", s nivoom rizika daleko većim od procjena zabilježenih u ranijim studijama. Dodatni pregled BMP-2 i njegovih uobičajenih sistema za isporuku Agrawala i Sinhe početkom 2016. godine pokazao je kako "problemi poput ektopskog rasta, manjeg dostavljanja proteina [i] inaktivacija proteina" otkrivaju daljnju potrebu "za modifikacijom dostupnim sistemima nosača kao i istraživanje drugih biomaterijala sa željenim svojstvima."
R Coronae Australis
R Coronae Australis (R CrA) je zvijezda u sazviježđu Južna kruna. Udaljena je 26.8 sg od Sunca. Nalazi su u maglinama NGC 6726/NGC 6727/NGC 6729. Ima prividan sjaj od 11.5 spektralne klase A5IIev. Ubraja se u promjenljive zvijezde. Relativno je mlada (10 miliona godina) i posjeduje još dosta akrecione materije na svojoj površini. Njena zvjezdana evolucija nalazi se kod predglavnog niza podtipa Herbig Ae/Be zvijezde. Herbig Ae/Be zvijezde imaju pretežno spektralnu klasu A ili B. Analiza spektralnih linija R CrA pokazuju da sadrži dosta vodika i kalcija te da u jezgru gorenje vodika ne postoji.
IC 5154
IC 5154 (također poznat kao ESO 108-10, IRAS 22006-6621 i PGC 67984) je nepravilna galaksija koja je udaljena oko 149 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Indijanac. Najveći prečnik je 0,50 (22 hiljade sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (13 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 21. augusta 1900. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Beketinec
Beketinec je naseljeno mjesto u sastavu grada Križevaca, Koprivničko-križevačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Križevci.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Beketinec je imao 38 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Beketinec je imalo 68 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
BLCAP
Pridruženi protein kancera mokraćne bešike je protein koji je kod ljudi kodiran genom BLCAP.
Funkcija
BLCAP je identificiran postupkom diferencijane ekspresije, biopsijamama tumora dobivenim iz neinvazivnog i invazivnog karcinoma tranzicijskih ćelija bešike. Iako pretrage baze podataka nisu otkrile homologiju nijednog ljudskog gena u fazi identifikacije, od tada su identificirani ortolozi miša, pacovaa i zebrice. Čini se da je protein reguliran nizvodno tokom napredovanja karcinoma mokraćne bešike.
Protein poznat i kao BC10 protein dug je 87 aminokiselina, ali njegove biološke funkcije su uglavnom nepoznate. Međutim, uvriježeno je mišljenje da je uključen u suzbijanje tumora, smanjenjem rasta ćelijam, pokretanjem apoptoze. Široko je eksprimirani protein, ali ekspresija je posebno visoka u mozgu i limfocitima B. Alternativni promotori i alternativna prerada omogućavaju da protein postoji kao nekoliko različitih varijanti transkripta. Ovaj broj se dalje povećava jer je pre-iRNK ovog proteina podložna nekoliko prerada RNK.
Struktura
Predviđa se da je struktura proteina globulasti protein sa dva transmembranska (TM) domena.
Tip
Editiranje RNK od A do I katalizira porodica enzima adenozin-deaminaza, koja djeluje na RNK (ADAR) koji specifično prepoznaju adenozine u dvolančanim regijama pre-iRNK i deaminiraju ih u inozin. Inozini su u ćelijskim translacijskim mehanizmima prepoznati kao gvanozini. Postoje tri člana ADAR porodice ADAR 1-3, s tim da su ADAR 1 i ADAR 2 jedini enzimski aktivni članovi. Smatra se da ADAR3 ima regulatornu ulogu u mozgu. ADAR1 i ADAR 2 su široko izraženi u tkivima, dok je ADAR 3 ograničen na mozak. Dvolančana područja RNK nastaju uparivanjem baza između ostataka u blizini područja mjesta uređivanja sa ostacima, obično u susjednom intronu, ali mogu biti i egzonska sekvenca. Regija koja se spaja s regijom za editiranje poznata je kao komplementarna sekvenca editiranja (ECS).
Lokacija
Sva mjesta za editiraranje koncentrirana su zajedno između posljednjih 150 nukleotida introna 1 i početka egzona 2. Ukupno ima 17 identificiranih mjesta za uređivanje u pre-iRNK ovog proteina. Od toga se 11 nalazi unutar intronske sekvence (1-11), tri se nalaze u 5'UTR regiji (5a, 5b, 5c), dok se tri nalaze u kodirajućoj sekvenci (Y / C lokacija, Q / R lokacija, K / R sajtova). Neka od ovih mjesta za editovanje javljaju se u visoko konzerviranom amino terminalu proteina.
Q/R mjesto je drugo kodirajuće područje koje se nalazi u aminokiselini 5 konačnog proteina. Ovdje se glutaminski (Q) kodon, pretvara u argininski (R).
Treće K / R mjesto za uređivanje unutar kodirajuće sekvence nalazi se na položaju aminokiselina 15 završnog proteina, gdje se lizin pretvara u arginin.
Poklečani
Poklečani je naseljeno mjesto u sastavu općine Posušje, FBiH, Bosna i Hercegovina.
BLCAP
Lokacija
Predviđa se da se ECS može naći u intronu sa formiranom dvolančanom strukturom koja sadrži svih 17 mjesta za editiranje. Vjerovatno je da se sva mjesta nalaze unutar područja dupleksa da se editiranje događa istovremeno u egzonskim i intronskim sekvencama. Postoji visok nivo konzerviranosati posljednjih 150 nukleotida intronske regije i početks egzona 2.
Q / R mjesto je drugo kodirajuće područje koje se nalazi u aminokiselini 5 konačnog proteina. Ovdje je glutamin (Q_) kodon, pretvara se u arginin (R).
Treće K / R mjesto za uređivanje unutar kodirajuće sekvence nalazi se na položaju aminokiselina 15 završnog proteina gdje se lizin pretvara u arginin.
Predviđa se da se ECS može naći u intronu sa formiranom dvolančanom strukturom koja sadrži svih 17 mjesta za uređivanje. Vjerovatno je da se sve web stranice za uređivanje nalaze u dupleksnom području da se uređivanje događa istovremeno u egzoničnim i introničnim sekvencama. Postoji visok nivo očuvanja posljednjih 150 nukleotida intronske regije i početak egzona 2.
Regulacija
BLCAP protein se eksprimira u širokom spektru tkiva, ne samo u onim povezanim sa nervnim sistemom. To ukazuje na to da editovanje može uključivati enzim ADAR 1.ref name = "pmid18430892"/> Međutim, pokazalo se da ADAR1 i ADAR2 sarađuju u editiranju BLCAP transkripta. Pre-iRNK ovog proteina editira se u mnogim tkivima (srce, mokraćni mjehur, limfociti, fibroblasti, epitelne stanice i mozak), ali učestalost varira u različitim tkivima. Postoji općenito smanjenje nivoa editiranja BLCAP u astrocitomu, raku nokraćne bešike i raaku debelog crijeva u poređenju sa relevantnim normalnim tkivima. HEK 293t ćelije transficirane bilo EGFP-ADAR1, EGFP-ADAR2 ili netransficiranim HEK293 ćelijama korištene su za određivanje koji ADAR enzim je uključen u editiranje na određenim mjestima u 5'UTR i kodnom području. Razina editiranja na mjestu Y / C iznosila je 16%, dok je u moždanim ćelijama u prosjeku iznosila 21%. Pokazalo se da ADAR1 ne editira ćelije u 5 'UTR, već ADAR2 editira ćelije 5b i 5, a Y / c obje i editira Q / R i K / R mjdesta na višim nivoima od ADAR1. Nizak nivo editiranja otkriven je i u netransficiranim vektorima. Ovi rezultati pokazuju da ADAR1 i ADAR2 mogu editirati sve lokacije, pri čemu je ADAR2 efikasniji na većini mjesta.
Efekti
Editiranje na Q / R i K / R mjestima rezultira pozitivnim napunjenjem aminokiselina u konzervirani amino terminal proteina. Tri moguća sajta za editiranje u kodirajućoj sekvenci mogu rezultirati prevođenjem do osam različitih izoformi proteina. Moguće promjene funkcije proteina uzrokovane ovim preziuređivanjem još uvijek su nepoznate.
BPIFB1
Član 1 porodice savijanja BPI je protein koji je kod ljudi kodiran genom BPIFB1.
Funkcija
Protein koji kodira ovaj gen može biti uključen u urođeni imunski odgovor na bakterijsku izloženost u ustima, nosnim šupljinama i plućima. Kodirani protein se izlučuje i član je natporodice BPI / LBP / PLUNC. Ovaj gen kod ostalih članova naporodice nalazi se u klasteru na 20. hromosomu [prema RefSeq, 2008.].
Hronologija klasične mehanike
Hronologija klasične mehanike obuhvata sva značajnija događanja i pronalaske koji se desili od samih početaka klasične mehanike do savremenog doba. S obzirom na vremenske periode razvoja, hronologija klasične mehanike se može podijeliti na dva dijela: ranu ili antičku mehaniku i klasičnu mehaniku koja se često naziva i Newtonova mehanika, nazvana u čast velikog naučnika Isaaca Newtona, jednog od najzaslužnijih za razvoj ove naučne discipline.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Pićan)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Pićan je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 51 km2 imala 1.827 stanovnika, što predstavlja 0,88 % od ukupnog broja stanovnika Istarske županije, odnosno 0,04 % od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Pićnu je 35 stanovnika/km2.
Sutina (Posušje)
Sutina je naseljeno mjesto u sastavu općine Posušje, FBiH, Bosna i Hercegovina.
Gozinaki
Recept
Gozinaki se priprema u posudi, u kojoj se zagrijava med, čemu se dodaju usitnjeni orasi. Orasi se mješaju u rastopljenom medu, a nakon što je smjesa zapržena, dodaje se određena količina šećera, koja zavisi od recepta. Tako se po jednom receptu smjesi od 1 kg oraha i 600 g meda dodaju 2-3 kašike šećera, a po drugom receptu na 500 g oraha i 250 g meda se dodaju 4 kašike šećera. Nakon hlađenja smjesa se poravna, a prije no što se stvrdne, reže se toplim nožem na komade, često u obliku romba.
Višnje (Ivančna Gorica)
Višnje su naseljeno mjesto u sastavu općine Ivančna Gorica, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Višnje su imale 92 stanovnika.
PREX2
Rac faktor 2 razmjene ovisan o fosfatidilinositol-3,4,5-trisfosfatu je protein koji je kod ljudi kodiran genom PREX2.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 1.606 aminokiselina, а molekulska težina  182.622 Da.
Klinički značaj
Mutacije u ovom genu često su se viđale u melanomima.
Vodice (Dobrepolje)
Vodice su naseljeno mjesto u sastavu općine Dobrepolje, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vodice su imale 14 stanovnika.
Bernoullijeva lemniskata
mini|desno|300px Bernulijeva lemniskata (lat. lemniscus < grč. λημνίσϰος: vunena vrpca), algebarska kriva četvrtog reda, oblika osmice, poseban slučaj Cassinijeva ovala. Lemniskata je u pravouglom Kartezijevom koordinatnom sistemu ima jednačinu
,
gdje je e polovima udaljenosti između žarista (fokusa). Koordinantni početak je čvorna tačka i tačka infleksije.
1694. god. opisao ju je Jakob Bernoulli, kao modifikacijuelipse, koja je geometrijsko mjesto tačaka za koje je zbir udaljenosti od dvije fiksne tačke, konstantan.
Za razliku od nje, lemniskata je geometrijsko mjesto tačaka za koje je proizvod ovih udaljenosti konstantan. Bernoulli je ovu krivu nazvao lemniscus, što je latinski naziv za ukrasnu traku.
Lemniskata se može dobiti inverznom transformacijom hiperbole, inverzijom u odnosu na krug čije je središte u središtu hiperbole.
Površina lemniskate P= a^2
zakrivljenost lemniskate
Dužina lemniskate
Crtanje
mini|desno|300px Bernulijevu lemniskatu crtamo tako što nacrtamo krug sa centrom u C, a zatim označimo tačku O čije je rastojanje od centra \sqrt{2} puta veće od poluprečnika. Kroz tačku O povučemo proizvoljnu pravu  koja  seiječe  krug  u Q i Q′ i  na  toj  pravoj  označimo  tačke P i P′ koje  su na  udaljenosti QQ′ od O. Postupak  ponavljamo  za  različite  položaje  prave  kroz  tačku O i sve tako dobijene tačke su tačke Bernulijeve lemniskate. L
Parametarska jednačina
, gdje je
Polarna jednačina
Njena polarna jednačina je
za
Površina
P=4P_1=a^2
Izvor
Površina ravninskog lika
Bernoullijeva lemniskata
IC 5155
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Jezerce (čvor)
Hrvatska:
Slovenija:
Jasikovac (Plitvička Jezera)
Jasikovac je naseljeno mjesto u sastavu općine Plitvička Jezera, Ličko-senjska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Titova Korenica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Jasikovac je imao 28 stanovnika.
Napomena: ''Od 1857. do 1880. podaci su sadržani u naselju Korenica.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Jasikovac je imalo 45 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Novi Majur
Novi Majur je naseljeno mjesto u sastavu grada Pakraca, Požeško-slavonska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Pakrac.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Novi Majur je imao 104 stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se od 1948. kao dio naselja, a od 1953. kao naselje.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Novi Majur je imalo 119 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Popis 1910.
Novi Majur se kao samostalno naselje iskazuje od 1953. godine, te nema podataka sa popisa stanovništva 1910. godine.
IC 3520
IC 3520 (također poznat kao PGC 41830) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 37 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 1,00 (11 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (7 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Royal Harwood Frost 10. maja 1904. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Vrbičje
Vrbičje je naseljeno mjesto u sastavu općine Grosuplje, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vrbičje je imalo 70 stanovnika.
Babna Brda
Babna Brda su naseljeno mjesto u sastavu općine Šmarje pri Jelšah, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila su se u sastavu stare općine Šmarje pri Jelšah.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Babna Brda su imala 136 stanovnika.
Žerjavinec
mini|280px|Žerjavinec, trafostanica Žerjavinec je naseljeno mjesto u sastavu grada Zagreba, Republika Hrvatska.
Individualna promjenljivost
Individualna raznolikost (raznolikost jedinki, odnosno individualnost ili individualna posebnost (kod čovjeka: osobnost – personalnost) u ogromnoj većini populacija živih bića počiva na variranju izuzetno velikog broja kvalitativnih i kvantitativnih svojstava (osobina) i praktično neograničenim mogućnostima kombiniranja njihovih varijanti (fenotipova). U manjim skupinama teško ćemo naći dvije osobe koje imaju istovjetnu varijantu samo jednog svojstva (krvnu grupu A, npr.); manje ih je koje su podudarne po dvije osobine (krvna grupa A – plave oči, npr.), dok su obično rijetke one koje imaju istu kombinaciju tri svojstva (krvna grupa A – plave oči – crna kosa). Sa porastom broja posmatranih obilježja progresivno opada vjerovatnoća da ćemo i u velikim ljudskim skupinama susresti dvije osobe sa istovjetnom kombinacijom njihovih varijanti. Tako, npr., ako proučavamo niz jednostavnih dimorfnih osobina, zapazit ćemo da broj njihovih kombinacija raste geometrijskom progresijom, čija je baza 2 (= broj alternativnih varijanti), a potencija n (= broj obuhvaćenih svojstava). Dvije takve osobine se mogu ispoljavati u 4 (= 22 ), tri u 8 (=23 ), četiri u 16 (= 24 ) različitih individualnih kombinacija itd; 210 = 1.024, 220 =1,048.576, a 234 iznosi preko 17 milijardi, što više od tri puta premašuje ukupni broj (preko sedam milijardi) savremenih stanovnika naše planete, odnosno 1/5 svih ljudi koji su njome, do sada, “prodefilirali”. Stotinjak ovakvih svojstava daje broj kombinacija koji je daleko veći ne samo od ukupnog broja do sada rođenih ljudi nego i svih živih bića zajedno.
Krajnji obrisi genetičkih okvira individualne promjenljivosti u svakoj vrsti organizama, tj. biološkog diverziteta tek se mogu naslutiti na osnovu novijih procjena da, primjerice, ljudski genom sadrži oko 30.000 lokusa (donedavno se manipuliralo i sa cijelih 100.000 tih jedinica), na kojima se javlja oko 7% (2.100) heterozigotnih, tj. dimorfnih ili polimorfnih gena, a računa se na čak i do 10.000 nemonomorfnih gena. Mogućnosti kombinovanja zigotnih genotipova (van srodstva) dosežu upravo fantastične razmjere jer ako su oba roditelja heterozigotna po jednakom n istih gena, potencijalno mogu formirati 3n različitih zigota, a ako je, pritom, riječ i o različitim genskim lokusima – taj broj iznosi 4n. Na osnovu ovih procjena postaje jasno zašto je ekstremno malo vjerovatno da su dva organizma ikada imale ili će ikada imati istovjetnu genetičku konstelaciju, tj. podudarnu kombinaciju svih opisivih svojstava. Znanstvenu zasnovanost ove hipoteze ne umanjuje ni činjenica da u toku reproduktivnog perioda stvara ograničen broj ženskih gameta, budući da u samo jednom ejakulatu može biti i oko 200 miliona spermatozoida. Ako se tome doda i plastičnost interakcije istih genotipova i različitih faktora životne sredine i ontogenetska promjenljivost, potvrđuje se i opravdanost pretpostavke da broj mogućih geno–fenotipskih kombinacija u posmatranoj populaciji prevazilazi ukupnu količinu elektrona u kosmosu. Čak ni blizno ili multiplo potomstvo, nastalo bespolnim razmnožavanjem (kloniranjem) jednog zigota, nije biološki apsolutno identično. Na osnovu ovih pojednostavljenih procjena i činjenice da je većina individualnih značajki najčešće polimorfna, postaje jasna naučna utemeljenost pretpostavke da broj mogućih individualnih posebnosti u svakoj vrsti prelazi ukupan broj elektrona u kosmosu. Zato svaka ljudska jedinka – svako od nas – predstavlja biološki jedinstvenu i neponovljivu prirodnu pojavu.
Žerjavinec
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Žerjavinec je imao 526 stanovnika.
Napomena: ''U 1869. i 1880. dio podataka sadržan je u naselju Šašinovec, a 1880. u bivšem naselju Vugrovec Donji. U 1991. smanjeno izdvajanjem dijela područja naselja koji je pripojen naselju Belovar, za koje sadrži dio podataka od 1857. do 1971. U 1991. također smanjeno izdvajanjem dijela naselja u novo naselje Soblinec.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Žerjavinec je imalo 410 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Popis 1910.
Napomena: Iskazano zajedno sa naseljem Soblinec.
Spisak naselja u okrugu Amstetten
Spisak naselja u okrugu Amstetten sadrži sva naselja po općinama u donjoaustrijskom okrugu Amstetten. U zagradi je broj stanovnika po statističkom popisu na dan :
Cassinijev oval
mini|desno|200px Cassinijev oval je kriva četvrtog reda, koja se može definirati kao geometrijsko mjesto tačaka koje zadovoljavaju uslov da je konstantan proizvod njihove razdaljine od dvije fiksne tačke. Kriva je imenovana prema astronomu Giovanniju Domenicu Cassiniju, koji ju je proučavao 1680. Cassini je pogrešno smatrao da ta kriva tačnije predstavlja kretanje Zemlje.
Definicija
Neka su Q_1 i Q_2 dvije fiksne tačke u ravni i neka je a neka konstanta. Kasinijev oval sa fokusima Q_1 i Q_2 se definiše kao proizvod udaljenosti neke tačke P od Q_1 i od Q_2 i pretpostavlja se da je a^2 tj:
Cassinijev oval u pravouglim koordinatama
Neka su fokusi u F_1(-c,0) i F_2(c,0). Uzmimo proizvoljnu tačku M(x;y) i nađimo rastojanja od nje i pretpostavimo da je to konstanta a^2.
U polarnim koordinatama
zamjenom
dobijamo
Osobine
Jednačina Cassinijevog ovala ima dva nezavisna parametra;
c  polovina udaljenosti između dva fokusa i
a, čiji kvadrat predstavlja proizvod udaljenosti od bilo koje tačke do fokusa.
Međusobni odnos parametara određuje oblik Cassinijevog ovala, tako da postoji više različitih oblika u zavisnosti od kvocijenta dva parametra
Vinjani
Vinjani je naseljeno mjesto u sastavu općine Posušje, FBiH, Bosna i Hercegovina.
Jezerce
Jezerce je naseljeno mjesto u sastavu općine Plitvička Jezera, Ličko-senjska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Titova Korenica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Jezerce je imalo 246 stanovnika.
Napomena: ''U 1857. dio podataka sadržan je u naselju Prijeboj, kao i podaci u 1869. i 1880. U 2001. smanjeno izdvajanjem naselja Plitvička Jezera.''
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Šestanovac)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Šestanovac je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 88,90 km2 imala 1.958 stanovnika, što predstavlja 0,43% od ukupnog broja stanovnika Splitsko-dalmatinske županije, odnosno 0,05% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Šestanovcu je 22 stanovnika/km2.
Sankanje na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Sankanje na ZOI 2014. u Sočiju održano je u sankaškom centru "Sanki" kod Krasne Poljane. Od 8. do 13. februara održana su 4 takmičenja.
U aprilu 2011. Međunarodni olimpijski odbor odobrio je dodavanje mješovitog štafetnog takmičenja (u kojem za svaku zemlju nastupa po 1 predstavnik u svakoj disciplini), što znači da su prvi put u sankanju održana 4 takmičenja.
Satnica
Sva vremena su po moskovskom vremenu.
Zemlje učesnice
U zagradi je broj takmičara iz svake zemlje pojedinačno. Debitanti u sankanju su Kazahstan i Tonga (koja je debitant i na Igrama uopće). Indijski predstavnik nastupio je kao nezavisni takmičar pod olimpijskom zastavom pošto je Indijski olimpijski komitet suspendiran zbog miješanja politike u njegov rad. 11. februara ova suspenzija je ukinuta, ali je indijski takmičar već nastupao prije toga.
Kvalifikacije
Ukupan broj takmičara koji mogu nastupiti na Igrama iznosi 110. Kvote su zemljama dodijeljene prema rang-listi na osnovu rezultata od 1. novembra 2012. do 31. decembra 2013.