cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Armenski dram
Armenski dram (kôd: AMD) novčana je jedinica Armenije. Dram je podijeljen na 100 luma. Riječ "dram" prevedena sa armenskog na bosanski jezik bi značila novac i po tome je srodna grčkoj riječi drahma i arapskoj dirhem. Prvobitno je bila u opticaju u periodu od 1199. do 1375. godine kada su se srebrenjaci nazivali dram. Armenski dram se koristi i na nepriznatoj teritoriji Nagorno-Karabah.
Historija
21. septembra 1991. godine na nacionalnom referendumu izglasana je nezavisnost Armenije od Sovjetskog Saveza. U skladu sa tom odlukom 27. marta 1993. ostvareno je ekskluzivno pravo na izdavanje nacionalne valute.
Neposredno nakon sloma bivšeg SSSR postojala su nastojanja za zajedničkom valutom unutar članica Zajednice nezavisnih država (Ruska rublja). Armenija se također pridružila ovoj zoni. Međutim, uskoro je postalo jasno da će održavanje zajedničke valute u nestabilnim političkim i privrednim okolnostima post-sovjetskih država biti vrlo teško. Zona rublje je kolabirala u julu 1993. nakon čega je Rusija jednostrano pokrenula reformu valute. Kao rezultat toga, države koje su još uvijek sudjelovale u toj zoni (Kazahstan, Uzbekistan, Turkmenistan, Moldavija, Armenija i Gruzija) su bile 'istisnute' i prisiljene su uvesti zasebne valute. Armenija je bila jedna od posljednjih zemalja koja je to učinila i to 22. novembra 1993. godine.
Armenski dram se također koristi u nepriznatoj Republici Nagorno-Karabah. Zasebna valuta, Nagorno-Karabaški dram, koja cirkuliše zajedno s armenskim dramom puštena je u opticaj tokom 2005. godine. Službeni Nagorno-Karabaški dram je zakonsko sredstvo plaćanja i u Armeniji i u Nagorno-Karabahu međutim najčešće se prodaje kao suvenir zbog niske nominalne vrijednosti izdanih apoena.
Kovanice
Prva serija u 1994. sastojala se od aluminjskih kovanica u apoenima 10, 20 i 50 luma, kao i 1, 3, 5 i 10 drama. Druga serija se izdaje 2003. i 2004. dolaze 10, 20, 50, 100, 200 i 500 drama i zamjenjuju prvu seriju. Centralna banka izdaje takođe veliki broj komemoratovnih kovanica.
Prva serija 1994-te
Prva serija kovanica od aluminija u apoenima 10, 20 i 50 luma te 1, 3, 5, i 10 drama. Kovanice od 10 drama se još koriste, niži apoeni iako u opticaju, ne koriste se kao sredstvo plaćanja.
Druga serija (2003-2004)
U 2003. i 2004. uvode se nove kovanice u apoenima od 10, 20, 50, 100, 200 i 500 drama.
Novčanice
Prva serija je uvedena u novembru 1993, koja je povučena 2005. Druga serija, uvedena 1998.,još je u opticaju.
Prva serija (1993-1995)
Zvanični je uvedena 22. novembra 1993 u apoenima od 10 ,25, 50, 100, 200 i 500 drama. Apoeni od 1000 i 5000 drama uvedeni su kasnije.
Druga serija 1998-te
Novčanice apoena 500 drama se rijetko koriste u prometu. Češće su kovanice iste vrijednosti. Novčanica od 50000 drama uvedena je 4. juna 2001 na godišnjicu 1700 godina usvajanja kršćanstva u Armeniji.
Igrači FIFA Svjetskog klupskog prvenstva 2013.
Al Ahly
Lista igrača:
Trener: Mohamed Youssef
Atlético Mineiro
Lista igrača:
Trener: Alexi Stival Cuca
Auckland City
Lista igrača:
Bayern
Lista igrača:
Trener: Pep Guardiola
Guangzhou
Lista igrača:
Trener: Marcello Lippi
Monterrey
Lista igrača:
Trener: José Guadalupe Cruz
Raja Casablanca
Lista igrača:
Trener: Faouzi Benzarti
Svjetsko prvenstvo u atletici 2017 – bacanje kugle (žene)
Takmičenja u bacanju kugle za muškarce na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017. održana su 8. i 9. augusta na Olimpijskom stadionu u Londonu. Takmičenje je bilo podijeljeno u dvije faze: kvalifikacije i finale. Gong Lijiao iz Kine osvojila je zlatnu medalju. Anita Márton iz Mađarske osvojila je srebro, dok je Michelle Carter iz Sjedinjenih Američkih Država osvojila bronzanu medalju.
Zemlje učesnice
Učestvovalo je 31 takmičarka iz 22 države.
Kvalifikacije
Kvalifikacijsko takmičenje održano je 8. augusta 2017. u 20:39 (CET). Kvalifikacijsko takmičenje bilo je podijeljeno u dvije grupe. Kvalifikacijska norma bila je 18,3 m. koju je ispunilo pet takmičarki ( Q ), te je ostalih sedam takmičarki određeno po postignutim rezultatima ( q ).
Finale
Finalno takmičenje održano je 9. augusta 2017. u 20:25 (CET).
Lemerje
mini|280px|Lemerje, vatrogasni dom Lemerje su naseljeno mjesto u sastavu općine Puconci, regija Pomurska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Murska Sobota.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Lemerje su imale 273 stanovnika.
Šikole
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Ptuj.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Šikole su imale 323 stanovnika.
Bosanka (rijeka)
Na padinama jednog od poduzlomačkih južnih vrhova (oko 800 m n/v) razdvajaju se slijevovi Vrbanje i Velike Usore. Na istočnoj strani, uz Vodelku, su Zmajevac, Pirizevac i Breska, a u zapadnim smjerovima teku: Jelovac, Pušića potok, Svinjara i Jošavka. U Veliku Usoru odatle se slijevaju Šnjegotina, tj. njene čelenke Tisovica i Davidovića potok, te Rupska rijeka i njihove pritoke.
Pivare
Pivare su naseljeno mjesto u sastavu općine Stara Gradiška, Brodsko-posavska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Nova Gradiška.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Pivare su imale 17 stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se od 1880. Za tu i za 1890. godinu podaci su sadržani u naselju Donji Varoš. Do 1948. iskazivano kao dio naselja, a od 1953. kao naselje.''
Lončarovci
Lončarovci su naseljeno mjesto u sastavu općine Moravske Toplice, regija Pomurska, Slovenija.
Pivare
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Pivare je imalo 46 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Lončarovci
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazili su se u sastavu stare općine Murska Sobota.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Lončarovci su imali 66 stanovnika.
IC 3947
IC 3947 (također poznat kao PGC 44515) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 261 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 0,30 (23 hiljade sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (15 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Hermann Albert Kobold 12. maja 1896. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Neuroendokrinologija
Hipotalamus
Endokrini sistem sadrži brojne žlijezde unutar tijela koje proizvode i luče hormone raznih hemijskih  struktura poput:  peptida, steroida i neuroamina. Svi zajedno, oni uz nervni sistem regulišu mnoge fiziološke procese.
Oksitocin i vasopresin (poznaiti i kao anti-diuretski hormon), su dva peptidna hormona stražnjeg režnja hipofize (neurohipofize), koji se luče iz nervnih završetaka magnoćelijskih neuroendokrinih ćelija u sistemsku cirkulaciju. Ćelijska tijela neurona koji izlučuju oksitocin i vasopresin su u paraventrikulskom i supraoptičkom jezgru, a električna aktivnost neurona vrši se preko uzlaznih sinapsnih impulsa iz ostalih područja mozga. Nasuprot tome, hormoni adenohipofize (u adenohipofizi) se izlučuju iz endokrinih ćelija koje kod sisara nisu direktno nadražene, a ipak luče ove hormone: (adrenokorticotropni hormon, luteinizirajući hormon, hormon stimulacije folilula, hormon stimulacije tireoidnog hormona, prolaktin i hormon rasta).
Lučenje hormona rasta je pod kontrolom dva neuroendokrina sistema: neuroni oslobađajućeg hormona rasta (GHRH) i somatostatinski neuroni, koji stimuliraju i inhibiraju lučenje hormona rasta. GHRH neuroni se nalaze u lučnom jezgru hipotalamusa, a somatostatinske ćelije koje su uključene u regulaciju hormona rasta nalaze se u periventrikulskom jezgru. Ova dva sistema neurona projiciraju aksone sa središnje eminencije, gdje otpuštaju peptid u portne krvne sudova za protok do prednjeg režnja hipofize. Hormon rasta se luči na impulse koji proističu iz naizmjeničnih epizoda oslobađanja GHRH i somatostatina, što može odražavati neuronske interakcije između GHRH i somatostatinskih ćelija, uz negativne povratne informacije hormona rasta.
Neuroendokrini sistemi kontrolišu reprodukciju u svim oblastima, od vezanja do spolnog ponašanja. Oni kontrolišu spermatogenezu i ciklus jajnika, parturicij, laktaciju i materinsko ponašanje. Kontrolišu i odgovor tijela na stres i infekciju. Regulišu metabolizam organizma, utičući na ponašanje u ishrani i uzimanju tekućine, kao i unos i potrošnju energije, tj. kako se metaboliziraju masti. Oni utiču i na način regulacije, tjelesnih tečnosti i homeostazu elektrolita, i krvnog pritiska.
Lucova
Lucova je naseljeno mjesto u sastavu općine Gornji Petrovci, regija Pomurska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Murska Sobota.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Lucova je imala 120 stanovnika.
Zabočevo
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Vrhnika.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Zabočevo je imalo 120 stanovnika.
AaB Fodbold
AaB Fodbold, također poznat i kao Aalborg BK ili skraćeno AaB je profesionalni nogometni klub iz Aalborga, Danska. Osnovan je 1. maja 1885. godine. Nastupa u Danskoj Superligi, koju je osvajao četiri puta, te je tri puta osvajao Danski kup.
Historija
Aalborg BK je bio član prve Danske lige od sezone 1928-29. do 1947. godine kada su ispali u niži rang. Klub se vratio u najviši rang danskog nogometa 1963. godine, izuzev 1972, 1978 i perioda od 1981. do 1986. godine Aalborg BK je bio član prve lige. Uprkos tome što je klub mnogo godina proveo u prvoj ligi nisu uspjeli osvojiti nacionalno prvenstvo, sve do sredine 90-ih. Ali su do trofeja kupa uspjeli doći 1966. i 1970. godine.
1990-ih klub je dva osvojio prvu ligu. I to u sezoni 1994-95. kada je Erik Bo Andersen osigura prvi naslov za AaB. Drugu titulu osvajaju u sezoni 1998-1999. pod vodstvom Hans Backa.
Prvu evropsku utakmicu su igrali su sezoni 1995-96. kada su u okviru Lige prvaka igrali protiv Kijevskog Dynama. Poraženi su sa ukupnih 4-1. Međutim zbog skandala oko podmićivanja Dynamo je suspendovan od strane UEFE, pa je tako AaB nastavio takmičenje. U grupi su igrali protiv Porta, Nanta i Panathinaikosa. Završili su na četvrtom mjestu sa 4 osvojena boda.
Dva puta su se susretali sa predstavnicima Bosne i Hercegovine. Prvi put u sezoni 2008/09. u okviru Lige prvaka kada su igrali protiv Modriče, bili su bolji sa ukupnih 7-1. A drugi put u sezoni 2009/10. u okviru Evropske lige kada su igrali protiv Slavije, poraženi su sa ukupnih 3-1.
Plasman po sezonama
thumb|300px|right|Plasman u Superligi od 1991. ! Season ! ! Mje. ! Ut. ! P ! N ! I ! GS ! GA ! P !Kup
Črnec Biškupečki
Črnec Biškupečki je naseljeno mjesto u sastavu grada Varaždina, Varaždinska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Varaždin.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Črnec Biškupečki je imao 696 stanovnika.
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Črnec. U 1991. smanjeno za dio područja naselja (do 1981. nenaseljen) koji je pripojen naselju Varaždin.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Črnec Biškupečki je imalo 613 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Majna
Majna je rijeka koja protiče kroz Njemačku. Sa ukupnom dužinom od 527 km (uključujući Bijelu Majnu dužina Majne je 574 km), najduža je desna pritoke rijeke Rajne i najduža rijeka koja cijelom dužinom protiče kroz Njemačku (ako se rijeke Weser i Werra posmatraju kao posebne rijeke, posmatrane zajedno čine najdužu rijeku koja protiče Njemačkom). Najveći gradovi kroz koji protiče su: Frankfurt na Majni i Würzburg.
Etimologija
Naziv rijeke potiče od latinskih riječi Moenus ili Menus i ne odnosi se na naziv grada Mainza.
Geografija
Majna od svoga izvora u Gornjoj Frankoniji do ušća u Rajnu protiče kroz slijedeće njemačke pokrajine: Bavarsku, Baden-Württemberg i Hesse.
Izvor rijeke se nalazi u blizini Kulmbaha u Frankoniji a nastaje spajanjem dva kraća vodotoka: Crvene Majne (Roter Maini) i Bijele Majne (Weißer Main). Crvena Majna izvire u Frankonskom Albu, planinskom lancu. Dužine je 50 km i protiče kroz gradove Creussen i Bayreuth. Bijela Majna izvire u planinama Fichtelgebirgea i duga je 41 km.
Majna uglavnom teče u pravcu zapada. Na jugu svoga sliva dijeli zajedničku vododjelnica sa Dunavom. Dijelom toka čini i granicu između pokrajina Bavarska i Baden-Virtemberg a u Rajnu se ulijeva u pokrajini Hesse.
Plovnost
Majna je plovna od svog ušća u Rajnu, u blizini grada Mainza do grada Bamberga što iznosi oko 396 km. Od 1992. gorine, Majna je povezana sa Kanalom Rajna-Majna-Dunav. Zajedno sa ove dvije rijeke, Majna čini važan dio evropskog Koridora VII, saobraćajnog koridora koji povezuje Sjeverno i Crno more.
Majna je kanalizovana kako bi se omogućila providba brodovima čitavim plovnim dijelom. S obzirom da je rijeka u većem dijelu gornjeg toka uska, za navigaciju velikih brodova je potrebna posebna vještina.
Od Bamberga do ušća u Rajnu, na Majni su izgrađene 34 brane i ustave (na njih 33 su postavljeni generatori i služe za proizvodnju električne energije).
Pritoke
Pritoke Majne od njenog izvora do ušća su:
Lijeve
Desne
Luke i gradovi
U blizini Frankfurta se nalazi nekoliko unutrašnjih luka.
Veći gradovi koji leže na obalama ove rijeke su: Frankfurt na Majni i Würzburg. Ostali gradovi kroz koje protiče su: Burgkunstadt, Lichtenfels, Bad Staffelstein, Eltmann, Haßfurt, Schweinfurt, Volkach, Kitzingen, Marktbreit, Ochsenfurt, Karlstadt na Mjani, Gemünden, Lohr, Marktheidenfeld, Wertheim na Majni, Miltenberg, Obernburg, Erlenbach/Main, Aschaffenburg, Seligenstadt, Hainburg, Hanau, Offenbach na Majni, Hattersheim, Flörsheim i Rüsselsheim.
Ilomska
Izvorište
Ilomska je desna najveća pritoka Ugra. Izvire na Vlašiću, u rejonu zvanom Prelivode – razvođu sa rijekama Vrbanja, Ugar i Bila – na oko 1530 m n/v. Duga je oko 20 km. Nastaje od lepeze od 5-6 potočića. Protiče između obronaka Žežničke grede (1477 m) i Javorka (1499 m).
Vodotok
Ilomska ima izuzetno krivudav tok oko Žežničke grede, Lisine (1494 m) i Runjavice (1316 m) kroz četinarske šume obrasle smrčom i jelom ili smrčevo-bukovim sastojinama. Vododijelnica je (u radijusu od oko 2–3 km) na prijevoju između Vlašića (vrh 1933 m n/v) i Meokrnja (vrh 1425 m n/v). Tu se razdvajaju slivovi Vrbanje, Ugra i Lašve, (tj. Vrbasa, na jugozapadu) i Usore (tj. Bosne, na sjeveroistoku). U vodotoku ispod Petrova polja (od sela Nikodinovići) ima nekoliko krivina pod jako velikim uglovima, koji su određeni konfiguracijom matične stijene korita
Najizdašnije pritoka je (bio) Manatovac (vrelo – neposredno uz sâmo korito), Mala Ilomska i Devetero vrela (desne) te Crna rijeka (lijeva).
Na Ravnom omaru (ispod Lisine, Tovarnice i sela Pònorci), Ilomska ulazi u usku visoravan – sve do “Korićanskog mosta”, a zatim u dubok kanjon ispod Korićanskih stijena (lijevo) i sêla Márići i Đénići, tj. Márićâ i Imljanskih stijena (desno). Nakon dva atraktivna vodopada (velikog i malog), ulijeva se u Ugar, nekoliko kilometara nizvodno od sela Vitovlje. Veliki vodopad je visok čak oko 40 m, a neupadljiv je sa okolnog (korićansko-imljanskog) platoa. U ovoj divljini vodopadi sve više privlače pažnju planinara, turista i ribolovaca, a okomita stijena sa koje rijeka pada pogodna je i za alpinističke poduhvate.
Stanje zaštite
Čista planinska voda Manatovca je iskorištena za vodosnabdijevanje Skender Vakufa, što je znatno osiromašilo vodotok Ilomske i narušilo okolne ekosisteme u širem području. Tome doprinosi i višedecenijska prekomjerna eksploatacija okolnog šumskog blaga. Toj dvastaciji i nemilosrdnom izlovljavanju autohtone potočne pastrmke doprinose i sekundarne posljedice šumskih radova i aktivnosti sve češćih posjetilaca i krivolovaca.
Nekada atraktivno ušće Ilomske je devastirano izgradnjom "male hidroelektrane".
Sve se to dešava uprkos proglašenju kanjona Ilomske Zaštićenim prirodnim predjelom, sa registracijskim podacima:
Podocit
Podociti su ćelije u Bowmanovoj čahuri, u bubrezima, koje se omotavaju oko glomerulskih kapilara. Podocitne ćlije čine epitelnu sluznicu Bowmanove čahure, trećeg sloja kroz koji se odvija ultrafiltracija krvi. Bowmanova čahura filtrira krv, zadržavajući velike molekule poput proteina, dok manje molekule, kao što su voda, soli i šećer filtriraju se kao prvi korak u stvaranju urina. Iako različiti utrobni organi imaju slojeve epitela, naziv visceralne ili utrobne epitelne ćelije obično se posebno odnosi na podocite, koji su specijalizirane epitelne ćelije u utrobnom sloju čahure.
Podociti imaju dugi stopalasti nastavak, po čemu su ćelije i imenovane (podo– = prefiks od stopalo + –cit = sufiks od ćelija). Pediceli se omotavaju oko kapilara i ostavljaju proreze između njih. Krv se filtrira kroz ove proreze, od kojih je svaki poznat kao filtracijski prorez ili prorezna dijafragma ili prorezna pora. Da bi se pediceli omotali oko kapilara i radili, potrebno je nekoliko je proteina. Kada novorođenčad dođu na svijet s određenim nedostacima u ovim proteinima, kao što su nefrin i CD2AP, njihovi bubrezi ne mogu funkcionirati. Ljudi imaju varijacije u ovim proteinima, a neke ih mogu predisponirati kasnije u životu. Nefrin je protein poput zip-patentnog zatvarača, koji oblikuje proreznu dijafragmu, s razmacima između zubaca patentnog zatvarača, dovoljno velikim da prođu šećer i voda, ali premali za proteine. Defekti nefrina odgovorni su za urođenu insuficijenciju bubrega. CD2AP regulira citoskelet podocita i stabilizira proreznu dijafragmu.
Struktura
260px|thumb|left|Osnovni fiziološki procesi u bubregu Pronađeni su podociti koji oblažu Bowmanove čahure u nefronima bubrega. Stopalasti nastavci poznati kao pediceli, koji se protežu od podocita, obavijaju se oko glomerulskih  kapilara  i formiraju proreze za filtriranje. Pediceli povećavaju površinu ćelija, omogućavajući efikasnu ultrafiltraciju.
Podociti luče i održavaju baznu membranu.
Duž bazobočnog domena podocita nalaze se brojne presvučene vezikule i presvučene jame, što ukazuje na visoku stopu vezikulnog prometa.
Podociti imaju dobro razvijen endoplazmatski retikulum i velik Golgijev aparat, što ukazuje na veliki kapacitet za sintezu proteina i posttranslacijske modifikacije.
Također je sve više dokaza o velikom broju multivertikulskih tijela i drugih lizosomskih komponenata viđenih u ovim ćelijama, što ukazuje na visoku endocitoznu aktivnost.
Funkcija
300px|thumb|left|Shema filtracijske barijere (krv-urin) u bubregu. A. Endotelne ćelije glomerula; 1. pore (fenestra). B. Glomerulska bazalna membrana: 1. lamina rara interna 2. lamina densa 3. lamina rara externa C. Podociti: 1. enzimski i strukturni protein 2. filtracijski otvor 3. [[dijafragma.]] Podociti imaju primarne nastavke zvane trabekule, koji se obavijaju oko glomerulskih kapilara. Kvržice zauzvrat imaju sekundarne nastavke, koji se nazivaju pediceli. Pediceli se međusobno digitaliziraju, što dovodi do tankih praznina nazvanih filtracijski prorezi. Prorezi su prekriveni proreznim dijafragmama koje su sastavljene od velikog broja proteina na ćelijskoj površini, uključujući nefrin, podokaliksin i P-kadherin, koji ograničavaju prolaz velikih makromolekula, kao što su serumski albumin i gama globulin, osiguravajući da ostanu u krvotoku. Proteini koji su potrebni za ispravnu funkciju proreza dijafragme uključuju nefrin, NEPH1, NEPH2, podocin, CD2AP i FAT1.
Male molekule poput vode, glukoze i iona soli mogu proći kroz filtracijske proreze i formirati ultrafiltrat u tubulskoj tečnosti, koji nefron dalje obrađuje da bi proizveo urin.
Podociti su takođe uključeni u regulaciju brzine glomerulske filtracije (GFR). Kad se podociti skupljaju, uzrokuju zatvaranje proreza za filtriranje. Ovo smanjuje GFR, smanjenjem površine dostupne za filtriranje.
Klinički značaj
alt=|thumb|300x300px|Elektronska mikrografija međusobne digilalizacije pedicela, da bi stvorili brojne filtracijske proreze oko [[glomerulnih kapilara,  uvećanje  5000x]] Gubitak stopalastog nastavka na podocitima (tj. ispadanje podocita) je obilježje bolesti minimalnih promjena, koja se zbog toga ponekad naziva bolešću stopalskog nastavka.
Prekid filtracijskih proreza ili uništavanje podocita može dovesti do masivne proteinurije, pri čemu se velike količine proteina gubi iz krvi.
Primjer za to je kongenitalni poremećaj finska nefroza, koji je karakteriziran neonatalnom proteinurijom koja dovodi do završne faze, kao što je otkazivanje bubrega. Utvrđeno je da je bolest uzrokovana mutacijom nefrinskog gena.
Prisustvo podocita u urinu predloženo je kao rani dijagnostički marker za preeklampsiju.
Čaplja
Čaplje (lat. Ardeidae) su porodica ptica iz reda pelikanki. Većinu vrsta odlikuju duge noge, dug i špicast kljun te dug vrat. Ispod perja imaju gusto i mekano paperje. Za razliku od morfološki sličnih vrsta ptica iz nekih drugih porodica, kao što su rode, ždralovi i ibisi, koje lete sa ispruženim vratom, čaplje lete sa savijenim vratom. Čaplje obično žive uz obale slatkih voda, jezera, močvare i rijeka te šumama mangrova, ali i uz morske obale. Gnijezda prave blizu ili iznad vode, a polažu 3-7 jaja. Rasprostranjene su širom svijeta, osim na Antarktiku. Većina vrsta su stanarice ili skitalice, a manji broj vrsta su selice.
Sistematika
Postoje 64 vrste čaplji, koje su raspoređene u 3 podporodice: Ardeinae, Botaurinae, Tigrisomatinae, a prema nekim klasikacijama i podporodicu Cochleariinae.
Podporodica Ardeinae
Rodovi:
Podporodica Botaurinae
Rodovi:
Podporodica Tigrisomatinae
mini|desno|Čaplja u [[Zoološki vrt grada Zagreba|Zoološkom vrtu grada Zagreba]]
Jalševec
Hrvatska:
Uskoci (čvor)
Hrvatska:
Mišićna distrofija
Definicija i simptomi
Mišićne distrofije (MD) su genetički i klinički heterogena grupa rijetkih mišićnih poremećaja koje vremenom uzrokuju progresivnu slabost i slom skeletnih mišića. Poremećaji se razlikuju u pogledu toga koji su mišići primarno pogođeni, stepenu slabosti, brzini pogoršanja i dobi kada simptomi počinju. Neki tipovi povezani su i s problemima u drugim tjelesnim organima.
Uzrok i dijagnoza
Preko trideset različitih poremećaja klasificirani su kao mišićne distrofije. Od njih, Duchenneova mišićna distrofija (DMD) čini približno 50% slučajeva i početak pogađa muškarce oko uzrasta od četiri godine. Ostale relativno česte mišićne distrofije uključuju Beckerovu, facioscapulohumerusnu i miotonusnu distrofiju,, dok mišićna distrofija udovi-pojas i urođena mišićna distrofija pripadaju  grupi od  nekoliko genetičkih poremećaja, obično ultrararijetkih.
Mišićne distrofije uzrokovane su mutacijama u genima koji su uključeni u stvaranje mišićnih proteina. Ove mutacije su ili naslijeđene od roditelja ili mogu se javiti spontano  tokom rane  embriogeneze.| Mišićne distrofije mogu biti X-vezane recesivne, autosomno recesivne ili autosomno dominantne. Dijagnoza često uključuje krvne testove i genetičko testiranje.
Liječenje i prognoza
Ne postoji lijek za bilo koji poremećaj iz grupe mišićnih distrofija. U razvoju je nekoliko lijekova dizajniranih za rješavanje osnovnog uzroka, uključujući gensku terapiju i antisensne lijekove. Ostali lijekovi koji se koriste uključuju steroide za usporavanje mišićne degeneracije, antikonvulzive za kontrolu napada i neke mišićne aktivnosti i imunosupresive za odgađanje oštećenja odumiranjem mišićnih ćelija. Kod nekih simptoma mogu pomoći fizioterapija, pomagala i korektivna operacija, dok je pomoćna ventilacija možda potrebna kod onih sa slabošću mišića za  disanje.
Ishodi ovise o specifičnoj tipu poremećaja. Mnoge pogođene osobe na kraju će postati nesposobne za hodanje, a naročito je Duchenneova mišićna distrofija povezana sa skraćenim očekivanim životnim vijekom.
Znaci i simptomi
Znakovi i simptomi mišićne distrofije su: • Progresivno trošenje mišića
• Loša ravnoteža
• Skolioza (zakrivljenost kičme i leđa)
• Progresivna nemogućnost hodanja
• Njihajući hod
• Deformacija tjelesnog omotača
• Ograničen opseg pokreta
• Respiratorne poteškoće
• Kardiomiopatija
• Grčevi u mišićima
• Gowersov znak
Uzroci
Ta stanja su uglavnom naslijeđena, a različite mišićne distrofije imaju različite obrasce nasljeđivanja. Osobe mogu naslijediti mišićne distrofije kao X-vezane, recesivne ili dominantne poremećaje. Nadalje, to može biti uzrokovano spontanom mutacijom, što znači greškom u replikaciji DNK i spontanim lezijama. Spontane lezije nastaju uslijed prirodnog oštećenja DNK, gdje su najčešće depurinacija i dezaminacija.
Dijagnoza
Dijagnoza mišićne distrofije zasniva se na rezultatima biopsije mišića, povećane kreatin-fosfokinaze (CpK3), elektromiografije i genetičkog testiranja. Fizički pregled i anamneza pacijenta pomoći će ljekaru da odredi tip mišićne distrofije. Na određene mišićne grupe utiču različiti tipovi mišićne distrofije.
Upravljkanje
Do danas ne postoji lijek za mišićnu distrofiju. U smislu upravljanja, preporučuju se izioterapija, radna terapija, ortotskaa intervencija (npr. ortoza gležnja i stopala), a mogu biti od pomoći i logopedska i respiratorna terapija. U održavanju mišićnog tonusa, mogu pomoć kortikosteroidi niskog intenziteta kao što su prednizon i deflazakort U nekim slučajevima ortoza (ortopedski uređaji koji se koriste za podršku) možda će biti potrebna i korektivna ortopedska hirurgija za poboljšanje kvaliteta života. The cardiac problems that occur with EDMD and myotonic muscular dystrophy may require a pacemaker. Miotonija (odgođeno opuštanje mišića nakon jake kontrakcije), koja se javlja kod miotonusne mišićne distrofije može se liječiti lijekovima kao što je kinin.
Radna terapija pomaže osobama koji boluju od MD-a da se uključe u svakodnevni život (kao što su samohranjenje i samopomoć) i aktivnosti u slobodno vrijeme na najnezavisnijoj mogućoj razini. To se može postići upotrebom adaptivne opreme ili tehnika za uštedu energije. Radna terapija može provesti promjene u čovjekovom okruženju, kod kuće ili na poslu, kako bi se povećala funkcija i dostupnost osobe; nadalje, bavi se psihosocijalnim promjenama i padom kognitivnih sposobnosti koji mogu pratiti MD, te pruža podršku i obrazovanje o bolesti u porodici pogođenih.
Prognoza
Prognoza ovisi o pojedinačnom obliku MD. U nekim slučajevima, osoba s bolestima mišića postat će sve slabija do te mjere da skraćuje životni vijek zbog komplikacija srca i disanja. Međutim, neke bolesti mišića uopće ne utiču na očekivani životni vijek, a kontinuirano istraživanje pokušava pronaći lijekove i tretmane za usporavanje mišićnog slabljenja.
Historija
Tokom 1860-ih opisi dječaka koji su postupno postajali sve slabiji, izgubili sposobnost hoda i umrli u ranoj dobi postali su sve istaknutiji u medicinskim časopisima. U narednoj deceniji, Francuski neurolog Guillaume Duchenne dao je sveobuhvatan prikaz najčešćeg i najtežeg oblika bolesti, koji sada nosi njegovo ime – Duchennova MD.
Popularna kultura
U 1966. američka organizacija Udruženje mišićne distrofije započela je svoj godišnji Jerry Lewis MDA Telethon, koji je vjerovatno učinio više za podizanje svijesti o mišićnoj distrofiji nego bilo koji drugi događaj ili inicijativa. Zagovornici prava osoba s invaliditetom, međutim, kritizirali su teleton zbog prikazivanja onih koji žive s tom bolešću kao da zaslužuju sažaljenje, a ne poštovanje.
Dana 18. decembra 2001. u SAD-u potpisan je MD CARE Act; mijenja se Zakon o javnoj zdravstvenoj službi, kako bi se omogućilo istraživanje različitih mišićnih distrofija. Ovim zakonom je također uspostavljen Koordinacioni odbor za mišićnu distrofiju, koji pomaže usredotočenju istraživačkih napora putem koherentne strategije.
Svjetsko prvenstvo u plivanju 2015 – 200 m slobodno (žene)
Takmičenja u disciplini 200 m slobodno za žene na Svjetskom prvenstvu u plivanju 2015. održana su 4. i 5. augusta 2015.
Grupe
Napomena: Sva vremena su po istočnoevropskom vremenu (UTC + 3).
Polufinala
Održana su s početkom u 18:44.
Polufinale 2
150px|thumbnail|Popova i Heemskerk prošle su u finale.
Finale
Finale je održano 5. augusta u 18:01. thumbnail|desno|Pellegrini je osvojila srebro
Inger Björkbom
Britt Inger Björkbom rođena 6. novembra 1961. u Svegu je nekadašnja švedska biatlonka.
Olimpijske igre
Inger Bjørkbom je nastupila na jednim olimpijskim igrama i to na ZOI 1992. u sve tri discipline. Najbolji rezultat joj je bilo šesto mjesto u štafeti 3 × 7,5 km sa Christinom Eklund i Miom Stadig.
Svjetska prvenstva
Inger Björkbom je nastupila na šest svjetskih prvenstava: SP 1986, SP 1987, SP 1988, SP 1989,  SP 1990 i SP 1991. Osvojila je tri medalje u štafetnim utrkama i to dvije srebrne i jednu bronzanu. Srebrne medalje je osvojila u štafeti 1986. sa Evom Korpelom i Sabiene Karlsson; te štafeti 1987. zajedno sa Evom Korpelom i Miom Stadig. U štafeti je osvojila još jednu bronzanu ponovo sa Evom Korpelom i Miom Stadig na SP 1988.
Bitka kod Gaugamele
Bitka kod Gaugamele je bila jedna od velikih bitaka antičkog doba i najvažnija bitka Aleksandra Velikog u njegovom pohodu ka osvajanju Perzijskog carstva. Bitka se odigrala 1. oktobra 331. p.n.e. vjerovatno kod Gaugamele, u blizini Mosula, u današnjem Iraku.
Lokacija
Darije III je izabrao otvorenu ravnicu kao mjesto odigravanja bitke, gdje je mogao bolje rasporediti svoju veliku vojsku, ne želeći da se sa protivnikom uhvati u koštac na uskom bojnom polju kao što je bilo u slučaju bitke kod Isa dvije godine ranije, u kojoj nije u potpunosti mogao aktivirati svoju veliku vojsku i gdje je doživio poraz.
Darije je imao poravnate svoje vojnike prije same bitke te je za svojih 200 ratnih kola izabrao najbolje uslove. Međutim, to na kraju i nije bilo najvažnije. Najčešće je prihvaćano mišljenje o lokaciji bitke područje istočno od Mosula, u današnjem sjevernom Iraku. Ovo mjesto odigravanja bitke predložio je Sir Aurel Stein 1938. godine.
Početne odredbe
mini|lijevo|350px|Početni položaji i otvarajući potezi suprostavljenih vojski Bitka je počela kada su Perzijancima već bili prisutni na bojnom polju. Darije je regrutirao najprobranije konjanike iz svojih istočnih satrapija i iz savezničkih skitskih plemena i rasporedio bojna kola, dok je prije toga po njegovoj naredbi teren očišćen od grmlje i vegetacije kako bi se povećala efikasnost bojnih kola. U svojim redovima je također imao i 15 indijskih slonova podržanih od strane indijskih kola.
Darije se nalazio u sredini okružen svojom najboljom pješadijom, što je bila tradicija među perzijskim vladarima. Sa desne strane su bili: konjica, grčki plaćenici i perzijska konjanička garda. U desni centar su postavljeni: perzijska garda, indijska konjica i mardijski strijelci.
Na oba boka nalazila se konjica.
Makedonci su bili podijeljeni u dvije grupe, desnom stranom je komandovao direktno Aleksandar, a lijevom Parmenion. Uz Aleksandra je bila njegova elitna konjica, Paionianci i grčka lahka konjica. Plaćenička konjica je bila podijeljena u dvije grupe, veterani su bili na strani dok je ostatak ove konjice bio ispred Agriansa i grčkih strijelaca, koji su bili stacionirani pored falangi. Parmenion je bio stacioniran na lijevoj strani sa Tesalijancima, grčkim plaćenicima, i Tračkom konjicom.
Na desnom centru su bili kritski plaćenici. Iza njih su bili Tesalijska konjica pod komandom Filipa i Ahajski plaćenici. Do njihove desne strane je bio drugi dio savezničke grčke konjice.
Lukačevci
mini|280px|Lukačevci, krajolik Lukačevci su naseljeno mjesto u sastavu općine Moravske Toplice, regija Pomurska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazili su se u sastavu stare općine Murska Sobota.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Lukačevci su imali 57 stanovnika.
Opći izbori u Bosni i Hercegovini 1996 - Parlament Bosne i Hercegovine
'''Opći izbori u Bosni i Hercegovini 1996. za Parlament BiH''' održani su 14. septembra 1996. godine. Pored članova Predstavničkog doma, Parlamenta Bosne i Hercegovine birani su i članovi Predsjedništva Bosne i Hercegovine predstavnici za Parlament Federacije Bosne i Hercegovine, Narodnu skupštinu Republike Srpske i za Skupštine kantona, te Predsjednik Republike Srpske.
Rezultati
Od ukupno 3.133.634 registrovanih glasača, na izbore je izašlo 2.487.997 (79,40%). Od ukupnog broja glasova, važećih je bilo 2.399.874 (96,46%), a nevažećih 88.123 (3,54%). Glasalo se odvojeno po entitetima, a iz Federacije Bosne i Hercegovine birano je 28 i iz Republike Srpske 14 predstavnika. Mandat predstavnika je bio četiri godine.
Federacija BiH
Od ukupnog broja glasova 1.354.998, važećih je bilo 1.337.895 (98,74%), a nevažećih 17.103 (1,27%). Biralo se 28 od ukupno 42 predstavnika po proporcionalnom sistemu. Prijavljeno je bilo 13 političkih partija i jedan nezavisni kandidat. Mandat su dobile 4 partije sa najvećim brojem glasova.
Republika Srpska
Od ukupnog broja glasova 1.132.999, važećih je bilo 1.061.979 (93,73%), a nevažećih 71.020 (6,27%). Biralo se 14 od ukupno 42 predstavnika po proporcionalnom sistemu. Prijavljeno je bilo 10 političkih partija. Mandat su dobile 3 partije sa najvećim brojem glasova.
Adalbert I od Vermandoisa
Grof Adalbert I (francuski: Albert Ier de Vermandois; poznat i kao Albert; ? — 8. septembra 987) bio je francuski plemić, grof Vermandoisa. Poznat je i kao Adalbert Pobožni (francuski: Albert le Pieux).
Njegovi roditelji su bili grof Herbert II (Héribert) i njegova jedina supruga, princeza Adela, kći franačkog kralja Roberta I. Adalbert je naslijedio oca 943; njegova braća su bili grof Robert i grof Herbert III od Omoisa, koji je oženio kraljicu Eadgifu. Adalbert je poslao ljude u svojoj službi da prate kraljicu tokom vjenčanja. Brak Herberta i Eadgifu naljutio je njenog sina, kralja Luja IV.
Moguće je da je Adalbert bio oženjen ženom po imenu Hérésinde. Sa sigurnošću se zna da je oženio Gerbergu od Lotaringije. Njihovi sinovi su bili:
Donji Kućan
Donji Kućan je naseljeno mjesto u sastavu grada Varaždina, Varaždinska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Varaždin.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Donji Kućan je imao 716 stanovnika.
Jalševec Breški
Jalševec Breški je bivše naseljeno mjesto u sastavu grada Ivanić-Grada, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Ivanić-Grad. Na popisu stanovništva 2011. godine, naselje je ukinuto i pripojeno naselju Ivanić-Grad.
Stanovništvo
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Jalševec. U 1991. naselje povećano pripajanjem naselja Dolanec koje je prestalo postojati, a za koje sadrži podatke do 1981. Istovremeno je smanjeno za dio područja naselja koji je pripojen naselju Ivanić-Grad. Do 1961. sadrži dio podataka za naselje Ivanić-Grad.''
Narodnosni sastav
Napomena: ''U 1971. i 1981. sadrži podatke za izdvojeni dio naselja koji je 1991. priključen naselju Ivanić-Grad. Od 1953. do 1981. sadrži podatke za bivše naselje Dolanec.''
Opći izbori u Bosni i Hercegovini 1996 - Parlament Federacije Bosne i Hercegovine
'''Opći izbori u Bosni i Hercegovini 1996. za Parlament FBiH''' održani su 14. septembra 1996. godine. Pored članova Predstavničkog doma, Parlamenta Federacije Bosne i Hercegovine, birani su i članovi Predstavničkog doma, Parlamenta Bosne i Hercegovine Predsjedništva Bosne i Hercegovine predstavnici za Narodnu skupštinu Republike Srpske i za Skupštine kantona, te Predsjednik Republike Srpske.
Nogometna reprezentacija Paname
Nogometna reprezentacija Paname predstavlja Panamu na međunarodnim nogometnim takmičenjima i pod kontrolom je nogometnog saveza Paname (Selección de fútbol de Panama). Reprezentacija ima nadimak Los Canaleros.
Historija
1937. godine je osnovan nogometni savez Paname. Godinu dana kasnije postaje član FIFA-e. 12. februara iste godine reprezentacija Paname je odigrala svoju prvu utakmicu. Igrala je protiv Venecuele, te pobijedila sa 3-1.
Prvi nastup na CONCACAF Gold kupu je imala 1963. godine. Zauzela je treće mjesto u grupnoj fazi, te ispala iz takmičenja. Najveće uspjehe u ovom takmičenju ostvaruje 2005. i 2013. godine kada je igrala finale ovog takmičenja. U prvom je poražena od SAD-a nakom penala sa 3-1, dok je u drugom ponovo poražena od SAD-a ovaj put sa 1-0.
Do najvećeg uspjeha dolazi 2017. godine kada preko kvalifikacija ostvaruje plasman na Svjetsko prvenstvo 2018. godine. Panama je igrala u grupi sa Meksikom, Kostarikom, Hondurasom, SAD-om i Trindidadom i Tobagom. Zauzela je treće mjesto sa 13 osvojenih bodova.
Šturmovci
Šturmovci su naseljeno mjesto u sastavu općine Videm, regija Podravska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazili su se u sastavu stare općine Ptuj.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Šturmovci su imali 143 stanovnika.
Mikrohomologno posredovano spajanje kraja
Mikrohomologno posredovano spajanje kraja (MMEJ), također poznato kao alternativno nehomologno spajanje krajeva (Alt-NHEJ) je jedan od puteva za popravku dvolančanih prekida u DNK. Kako su recenzirali McVey i Lee, najvažnija prepoznatljiva osobina MMEJ-a je upotreba mikrohomolognih sekvenci tokom poravnanja slomljenih krajeva prije spajanja, što dovodi do delecije koja okružuju originalni prekid. MMEJ se često povezuje s hromosomskim abnormalnostima kao što su delecije, translokacije, inverzije i druga složena preuređivanja.
Postoji više puteva za popravak prekida dvostrukih lanaca, uglavnom nehomologmim spajanjem krajeva (NHEJ), homologna rekombinacija (HR) i MMEJ. NHEJ direktno spaja oba kraja prekida dvostrukog lanca i relativno je precizan, iako se ponekad javljaju male (obično manje od nekoliko nukleotida) insercije ili delecije. HR je vrlo precizan i koristi sestrinske hromatide kao šablon za precizan popravak DSB-a. MMEJ se razlikuje od ovih drugih mehanizama popravka po upotrebi mikrohomolognih sekvenci za poravnavanje prekinutih niti. Ovo rezultira čestim delecijama i povremenim insercijama koja su mnogo veća od onih koje proizvodi NHEJ. MMEJ je potpuno nezavisan od klasičnog NHEJ i ne oslanja se na NHEJ osnovne faktore kao što su protein Ku, DNK-PK ili ligaza IV.
U MMEJ, popravak DSB-a je iniciran krajnjom resekcijom pomoću MRE nukleaze, ostavljajući jednolančane prevjese. Ovi jednolančani prevjesi se aneliraju na mikrohomologijama, koje su kratke regije komplementarnosti, često 5-25 parova baza, između dva lanca. Specijalizirani oblik MMEJ-a, nazvan polimerazom teta-posredovano spajanje kraja (TMEJ), može popraviti prekide koristeći homologije ≥1 bp. Domen helikaze teta DNK polimeraze posjeduje ATP-zavisnu jednolančanu aktivnost aneliranja i može promovirati aneliranje mikrohomologija. Nakon aneliranja, sve previsoke baze (preklopi) uklanjaju se nukleazama, kao što je Fen1, a praznine se popunjavaju DNK polimerazom teta. Ova sposobnost popunjavanja praznina teta polimeraze pomaže u stabilizaciji aneliranja krajeva uz minimalnu komplementarnost. Osim mikrohomolognih otisaka, mutacijski potpis polimeraze teta se također sastoji od (rijetkih) šablonskih umetaka, za koje se smatra da su rezultat prekinute ekstenzije ovisne o šablonu, nakon čega slijedi ponovno aneliranje na sekundarnim homolognim sekvencama.
Regulacija ćelijskog ciklusa
Popravak MMEJ je nizak u G0/G1 fazi, ali je povećan tokom S-faza i G2-faze ćelijskog ciklusa. Nasuprot tome, NHEJ djeluje tokom cijelog ćelijskog ciklusa, a homologna rekombinacija (HR) djeluje samo u kasnim S i G2.
Izbor puta popravka dvostrukog lanca
Izbor puta koji će se koristiti za popravak prekida dvostrukog lanca je složen. U većini slučajeva, MMEJ čini manji udio (10%) popravka dvostrukog lanca, najvjerovatnije u slučajevima kada je dvostruki lanac reseciran, ali sestrinska hromatida nije dostupna za homolognu rekombinaciju. Ćelije koje imaju nedostatak bilo klasičnog NHEJ ili HR obično pokazuju povećani MMEJ. Ljudski faktori homologne rekombinacije potiskuju mutageni MMEJ nakon resekcije dvolančanog prekida.
Potrebni geni
Biohemijski sistem ispitivanja pokazuje da je najmanje šest gena potrebno za mikrohomologni posredovano spajanje krajeva: FEN1, Ligaza III, MRE11, NBS1, PARP1 i XRCC1. Svih šest ovih gena su regulirani u jednom ili više karcinoma. Kod ljudi, DNK-polimeraza teta, kodirana genom POLQ, ima centralnu ulogu u spajanju krajeva posredovanu mikrohomologijom. Polimeraza teta koristi svoj domen helikaze da istisne replikacijski protein A (RPA ) sa krajeva DNK i promoviraju mikrohomolognoo aneliranje. Polimeraza teta također koristi svoju aktivnost polimeraze za sprovođenje sinteze popunjavanja, što pomaže u stabilizaciji uparenih krajeva.
Helikaza Q, koja je konzervirana kod ljudi, neophodna je za polimerazu teta-nezavisnu MMEJ, kao što je pokazano analizom mutacijskog otiska u Caenorrhabditis elegans.
Kod kancera
MMEJ uvijek uključuje insercije ili delecije, tako da je to mutageni put. Ćelije sa povećanim MMEJ mogu imati veću genomsku nestabilnost i predispoziciju za razvoj raka, iako to nije direktno pokazano.
U Crustacea
Penaeus monodon je morski rak koji se široko konzumira zbog svoje nutritivne vrijednosti. Popravak dvolančanih prekida u ovom organizmu može se desiti pomoću HRR-a, ali NHEJ se ne može otkriti. Dok se čini da je HRR glavni put popravka dvolančanog prekida, za MMEJ je također utvrđeno da ima značajnu ulogu u popravci dvolančanih prekida DNK.
Uskoci (Stara Gradiška)
mini|280px|Uskoci, pogled preko [[Sava|Save na Bosnu; zalazak sunca za Kozaru]] Uskoci su naseljeno mjesto u sastavu općine Stara Gradiška, Brodsko-posavska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Uskoci su imali 100 stanovnika.
Napomena: ''Do 1981. iskazuje se pod imenom Uskoke.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Uskoci je imalo 180 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Svjetski kup u biatlonu 1981/1982.
Svjetski kup u biatlonu 1981/82. je peto po redu takmičenje biatlonaca za Svjetski kup u biatlonu u organizaciji tadašnje sportske organizacije Union Internationale de Pentathlon Moderne (UIPMB). Sezona je počela 14. januara 1982. u Eggu u Švicarskoj, a završena početkom marta 1982. u Lahtiju u Finskoj. U ovoj sezoni, kao i u prve četiri, takmičenja su održavana samo u muškoj konkurenciji i to u disciplinama pojedinačno na 20 km, sprint i štafeta. Vrhunac takmičenja bilo je Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1982. u sovjetskom Minsku. Ukupni pobjednik Svjetskog kupa postao je biatlonac Demokratske republike Njemačke Frank Ullrich, kojem je nakon pobjeda u sezonama SK 1977/78., SK 1979/80. i SK 1980/81. ovo bila četvrta pobjeda u ukupnom plasmanu.
Kalendar takmičenja
Mjesta održavanja Svjetskog kupa u biatlonu 1981/1982.
Tabele
U prvim godina Svjetskog kupa u biatlonu, takmičenja u pojedinačnim discipinama, nisu pojedinačno vrednovana, tako da ne postoje podaci o pobjednicima po disciplinama. Takmičenja u štafetama također nisu bodovana, kao ni rezultati za tzv. Kup nacija.
Somalci
Somalci ili Somalijci su pripadnici kušitskog naroda koji naseljava uglavnom područje Afričkog roga. Ogromna većina Somalaca govori somalski jezik, koji je dio kušitske grane afroazijske (nekadašnje Hamitsko-semitske) porodice jezika. U religijskom pogledu Somalci su uglavnom sunitski muslimani. Etničkih Somalaca ima oko 28 do 30 miliona i uglavnom su koncentrisani u Somaliji (oko 15 miliona), Etiopiji (8,5 miliona), Keniji (2,4–3 miliona) i Džibutiju (534.000).
Somalska dijaspora je također brojna i nalazi se na području Bliskog istoka, Sjeverne Amerike, Zapadne Evrope, regije Afričkih velikih jezera, Južne Afrike i Okeanije.
Etimologija
thumb|left|Knjige pisane na somalskom jeziku Dir, najstariji zajednički predak nekoliko somalskih klanova, generalno se smatra izvorom etnonima Somalaca. Naziv Somalac je izvedeno iz riječi soo i maal, što spojeno znači ići i mlijeko što je referenca na sveprisutno pastirstvo somalskog naroda. Druga vjerodostojna etimologija predlaže da je termin Somalac izveden iz arapskog jezika za bogati što opet upučuje na somalijsko bogatstvo u stočnom fondu.
Jezik
Somalski jezik je dio kušitskog ogranka afroazijske porodice jezika. Najbliži srodni mu jezici su afarski i saho jezik. Somalski je najbolje standardizovan jezik iz kušitskog ogranka jezika sa akademskim studijama koje datiraju još od 1900. godine.
Somalski jezik je službeni jezik ne samo u Somaliju već i u Džibutiju i Somalilandu a kao jezik manjine priznat je i u Etiopiji i Keniji.
Kultura
Kultura Somalaca je spoj tradicija razvijenih nezavisno i kroz interakciju sa susjednim i udaljenim narodima i civilizacijama. Najveći uticaj na kulturu Somalaca ostvarili su narodi sjeveroistočne Afrike, Arapskog poluostrva, Indije i jugoistočne Azije.