cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mislite na djecu
Prava djeteta
Doslovna upotreba ovog izraza nastavlja se u 21. stoljeću, sa Sarom Boyce iz Centra za dječija prava u Sjevernoj Irskoj koja se na njega oslanja da zaštiti prava djece u toj regiji. U knjizi iz 2008. Dječiji rad u globaliziranom svijetu, izraz je upotrijebljen da skrene pažnju na ulogu dužničkog ropstva u dječijem radu. Sara Dillon iz Pravne škole univerziteta Suffolk upotrijebila je izraz "A šta je s djecom" u svojoj knjizi iz 2009, Međunarodna prava djece, da bi ukazala na uslove dječije radne snage. Benjamin Powell izraz je iskoristio drugačije u svojoj knjizi, Iz siromaštva: eksploatirajuće fabrike u globalnoj ekonomiji, pišući da se u odsustvu dječijeg rada neki mladi ljudi suočavaju sa glađu. U knjizi o ljudskim pravima iz 2010, Prava djeteta i ljudski razvoj, dječiji psihijatar Bruce D. Perry koristio je izraz "mislite na djecu" da pozove ljekare da omoguće postupak koji je osjetljiv na razvojne faze kad je savjetovanje mladih u pitanju.
Logička greška
U knjizi iz 2002, Umjetnost, argument i propaganda: Ovladavanje parlamentarnom debatom, John Meany i Kate Shuster nazvali su upotrebu izraza "Mislite na djecu" u raspravi vrstom logičke greške i pozivom na emocije. Prema mišljenju autora, učesnik u debati mogao bi koristiti izraz da bi emotivno pridobio članove publike i izbjegao logičnu raspravu. Navode primjer: "Znam da ovaj nacionalni raketni odbrambeni plan ima svoje protivnike, ali hoće li neko, molim vas, da razmisli o djeci?" Njihova procjena istovjetna je s Margie Borschke koja je u članku za časopis Media International Australia incorporating Culture and Policy nazivala upotrebu izraza retoričkom taktikom.
Etičar Jack Marshall opisao je "Mislite na djecu!" kao taktiku koja se koristi u pokušaju da stavi tačku na raspravu, jer izaziva argument bez odgovora. Prema Marshallovim riječima, strategija je uspješna u sprečavanju racionalne rasprave. Nazvao je njeno korištenje neetičkim načinom izazivanja pomutnje u raspravi, pogrešno preusmjeravajući empatiju na objekt koji možda nije ni bio u središtu pažnje originalnog argumenta. Marshall je napisao da iako upotreba izraza može imati pozitivnu namjeru, ona izaziva iracionalnost kada je iznova koriste obje strane u sporu. On je došao do zaključka da izraz može preobraziti poštovanje propisa u etičku dilemu, upozoravajući društvo da izbjegava njegovu upotrebu kao završni argument.
Moralna panika
mini|Videozapis u kojem kongresmenka [[Mia Love upotrebljava izraz]] Časopis za kulturna istraživanja objavio je članak Debre Ferreday u 2010, koji je ponovo štampan u knjizi iz 2011. Nada i feministička teorija. Prema Ferredayinim riječima, medijska upotreba "Hoće li neko da misli na djecu!" postala je uobičajena u uslovima moralne panike. Ona sugerira da je izraz postao toliko rasprostranjen da bi mogao postati drugi Godwinov zakon.
U članku iz 2011. za časopis Post Script, Andrew Scahill pisao je o moći djece u retorici da stvori neoboriv stav za suprotnu poziciju. Prema Scahillovim riječima, osoba koja se bori "za djecu" stvara izuzetno tešku situaciju za protivnika da zauzme poziciju koja "nije za djecu". Cassandra Wilkinson raspravlja o utjecaju retorike "mislite na djecu" u članku iz 2011. za IPA Review. Poziva se na istraživanje iz knjige Bez straha: Odrastanje u društvu nesklonom riziku autora Tima Gilla, da preosjetljivost u zaštiti djece od moguće štete ima neželjene efekte u doprinosu nemogućnosti mladih da se zauzmu prema vlastitom izboru i da reagiraju na opasne situacije. U časopisu New Statesman, Laurie Penny okarakterizirala je taktiku kao sistem političkih uvjerenja i nazvala ga je "mislite-na-djecu-izam".
Elizabeth Stoker Bruenig napisala je u članku iz 2014. za časopis First Things, da se moraliziranje ovim izrazom često sreće u raspravama o seksualnosti, pripisujući ovo rastućoj društvenoj percepciji morala kao ženstvenog domena. Bruenig je također navela obilježavanje NBC-jevog odbijanja da emitira filmsku najavu o abortusu kao "mislite-na-djecu-izam".
Cenzura
Scott Beattie piše u svojoj knjizi iz 2009, Zajednica, prostor i mrežna cenzura, da je pitanje "Zar niko ne misli na djecu?" često postavljaju osobe koje se zalažu za cenzuru iz straha da bi mladi mogli vidjeti neprikladne stvari. Prema Beattiejevim riječima, mladi su predstavljeni kao moguće žrtve seksualnih predatora na internetu da bi se povećala kontrola interneta; karakterizacija djeteta kao infantilnog pobuđuje koncept nevinosti koji je jedan od oblika opsesije nad konceptom čistoće.
Za časopis Make, Cory Doctorow napisao je u članku iz 2011. da "Hoće li iko da misli na djecu?!" koriste iracionalni pojedinici da podrže argumente o opasnostima za mlade od "Četiri jahača Infokalipse": "pirati", teroristi, organizirani kriminal i dječija pornografija. Prema Doctorowim riječima, izraz je korišten da uguši raspravu o ishodišnim pitanjima i da zaustavi racionalnu analizu. Primijetio je njegovu čestu upotrebu kad društvo određuje odgovarajući pristup pravnim aspektima računarstva.
U svojoj knjizi iz 2013, Žarko snimanje filmova, Mike Watt raspravlja o historiji cenzure u odnosu na Zakon o nepristojnim publikacijama iz 1959. u Ujedinjenom Kraljevstvu i ističe da su filmovi zabranjeni u ovom razdoblju postali poznati kao "video-gadovi". Watt je nazvao sadašnje tumačenje takve cenzure karakterizacijom "mislite na djecu". Brian M. Reed piše u svojoj knjizi, Ne tiče se nikoga (također objavljena 2013), da je ovaj izraz lišen sadržaja i da, radi komičnog efekta, može biti zamijenjen s "Koliko mačića mora umrijeti?"
Za časopis Reason, u 2015, novinar Brendan O'Neill piše da Marjorie Heins u svojoj knjizi Ne pred djecom: Nepristojnost, cenzura i nevinost omladine navodi da vlade stoljećima koriste prevenciju "štete prema maloljetnicima" kao izgovor da povećaju cenzuru i kontrolu. Prema O'Neillovim riječima, upotreba "Hoće li neko, molim vas, da misli na djecu?" u savremenoj kulturi značajno je porasla i predstavlja sredstvo ispoljavanja moralnog autoriteta s emocionalnom ucjenom.
Film i televizija
mini|lijevo|[[David X. Cohen napisao je 1996. "Much Apu About Nothing", epizodu serije Simpsoni, gdje Helen Lovejoy moli prisutne slušaoce da "misle na djecu". ]] Prema riječima Kathryn Laity, rana upotreba izraza potječe iz 1964. u filmu kompanije Walt Disney Mary Poppins. U prvoj sceni, lik gospođe Banks zalaže se kod dadilje da ne ode moleći je da "misli na djecu!". Laity piše da popularna upotreba izraza izaziva jake emocije kod onih koji se protive državi dadilji, što ukazuje na sukob u SAD-u između konzervatizma (proistekao od puritanaca) i želje da se seks koristi u reklamiranju.
Scenarist serije Simpsoni Bill Oakley, u audio-komentaru epizode na DVD-u iz 2005, rekao je da je motivacija za izraz u seriji da se naglasi kako se "mislite na djecu" koristi u raspravi; irelevantno, skrenulo je rasprave od prvobitnih tema. Lovejoy je koristila varijacije izraza, uključujući "O, hoće li neko, molim vas, da misli na djecu" i "A šta je s djecom", drečeći najčešće kad stanovnici fiktivnog grada Springfielda razmatraju sporni problem ili raspravljaju o politici i kad logika omane. Komična upotreba ovog izraza u Simpsonima ismijavala je njegovu upotrebu u javnom diskursu.
Lovejoyin zakon
Nakon popularizacije izraza u Simpsonima, njegova upotreba u društvu često je ismijavana. U novinama Toronto Star, novinar Edward Keenan nazvao ju je "Lovejoyin zakon". Keenan ga definira kao upozorenje o tome da je izraz vjerovatna diverzija od slabog logičkog stava i piše da prava empatija prema djeci uključuje racionalno rasuđivanje, a ne manipulaciju. U članku za irske novine Sunday Independent, Carol Hunt naziva upotrebu izraza u političkoj raspravi "odbrana Helen Lovejoy" i piše da je također poznata kao "sindrom Helen Lovejoy". Prema Hunt, ona se često koristi u vezi s hipotetičkom djecom, a ne s pravom djecom pogođenom problemima.
U članku za Georgia State University Law Review, profesor Pravnog koledža Državnog univerziteta u Michiganu Charles J. Ten Brink piše da je karakterističan izraz Helen Lovejoy vješta i djelotvorna parodija. Prema The Canberra Times, na Helen Lovejoy ih je podsjećalo to što je Odjeljenje za komunikacije australijske vlade upotrijebilo ovaj izraz 2009. kao podršku internetskoj cenzuri.
STH (gen)
Saitohin je protein koji je kod ljudi kodiran genom STH.
Dužina polipeptidnog lanca je 128  aminokiselina, a molekulska težina 13 652
Aminokiselinska sekvenca
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Kloniranje i ekspresija
Tokom ispitivanja EST-a u ljudskom tau lokusu, Conrad et al. (2002) identificirali su gen koga su označili saitohin ili STH, u čast pokojnog dr. Tsuanao Saitoh-a i njegove laboratorije. Gen STH kodira predviđeni protein od 128 aminokiselina.
Koristeći višestruku cDNK biblioteku tkiva, otkrili su da je najjača ekspresija STH u posteljici, mišićima, fetusnom mozgu i mozgu odraslih, sa slabijom ekspresijom u srcu, bubrezima, želucu, testisima i nadbubrežnoj žlijezdi. U centralnom nervnom sistemu najsnažnija ekspresija je bila je u sljepoočnom režnju, hipotalamusu, meduli i kičmenoj moždini, s slabijom ekspresijom u ostalim dijelovima mozga. Došlo je do značajnog preklapanja sa općom ekspresijom tau tkiva i CNS-a, iako su postojale neke razlike. Rezultati su pokazali da STH nije pod regulacijom promotora tau, ali može imati neke regionalne regulatorne elemente s tau genom.
Analizom genomske sekvence, utvrdili su da je gen STH bez introna, a proučavanjem genomske sekvence, lokalizirali su gen STH unutar introna devet gena tau, približno 2,5 kb nizvodno od egzona 9, na hromosomu 17q21. Ova lokacija bila je zanimljiva jer se većina mutacija ćeonosljepoočne demencije javlja u ili oko ovog introna i susjednih tau egzona. Gen STH očitava se u smislenom pravcu, u odnosu na tau.
Molekulska genetika
U dvije različite grupe AD pacijenata sa ukupno 247 osoba, Seripa et al. (2004) nisu pronašli vezu između polimorfizma Q7R i AD. Međutim, STH G alel (arg7) povećao je rizik od AD kod pacijenata koji su također nosili alel APOE4, što sugerira da polimorfizam STH može biti modifikator APOE4. Među 499 pacijenata s AD, 91 bolesnikom s frontotemporalnom demencijom i 402 kontrolne skupine, Verpillat et al. (2002) nisu pronašli značajne razlike u distribuciji polimorfizma Q7R. Zabilježen je trend povećanja učestalosti genotipa RR kod pacijenata sa AD, u odnosu na kontrolu i trend povećanja frekvencije genotipa QQ kod pacijenata sa FTD, u odnosu na kontrolu. Autori su primijetili da je Q alel dio haplotipa H1 tau, a R alela halotipa H2. De Silva et al. (2003) iznijeli su dokaze koji sugeriraju da su Q varijanta i QQ genotip polimorfizma Q7R u genu STH snažno povezani s progresivnom supranukleusnom paralizom: 47 od 49 (95,9%) oboljelih pacijenata imalo je QQ genotip, dok je 37 od 62 (59,7%) kontrola imale genotip QQ. Međutim, autori su primijetili da je Q alel ujedno najčešći haplotip u normalnim kontrolama.
Trofej "Jašin"
Trofej "Jašin" pojedinačna je godišnja nogometna nagrada koja se dodjeljuje najboljem golmanu sezone. Dodjeljuje je francuski magazin France Football. Prvi dobitnik bio je Brazilac Alisson Becker.
Nazvana je po ruskom (SSSR) golmanu Lavu Jašinu, a dobitnika biraju osvajači Zlatne lopte. Nagrada je predstavljena i prvi put dodijeljena 2. decembra 2019. mini|[[Alisson Becker, prvi dobitnik nagrade]]
NK Vitez Bužim
NK Vitez Bužim je nogometni klub iz Bužima, Bosna i Hercegovina. Takmiči se u Drugoj nogometnoj ligi Federacije Bosne i Hercegovine - Zapad.
Historija
Klub je osnovana 1971. godine. Kroz historiju je bio poznat pod imenom OFK Bratstvo. U sezoni 2008/09. osvaja prvu ligu Unsko-sanskog kantona. Tradicionalne boje kluba su zelena i bijela. Domaće utakmice igra na Gradskom stadionu u Bužimu.
Rio Grande do Sul
Rio Grande do Sul je jedna od 26 saveznih država Brazila. Nalazi se unutar južne regije i predstavlja najjužniju brazilsku saveznu državu.
Prostire se na površini od 281.748 km2 a prema podacima iz 2014. godine u ovoj provinciji je živjelo 11.207.274 stanovnika. Gustina naseljenosti iznosi 40 stanovnika/km2. 9. je savezna brazilska država po veličini i 5. po broju stanovnika.
Glavni i najveći grad države je Porto Alegre.
Geografija
Graniči sa Santa Catarinom na sjeveru i sjeveroistoku, Atlantskim okeanom na istoku, urugvajskim departmanima Rocha, Treinta y Tres, Cerro Largo, Rivera i Artigas na jugu i jugozapadu i argentinskim provincijama Corrientes i Misiones na zapadu i jugozapadu.
Najveće rijeke države su: Jacuí, Sinos, Caí, Gravataí i Camaquã a pripadaju slovovima rijeka Río de la Plata i Urugvaj.
Istokom države se prostire širok priobalni pojas, nadmorske visine nešto iznad nivoa mora. Tu se nalaze i estuarijske lagune: Patos i Mirim, koje su od okeana odvojene uskim pješčanim poluostrvom.
Stanovništvo
Prema Brazilskom institutu za geografiju i statistiku, u 2008. godini državu je naseljavalo 10.860.000 stanovnika. Gustina naseljenosti je iznosila 38,53 stanovnika po km2.
Stopa urbanizacije je iznosila 81% (2004.) a rast broja stanovnika 1,2% za period 1991. do 2000.
Prema genetičkoj studiji iz 2013. godine, 73% stanovnika ove države ima evropsko porijeklo, 14% afričko i 13% ih je urođeničkog porijekla.
Emerik, kralj Ugarske
Emerik (mađarski: Imre, slovački: Imrich; 1174. - 30. novembar 1204.) je bio kralj Ugarske od 1196. do 1204. godine. Došao je na ugarsko prijestolje nakon smrti svoga oca Bele III. Tokom prve četiri godine vladavine, borio se sa svojim buntovnim bratom Andrijom oko vladavine nad Hrvatskom i Dalmacijom.
Emerik je sarađivao sa Svetom Stolicom protiv Bosanskih patarena, koje je Katolička crkva smatrala hereticima. Iskoristivši građanski rat, Emerik je proširio svoju vlast nad cijelom Srbijom. On nije uspio spriječiti Mletačku republiku da uz pomoć krstaša zauzme Zadar 1202. godine. Također nije uspio spriječiti uspon Bugarske uz južnu granicu svog carstva. Emerik je bio prvi ugarski monarh koji je koristio "Arpad pruge" kao svoj lični grb i usvojio titulu kralja Srbije. Naslijedio ga je njegov četverogodišnji sin Ladislav III.
Rane godine
Emerik je bio sin kralja Bele III. i antiohijske kneginje Ane Chatillon. Kako bi nasljeđivanje krune prošlo bez osporavanja, otac ga je okrunio za ugarskog kralja još 1182. to jest za vrijeme svog života. Ta odluka se pokazala kao neuspešan pokušaj da se konačno završe građanski ratovi između različitih prinčeva oko krune što su potresali Ugarsko-hrvatsko kraljevstvo veći dio 12. vijeka. Za hrvatskog kralja okrunjen je 1194. godine, kada mu je otac dao na upravu Hrvatsku i Dalmaciju kojima je vladao kao herceg. O Emerikovom vladanju u Hrvatskoj slabo se zna. Već 1196. godine odrekao se časti i vratio u Ugarsku da bude uz bolesnog oca, kojeg je ubrzo i naslijedio.
Najveće probleme novom kralju zadavao je visoki kler, koji je počeo podržavati kraljevog mlađeg brata Andriju i voditi politiku protiv kralja. Tako se sada vidjelo kakve negativne posljedice je imala odluka kralja Stjepana III. da se odrekne imenovanja biskupa.
Sukob s Andrijom
Emerikov mlađi brat Andrija nije održao obećanje dato ocu da će poći u križarski rat. Novac koji mu je otac ostavio u tu svrhu, iskoristio je da prikupi vojsku i sebi stekne položaj hrvatskog hercega. Taj položaj tradicionalno je vršio kraljev brat, dok Bela III. nije ukinuo taj običaj u korist najstarijeg sina to jest prijestolonasljednika. Emeriku nije pomogla ni prijetnja pape Andriji da će ga izopćiti iz crkve ne obustavi li rat i ne krene li smjesta u križarski pohod. Andrija je ostvario djelomičnu pobjedu, pa je preuzeo položaj hercega i vladao gotovo kao samostalni vladar.
Kralj Emerik se 1198. godine vjenčao za Konstancu, kćerku aragonskog kralja Alfonsa II. Iste godine izbio je novi sukob kralja s hercegom Andrijom, koji 1199. godine diže novu bunu ponovno uz potporu lokalnih crkvenih prelata. Herceg je opustošio posjede Zagrebačke biskupije, jer je biskup bio kraljev pristaša. Kralj je nanio poraz buntovničkoj vojsci, a herceg se sklonio u Austriju kod vojvode Leopolda VI. Kralj je iz osvete provalio i poharao austrijske pokrajine. Nakon rata je povlasticom oslobodio podanike zagrebačkog biskupa zalaznine i kunovine, koja se plaćala kralju.
Kralj se posredovanjem pape i nadbiskupa Mainza izmirio s bratom i vojvodom Leopoldom VI., a Andrija je ponovno dobio čast hercega, ali s znatno suženim ovlastima, jer je kralj pridržao vrhovnu vlast i u Hrvatskoj. Kralj se ujedno obavezao papi da će se uputiti u križarski rat, a s pripremama je otpočeo 1201. godine. Andriju je odredio za regenta tokom svog odsustva, ali je morao odustati jer se ubrzo upleo u rat u susjedstvu.
Naime nakon abdikacije Stefana Nemanje veliki župan Srbije je postao njegov mlađi sin Stefan Prvovjenčani. Protiv njega se pobunio stariji brat Vukan, koji je vladao kao srpski guverner u Zeti i uz pomoć kralja Emerika svrgnuo brata i zavladao Srbijom 1202. - 1203. godine. Emerik je nakon toga uzeo titulu kralja Srbije, koju su ugarsko-hrvatski vladari zadržali do propasti zajedničke države 1918. godine. Kralj se potom umješao u prilike u Bugarskoj, ali nije postigao veći uspjeh. Naime, kada se bugarski vladar Kalojan obavezao papi da će prihvatiti katoličanstvo, zabranio je Emeriku svaku daljnju akciju, a čak mu je poslao krunu. Uprkos tome uzeo je Emerik titulu kralja Bugarske.
Pad Zadra 1202.
Uprkos tome kralj je ostao vjeran papin pristaša. Poslao je ugarsku vojsku u Njemačku da se bori za papinog kandidata Otona IV. Međutim, tada su u Srbiju provalili Bugari i Kumani, koji su otjerali ugarskog štićenika Vukana i na vlast vratili Stefana Prvovjenčanog.
Završne godine
Godine 1199. godine Emeriku se rodio sin Ladislav. Kralj nije odustao od odlaska u križarski pohod, pa je tražio da svi velikaši i biskupi polože zakletvu vjernosti Ladislavu i namjesnicima, koje će on ostaviti. Međutim, u tome ga je omela nova buna hercega Andrije. Andriju je kralj uhvatio i zatočio u gradu Knegincu i oduzeo mu titulu hercega.
Kako je već počeo poboljevati, odlučio je 1204. godine okruniti sina za kralja. Tom prilikom splitski nadbiskup Bernard I. je okrunio Ladislava za hrvatskog kralja.
Kralj Emerik je već duže poboljevao. Pred smrt se izmirio s bratom i imenovao ga zaštitnikom svog maloljetnog sina Ladislava.
Kralj Emerik umro je sredinom septembra 1204. godine, a nasljedio ga je maloljetni sin Ladislav III.
=Izvori=
Hod klipa
mini|desno|200px|Volumen kompresije
Hod klipa je rastojanje koju prelazi klip u cilindru klipnog motora kretajući se za vrijeme radnog takta između svojih krajnjih tačaka, odnosno između GMT i DMT. Označava se različitim oznakama (na slici je označen oznakom s) i predstavlja jednu od važnijih veličina za određivanje parametara motora.
Dinjevac
Dinjevac je naseljeno mjesto u sastavu općine Pitomača, Virovitičko-podravska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Đurđevac.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Dinjevac je imao 458 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Dinjevac je imalo 502 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Bloomfield Road
Stadion je otvoren 28. oktobra 1899. godine. Na njemu je prvobitno igrao South Shore koji se takmičio u Lancashire League. 2005. godine na stadionu su igrane utakmice Evropskog prvenstva za žene. Najveća posjeta je zabilježena 17. septembra 1955. godine na utakmici između Blackpoola i Wolverhamptona. Bloomfield Road je 50. najveći stadion u Engleskoj.
Pranje novca
Novac dobiven putem određenog kriminala, poput iznuđivanja, insajderskih trgovanja, trgovine drogom, ilegalnog kockanja i utaje poreza je "prljav". Treba biti "očišćen" tako da izgleda kao da je dobiven od nekriminalnih aktivnosti, tako da će se banke i ostale finansijske institucije susretati s istim bez sumnje. Novac može biti "opran" sa više metoda, što varira u funkciji od kompleksnosti i sofisticiranosti.
Različite države mogu i ne moraju tretirati utaju poreza ili plaćanja u granama međunarodnih sankcija kao pranje novca. Neka zakonodavstva prave razliku ovih u svrhu definicije, a neka ne. Neka zakonodavstva definiraju pranje novca kao zamagljivanje izvora novca, bilo upotpunosti ili djelomično, koristeći finansijske sisteme ili servise koji ne otkrivaju ili prate izvore ili odredišta.
Ostala zakonodavstva definiraju pranje novca da uključe novac od aktivnosti koja bi mogla biti kriminalna u tom zakonodavstvu, iako je bio legalan gdje se stvarno ponašanje dogodilo. Ova široka upotreba termina "pranje novca" u sporednom, vanteritorijalnom, ili jednostavnom ponašanju traženja privatnosti dovelo je do toga da ga neki označavaju kao "finansijska zlomisao".
Dosta izdanja regulatornih i državnih autoriteta procjenjuju godišnje količinu opranog novca, bilo globalno ili u nekoj nacionalnoj ekonomiji. Godine 1996, Međunarodni monetarni fond procjenjuje da 2 do 5 procenata globalne ekonomije uključuje pranje novca. Financial Action Task Force on Money Laundering (FATF), međudržavno tijelo za borbu protiv pranja novca je objavilo, "Sveukupno, apsolutno je nemoguće proizvesti pouzdanu procjenu količine opranog novca, stoga FATF ne objavljuje bilo kakve cifre u vezi s tim." Akademski komentatori također nisu bili u mogućnosti procijeniti količinu opranog novca sa bilo kojim stepenom sigurnosti. Različite procjene na skali globalnog pranja novca su ponekad ponavljane toliko često da su neki ljudi smatrali iste kao činjenične—ali nijedan istraživač nije savladao urođenu poteškoću mjerenja aktivno skrivene prakse.
Bez obzira na poteškoće u mjerenju, iznos opranog novca svake godine se nalazi u milijardama (američkih dolara) i predstavlja značajnu zabrinutost politike vlade. Kao rezultat toga, vlade i međunarodna tijela su poduzeli napore da odvrate, sprječavaju, i uhapse perače novca. Finansijske institucije isto tako preduzimaju napore za sprečavanje i otkrivanje transakcija koje uključuju prljavi novac, i kao rezultat zahtjeva vlade i da se izbjegne reputacioni rizik. Pitanja u vezi sa pranjem novca su postojala dokle god je bilo kriminalnih poduhvata velikih razmjera. Moderni zakona protiv pranja novca razvili su se zajedno sa modernim ratom protiv droge. U nedavnim vremenima zakonodavstvo protiv pranja novca je viđeno kao dodatak finansijskom kriminalu finansiranja terorizma u čemu oba kriminala obično uključuju prijenos sredstava kroz finansijski sistem (pri čemu se pranje novca odnosi na to odakle je novac došao, a finansiranje terorista se odnosi na to gdje novac ide).
Metode
Pranje novca je često definisano kao pojava u tri koraka: prvi korak uključuje predstavljanje novca u finansijski sistem na neki način ("postavljanje"); drugi uključuje izvođenje složenih financijskih transakcija za kamufliranje ilegalnog izvora ("oslojavanje"); i završni korak podrazumijeva sticanje bogatstva proizvedenog od transakcija nezakonitih fondova ("integracija"). Neki od ovih koraka mogu biti izostavljeni, zavisno od okolnosti; naprimjer, nenovčani prihodi koji su već u finansijskom sistemu ne bi imali potrebe za postavljanje.
Pranje novca uzima nekoliko različitih oblika, iako se većina metoda mogu svrstati u jedan od nekoliko tipova. Oni uključuju "metode banke, smurfing [također poznato kao struktuiranje], razmjene valute i duplo fakturisanje".
Cilj pranja novca je mogućnosti korištenja prljavog novca za privatne potrošnje. Ako je nemoguće koristiti ga otvoreno, tradicionalni način za čuvanje prljavog novca blizu jeste sakrivanje istog kao keš u domu ili drugim mjestima. Modernija metoda je kreditna kartica spojena na banku u poreskom raju.
Sprovođenje
Anti-pranje novca je pojam uglavnom korišten u finansijskim i pravnim industrijama da opiše pravne akte koji zahtjevaju od finansijskih institucija i ostalih regulatornih subjekata da spriječe, otkriju i prijave aktivnosti pranja novca. Smjernice za borbu protiv pranja novca stupile su na stepen globalne izraženosti kao rezultat formiranja Financial Action Task Force (FATF) i proglašenja međunarodne okvira standarda protiv pranja novca. Ovi standardi počinju imavati bolje relevantnost u 2000. i 2001. godini, nakon što je FATF počeo javno identificiranje zemalja koje su bile deficitarne u svojim zakonima protiv pranja novca i međunarodnom kooperacijama, proces žargonski poznat kao "ime i sramota".
Kriminalizacija pranja novca
Elementi kriminala pranja novca su utvrđeni u Američkoj konvenciji protiv nezakonitog prometa narkotika i psihotropnih supstanci i Konvenciji protiv transnacionalnog organiziranog kriminala. To se definira kao svjesno upuštanje u finansijske transakcije iz sredstava krivičnog djela u svrhu sakrivanja ili prikrivanja nezakonitog porijekla imovine od vlade.
Uloga finansijskih institucija
Uposlenici banaka, poput blagajnika i predstavnika kupaca računa, su trenirani protiv pranja novca i imaju instrukcije da prijave aktivnosti koje smatraju sumnjivim. Dodatno, softver protiv pranja novca filteriše podatke kupaca, klasificira ga prema nivo sumnje, te provjerava mu anomalije. Takve anomalije uključuju bilo kakav nagli i znatan rast u fondovima, veliko povlačenje, ili pomjeranje novca na nadležnost bankarske tajne. Manje transakcije koje imaju određene kriterije mogu također biti označeni kao sumnjivi. Naprimjer, struktuiranje može voditi do označenih transakcija. Softver također označava imena na vladinim "crnim listama" i transakcije koje uključuju države neprijateljske prema domaćoj državi. Jednom kada softver minira podatke i označi osumnjičene transakcije, on upozorava menadžment banke, koji potom mora utvrditi da li da podnese izvještaj vladi.
Vrijednost troškova provedbe zakona i povezanih privatnosti zabrinutosti
Industrija finansijskih servisa je postala glasnija o dizanju troškova regulacije protiv pranja novca i ograničenih prihoda za koje se tvrdi da ih donose. Jedan komentator napisao je da "[b]ez činjenica, zakonodavstvo protiv [pranja novca] je bilo na retorici, vođen loše upućenim aktivizmom odgovarajući na potrebu da bude "viđeno da se nešto radi" umjesto objektivno razumijevanje njegovih efekata na predikate kriminala. Pristup društvene panike je opravdan korištenim jezikom—razgovara se o borbi protiv terorizma ili o ratu protiv droge". The Economist magazin je postao značajno glasan u svom kritiziranju takvih regulacija, naročito sa referencom suprotstavljanja finansiranja terorizma, što se odnosi kao "skupi neuspjeh", iako priznaje da drugi napori (kao što je smanjivanje identiteta i prijevare s kreditnom karticom) mogu i dalje biti efikasni u borbi protiv pranja novca.
Ne postoji precizno mjerenje troškova regulisanja balansiranih nasuprot štetama povezanim sa pranjem novca, i obzirom na probleme evaluacije uključene u procjeni tog pitanja, malo je vjerovatno da se efektivnost terora finansija i zakon o pranju novca mogu utvrditi bilo kojim stepenom preciznosti. The Economist je procijenio godišnje troškove napora protiv pranja novca u Evropi i Sjevernoj Americi od US$5 milijardi u 2003, povećanje od US$700 miliona u 2000. Ekonomisti povezani s vladom su zabilježili značajne negativne efekte pranja novca na ekonomski razvoj, uključujući podrivanje formiranja domaćeg kapitala, deprimirajućeg rasta i preusmjeravanja kapitala dalje od razvoja. Zbog suštinske nesigurnosti u iznosu opranog novca, promjena u iznosu opranog novca, kao i troškova sistema za borbu protiv pranja novca, gotovo je nemoguće reći koji sistemi za sprječavanje pranja novca rade i koji su više ili manje djelotvorni u odnosu na trošak.
Pored ekonomskih troškova za provedbu zakona protiv pranja novca, nepravilna pažnja na praksama o zaštiti podataka može zahtijevati nesrazmjerne troškove individualnih prava privatnosti. U junu 2011, svjetodavni odbor za zaštitu podataka Evropske Unije, izdao je izvještaj o problemima zaštite vezanim za prevenciju pranja novca i finansiranja terorizma, što identificira brojne prijestupe nasuprot uspostavljenih pravnih okvira na privatnost i zaštitu podataka. Izvještaj je napravio preporuke kako oslovljavati pranje novca i finansiranje terorizma na načine koji štite prava na privatnost i zakone o zaštiti podataka. U Sjedinjenim Državama, grupe kao American Civil Liberties Union su izjavile zabrinutost da pravila o pranju novca zahtjevaju od banaka izvještavanje o njihovim korisnicima, u biti regrutiranjem privatnog biznisa "u agente državnog nadzora".
Većina zemalja ima obavezu prema raznim međunarodnim instrumentima i standardima, kao što je 1988. United Nations Convention Against Illicit Traffic in Narcotic Drugs and Psychotropic Substances, 2000. Convention against Transnational Organized Crime, 2003. United Nations Convention against Corruption, te preporuke od 1989. Financial Action Task Force on Money Laundering za donošenje i provođenje zakona o pranju novca u pokušaju da zaustave trgovinu narkoticima, međunarodni organizirani kriminal i korupciju. Mexico, koji se suočio sa značajnim porastom u nasilnom kriminalu, uspostavio je kontrole protiv pranja novca u 2013. godini za zaustavljanje problema sa kriminalom.
Svjetske organizacije koje rade u borbi protiv pranja novca
Formirana 1989. godine od strane zemalja G7, FATF je međugovernmentalno tijelo čija je svrha razviti i promovirat međunarodni odgovor za borbu protiv pranja novca. Sekretarijat FATF-a se nalazi u uredima u OECD u Parizu. U oktobru 2001, FATF je proširio svoju misiju da uključi i borbu protiv finansiranja terorizma. FATF je tijelo koje kreira politiku koja obuhvata zajedno legalne, finansijske i pravne primijenjene eksperte za postizanje nacionalnog zakonodavstva i provedbe AML i CFT reformi. Od 2014. njegovo članstvo se sastoji od 36 zemalja i teritorija, te dvije regionalne organizacije. FATF radi u saradnji sa velikim brojem međunarodnih tijela i organizacija. Ovi entiteti imaju posmatrački status sa FATF, što im ne dopušta glasanje, ali dopušta puno učestvovanje u plenarnim sjednicama i radnim grupama.
FATF je razvio 40 preporuka u vezi sa pranjem novca i 9 specijalnih preporuka u vezi sa finansiranjem terorizma. FATF ocjenjuje svaku zemlju članicu prema ovim preporukama u objavljenim izvještajima. Zemlje koje se vide kao nedovoljno popustljive sa ovakvim preporukama su meta finansijskih sankcija.
FATFove tri prvenstvene funkcije u vezi sa pranjem novca su:
United Nations Office on Drugs and Crime održava International Money Laundering Information Network, web-sajt koji omogućava informacije i softver za podatke kolekcije i analize protiv pranja novca. Svjetska Banka ima web-sajt koji omogućava savjet politike i najbolje prakse za vlade i privatne sektore vezane za probleme pranja novca.
Elektronski novac
U teoriji, elektronski novac treba omogućiti lahku metodu prebacivanja vrijednosti bez otkrivanja identiteta kao nepraćene novčanice, posebno žičani transferi koji uključuju zaštitno-anonimne brojevne bankovne račune. U praksi, ipak, mogućnosti vođenja evidencije od internetskih servsnih provajdera i ostalih upravitelja mrežnih resursa teže osujetiti takvu intuiciju. Dok su neke kriptovalute pod nedavnim razvojem ciljale omogućiti više mogućnosti anonimnosti transakcija zbog raznih razloga, stepeni do kojih to uspijevaju—i, posljedično, stepeni kojima nude koristi vezane za napore pranja novca—su kontroverzni.
U 2013, Jean-Loup Richet, naučni istraživač na ESSEC ISIS, ispitao je nove tehnologije koje su cyber-kriminalci koristili u izvještaju napisanom za United Nations Office on Drugs and Crime. Opći pristup je bio korištenje digitalnog servisa razmjenjivača valute koji je pretvarao dolare u digitalnu valutu zvanu Liberty Reserve i mogao je biti poslat i primljen anonimno. Primalac je mogao pretvoriti tu istu valutu nazad u keš za malu naknadu. U maju 2013, američke vlasti su ugasile Liberty Reserve optužujući njegove osnivače i različite druge za pranje novca. Drugi sve češći način za pranje novca je korištenje igara na mreži. U rastućem broju mrežnih igara kao što su Second Life ili World of Warcraft, moguće je pretvoriti novac u virtualna dobra, servise ili virtualni keš koji kasnije može biti pretvoren u novac.
Inverzno pranje novca
Inverzno pranje novca je proces koji maskira legitimni izvor sredstava koja se koriste za ilegalne svrhe. Naprimjer, u jednom pismenom iskazu podnijetom 24. mart 2014. u Okružnom sudu SAD, Sjeverna Kalifornija, San Francisco Divizija, specijalni agent FBI Emmanuel V. Pascau navodi da su nekoliko osoba povezanih s Chee Kung Tong organizacijom, te kalifornijski državni senator Leland Yee, angažovani u aktivnostima obrnutog pranja novca.
Brpf1
Peregrin, znan i kao bromodomen i protein 1 sa PHD-prstom i jest protein koji je kod ljudi kodiran genom BRPF1 sa hromosoma 3,pozicija p26-p25. Peregrin je multivalentni hromatinski regulator koji prepoznaje različite epigenetičke oznake i aktivira tri histon-transferaze (Moz, Morf i Hbo1). BRPF1 sadrži dva PHD-prsta, jedan bromodomen i jedan hhromo/Tudor-vezani Pro-Trp-Trp-Pro (PWWP) domen.
Razvoj embriona
Brpf1 gen je veoma konzerviran i ima ključnu ulogu u različitim razvojnim procesima. Zebricin BRPF1, koji je koordiniran svojim posebnim skupom PWWP domena, posreduje acetilaciju histona, zavisnu od "Moz" i održava ekspresiju Hox gena tokom razvoja kičmenjaka, stoga određuje odgovarajući ždrijelni segmentni identiteti. Nadalje, Brpf1 može imati značajnu ulogu ne samo u održavanju prednje-zadnje ose kraniofacijalnog, već i dorzalno-ventralne ose kaudalnog skeleta. Nedavne studije su pokazale da ablacija "Brpf1" gena miša uzrokuje smrtnost embriona na dan embriona 9,5. Konkretno, "Brpf1" regulira placentna vaskularna formacija, zatvaranje nervne cijevi, primitivna hematopoeza i proliferacija embriondkih fibroblasta. Za centralni nervni sistem, Brpf1 ima visoku ekspresiju i neophodan je za razvoj nekoliko važnih struktura, uključujući neokorteks i dentatni girus u hipokampusu. Brpf1 je dinamički izražen tokom razvoja prednjeg mozga, posebno hipokampusne neurogeneze. Brpf1 dijeli fenotip sa transkripcijskim faktorimasSox2, Tlx i Tbr2 u razvoju dentatnom girusu i ima potencijalnu vezu sa nervnim matičnim i progenitorskim ćelijama. Osim prednjeg mozga, Brpf1 je također potreban za pravilno oblikovanje kraniofacijske hrskavice, koja je izvedena iz ćelija nervnog grebena koje migriraju iz zadnjeg mozga.
Razvoj kancera
Nedavno je objavljeno da Brpf1 ima ulogu tumorskog supresora ili onkogenu ulogu u nekoliko malignih tumora, uključujući leukemiju, meduloblastom i endometrijski stromni sarkom. Brpf1 se smatrao genom supresorom tumora jer se čini da mutacije u ćelijama raka smanjuju funkciju Brpf1 Međutim, onkogena uloga Brpf1 je moguća i kod raka. Naprimjer, Brpf1 može formirati stabilan kompleks sa Moz-Tif2, što bi moglo dovesti do razvoja ljudske akutne mijeloidne leukemije (AML). Postoji još jedan srodni kompleks Brpf1 Brpf1–Ing5–Eaf6, koji također ima direktnu ulogu u nastanku raka.
Bromley FC
Bromley Football Club je nogometni klub iz Bromleya, Engleska. Takmiči se u National League, petom rangu engleskog nogometa.
Klub je osnovan 1892. godine. Prvobitno je bio član South London League. Dvije godine kasnije postaje jedan od osnivača Southern League. Potom je bio član London League. 1907. godine postaje član Spartan League, koju osvaja u prvoj sezoni. U sezoni 1908-09. postaje član Isthmian League. Ovo takmičenje osvaja u četiri navrata.
Tradicionalne boje kluba su crna i bijela. Domaće utakmice igra na stadionu Hayes Lane.
IC 3230
IC 3230 (također poznat kao PGC 40113) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 331 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 0,30 (29 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (19 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 23. marta 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mlin (šah)
U šahu, mlin je taktika pri kojoj se korištenjem kombinacije otkrivenih i običnih šahova (obično od topa i lovca) može osvojiti mnogo materijala.
Primjeri
U partiji prikazanoj desno Carlos Torre Repetto koristi ovu taktiku protiv Emanuela Laskera kako bi osvojio dva pješaka i lovca i ušao u dobijenu završnicu (iako je lovac morao biti vraćen). Potez: koji damu ostavlja da visi, namješta mlin. Crni mora prihvatiti žrtvu jer je i njegova dama nebranjena i bilo koji pokušaj da se spriječi mlin jednostavno bi prepustio damu bijelom. Uslijedilo je: (otkriveni šah, od lovca). Bijeli, jednostavno, ponavlja shemu obični šah / otkriveni šah, uzimajući topom što je moguće više figura. Dalje je išlo: bijeli završava operaciju uzimajući crnu damu.
Drugi primjer nalazi se u Fischerovoj Partiji stoljeća, od 18. do 23. poteza. U ovom slučaju u mlin su bili uključeni skakač i lovac.
Ilustrativna pozicija koja opisuje mlin prikazana je lijevo.
Odavde može uslijediti: i sada crni mora izgubiti jednog od dva preostala skakača (na f8 i h6).
Jasna Fazlić
Jasna Fazlić Rather (Foča, 20. decembar 1970) bivša je jugoslavenska i američka stolnoteniserka. Osvajačica je bronzane medalje na Olimpijskim igrama 1988. godine.
Igračka karijera
Prvi značajniji uspjeh predstavljajući SFR Jugoslaviju ostvarila je na juniorskom prvenstvu Evrope 1987. godine, kada je osvojila bronzanu i srebrnu medalju. Godine 1988. u Parizu je postala evropska prvakinja u igri mešovitih parova zajedno sa Ilijom Lupuleskuom.
Na Olimpijskim igrama 1988. u Seoulu u paru sa Gordanom Perkučin osvojila je bronzanu medalju. Na narednim Olimpijskim igrama 1992. u Barceloni nastupila je pod olimpijskom zastavom kao član Nezavisnog olimpijskog tima, jer zbog sankcija reprezentativci Jugoslavije nisu mogli igrati pod svojim imenom i svojom zastavom. Ispala je u pred takmičenju.
U paru sa Gordanom Perkučin postala je prvak Evrope na Evropskom prvenstvu 1992. u Stuttgartu.
Stepen kompresije
Stepen kompresije je bezdimenzionalna veličina i jedna je od najvažnijih karakteristika motora. Kod klipnih motora to je ustvari odnos između najvećeg i najmanjeg volumena cilindra motora, tj. volumena cilindra kada se klip nalazi u DMT i volumena iznad klipa kada se isti nalazi u svojoj GMT. Ovaj odnos je u direktom odnosu sa prečnikom cilindra i hodom klipa unutar cilindra.
Jasna Fazlić
Igračka karijera
Kasnije je uzela američko državljanstvo, nastupala dva puta za SAD na Olimpijskim igrama 2000. i 2004. godine i penzionisala se.
Stepen kompresije
Visok stepen kompresije je poželjan jer se time osigurava bolje sagorijevanje unutar cilindra motora a samim time i izdvajanje veće količine mehaničke energije iz date smjese zraka i goriva usljed većeg stepena toplotne efikasnosti. Ova osobina zavisi od vrste goriva koju motor koristi za svoj rad kao i od vrste i osobina smjese koja se kompresuje tokom radnog takta kompresije. Kod benzinskih motora kod kojih je tačka paljenja smjese goriva i zraka niža jer se taj proces ostvaruje uz pomoć svjećice, stepen kompresije se kreće oko 10:1. U rijetkim slučajevima kod ove vrste motora,stepen se kreće i do ekstremne vrijednosti od 15:1. U slučaju dizelskog motora gdje su radne temperature u cilindru motora znatno više i gdje se gorivo samozapaljuje zbog visoke temperature zraka, potrebno je upravo zbog toga ostvariti veći stepen kompresije i on kreće se oko 20:1 kod uobičajenih automobilskih motora. U izrazitim slučajevima može se postići i stepen kompresije od 30:1 kod specijalnih izvedbi motora.
Računanje stepena kompresije
Stepen kompresije se računa prema slijedećoj formuli:
Jasna Fazlić
Trenerska karijera
Od 2006. godine glavna je trenerica stolnog tenisa na Texas Wesleyan University. Od početka postojanja stonoteniskog programa na Univerzitetu, tim je donio Teksasu 69 kolegijalnih državnih naslova kao ekipa, individualno i kao parovi.
Privatni život
Jasna je veći dio svog djetinjstva i mladosti provela je u Zagrebu, Hrvatska. Od 1992. do 1997. bila je udata za Iliju Lupuleskua. Nakon razvoda od Lupuleskua 1996. godine, kratko je vrijeme igrala u Japanu, a zatim se preselila u Sjedinjene Američke Države. Nakon razvoda zakonski je promijenila ime u Reed. Jasna se 20. augusta 2009. udala za Williama Rathera i promijenila prezime u Rather. Jasna i William imaju jednu kćer Izabel, koja je rođena 18. decembra 2011.
Adelajda od Toursa
Gospa Adelajda (fra. Adélaïde) (umrla nakon 866) bila franačka plemkinja te grofica Auxerrea u 9. vijeku.
Biografija
Adelajda je bila kći grofa Huga od Toursa i njegove žene, gospe Ave od Toursa. Adelajdina sestra bila je kraljica Italije Ermengarda od Toursa.
Adelajda se po prvi put udala za Konrada I od Auxerrea. Njihovo najstarije dijete bio je grof Welf od Linzgaua i Alpgaua. Adelajda je rodila svom mužu i sina nazvanog po njemu, markiza Konrada II Mlađeg, preko kojeg je imala unuku imenjakinju.
Nakon smrti muža Konrada, Adelajda se možda preudala; njen drugi muž je možda bio grof Anjoua Robert Snažni. On je bio otac dvojice francuskih kraljeva, Oda i Roberta I te predak dinastije Capet. Adelajda je možda bila majka tih vladara, kao i baka kraljice Eme.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 1991 (Knin)
Popis stanovništva u Hrvatskoj je izvršen u martu 1991. godine, kao dio Popisa stanovništva u Jugoslaviji. Po popisu stanovništva na površini od 1.079 km2 1991. godine u Kninu živjelo je 42.954 stanovnika raspoređenih u 42 naseljena mjesta.
Teritorijalnom reorganizacijom u Hrvatskoj stara općina Knin je ukinuta i formirani su: Grad Knin (naselja: Golubić, Knin, Kninsko Polje, Kovačić, Ljubač, Oćestovo, Plavno, Polača, Potkonje, Radljevac, Strmica, Vrpolje i Žagrović) i općine: Biskupija (naselja: Biskupija, Markovac, Orlić, Ramljane, Riđane, Uzdolje, Vrbnik i Zvjerinac), Civljane (naselja: Cetina i Civljane), Ervenik (naselja: Ervenik, Mokro Polje, Oton, Pađene i Radučić), Kijevo (naselje: Kijevo), Kistanje (naselja: Biovičino Selo, Đevrske, Gošić, Ivoševci, Kakanj, Kistanje, Kolašac, Krnjeuve, Modrino Selo, Nunić, Smrdelje, Varivode i Zečevo).
Nacionalni sastav po naseljenim mjestima. 1991.
Apsolutna etnička većina:
Košarkaška reprezentacija Slovačke
Slovačka je jedna od najnovijih košarkaških reprezentacija na svijetu, koja se odvojila od Čehoslovačke nakon raspada države 1993. godine. Pridružili su se FIBA-i kasnije te godine i igrali u svojoj prvoj međunarodnoj utakmici protiv Bosne i Hercegovine. Slovačka do danas nema mnogo historije na međunarodnim turnirima. Iako su pokušali da se kvalifikuju za velike turnire kao što su EuroBasket i FIBA Svjetsko prvenstvo, ali nisu uspjeli da se plasiraju na iste.
Trenutna ekipa
Sastav za utakmice kvalifikacija za FIBA Svjetsko prvenstvo 2023. koje su se igrale 30. juna i 3. jula 2022. protiv Belgije i Srbije.
Gigantotermija
Gigantotermija − poznata i pod nazivima ektotermna homeotermija ili unutrašnja homeotermija, je značajan fenomen u biologiji i paleontologiji, koji se odnosi na činjenicu da velike, glomazne ektotermne životinje, relativno visoku i konstantnu tjelesnu temperaturu, lakše održavaju nego manje životinje. To je posljedica manjeg odnosa između tjelesne površine i zapremine, jer veća životinja ima proporcionalno manju izloženost tijela vanjskom okruženju nego manje životinje sličnog oblika, pa tako mnogo sporije dobijaju toplinu od promjenljive topline u prirodnom okolišu.
Ova pojava je značajna u biologiji ektotermne megafaune, kao što su velike kornjače i vodeni gmizavci poput Ichthyosaura i Mosasaura. Gigantotermi, iako gotovo uvijek ektotermni, općenito imaju tjelesne temperature slične endotermnim organizmima.
Brigade NOV Hrvatske
Tokom Narodnooslobodilačke borbe naroda Jugoslavije, od 1941. do 1945. godine u okviru Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije formirano je ukupno 64 brigade na području Hrvatske. Većina brigada uglavnom je nosila nazive po regijama u kojima su dejstvovale.
Mahmut Ibrahimpašić
Mahmut Ibrahimpašić Mašo (Bjelaj, kod Bosanskog Petrovca, 1922 — Popovići, kod Sopota, 19. oktobar 1944), narodni heroj Jugoslavije, politički komesar 5. krajiške (kozaračke) brigade, poginuo 19. oktobra 1944. u okolini Beograda u borbi za oslobođenje glavnog grada Jugoslavije. Cijela porodica Ibrahimpašić učestvovala je u narodnooslobodilačkoj borbi. Mašov brat Hakija, prvoborac, i sestra Devleta, također su poginuli u narodnooslobodilačkoj borbi.
Gigantotermija
Negativni efekti
Gigantotermija omogućava životinjama održavanje tjelesne temperature, ali je najverovatnije štetna za izdržljivost i mišićnu snagu u odnosu na endoterme, zbog smanjene anaerobne efikasnosti. Tijela sisara imaju oko četiri puta veću površinu mitohondrija nego gmizavci. To povećanje zahtijeva veće potrebe za energijom, a samim tim se u sistemu termoregulalacijie dolazi do proizvodnje više topline. Jedan ektoterm iste veličine kao endoterm ne bi mogao ostati aktivan kao endoterm, pošto se toplota mijenja etološki, tj. ponašanjem, a ne biohemijski. Veliki ektotermi, poput krokodila ili aligatora hrane se napadanjem plijena, dok veliki sisari obično love.
Mahmut Ibrahimpašić
Biografija
Rođen je 1922. godine u selu Bjelaj, kod Bosanskog Petrovca. Potiče iz zemljoradničke porodice, njegov otac Hasan imao je još četiri sina i dvije kćerke. Poslije završene niže gimnazije u Bihaću, Mašo je pošao u banjalučku učiteljsku školu.
Brigade NOV Hrvatske
Sedam brigada proglašeno je za proleterske, a njih jedanaest odlikovano je Ordenom narodnog heroja. Hrvatske brigade su učestvovale i u borbama po Bosni i Hercegovini, a one pogranične prema Sloveniji učestvovale su u zajedničkim operacijama sa slovenačkim jedinicama.
Jack Ruby
Jack Leon Ruby (rođen kao Jacob Leon Rubenstein; 25. mart 1911 – 3. januar 1967) bio je vlasnik američkog noćnog kluba. Fatalno je pucao u Leeja Harveyja Oswalda 24. novembra 1963, dok je Oswald bio u policijskom pritvoru nakon što je optužen za atentat na Johna F. Kennedyja, aktuelnog predsjednika Sjedinjenih Američkih Država, i za ubistvo policajca iz Dallasa JD-a Tippita. Porota iz Dallasa proglasila je Rubyja krivim za ubistvo Oswalda i osuđen je na smrt.
Na Rubyjevu osudu kasnije je uložena žalba i odobreno mu je novo suđenje. Međutim, kako se određivao datum njegovog novog suđenja, Ruby se razbolio u zatvoru i umro od plućne embolije uzrokovane rakom pluća 3. januara 1967.
U septembru 1964, Warrenova komisija zaključila je da je Ruby sâm ubio Oswalda. Razne grupe vjerovale su da je Ruby bio umiješan sa vodećim ljudima iz organiziranog kriminala i da je ubio Oswalda kao dio sveukupne zavjere oko atentata na Kennedyja. desno|mini| Ruby puca u Oswalda, kojeg prati policijski detektiv iz Dallasa Jim Leavelle (lijevo)