Historija_mode
Šezdesete
Tokom šezdesetih godina promovira se mnoštvo različitih trendova u modi i odijevanju. Snažna liberalizacija odjevnih normi rezultirala je novim modnim trendovima. Pojava i polularizacija bikinija se pored Bondovog filma Dr. No desila i 1963. godine u filmu Beach party. Ovdje se iznova ponavlja bitnost i snažna veza filma i mode, a borba za emancipaciju bikinija bila je dugotrajna i teška. No odjevne slobode stoje u skladu i sa seksualnom revolucijom iz šezdesetih koja se desila u SAD. U ranim šezdestim jedna od modnih ikona bila je Jacqueline Kennedy prva dama ubijenog američkog predsjednika. Dok je sam predsjednik bio poznat po svojoj otvorenosti i liberalnosti, prva dama bila je poznata po svojoj odjevnoj eleganciji. I mini-suknja britanske dizajnerice Mary Quant iz 1964. godine odražava novi pogled na žensko tijelo i liberalizirano odijevanje šezdesetih. Ovo je vrijeme kada mladi preuzimaju modnu scenu. Gotovo cijeli zapadni svijet prihvatio je mini-suknju kao odjevni predmet mladih djevojaka. Dominirala je A-linija koju je još pedesetih u modnom svijetu predstavio Christian Dior (proljeće-ljeto 1955.). Kraj šezdesetih obilježen je hipi pokretom koji je uticao na odjevanje i modne trendove mladih diljem svijeta svojim proširenim trapezastim hlačama, tie-dye i batik farbanjem tekstila, itd. Iznova se ovaj stil ravnomjerno proširio na mušku i žensku publiku (androgin). Bili su popularni elementi sa istoka; marama, Gipsy-look, Afrika-look. Mladi, koji u ovom vremenu čine prvu poslijeratnu generaciju traže pristupačnu i atraktivnu odjeću zbog čega opada popularnost haute couture-a. Tokom šezdesetih godina mladi dizajneri kao što je Andre Courreges prezentiraju jasnu i jednostavnu siluete A-linije. Naime, i njemu se pripisuje značaj u razvoju mini suknje dok neki modni historičari ovaj odjevni predmet pripisuju Courregesu. Nova generacija dizajnera koriste sintetičke materijale pokušavajući da pokažu futuristički i inventivni dizajn. Sa studentskim nemirima iz '68. u Parizu počele su nagle promjene. Ives Saint Laurent kreirao je new look baziran na hlačama koje su u javnosti sve do tada bile prihvaćene kao tabu. Neke od njegovih tadašnjih kreacija su Safari odijelo ili Gradske hlače. Ovdje je po srijedi transformacija funkcionalnog lovačkog odijela u gradsku odjeću. Perre Cardin prezentirao je pomalo svemirski, futuristički stil 1966. godine. Njegove geometrijske i jednostavne kreacije bile su prije svega funkcionalne i u skladu sa pret-a-porter tržištem. Naime i pret-a-porter je kao mehanizam bio financijska pozadina kućama haute coutura. Cardin se usudio izmijeniti i muško odijelo koje je sve od francuske revolucije bilo ne izmijenjeno. Godine 1966. Paco Rabanne otvorio je svoju kuću za haute couture šokirajući javnost sa korištenjem novih materijala. Korištenje metala ili srebra budilo je veliku pažnju na različitim poljima kao što je umjetnost ili film. Op-art djela/optičke iluzije čuvenog umjetnika Victora Vasarelyija imale su efekta i u modnoj industriji. Isti slučaj je i sa drugim umjetničkim pokretom poznat kao Pop-art čiji glavni predstavnik je Andy Warhol. Godine 1965. Ives Saint Laurent kreirao je „Mondrian look“ i 1966. „Pop art look“. Umjetnost postaje motiv modiranja. Jednostavnim formama svako umjetničko djelo moglo se bez poteškoća aplicirati na bilokoju odjeću. Naime, Mondrian je najznačajniji predstavnik umjetničkog pravca neoplasticizma, a Mondrian look unio je novu eleganciju u haute couture. Šezdesete su također period masovne produkcije što je vidljivo i kod kreacija koje koriste Warholove motive.