cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ekliptika
Ekliptika i Sunce
Zbog uticaja drugih planeta na Zemljinu orbitu, pravo Sunce nikada nije tačno na ekliptici, nego je nekoliko ugaonih sekundi sjeverno ili južno od nje. Dakle centar srednjeg Sunca obilježava putanju ekliptike. Kako je Zemlji potrebna jedna godina da napravi jedno obrtanje oko Sunca, prividnoj poziciji Sunca također treba isto vrijeme da napravi krug na ekliptici. Tokom cijele godine od nešto više od 365 dana, Sunce se svakodnevno pomjera za 1° istočno (pravac povećavajuće ekliptičke dužine). Ovo godišnje pomjeranje ne treba miješati sa dnevnim kretanjem Sunca (zajedno sa zvijezdama i čitavim nebeskim svodom) prema zapadu preko ekvatora. Zvijezdama je potrebno oko 23 sata i 56 minuta da naprave jedan siderički dan, dok je Suncu, koje se za to vrijeme pomjerilo za 1° istočno, potrebno 4 minute više — što čini Sunčev dan od upravo 24 sata.
Srednje Sunce siječe ekvator oko 20. marta kada su deklinacija, rektascenzija i ekliptička dužina proljetne ravnodnevnice jednaki nuli. (Ekliptička širina je uvijek jednaka nuli.) Proljetna ravnodnevnica označava početak proljeća na sjevernoj hemisferi i početak jeseni na južnoj. Tačno vrijeme i datum variraju od godine do godine zbog pojave prestupnih godina. Također se pomjera kroz vijekove zbog netačnosti gregorijanskog kalendara.
Ekliptička dužina od 90°, rektascenzija od 6 sati, te sjeverna deklinacija jednaka nakrivljenosti ekliptike (23,44°) se postižu oko 21. juna. Ovo je ljetni solsticij u sjevernoj hemisferi i zimski solsticij u južnoj hemisferi. Ekliptička dužina od 180° i rektascenzija od 12 sati se postižu oko 22. septembra i označavaju drugu ravnodnevnicu ili Prvu tačku Vage. Zbog perturbacija Zemljine orbite, trenutak kada pravo Sunce prelazi ekvator može biti pomjeren nekoliko minuta unapred ili unazad. Najveća južna deklinacija Sunca se javlja na ekliptičkoj dužini od 270° i rektascenziji od 18 sati oko 21. decembra, na Prvoj tački Jarca.
Potrebno je naznačiti da se kardinalne tačke ravnodnevnica i solsticija nalaze u sazviježđima Riba, Bika, Djevice i Strijelca, redom, zbog precesije ravnodnevnica, iako su ravnodnevnice i solsticiji dobili imena po tradicionalnim znakovima zapadnjačke astrologije.
Ekliptika i planete
Većina planeta se nalazi u orbitama oko Sunca koje se nalaze u gotovo istoj ravni kao Zemljina orbita, razlikujući se za najviše nekoliko stepeni. Tako se uvijek čini da se nalaze blizu ekliptike kada se gledaju u nebu. Izuzetak je Merkur sa orbitalnim nagibom od 7°. Pluton sa nagibom od 17° je bio izuzetak dok nije reklasifikovan kao patuljasta planeta. Druga tijela u Sunčevom sistemu imaju čak i veće orbitalne nagibe (npr. Eris sa 44° i Pallas sa 34°). Zanimljivo je da, od svih osam velikih planeta, Zemlja ima najveći nagib orbite u odnosu na Sunčev ekvator, dok su iza nje džinovske planete. Linija presjeka ekliptičke ravni sa orbitalnom ravni neke druge planete se naziva čvorna linija te planete, a tačke presjeka čvorne linije na nebeskom svodu su ulazni čvor (gdje planeta siječe ekliptiku sa juga prema sjeveru) i dijametralno suprotni izlazni čvor. Tranzit preko Sunca se može dogoditi samo ako inferiorna planeta pređe preko jedne od planetinih čvorova. Tranziti, posebno kada je u pitanju Venera, su veoma rijetki, jer je Zemljina orbita više nagnuta od orbita ostalih planeta.
Nagib čvornih liija, poput većine drugih svojstava orbite, se vijekovima mijenjaju zbog perturbacija izazvanih drugim planetama.
Ekliptika i Mjesec
Mjesečeva orbita je nagnuta za oko 5° u odnosu na ekliptiku. Njegova čvorna linija nije fiksna, nego se pomjera ka zapadu za čitav krug jednom u 18,6 godina. Ovo je uzrokovano nutacijom. Mjesec siječe ekliptiku otprilike dva puta mjesečno. Ako se ovo dogodi tokom mladog mjeseca dolazi do pomračenja Sunca, a ako je u pitanju puni mjesec, tada dolazi do pomračenja Mjeseca. Ovako se u stara vremena pratio trag ekliptike na nebu; ljudi bi označavali mjesta na kojima se pomračenja događaju.
Ekliptika i koordinate zvijezda
U Evropi su se karte zvijezda i pozicije zvijezda u katalozima davale izražene u ekliptičkim koordinatama sve do 17. vijeka. Kineski astronomi su se oslanjali na ekvatorijalni sistem u svojim katalozima. Ekvatorijalne koordinate su se počele koristiti tek kada su astronomi počeli koristiti teleskope za mjerenje pozicija zvijezda. Danas se ekliptičke koordinate više ne koriste. Ipak, ova promjena nije uvijek primjerena, jer bi planetarne konjunkcije bile mnogo lakše shvatljive ako bi se koristile ekliptičke koordinate.
Spisak dobitnika Zlatnog ljiljana (Sanski Most)
U ovom članku nalazi se spisak dobitnika Zlatnog ljiljana, vojnog odlikovanja Armije RBiH, sa područja prijeratne općine Sanski Most, odnosno današnjih općina Sanski Most i Oštra Luka.
Oznake malih planeta
Službene oznake malih planeta predstavljaju kombinacije broja i naziva koje nadgleda Centar Za Male Planete (MPC), ogranak Međunarodne Astronomske Zajednice (IAU). Koriste se za označavanje patuljastih planeta i malih tijela iz Sunčevog sistema poput asteroida, ali ne i kometa. Kada se utvrdi orbita tijela, dodjeljuje mu se službena oznaka. Ova oznaka nije vezana za privremenu oznaku koja se objektu dodjeljuje kada ono bude otkriveno.
Konvencija za imenovanje satelita malih planeta, poput službene oznake (87) Sylvia I Romulus za asteroidski mjesec Romulus, potiče od Rimskog brojčanog označavanja koje se koristi za imenovanje satelita planeta još od Galileovog vremena.
Označavanje kometa također kontroliše Centar Za Male Planete, ali se u ovom slučaju koristi drugačiji sistem.
Historija
Do 1851. godine bilo je otkriveno 15 asteroida, od kojih su svi osim jednog imali sopstveni simbol. Kako su novi objekti pronalaženi, složenost simbola je rasla, te ih je astronomima bilo teško crtati (jer su pisali rukom). Za rješenje ovog problema, Benjamin Apthorp Gould je 1851. godine predložio numerisanje asteroida po vremenu pronalaska i postavljanje ovog broja u krug, čime se dobija simbol za asteroid, poput ④ za četvrti asteroid, Vestu. Ovoj oznaci je nedugo potom dodano i samo ime od čega je nastala službena oznaka formata broj-ime, "④ Vesta". Oko 1858. godine, krug je pojednostavljen na zagrade, "(4)" i "(4) Vesta", što je bilo jednostavnije napisati. Korišteni su i drugi oblici, poput "4) Vesta" ili "4. Vesta", ali su djelimično ili u potpunosti izumrli do 1949. godine.
Veliki izuzetak u pravilu da broj prati redni broj pronalaska objekta ili definisanja njegove orbite je Pluton. Pošto je Pluton bio definisan kao planeta, nije mu dodjeljen broj sve do ponovnog definisanja "planete" 2006. godine, kada je postao patuljasta planeta. Tada mu je dodjeljena službena oznaka (134340) Pluton.
Filip Orleanski
mini|200px|Filip VII od Orleansa Filip VII (24. august 1838. - 8. septembar 1894.) je bio de jure kralj Francuza 24. februara 1848. godine.
Francuske pred revoluciju
Otac Filipa VII je bio sin prestolonasljednika Francuske Ferdinanda-Filipa. Kako mu je otac poginuo u saobraćajnoj nesreći 1842. godine on je bio naslijedio njegovu titulu postavši tako nasljednik svog djeda kralja Luja-Filipa.
Tokom vladavine Luja-Filipa dolazi do postepenog osiromašenja radnika koji nemaju pravo na štrajk, sindikalno organiziranje niti povišicu plaće. Tačka bez povratka u nastanku nove revolucije postaje 1847. godina kada nastupa ekonomska kriza u Francuskoj što dovodi do potpunog očaja stanovništva. Kako je vlada nastavila svoju tadašnju ekonomsku politiku tokom februara 1848. dolazi do demonstracija u Parizu. Neznajući kako da izađu na kraj s pobunjenim radnicima koje lokalne gradske snage nisu uspjele smiriti, vlada je pozvala u pomoć vojsku. Kada se ona odbila uključiti u napade na stanovništvo vlada premijera Fransoa Guizota, osjetivši da nema više kontrolu nad situacijom, je 23. februara 1848. godine podnijela ostavku kralju. Taj događaj je potpuno iznenadio Luja-Filipa koji, na opće iznenađenje svih, podliježe panici i sljedećeg dana podnosi abdikaciju u korist unuka Filipa VII.
Kasniji život
Gubljenjem krune Filip se pridružuje svom djedu u izbjeglištvu. Tokom američkog građanskog rata on pristupa kao dobrovoljac na stranu Unije gdje služi godinu dana u vojnoj komandi armije Potomca. Tokom ovog vojnog služenju Filip vodi veoma dobro evidenciju o svemu što se događa tako da njegovo književno djelo postaje osnova za većinu činjenica o armiji Potomac.
Nakon pada Napoleona III kada su svi očekivali ponovno proglašenje monarhije u Francuskoj da bi se to pospješilo u parlamentarnom glasanju on daruje svoju podršku Henriku V da postane novi kralj. Razlog za takvo razmišljanje se nalazio u činjenici da mu je ovaj rođak bio bez djece tako da bi on postao njegov prestolonasljednik, a kasnije i kralj. Svi budući planovi Filipa VII propadaju kada Henrik V na opće iznenađenje svih odbija krunu što dovodi do proglašenja nove republike.
Da bi se dodala so na ranu Henrik V nije nikada proglasio Filipa VII svojim nasljednikom tako da su monarhisti Francuske ostali sve do današnjih dana podijeljeni na dvije suprostavljene frakcije. Te frakcije pretendenata tada, a i danas predstavljaju potomci kralja Luj-Filipa preko Filipa VII, takozvani orleanski pretendenti i muški direktni potomci španskih Burbona takozvani carlistički pretendenti koji sebe smatraju najbližim nasljednicima Henrika V. Ovi drugi su se inače odvojili od danas vladajuće dinastije u Španiji kada je 1833. godine kraljica postala Izabela II što zagovornici njenog strica Karla (španski Carlos) nisu prihvatili.
Teneurin
Teneurini su porodica filogenetski konzerviranih jednoprolazni transmembranskih glikoproteina eksprimiranih tokom formiranja uzorka i morfogeneze. Ime se odnosi na "ten-a" (od "tenascinoliki proteinski dodatak") i "neuroni", primarno mjesto ekspresije teneurina. Ten-m se odnosi na veliko protein sličan tenascinu.
Teneurini su visoko konzervirani među Drosophila, C. elegans i kičmenjacima. U svakoj vrsti, eksprimirani su podskupom neurona, kao i na mjestima formiranja obrazaca i morfogeneze. Kod Drosophila, teneurin poznat kao ten-m ili Odz je gen za pravilo para, a njegova ekspresija je neophodna za normalan razvoj. Nokdaun ekspresije teneurina (ten-1) u C. elegans sa iRNK dovodi do abnormalnog pronalaženja neuronskih puteva i abnormalnog razvoja gonada.
Međućelijski domen nekih, ako ne i svih, teneurina može se pocijepati i transportirati u ćelijsko jedro, gdje je predloženo da djeluje kao transkripcijski faktor. Peptid izveden iz kraja vanćelijskog domena dijeli strukturnu homologiju sa određenim neuropeptidima.
Kod kičmenjaka postoje četiri gena za teneurin, zvana teneurin-1 do teneurin-4. Druga imena koja se nalaze u literaturi uključuju Odz-1 do -4 i Tenm-1 do -4.
Historija
Prvobitno otkrivena kao ten-m i ten-a u Drosophila melanogaster, porodica teneurina je konzervirana od Caenorhabditis elegans (ten- 1) do kičmenjaka, kod kojih postoje četiri paraloga (teneurin-1 do -4 ili odz-1 do -4). Njihov različita arhitektura domena je visoko konzerviana između teneurina beskičmenjaka i kičmenjaka, posebno u vanćelijskom dijelu. Unutarćelijski proteinski domeni Ten-a, Ten-m/Odz i C. elegans TEN-1 se značajno razlikuju, i po veličini i po strukturi, od uporedivih domena teneurina kičmenjaka, ali vanćelijski domeni svih ovih proteina su izuzetno slični.
Struktura
Ten-m1–4, postoje kao homodimeri i prolaze kroz homofilne interakcije u kičmenjacima.
C-terminalni domen
Veliki banćelijski C-terminalni domen sastoji se od osam EGF-ovih ponavljanja (vidi PROSITEDOC), regije konzerviranih cisteina i jedinstvena YD-ponavljanja.
N-terminalni domen
Teneurinsk unutarćelijski domen (∼300-400 aa) nalazi se na N-kraju i sadrži niz konzerviranih pretpostavljenih tirozinnskih mjesta fosforilacija, dva EF-slična vezana kalcijaka motiva i dva poliprolinska domena. Ove prolinom bogate ekstenzije su karakteristična za SH3-vezujuća mjesta.
Postoji znatna divergencija između unutarćelijskih domena teneurina beskičmenjaka i kičmenjaka, kao i između različitih proteina beskičmenjaka.
Ovaj domen nalazi se u unutarćelijskoj N-terminalnoj regiji porodice teneurina.
Funkcija
Teneurini translociraju se u nukleus gdje regulišu transkripcijsku aktivnost. Pospješuju rast neurit i ćelijsku adheziju. Unutarćelijski domen je u interakciji sa transkripcijskim represorima koji se vezuju za DNK i takođe reguliše aktivnost transkripcijskog faktora. Osim toga, poznato je da stupaju u interakciju s proteinom adaptera citoskeleta, CAP/ponzinom, sugerirajući ulogu ćelijske signalizacije i regulaciju organizacije aktina.
Teneurin-3 reguliše strukturnu i funkcionalu koinervaciju retinskih ganglijskih ćelija u vizuelnom sistemu kičmenjaka.
NGC 7601
NGC 7601 (također poznat kao IRAS 23162+0857, MCG 1-59-39, PGC 71022 i UGC 12487) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 370 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 1,10 (118 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (97 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Andrew Ainslie Common 4. augusta 1880. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Peloponeski rat
mini|desno|200px|Karta Peloponeskog rata Oružani sukob između Atinskog pomorskog saveza (predvođenog Atinom) i Peleponeskog saveza (predvođenog Spartom). Rat je, sa jednim prekidom, trajao 27 godina (od 431. do 404. god. p. n. e.) i obuhvatio je skoro cijeli antički svijet.
Druga faza
Druga faza je trajala, također, deset godina od 421. do 411. god. p. n. e. Najvažniji događaj je atinski pohod na Siciliju (415. god. p. n. e.), prije svega protiv grada Sirakuze. Ekspedicija se, poslije pomorskog poraza u sirakuškoj luci, završila i katastrofom kopnene vojske. Atinske snage su izgubile preko 200 brodova i 35000 hoplita. Posle poraza Atina se našla u očajnom položaju, bez novčanih rezervi i sa sve nepouzdanijim saveznicima. Vrhunac krize predstavlja oligarhijski prevrat koji na vlast dovodi tzv. Vijeće od četiri stotine i otvoreni raskol prevratnika sa flotom i vojskom stacioniranom u Joniji.
Treća faza
Treću fazu (od 411. do 404. god. p. n. e.) odlikuju borbe za kontrolu Helesponta, preko koga se vršio uvoz žita i drvne građe iz oblasti oko Crnog mora. Tokom posljednjih sedam godina, atinska flota je očajnički branila konvoje. Iako su Atinjani imali znatnih uspeha u bitkama kod Abida, Kizika i Arginusa, podlegli su posljednjoj bici kod Egospotama 405. god. p. n. e. Rat se završio 404. god. p. n. e. kapitulacijom Atine. Flota je zaplijenjena, zidovi koji su spajali grad sa Pirejom, trgovačkom i ratnom lukom su srušeni, a prekomorski posjedi su joj oduzeti.
Signum funkcija
mini|299p|Signum funkcija U matematici, signum funkcija je neparna matematička funkcija koja izvači znak realnog broja. Da bi se izbjegla zabuna sa funkcijom sinus, ova funkcija ima naziv signum funkcija (od latinske riječi "signum", što znači "znak").
U matematičkim izrazima, signum funkcija se označava sa sgn.
Definicija
Signum funkcija realnog broja x je definisana kao:
Osobine
Svaki realan broj se može predstaviti kao proizvod njegove apsolutne vrijednosti i njegove signum funkcije:
Iz jednakosti (1) slijedi da, kada god x nije 0, imamo
Signum funkcija je derivacija funkcije apsolutne vrijednosti (osim u nuli):
Signum funkcija je diferencijabilna sa derivacijom 0 svuda osim u 0. Nije diferencijabilna u 0 u klasičnom smislu, ali pod generalizacijom diferencijala (pogledajte članak distribucija), možemo reći da je diferencijal signum funkcije dva puta Diracove delta funkcije,
Signum funkcija je vezana sa Heavisideovom odskočnom funkcijom h1/2(x):
gdje indeks 1/2 odskočne funkcije označava da je h1/2(0) = 1/2. Signum funkcija se može pisati i pomoću Iversonovih zagrada:
Za k \gg 0, glatna aproksimacija signum funkcije je
Pogledajte Heavisideova odskočna funkcija – analitičke aproksimacije.
NGC 6111
NGC 6111 (također poznat kao MCG 11-20-7 i PGC 57579) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 434 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 0,70 (88 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (76 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 31. maja 1887. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Spisak dobitnika Zlatnog ljiljana (Velika Kladuša)
U ovom članku nalazi se spisak dobitnika Zlatnog ljiljana, vojnog odlikovanja Armije RBiH, sa područja općine Velika Kladuša.
NGC 1668
NGC 1668 (također poznat kao ESO 251-30, MCG -7-10-23 i PGC 15957) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 462 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Dlijeto. Najveći prečnik je 1,60 (215 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (121 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. decembra 1837. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Napoleon III, car Francuske
Napoleon III (punim izvornim imenom Charles Louis Napoleon Bonaparte; 20. april 1808 - 9. januar 1873) bio je francuski predsjednik od 20. decembra 1848. godine do 2. decembra 1852. godine, te kasnije francuski car od 2. decembra 1852. godine do 4. septembra 1870. godine.
Za njegove vladavine ubrzan je ekonomski napredak zemlje, uz ostalo i grandioznom rekonstukcijom Pariza, i položeni su temelji francuske kolonizacije Indokine. Značajno je pomogao Pijemontu u borbi protiv Austrije u rat 1859. Pokušavajući spriječiti ujedinjenje Njemačke, 1870. je zaratio sa Pruskom, doživio katastrofalan poraz, koji je neposredno izazvao slom njegova režima. Nakon puštanja iz pruskog zarobljeništva emigrirao je u Ujedinjeno Kraljevstvo.
Barel
Razvoj cijene
Tek na početku eksploatacije nafte oko 1877. cijena je iznosila tadašnjih 2 USD (nominalna vrijednost danas 50 USD). Cijena je do 1900. , zbog manje potražnje, stagnirala. Od 1950. masovnom proizvodnjom automobila, potražnja i cijena rastu. Islamska revolucija u Iranu 1978. natjerala je cijenu na tadašnjih 36 USD (danas 93 USD). Cijene danas rastu, zbog razvoja dolazećih ekonomija Kine i Indije.
Etimologija
mini|Bure od 159 litara za [[haringa|haringe; GNU licenca; autor Claus Ableiter 2007]] Barel je bilo naziv za bure koje je korišteno u ribolovu za transport haringa. Nakon što bi haringe bile upakovane, u bure je sipano riblje ulje. Inače postoji galoromanska riječ "barriculus" koja znači bure.
Barel je, također, i veliki cilindrični kontejner s ravnim vrhom i dnom, jednakog prečnika.
1. februar
1. februar / veljača (1. 2) jest 32. dan godine po gregorijanskom kalendaru. Do kraja godine ima još 333 dana (334 u prijestupnoj godini).
Cela
Cela je obično jednostavna prostorija bez prozora četvrtastog oblika sa vratima ili ulaznim prolazom u sredini jednog od nižih zidova. U većim hramovima cela je podjeljena u dva ili tri hodnika podjeljenih sa stubištem. Cela također može imati aditon, unutrašnji prostor rezerviran za pristup samo sveštenicima (u religijama koji su imali sveštenički red) ili čuvarima hrama.
Spisak dobitnika Zlatnog ljiljana (Skender-Vakuf)
U ovom članku nalazi se spisak dobitnika Zlatnog ljiljana, vojnog odlikovanja Armije RBiH, sa područja prijeratne općine Skender-Vakuf, odnosno današnjih općina Skender-Vakuf i Dobretići.
Žica (serija)
Kreator, producent i glavni scenarist serije je David Simon, priznati autor i bivši novinar. Radnja serije smještena je u Baltimoreu (Maryland), a svaka sezona bavi se različitom temom: trgovina drogom (prva), brodogradilište i luka (druga), gradska vlast i birokratija (treća ), školski sistem (četvrta) i štampani mediji (peta sezona). U seriji zapravo nema glavnog lika - kompletna glumačka postava sastavljena je od karakternih glumaca koji na jednak način pridonose radnji pojedinih epizoda. Iako se prvenstveno smatra da je u pitanju kriminalistička drama, njen kreator Simon rekao je da je to zapravo priča o jednom američkom gradu i pogledu na zajednički život njegovih stanovnika.
Iako nikad nije doživjela veliki komercijalni uspjeh niti osvojila neku veliku televizijsku nagradu, mnogi kritičari seriju Žica smatraju najboljom televizijskom serijom svih vremena. Najjačom i najistaknutijom karakteristikom serije smatra se njen izrazito realan portret urbanog života, ljudskih ambicija i dubokog i potresnog istraživanja socijalnih i političkih tema.
Koncepcija serije
mini|150px|lijevo|[[David Simon - kreator televizijske serije Žica]] Prvobitna ideja kreatora Davida Simona bila je kreirati policijsku dramu dijelom temeljenu na doživljajima bivšeg detektiva Eda Burnsa koji je s njim pisao scenarije. Dok je radio na stvarnim slučajevima koji su uključivali prisluškivanje nasilnih dilera droge, Ed Burns često je dolazio u sukob s nestvarnom i beskrajnom birokracijom policijskog odjela, a o istim problemima pisao je i sam Simon dok je radio kao reporter u novinama Baltimore Sun. Upravo taj desetogodišnji rad u navedenim novinama bio je jedan od glavnih razloga zbog čega je Simon želio radnju serije smjestiti u Baltimore. Nakon što je dobio odobrenje od samog gradonačelnika za snimanje na stvarnim lokacijama, Simonov sljedeći korak je bilo izbjegavanje televizijske kuće NBC pod svaku cijenu: naime, došlo je do sukoba između njega i izvršnih producenata NBC-a zbog njegovog učestalog mračnog i izrazito pesimističnog pogleda na policijske slučajeve u seriji Odjel za ubistva koja je bazirana na njegovoj hvaljenoj i potpuno istinitoj knjizi Homicide: A Year on the Killing Streets. Želeći izbjeći iste probleme, a u isti čas na realan način prikazati prave, istinske probleme koje Amerika vodi s drogom i politikom, ostao mu je samo jedan izbor: HBO, s kojom je 2000. godine radio na nagrađivanoj mini seriji The Corner.
Televizijska kuća HBO je u to vrijeme (2002. godine) "žarila i palila" malim ekranima širom SAD-a sa svojim mega-popularnim serijama Porodica Soprano, Seks i grad i Dva metra pod zemljom i, premda je imala reputaciju produkcijske kuće koja se ne boji upustiti u istraživanje novih ideja, direktori nisu bili oduševljeni s temom policijske drame na svom programu. Međutim, ipak su odlučili producirati pilot epizodu. Kreator Simon izjavio je da se nada da će serija promijeniti pogled gledatelja na kompletnu situaciju iznesenu u seriji, ali je također priznao da ne očekuje da će se bilo što bitnije promijeniti u samom sistemu.
Biranje glumaca
Jedan od razloga zbog čega je serija toliko hvaljena je i izbor glumaca koji će glumiti glavne likove. Izbjegavanjem velikih poznatih imena i ubacivanjem karakternih glumaca (široj publici uglavnom nepoznatih), serija je još više dobila na realističnosti upravo zbog toga što se glumci savršeno uklapaju u svoje uloge.
Glavna glumačka postava izabrana je nakon dugotrajnog procesa raznih audicija. Glumac Lance Reddick dobio je ulogu Cedricka Danielsa nakon što je bio na audiciji za nekoliko drugih likova iz serije, dok je npr. Michael K. Williams dobio ulogu Omara Littlea nakon samo jedne audicije.
Nekoliko stvarnih ljudi iz Baltimorea pojavljuju se u seriji, premda nisu profesionalni glumci. To su: bivši guverner države Maryland Robert L. Ehrlich Jr., velečasni Frank M. Reid III, bivši policijski šef i radio zvijezda Ed Norris, delegat iz Virginije Rob Bell te bivši gradonačelnik Baltimorea Kurt Schmoke. Zanimljivo je za spomenuti da se početkom treće sezone u nekoliko epizoda pojavljuje i "Little Melvin" Williams - poznati baltimoreovski diler droge uhićen u 80-tima nakon istrage u kojoj je i sudjelovao i Ed Burns.
Veliki broj glumaca koji glume u Žici pojavljuje se u barem jednoj epizodi popularne HBO-ove serije Oz: J.D. Williams, Seth Gilliam, Lance Reddick, Reg E. Cathey, Wood Harris, Frankie Faison, John Doman i Clarke Peters i dr.
Produkcijska ekipa
Uz Simona, kreatora serije, glavnog pisca i izvršnog producenta, većina ekipe koja se nalazila iza kamere je zapravo spoj ljudi koji su radili na televizijskoj seriji Odjel za umorstva i nagrađivanoj mini seriji The Corner. Prve dvije sezone izvršni producent bio je Robert F. Colesberry koji je sa Simonom radio i na seriji The Corner. Colesberry je režirao finale druge sezone, a nedugo potom umro od komplikacija nastalih nakon operacije srca 2004. godine. Mnogi kolege izjavili su da je upravo on bio najviše zaslužan za kreativu, a Simon ga posebno ističe kao najzaslužnijeg za realistični vizualni osjećaj koji serija ima. Colesberry je također imao malu ulogu detektiva Raya Colea, a njegova žena se također pridružila produkcijskom timu. Treća producentica iz serije The Corner, Nina Kostroff Noble, također se nalazila u produkcijskom timu Žice i time upotpunila originalnu produkcijsku postavu od četvero ljudi. Nakon Colesberryjeve smrti, ona je postala drugi izvršni producent, odmah iza Simona.
Scenarije za seriju često je, uz Simona, pisao Ed Burns, bivši detektiv iz Baltimorea i školski učitelj koji je sa Simonom radio na drugim projektima, uključujući mini seriju The Corner. Burns je također postao producent serije s početkom četvrte sezone. Ostali scenaristi serije su uključivali i neke pisce kriminalističkih romana koji nisu bili iz Baltimorea: George Pelecanos iz Washingtona, Richard Price iz Bronxa i Dennis Lehane iz Bostona. Kritičari su počeli uspoređivati Priceov rad na filmu Clockers i onaj u Žici čak i prije nego se ovaj pridružio timu. Uz pisanje scenarija, Pelecanos je bio producent serije tokom treće sezone. Pelecanos je izjavio da ga je projektu privukla mogućnost rada sa Simonom. Rafael Alvarez, jedan od scenarista, osim što je napisao par epizoda također je i autor vodiča za seriju The Wire: Truth Be Told. Alvarez je bivši Simonov kolega iz Suna te rođeni Baltimorac s radnim iskustvom u luci. Za prve tri sezone serije je također pisao još jedan rođeni Baltimoreac i nezavisni filmaš, Joy Lusco. Pisac političkih tekstova i novinar iz Baltimore Suna, William F. Zorzi pridružio se scenarističkoj ekipi u trećoj sezoni i svojim ranijim znanjem pridonio kompletnoj priči o Baltimoreškoj politici kojom se ta sezona serije i bavi.
Televizijski pisac i producent Eric Overmyer pridružio se ekipi Žice na početku četvrte sezone kao konsultant i scenarist. On je također prije radio na seriji Odjel za ubistva. Doveden je u produkcijski tim kako bi zamijenio Pelecanosa koji se povukao iz serije kako bi radio na svojoj sljedećoj knjizi, a na četvrtoj je sezoni ostao samo u ulozi scenarista. U četvrtoj se sezoni ekipi pridružio i dobitnik nagrade Emmy za serije Odjel za ubistva i The Corner i dugogodišnji Simonov prijatelj David Mills.
Redatelji serije Žica, između ostalih, bili su Clark Johnson (režirao nekoliko hvaljenih epizoda serije The Shield) i Tim Van Patten (dobitnik nagrade Emmy koji je radio na svakoj sezoni popularne serije Porodica Soprano). Režija je bila hvaljena od strane kritičara za svoje nekompliciranosti i suptilnosti. Nakon smrti Colesberryja, redatelj Joe Chappelle pridružio se produkcijskoj ekipi kao izvršni producent i nastavio režirati epizode na regularnoj bazi.
Struktura epizoda i muzika
Svaka epizoda serije traje otprilike sat vremena, uz iznimku posljednje epizode koja traje punih 90 minuta. Svaka epizoda započinje uvodnom scenom, nakon koje slijedi uvodna tema. Poslije teme na ekranu je ispisan citat uz potpis lika koji će navedeni citat izgovoriti u nekom trenutku epizode. To vrijedi za sve epizode serije, osim dvije iznimke: finala četvrte sezone, kada je ispisana poznata baltimoreovska uzrečica ("If animal trapped call 410-844-6286.") i finala serije koje započinje citatom H.L. Menckena ("...the life of kings."). Epizode vrlo rijetko završavaju s "cliffhangerom".
Serija Žica neobična je po upotrebi muzike. Originalna muzika skladana za seriju vrlo se rijetko čuje u samoj epizodi, osim kao završna špica na kraju svake epizode. Ovisno o mjestu na kojem se likovi nalaze, obično u pozadini čujemo izvornu muziku (u irskom baru u kojem se okupljaju policajci svira tradicionalna muzika, dok na ulici uglavnom slušamo rap i R&B koji dolazi iz automobila ili stanova).
Grupa "DoMaJe" koji su izveli pjesmu u četvrtoj sezoni zapravo je skupina baltimoreovskih tinejdžera (Ivan Ashford, Markel Steele, Cameron Brown, Tariq Al-Sabir i Avery Bargasse) koji su specijalno za tu prigodu bili okupljeni. U originalu pjesmu je napisao Tom Waits 1987. godine za svoj album Franks Wild Years.
Svaka sezona završava na identičan način: montažnom sekvencom (popraćenom različitim pjesmama) svih likova koje smo do tada pratili i objašnjavanjem što im se dogodilo nakon što je glavnina radnje iz sezone završila. Upotrebljene pjesme:
8. januara 2008. godine izdana su dva službena soundtracka serije: The Wire: And All the Pieces Matter—Five Years of Music from The Wire i Beyond Hamsterdam. Prvi soundtrack uključuje muziku i pjesme iz svih pet sezona serije, dok potonji uključuje ekskluzivne lokalne glazbenike iz Baltimorea.
Realizam
Scenaristi su željeli stvoriti realističnu viziju američkog grada temeljenu na njihovim vlastitim iskustvima. Glavni cilj bio je stvoriti vjerodostojne likove. Simon je izjavio da se mnogo njih temelji na stvarnim ljudima iz Baltimorea. Serija je često upošljavala neprofesionalne glumce u manjim ulogama i na taj način se razlikovala od ostalih serija prikazujući "lica i glasove pravog grada" o kojem priča. Scenaristi su također koristili moderan slang kako bi se gledatelji što više uživjeli u seriju.
Kako bi se likovi detektiva u seriji Žica razlikovali od detektiva u drugim serijama, Simon je izjavio da čak i najbolji policijski poslovi u Žici nisu motivirani željom da se zaštiti i služi, već intelektualnom taštinom policajaca koji smatraju da su pametniji od kriminalaca koje pokušavaju uhititi. Međutim, dok neki policajci zbilja pokazuju svoje altruističke kvalitete, mnogi od njih su prikazani nekompetentnima, brutalnima, samodopadnima ili uhvaćenima u beskrajnu birokraciju i okrutnu politiku. Kriminalci, s druge strane, nisu uvijek motivirani samo profitom ili željom da naude drugima; mnogi se nađu "uhvaćenima" u taj život bez mogućnosti izbora, a svi zajedno pokazuju određene ljudske kvalitete. Bez obzira na to, serija Žica nikako ne umanjuje ili glorificira okrutne posljedice akcija svih likova.
Serija je izrazito realistična u razradi procesa policijskog rada i kriminalnih aktivnosti. Mnogi zapleti koji se događaju kroz sezone bazirani su na vlastitim iskustvima Simona i Burnsa. Navodno su neko vrijeme kružile glasine da pravi kriminalci gledaju seriju kako bi naučili istražne tehnike policajaca kojima se ovi služe. Peta sezona serije bavi se medijima, a od strane kritičara proglašena je najrealističnijim prikazom medija na filmu i televiziji ikada.
Disfunkcionalnost institucija
Simon je identificirao organizacije koje se pojavljuju u seriji - policija Baltimorea, gradska vijećnica, javni školski sistem Baltimorea, Barksdaleova trgovina drogom, novine Baltimore Sun i lučki sindikat - kao komparabilne institucije. Sve one su na svoj način disfunkcionalne, a likovi su često izdani od strane istih. Također se tokom serije ponavlja uzrečica detektiva koji rade u narkoticima ("Govna se kotrljaju nizbrdo") koja se direktno odnosi na njihove nadređene koji će žrtvovati svoje podređene svaki put kad se dogodi bilo kakav skandal. Simon seriju opisuje kao "vrlo ciničnu kad je riječ o institucijama," dok svojim likovima prilazi s vrlo ljudske strane. Centralna tema koja se provlači kroz cijelu seriju je borba između želje pojedinca i njegova podređenost skupini kojoj pripada. Bez obzira radi li se o detektivu Jimmyju McNultyju koji će učiniti sve kako bi nastavio istraživati slučaj trgovine drogom unatoč naredbama svojih nadređenih ili o pripadniku bande D'Angelo Barksdaleu koji će prihvatiti kaznu zatvora od 20 godina usprkos svojoj snažnoj želji da izda ujaka Avona i izvuče se, ovakvi konflikti se prožimaju tokom čitave serije i u svim njenim aspektima.
Nadzor
Uz samu strukturu i glavni zaplet, jedna od glavnih karakteristika serije je i upotreba elektroničkog nadzora i tehnologije prisluškivanja od strane policije, iz koje uostalom i proizlazi sam naslov serije. Web stranica salon.com opisala je naslov serije kao metaforu za iskustvo budućeg gledatelja: prislušni uređaji omogućuju policiji uvid u tajni svijet, baš kao što to sama serija čini za gledatelje. Simon je izjavio da upotreba pravih snimki nadzornih kamera naglašava volumen nadzora u savremenom životu i potrebu likova da prolaze kroz sve te informacije.
Vizualni stil
Mnogi važni događaji u seriji zbivaju se "iza kamere", a također se ne koristi umjetna ekspozicija u smislu naracije ili flashbackova, uz samo jedan jedini izuzetak flashbacka u pilot epizodi. Na taj način od gledaoca se očekuje da pozorno prati svaki razgovor kako bi shvatio ko je ko i šta se zapravo događa. Web stranica salon.com opisala je seriju kao "romanesknu" u svojoj strukturi, uz mnogo razrađenije scenarije i samu radnju od ostalih kriminalističkih serija. Svaka sezona serije Žica sastoji se od 10-13 jednosatnih epizoda koje se sastoje od nekoliko paralelnih i isprepletenih radnji. Simon se odlučio za ovakav način pričanja priče kako bi privukao gledatelja koji će na kraju svake sezone dobiti ono što je i zaslužio gledajući strpljivo cijelu sezonu. U nekoliko intervjua Simon je koristio metaforu za svoju vizualnu romanesknost, opisujući svaku epizodu kao jedno poglavlje, a također je komentarisao da takav način omogućava gledaocu kompletno istraživanje tema serije.
Socijalni komentar
Simon je drugu sezonu serije opisao kao "meditaciju o smrti radnika i izdaji američke radničke klase - to je namjerni argument da neopterećeni kapitalizam nije zamjena za socijalnu politiku; da je sam po sebi, bez socijalne kompatibilnosti, surovi kapitalizam osuđen da služi samo pojedincima na trošak svih ostalih".
Nadodao je da treća sezona "reflektira prirodu reformi i reformera i pokušava otkriti postoji li ikakva šansa da politički procesi mogu ublažiti kompletan sistem okrenut protiv individualaca". Treća sezona također je alegorija koja povlači eksplicitne paralele između rata u Iraku i nacionalne zabrane droga koje su prema Simonovom mišljenju potpuno propale i postale rat protiv Američke podklase. To se pogotovo vidi u liku narednika Colvina koji Carveru govori da je policijski posao zapravo postao rat i prema tome nikad neće uspjeti u svom cilju.
Scenarist Ed Burns, koji je nakon što je umirovljen iz policije Baltimorea postao učitelj u javnoj školi prije nego što je započeo raditi sa Simonom, izjavio je da je edukacija glavna tema četvrte sezone. Umjesto da se fokusiraju samo na školski sistem, četvrta sezona gleda na škole kao porozan dio kompletne zajednice na koje utiču problemi izvan njihovih granica. Burns tvrdi da edukacija dolazi iz mnogo različitih izvora, a ne samo iz škola i da djeca mogu biti educirana i na drugačije načine, uključujući kontakte s dilerima droge za koje rade. Burns i Simon iskorištavaju glavnu temu te sezone kako bi istražili kako individualci završavaju kao kriminalci i da dramatizacijom pokažu da težak rad ponekad nije dovoljno i pravedno nagrađen.
Glumačka ekipa i likovi
Serija Žica karakteristična je po širokoj glumačkoj postavi, sastavljenoj od uglavnom nepoznatih glumaca. Većina glumaca je Afroameričkog porijekla što zapravo i odražava pravo stanje demografije Baltimorea, ali i predstavlja rijetkost za američke televizijske serije. 3. februara 2008. godine, nakon što je s emitiranjem završila 55. epizoda serije, Žica je postala druga najduže emitirana dramska serija s većinom Afroameričkih glumaca u povijesti američke televizije. Na prvom mjestu i dalje se nalazi serija Soul Food.
Kreatori serije tokom njenog trajanja nisu se ustručavali ubijati glavne likove, kako gledatelji nikad ne bi mogli pretpostaviti što će se dogoditi te kako bi naglasili da se u scenarijima ne vode time koliko su neki od likova popularni kod gledaoca. U odgovoru na pitanje zbog čega neki lik mora umrijeti, David Simon je rekao :
Glavni glumci i likovi
Glavni likovi prve sezone serije bili su podijeljeni između onih na strani zakona i onih koji rade u kriminalističkim organizacijama. Istragu su pokrenule okolnosti povezane s detektivom Jimmyjem McNultyjem (Dominic West) čije neposlušne tendencije i lični problemi igraju veliku ulogu u njegovoj detektivskoj karijeri. Istragu je vodio poručnik Cedric Daniels (Lance Reddick) koji se nalazio pred pravim izazovom: izabrati mogućnost napretka u karijeri ili baviti se pravim slučajem. Kima Greggs (Sonja Sohn) bila je vrlo sposobna detektivka koja se suočavala s ljubomorom svojih kolega kao i strahom od opasnosti koji donosi posao od strane svoje partnerice kod kuće. Njenim istražnim radnjama uveliko je doprinosio njen odnos s doušnikom, ovisnikom o drogi Bubblesom (Andre Royo). Poput Greggs, partneri Thomas "Herc" Hauk (Domenick Lombardozzi) i Ellis Carver (Seth Gilliam) bili su raspoređeni u istragu iz svojih jedinica koje su se bavile narkoticima. Obojica su u početku bili nasilne prirode, ali su se kasnije pokazala vrlo vrijednima, a poslužili su i kao komični odušak za gledatelje. U istražnoj jedinici još su se nalazili Lester Freamon (Clarke Peters) i Roland "Prez" Pryzbylewski (Jim True-Frost). Iako u početku nisu bili važni igrači u operaciji, Freamon se tokom vremena dokazao kao vrlo sposoban i metodičan detektiv s dobrim smislom povezivanja najsitnijih detalja, dok je Prez na sebe preuzeo kompletnu papirologiju, a također je riješio i par, na prvi pogled nerješivih, kodova koji su bili od velike pomoći u samoj istrazi.
Sve detektive nadgledala su dvojica nadređenih, više zabrinutih za politiku i svoje vlastite karijere nego za slučaj na kojem su ovi radili: William Rawls (John Doman) i zamjenik komesara Ervin Burrell (Frankie Faison). Asistentica državnog tužitelja Rhonda Pearlman (Deirdre Lovejoy) bila je veza između istražne jedinice i sudnice, a također je imala i seksualnu vezu s McNultyjem. U odjelu za ubistva, Bunk Moreland (Wendell Pierce) je bio nadareni i humoristični detektiv kojem alkohol nije bio stran, a koji je ujedno bio i McNultyjev partner. Obojici je nadređeni bio Jay Landsman (Delaney Williams), vedar zapovjednik. Peter Gerety je glumio suca Phelana koji je i pokrenuo cijeli slučaj. mini|lijevo|150px|Glumac Lance Reddick koji u seriji Žica glumi ulogu poručnika Cedrica Danielsa S druge strane zakona u prvoj sezoni nalazilo se carstvo droge Avona Barksdalea. Nemilosrdnom Barksdaleu (Wood Harris) pomagao je Stringer Bell (Idris Elba), čovjek koji je želio postati pravim biznismenom. Avonov nećak D'Angelo Barksdale (Larry Gilliard, Jr.) vodio je nekoliko teritorija, ali je također patio od grižnje savjesti dok je lojalni Wee-Bey Brice (Hassan Johnson) bio odgovoran za niz ubistava koje je naručivao sam Avon. Pod D'Angelom nalazili su se Poot (Tray Chaney), Bodie (J. D. Williams) i Wallace (Michael B. Jordan), ulični dileri droge. Wallace je pokazao dosta veliki koeficjent inteligencije, ali i mladalačku naivnost, dok je Poot bio jedan od onih koji su uvijek radije slijedili nego vodili. Omar Little (Michael K. Williams) poznati kriminalac iz Baltimorea koji je pljačkao druge dilere droge i tako zarađivao za život često je bio meta Barksdaleovog klana. mini|200px|Glumci (s lijeva na desno) Jim True-Frost, Andre Royo, Sonja Sohn i Jamie Hector na prezentaciji serije Žica na [[Univerzitet Harvard|Univerzitetu Harvard, 12. aprila 2010. godine]] Druga sezona radnjom je bila smještena u Baltimoreškoj luci pa je samim time predstavila i nove likove, uključujući Spirosa "Vondasa" Vondopoulosa (Paul Ben-Victor), Beadie Russell (Amy Ryan) i Franka Sobotku (Chris Bauer). Vondas je bio jedan od upravitelja globalne krijumčarske operacije, Russell iskusna lučka časnica i samohrana majka ubačena u istragu o višestrukom ubojstvu dok je Sobotka bio voditelj sindikata koji se okrenuo kriminalu kako bi pokušao spasiti fondove samog sindikata. Nove likove iz druge sezone upotpunjuju Nick Sobotka (Pablo Schreiber), Frankov nećak; Ziggy Sobotka (James Ransone) Frankov problematični sin; i "Grk" (Bill Raymond), Vondasov misteriozni šef. Kako se druga sezona bližila kraju, radnja se polako odmicala od luke, a neki od likova više se nikad do kraja serije nisu pojavili.
U trećoj sezoni nekoliko likova koji se nisu previše pojavljivali u prethodnom dijelu serije dobili su veće uloge. To su detektiv Leander Sydnor (Corey Parker Robinson), Bodie (J.D. Williams), Omar (Michael K. Williams), Proposition Joe (Robert F. Chew) i major Howard "Bunny" Colvin (Robert Wisdom). Colvin je upravljao zapadnim distriktom gdje je djelovala Barksdaleova organizacija. Kako mu se približavala mirovina, Colvin je smislio novu radikalnu metodu rješavanja problema s drogom. Proposition Joe, kralj droge na istočnoj strani grada, postao je sve više kooperativan s Barksdaleovom organizacijom. Sydnor, mlada policijska nada u usponu iz prve sezone, vratio se u glumačku ekipu kao detektiv. Bodie je postepeno napredovao u Barksdaleovoj organizaciji od prve epizode. S druge strane, Omar je spremao osvetu Barksdaleovoj organizaciji i svu je svoju pozornost u trećoj sezoni usmjerio upravo prema njima.
U četvrtoj sezoni četvero mladih glumaca pridružili su se ekipi: Jermaine Crawford kao Duquan "Dukie" Weems; Maestro Harrell kao Randy Wagstaff; Julito McCullum kao Namond Brice; i Tristan Wilds kao Michael Lee. Sva četvorica su prijatelji koji zajedno pohađaju srednju školu u zapadnom Baltimoreu. Osim njih, novi lik je također bio i Norman Wilson (Reg E. Cathey), Carcettijev zamjenik menadžera za izbornu kampanju.
U petoj sezoni nekoliko novih likova pridružilo se glumačkoj postavi. Gbenga Akinnagbe vratio se u ulozi Chrisa Partlowa, glavni provoditelj nove Stanfieldove organizacije. Neal Huff reprizira svoju ulogu gradonačelnikovog predstojnika ureda Michaela Steintorfa nakon što se nakratko pojavio u finalu četvrte sezone. Još dvoje glumaca koji su prethodno glumili manje uloge pridružilo se ekipi u petoj sezoni: Michael Kostroff kao odvjetnik Maurece Levy i Isiah Whitlock, Jr. kao senator Clay Davis. Član ekipe iza kamere, Clark Johnson prvi put se pojavio ispred iste u liku Augustusa Haynesa, urednika novina Baltimore Sun. Društvo mu prave dvoje mladih novinara Michelle Paress kao Alma Gutierrez i Tom McCarthy kao Scott Templeton.
Kritike
Prva sezona serije dobila je uglavnom pozitivne kritike, a neki kritičari proglašavali su je čak boljom od Porodice Soprano i Dva metra pod zemljom. Drugi su joj najviše zamjerali činjenicu što je seriju jako teško pratiti ako se ne gleda od početka, zbog toga što su sve epizode tokom jedne sezone međusobno povezane. Tome također ide u prilog i radnja koja se proteže kroz nekoliko epizoda (primjerice u jednoj epizodi imamo scenu u kojoj likovi dogovaraju akciju koja će se dogoditi tek na sredini sljedeće epizode).
I dok su je kritičari uglavnom hvalili, kompleksnost radnje jedan je od glavnih razloga zbog čega je serija imala slabu gledanost. Na kraju treće sezone razmišljalo se o ukidanju serije, a kreator Simon je kao glavne razloge slabe gledanosti navodio činjenicu što se serija prikazivala u istom terminu kad se emitirala mega-popularna serija Kućanice, učestalu upotrebu psovki i pravog baltimoreovskog "slenga" te činjenicu što se većina glumačke ekipe sastoji od Afroamerikanaca.
Dvije godine prošle su između treće i četvrte sezone. Kada se četvrta sezona napokon vratila, Tim Goodman iz San Francisco Chroniclea napisao je da se Žica "bavi ratom droge u državi, ali da istražuje i teme rasizma, siromaštva, smrti američke radničke klase, urušavanjem političkog sistema koji bi inače trebao pomoći ljudima i tiranijom pružanja lažne nade. Samo se nekoliko serija u historiji američke televizije bavilo problemima Afroamerikanaca u gradu i nijedna - baš niti jedna - to nije učinila tako kvalitetno." New York Times proglasio je četvrtu sezonu najboljom sezonom serije. Doug Elfman iz Chicago Sun Timesa nije bio pretjerano oduševljen sa serijom, nazivajući je "vrlo ambicioznom", ali i prekompleksnom i s presporim razvojem radnje. Los Angeles Times je posvetio kompletan editorijal Žici, što inače vrlo rijetko radi kad su televizijske serije u pitanju. Magazin Time pogotovo je hvalio četvrtu sezonu, ističući kako "niti jedna serija nikad nije tako voljela svoj grad i na tako ga strastven način proklela." Na popularnoj internetskoj stranici Metacritic četvrta sezona ima 98% pozitivnih kritika - najviše od svih ostalih serija otkad ta stranica prati iste (od 2005. godine).
Nekoliko kritičara proglasilo je seriju najboljom na televiziji, uključujući TIME, Entertainment Weekly , Chicago Tribune , Slate , San Francisco Chronicle , Philadelphia Daily News i The Guardian koji je pratio svaku epizodu na sedmičnoj bazi na svom blogu te izdao knjigu The Wire Re-up. Charlie Brooker, kolumnist iz The Guardiana, pogotovo je volio seriju, proglašavajući je i u svojoj kolumni "Screen Burn" i u svojoj emisiji "Screenwipe" koja se prikazivala na BBC-u "vjerovatno najboljom televizijskom serijom u posljednjih 20 godina". 2009. godine magazin TIME je proglasio seriju najboljom proteklog desetljeća.
Predsjednik SAD-a Barack Obama rekao je da mu je Žica najdraža televizijska serija.
Nagrade
Serija Žica nikad nije osvojila niti jednu veću televizijsku nagradu. Samo je dva puta bila nominirana za prestižnu nagradu Emmy: za najbolji scenarij 2005. (za epizodu Middle Ground treće sezone) i 2008. (za epizodu -30- pete sezone). Serija nikad nije nominirana za Zlatni globus. Od ostalih nagrada svakako treba izdvojiti osvajanje nagrade u kategoriji najbolje dramske serije od Američkog ceha scenarista (za četvrtu sezonu) te još dvije nominacije. Također treba izdvojiti i nominaciju Američkog ceha redatelja za režiju epizode Transitions.
Emitiranje
HBO je prikazivao pet sezona serije 2002., 2003., 2004., 2006. i 2008. godine. Nove epizode prikazivane su jedanput sedmično, s ponekim preskakanjem određene sedmice kada se moralo ustupiti vrijeme drugim programima. Počevši od četvrte sezone, pretplatnici HBO On Demand mogli su gledati nove epizode šest dana prije nego bi se one emitirale na HBO-u. Američka kablovska mreža BET također emitira seriju. Za razliku od drugih, BET ubacuje propagandni program, izbacuje scene golotinje i ne prikazuje psovke.
13. aprila 2010. godine američki kablovski operater DirecTV najavio je da će započeti s emitiranjem svih pet sezona serije Žica u visokoj rezoluciji, počevši od 18. jula 2010. To je bilo prvi puta u historiji serije da su se njene epizode prikazivale u formatu visoke rezolucije. Budući sama serija u originalu nije prikazivana u visokoj rezoluciji, ostalo je nejasno da li je DirecTV prikazivao seriju stvarno u tom formatu koji je prebačen s 35mm filmske trake ili se radi samo o konvertiranoj verziji iz standardne rezolucije.