cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Snimatelj
Bosanskohercegovački snimatelji
Poznati bh. snimatelj Dževad Čolaković radio je na filmovima: Let u magli, Azra, Miris dunja, "Rusko primirje"... Čolaković je bio jedan od snimatelja Televizije Sarajevo od njenog nastanka. Njegovi snimci masakra u ulici Vase Miskina (Ferhadija) iz 1992. godine obišli su svijet, zatim je pod kišom granata i pod vatrom snajpera snimao najteže trenutke kroz koje su prolazili građani Sarajeva.
NGC 230
NGC 230 (također poznat kao ESO 474-14, IRAS 00399-2354, MCG -4-2-37 i PGC 2539) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 311 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,10 (99 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (18 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 1829
IC 1829 (također poznat kao PGC 10131) je kompaktna galaksija koja je udaljena oko 607 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ovan. Najveći prečnik je 0,80 (141 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (141 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 7. januara 1896. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zastava Čada
mini|200px|Zastava Čada
Zastava Čada se sastoji od tri jednaka vertikalna polja plave, žute i crvene boje. Ove boje predstavljaju kombinaciju boja Francuske sa pan-Afričkim bojama.
Ova zastava je se čini identičnom zastavi Rumunije što je dovelo o manjih komplikacija. Rumunski predsjednik Ion Iliescu je rekao da Rumunija neće odustati od svoje zastave a Čad je pozvao UN da razjasni i riješi ovu situaciju.
Zastave su iste još od 1989 godine kada je grb komunizma sklonjen sa zastave Rumunije. Iako se zastave čine istim neki stručnjaci kažu da je nijansa plave drugačija, naime da Rumunija na svojoj zastavi ima tamniju nijansu. Ipak gosp. Iliescu kaže da Rumuni nemaju razloga za brigu jer je Čad nezavisan tek od 1960.
Rumunski ministar vanjskih poslova kaže da je Rumunija započela registraciju koju vodi Svjetska Intelektualna Imovinska Organizacija (World Intellectual Property Organisation) koja registruje državne simbole, zvanične znakove zemlje i pečate. Ministarstvo tvrdi da nisu upoznati ni sa kakvim pritužbama u žalbenom periodu od 12 mjeseci. Također tvrdi da nemaju zvaničnih informacija od Republike Čad o pozivanju UNa vezano na ovu stvar.
Vitiligo
Vitiligo, također zvani leukoderma, je dugotrajno kožno stanje koje karakteriziraju depigmentirane mrlje na koži. Zahvaćene mrlje postaju bijele i obično imaju oštre rubove. Dlake sa kože također mogu postati bijele. Može biti zahvaćena i unutrašnjost usta i nosa. Obično su zahvaćene obje strane tijela. Često mrlje počinju na dijelovima kože koji su izloženi suncu. Primjetnije su kod ljudi s tamnom kožom. Vitiligo može rezultirati psiho stresom i oni koji su pogođeni su ponekad stigmatizirani.
Znakovi i simptomi
Jedini znak vitiliga su blijede mrljastih pvršine depigmentirane kože koji se obično javljaju na ekstremitetima. Some people may experience itching before a new patch occurs. U početku su male, ali često rastu i mijenjaju oblik. Kada se pojave kožne lezije, one su najizraženije na licu, šakama i zapešćima. Gubitak pigmentacije kože posebno je vidljiv oko tjelesnih otvora, kao što su usta, oči, nozdrve, genitalije i umbilikusi. Neke lezije imaju povećan pigment kože oko ivica. Oni koji su pogođeni vitiligom koji su stigmatizirani zbog svog stanja mogu doživjeti depresiju i slične poremećaje raspoloženja.
Uzroci
Iako su brojne hipoteze sugerirane kao potencijalni okidači koji uzrokuju vitiligo, studije snažno impliciraju da su za stanje odgovorne promjene u imunskom sistemu. Predloženo je da je vitiligo multifaktorska bolest sa genetičkom osjetljivošću i faktorima okoline za koje se smatra da također imaju ulogu.
Gen TYR kodira protein tirozinaza, koji nije komponenta imunskog sistema, već je melanocitni enzim koji katalizuje biosintezu melanina i glavni autoantigen u generaliziranom vitiligu. Američki Nacionalni instituti za zdravlje navodi da neki vjeruju da opekotine od sunca mogu uzrokovati ili pogoršati stanje, ali da ova ideja nije dobro podržana pouzdanim dokazima.
Imunski
Varijacije u genima koji su dio kontrole imunskog sistema ili dijela melanocita povezani su s vitiligom. Također se smatra da je uzrokovan napadom imunoskog sistema i uništavanjem melanocita kože. Studija asocijacije na cjelokupnom genomu otkrila je približno 36 nezavisnih lokusa podložnosti za generalizirani vitiligo.
Autoimunske asocijacije
Vitiligo je ponekad povezan sa autoimunskim i upalnim bolestima kao što su Hashimotov tireoiditis, skleroderma, reumatoidni artritis, dijabetes melitus tipa 1, psorijaza, Addisonova bolest, perniciozna anemija, alopecia areata, sistemski eritematozni lupus i celijakija.
Među upalnim proizvodima NALP1 su kaspaze: kaspaza 1 i 7, koji aktiviraju upalni citokini interleukin-1β. Interleukin-1β i interleukin-18 eksprimirani su u visokim razinama kod osoba s vitiligom. U jednoj od mutacija, aminokiselina leucin u proteinu NALP1 zamijenjen je histidinom (Leu155 → His). Originalni protein i sekvenca su u velikoj mjeri evolucijski konzervirani, a nalazi se kod ljudi, običnih čimpanzi, rezus-majmuna i “savanskih beba“. Addisonova bolest (obično autoimunsko uništenje nadbubrežnih žlijezda) se također može vidjeti kod osoba s vitiligom.
Dijagnoza
Za identifikaciju i određivanje efikasnosti liječenja u ranoj fazi ove bolesti može se koristiti ultraljubičasta svjetlost Koristeći Woodovu svjetlost, koža će promijeniti boju (fluorescencija) kada je pogođena određenim bakterijama, gljivicama i promjenama pigmentacije kože.
Klasifikacija
Pokušaji klasifikacije da se kvantifikuje vitiligo analizirani su kao donekle nedosledni, dok je nedavni konsenzusno usvojen sistem segmentnog vitiliga (SV) i nesegmentnog vitiliga (NSV). NSV je najčešći tip vitiliga.
Nesegmentni
Kod nesegmentnog vitiliga (NSV), obično postoji neki oblik simetrije na lokaciji depigmentiranih mrlja. Nove mrlje se također pojavljuju s vremenom i mogu se generalizirati na velikim dijelovima tijela ili lokalizirati na određenom području. Ekstremni slučajevi vitiliga, u mjeri u kojoj ostaje malo pigmentirane kože, nazivaju se "vitiligo universalis". NSV se može pojaviti u bilo kojoj dobi (za razliku od segmentnog vitiliga, koji je mnogo češći u tinejdžerskim godinama).
Klase nesegmentnog vitiliga uključuju sljedeće:
Segmentni
Segmentni vitiligo (SV) razlikuje se po izgledu, uzroku i učestalosti pridruženih bolesti. Njegov tretman se razlikuje od NSV-a. Ima tendenciju da zahvati područja kože koja su povezana sa leđnim korijenima iz kičmene moždine i najčešće je jednostrana. To je mnogo više stabilan/statičan tok i čini se da je njegova povezanost s autoimunskim bolestima slabija nego kod generaliziranog vitiliga. SV se ne poboljšava lokalnim terapijama ili UV svjetlom, ali hirurški tretmani. kao što je presađivanje ćelija mogu biti efikasni.
Diferencijalna dijagnoza
Hemijska leukoderma je slično stanje zbog višestruke izloženosti hemikalijama. Vitiligo je međutim faktor rizika. Okidači mogu uključivati upalna stanja kože, opekotine, intralezijske injekcije steroida i ogrebotine.
Ostala stanja sa sličnim simptomima uključuju sljedeće:
Tretman
Ne postoji lijek za vitiligo, ali postoji nekoliko mogućnosti liječenja. Najbolji dokaz je za primjenu steroida i kombinaciju ultraljubičastog svjetla u kombinaciji sa kremama. Zbog većeg rizika od raka kože, Nacionalna zdravstvena služba Ujedinjenog Kraljevstva predlaže korištenje fototerapije samo ako su primarni tretmani neučinkoviti. Lezije koje se nalaze na šakama, stopalima i zglobovima najteže se repigmentiraju; onima na licu najlakše je vratiti prirodnu boju kože jer je tu koža po prirodi tanja.
Imunski medijatori
Lokalni pripravci lijekova za suzbijanje imunosti uključujući glukokortikoide (kao što je 0,05% klobetasol ili 0,10% betametazon) i inhibitor kalcineurina (kao što su takrolimus ili pimekrolimus)  koji se smatraju prvom linijom liječenja vitiliga.
Fototerapija
Fototerapija se smatra tretmanom druge linije za vitiligo. Izlaganje kože svjetlosti iz UVB lampe je najčešći tretman za vitiligo. Tretmani se mogu raditi kod kuće uz UVB lampu ili u klinici. Vrijeme izlaganja se upravlja tako da koža ne trpi pretjerano izlaganje. Liječenje može trajati nekoliko sedmica ako su fleke na vratu i licu i ako nisu postojale duže od tri godine. Ako su fleke na rukama i nogama i postoje više od tri godine, može potrajati nekoliko mjeseci. Sesije fototerapije se rade 2–3 puta sedmično. Mrlje na velikoj površini tijela mogu zahtijevati tretman cijelog tijela u klinici ili bolnici. Mogu se koristiti UVB širokopojasne i uskopojasne lampe, ali uskopojasni ultraljubičasti dio oko 311 nm je izbor. Konstitutivno je objavljeno da kombinacija UVB fototerapije s drugim lokalnim tretmanima poboljšava ponovnu pigmentaciju. Međutim, neki ljudi s vitiligom možda neće primijetiti promjene na koži ili ponovnu pigmentaciju. Ozbiljna potencijalna nuspojava uključuje rizik od razvoja raka kože, isti rizik kao i prekomjerno izlaganje prirodnoj sunčevoj svjetlosti.
Tretmani ultraljubičastim svjetlom (UVA) se obično provode u bolničkoj klinici. Tretman Psoralenom i ultraljubičastom svjetlošću A (PUVA) uključuje uzimanje lijeka koji povećava osjetljivost kože na ultraljubičasto svjetlo, a zatim izlaganje kože visokim dozama UVA svjetla. Tretman je potreban dva puta sedmično, u trajanju od 6–12 mjeseci ili duže. Zbog visokih doza UVA i psoralena, PUVA može uzrokovati nuspojave kao što su reakcije tipa opekotina od sunca ili pjege na koži.
Što se tiče poboljšane repigmentacije: lokalni inhibitori kalcineurina i fototerapija su bolji od same fototerapije, hidrokortizon plus lasersko svjetlo je bolje nego samo lasersko svjetlo, Ginkgo biloba je bolja od placeboa, a oralni mini-puls prednizolona (OMP) plus NB-UVB je bolje od samog OMP-a.
Kamuflaža kože
U blagim slučajevima, fleke od vitiliga mogu se sakriti šminkom ili drugim kozmetičkim kamuflažnim rastvorima. Ako je oboljela osoba blijede kože, mrlje se mogu učiniti manje vidljivim izbjegavanjem tamnjenja nezahvaćene kože.
Depigmentiranje
U slučajevima ekstenzivnog vitiliga, može se razmotriti mogućnost depigmentacije nezahvaćene kože lokalnim lijekovima kao što su monobenzon, mekinol ili hidrokinon, kako bi se boja kože ujednačila. Potpuno uklanjanje pigmenta kože monobenzonom je trajno i snažno. Sigurnost od sunca se mora poštovati doživotno kako bi se izbjegle teške opekotine i melanomi. Da se završi, depigmentacija traje oko godinu dana.
Historija
Opisi bolesti za koje se vjeruje da je vitiligo datiraju iz odlomka u medicinskom tekstu Ebersov papirus u drevnom Egiptu. Prisutni su bili i spomeni izbjeljivanja kože oko 1400 p.n.e. u svetim indijskim tekstovima kao što je Atharvaveda. Hebrejska riječ "Tzaraath" iz Starog zavjeta knjige Levitski koja datira u 1280 p.n.e. (or 1312 BCE ) opisao je grupu kožnih bolesti povezanih s bijelim mrljama, a kasniji prijevod na grčki doveo je do kontinuiranog miješanja onih s vitiligom sa gubom i duhovnom nečistoćom.
Medicinski izvori u drevnom svijetu kao što je Hipokratov, često nisu pravili razliku između vitiliga i gube, često grupišu ove bolesti zajedno. Naziv "vitiligo" prvi je upotrijebio rimski ljekar Aulus Cornelius Celsus u svom klasičnom medicinskom tekstu De Medicina.
Vjeruje se da etimološki termin "vitiligo" potiče od "vitium", što znači "defekt" ili "fleka".
Dita
Dita je proizvođač deterdženata i drugih hemijskih proizvoda.
Osnovana je 12. juna 1977. godine u Tuzli. Osnivači kompanije bile su kombinat SODASO Tuzla i italijanska kompanija Mira Lanza iz Đenove. Partnerski odnos sa italijanskom kompanijom je trajao sve do 1992. godine. Nakon što je kompanija otišla u stečaj, koja je do tada bila dioničko društvo, kompaniju je kupio Bingo, a Dita d.d. je preregistrovana u društvo ograničene odgovornosti pod imenom Dita 1977.
Historija
Od samog osnivanja, Dita je bila u suvlasništvu kombinata SODASO iz Tuzle i italijanske kompanije Mira Lanza. Godine 1992. dolazi do prekida partnerskog odnosa sa italijanskom kompanijom, a Dita značajno smanjuje proizvodnju zbog izbijanja rata u Bosni i Hercegovini. U to vrijeme se svo ljudstvo i mehanizacija stavljaju na raspolaganje Armiji Republike Bosne i Hercegovine.
Tehnički podaci i investicije
U periodu od 2005 – 2007 godine, Dita d.d. je investirala preko 2 miliona KM u modernizaciju proizvodnog pogona. Investicija se prvenstveno odnosila na mašine za punjenje i pakovanje praškastih proizvoda. Savremeni pogon omogućava pakovanje od 1800 vrećica od 3 kg praškastog deterdženta i oko 1500 vrećica od 6 kg tokom jednog sata. Ubrzo je izvršena i nabavka nove mašine za automatsko doziranje finalnih vrećica u zbirno pakiranje i paletiranje. U 2009. godine Dita uspjeva proizvesti oko 62.000 tona deterdženta, od čega 50.000 tona praškastih proizvoda i 12.000 tona tečnih proizvoda. Za period od 2008 – 2011. godine, Dita je planirala daljnje ulaganje u proizvodne kapacitete i opremu od 3 miliona KM.
Proizvodi
Dita proizvodi deterdžente za mašinsko pranje rublja, ručno pranje rublja, pranje posuđa, šampone, sapune i deterdžente za industriju.
Neki od proizvoda Dite su:
Dita je u 2008. godini plasirala svoje proizvode na domaće, ali i na strano tržište. Neka od najznačajnijih tržišta Dite su: Hrvatska, Slovenija, Makedonija, Kosovo, Albanija, Francuska, Njemačka i zemlje BENELUX-a. Nakon odlaska u stečaj 2012. godine, Dita gubi sva inostrana tržišta kao i domaće tržište. Međutim, ponovnim pokretanjem proizvodnje u decembru 2015. godine, Dita uz pomoć domaćeg trgovačkog lanca Bingo uspjeva ponovo plasirati svoje proizvode na domaće tržište. Ubrzo i drugi trgovački lanci u BIH uvrštavaju Dita proizvode u svoj prodajni asortiman.
Ivan Gundulić
mini|desno|Ivan Gundulić Ivan Gundulić (Dubrovnik, 8. januar 1589 – Dubrovnik, 8. decembar 1638) bio je hrvatski pjesnik, epik, lirik i dramatik.
Najstariji sin Frana Gundulića i Džive Gradić, pripadnika starih dubrovačkih plemićkih porodica. Obrazovanje je stekao u školama rodnog grada, gdje su mu učitelji bili Toskanac Camillo Camilli, autor dopune Tassovom Oslobođenom Jeruzalemu, i svećenik Petar Palikuća. Godine 1608. postao je član Velikog vijeća. Obavljao je više državno-administrativnih službi u Dubrovniku i u okolini (u dva navrata službu kneza u Konavlima i više pravničkih poslova u Dubrovniku). Godine 1636. postao je senator, a dvije godine poslije i član Malog vijeća. Oženio se Nikom Sorkočević, s kojom je imao tri sina, Franu Dzivu, Matu i Sisku. Umro je u dobi od 49 godina, nakon dvosedmične bolesti. Nagađa se da je uzrok smrti bila upala porebrice.
Djela
Književni rad započeo je pisanjem drama u stihu i, vjerovatno, pjesama. Od njegovih mladenačkih djela, koja nabraja u predgovoru Pjesnima pokornima kralja Davida (1621), sačuvale su se četiri melodrame: Arijadna, Prozerpina, Dijana i Armida. Melodrame su ispjevane osmercem, uz mjestimičnu upotrebu dvostruko rimovanog dvanaesterca. Uglavnom su prijevodi s italijanskog ili scenske adaptacije pripovjednih djela. Gundulićeve melodrame utemeljuju tradiciju dubrovačke barokne drame oslonjene na libreto rane italijanske opere, koja vrhunac doseže u djelatnosti Junija Palmotića. Nije se sačuvalo ništa od pjesama "taštijeh i ispraznijeh" za koje Gundulić, također u predgovoru Pjesnima pokornima, tvrdi da ih je pisao u mladosti, a poslije uništio.
Solana Tuzla
Solana d.d. Tuzla (SASE: SOLTR3) je jedna od najstarijih kompanija na području današnje Bosne i Hercegovine. Glavna djelatnost kompanije je eksploatacija i prerada prirodne soli kao glave privredne grane na području grada Tuzle. Proizvodnja soli u Tuzli datira još od doba neolita, jer je Tuzla jedno od najvećih nalazišta soli u Evropi, pa se industralizacijom ukazala potreba za osnivanje pogona za industrijsko ekpslatisanje i preradu soli na području današnje Tuzle. Kompanija se orijentisala na plasman svojih proizvoda kako na domaće tako i na inostrano tržište. Tokom godina proizvodni i skladišni pogoni kompanije su doživjeli modernizaciju kako bi zadovoljili sve veću potražnju tržišta za proizvodima koje ova kompanija nudi.
Ivan Gundulić
Djela
Početkom 20-ih godina Gundulić se predstavio kao vjerski pjesnik: godine 1621. izlaze mu u Rimu Pjesni pokorne kralja Davida (slobodni prepjevi sedam pokornih psalama u osmeračkim katrenima). Uz prepjeve psalama nalazi se i teološko-meditativna pjesma Od veličanstva Božjijeh. Ona se danas smatra najboljom Gundulićevom kraćom pjesmom. Tema joj je Božija veličina, a njena umjetnička snaga zasniva se na nizu paradoksa izvedenih iz ideje da je Bog istovremeno i kreator i supstancija stvorenog svijeta (",i ljubovnik i ljubljeni", "stan i u stanu ki stanuje"). mini|desno|200px|Suze sina razmetnoga Malo nakon objavljivanja psalama slijede dva uzastopna izdanja (1622. i 1623). Dok se parafraze psalama uklapaju u već uhodanu tradiciju dubrovačko-dalmatinskih prijevoda iz biblijskog psaltira (Marulić, Vetranović), Suze sina razmetnoga inovacija su u vrstovnom sastavu starije hrvatske književnosti na koju su pozitivno reagirali pjesnici mlađi od Gundulića (Bunić, Đurđević, donekle i Slavonac Kanižlić). Suze su uzorak tzv. religiozne poeme, pretežno monološki koncipirane veće i višedjelne pjesme ispunjene ispovjednim i pokorničkim iskazima nekog uzornog grješnika. Svoj lik grješnika Gundulić je našao u novozavjetnoj paraboli o povratku i pokajanju rasipnog sina (Lk. 15). To je djelo značajno i po tom što se Gundulić u njemu odlučno priklonio onim stilskim tendencijama evropske književnosti 17. vijeka koje se danas označuju terminom "barok": dikcija djela obilježena je jakom sklonošću bogatoj i končetozno razvijenoj metaforici i antitetici, a česte su i figure nabrajanja. Metafore i antiteze uglavnom ilustriraju negativnu životnu filozofiju "sina razmetnoga", po kojoj je stvarni svijet sukob lijepog privida i tragične istine ("cvijetje u rukah, cvijetje svuda, / ona u cvijetju zmija huda", "Medna je rječca, srce otrovno. / oči ognjene, prsi od leda").
Solana Tuzla
Historijat
Godine 1884. krenula je gradnja proizvodnog kompleksa Solane smještenog u Simin Hanu nedaleko od Tuzle. Proizvodni kompleks počinje sa radom 1885. godine i od tada neprekidno radi već 130. godina. Godine 1891. otvoren je pogon u Kreki, a do 1905. godine Solana je proizvodila oko 20.288 tona soli. Prva veća modernizacija Solane i samog procesa esplatisanja solanice dolazi 1937. godine kada su uvedene nove tehnologije i izvrđena modernizacija opreme. Do 1952. godine Solana je temeljito obnovljena i dalje modernizirana, te je godišnja proizvodnja soli dosegla 82.801 tona soli. U vrijeme socijalizma, Solana dobiva nove modernije pogone i primjenjuje novu tehnologiju poznatiju kao vakum-uparavanje. Do 1974. godine Solana je stekla mogućnosti da proizved 186.617 tona soli godišnje. Za to vrijeme Solana je poslovala u sklopu zajedničkog preduzeća sa Rudnicima soli, te od 1970. godine kao dio Hemijskog kombinata, a kasnije Holdinga Soda-so. Tokom rata u Bosni i Hercegovini u periodu 1992-1995. godine, Solana proživljava svoje najteže dane od osnivanja kada se kapaciteti proizvodnje svode na zanemariv minimum, a radnici i mehanizacija stavljaju na raspolaganje Armiji Republike Bosne i Hercegovine. U ovom perioud osam radnika Solane su izgubili svoje živote. Nakon rata, Solana se suočava sa gubitkom tržišta iako je proizvodni pogon izašao iz rata neoštećen. Do 2010. godine, Solana uspjeva pronaći novo tržište i klijente te modernizuje svoje pogone.
Tehnički podaci
Solana d.d. Tuzla raspolaže sa 76.000 m² proizvodnog prostora, od čega je 51.000 m² otvoreni prostor namjenjen za skladištenje, ali i zelene površine i parkovi. Proizvodni objekti Solane smješteni su na 8.000 m², objekti održavanja na 4.500 m², skladišta repromaterijala na 5.000 m², te skladišta gotovih proizvoda na 8.500 m². Unutar proizvodnog kompleksa nalaze se i objekat vatrogasne službe, objekat internog obezbjeđenja, garažni prostori i sklonište, te upravno-poslovna zgrada, restoran, ambulanta, garderobe i kupatila. Također, na prostoru od 4.000 m² nalazi se i muzej sa galerijom i postrojenjem stare Solane. Solana danas zapošljava oko 420 stalno uposlenih radnika na različitim poslovima unutar kompleksa.
Ivan Gundulić
Dubravka
Godine 1628. Gundulić se vraća teatru: izvodi se njegova drama u stihu Dubravka. Kao u Gundulićevim mladenačkim dramama, i u Dubravci se izmjenjuju osmeračke i dvanaesteračke partije, a dikcija je zasićena figurama. Među njima važnu ulogu imaju metaforički upotrijebljeni nazivi za aspekte i sadržaje idilskog krajolika. Kako se radnja drame ujedno i događa u idilskoj prirodi, metaforičkog i doslovnog značenja često se prepleću do neraspoznatljivosti. U starijoj književnohistorijskoj literaturi Dubravka se, zbog brojnih idilsko-pastirskih scena, doživljavala kao pastorala, dok su noviji proučavaoci upozorili na njenu vezu s baroknom melodramom, s kojom je povezuje alegoričnost poprišta, likova i zapleta. Prozirna politička alegoričnost Dubravke pridonijela je njenom uspjehu na pozornicama u Hrvatskoj tokom 19. i 20. vijeka. Česta izvođenja i tri komponovane verzije (Ivan Zajc, Antun Dobronić, Jakov Gotovac) načinili su je vjerovatno najpoznatijim Gundulićevim djelom, a njeni stihovi o „slatkoj slobodi" služili su kao geslo hrvatskim nacionalnim ideologijama.
Solana Tuzla
Tehnički podaci
Danas Solana proizvodi oko 80.000 tona soli godišnje, što je i dalje manje nego prije rata. Međutim, evidenta je i tendencija rasta proizvodnje iz godine u godinu kao i konstanta potražnja tržišta za proizvodima Solane.
Ivan Gundulić
Osman
Za posljednje desetljeće Gundulićevog života vjeruje se da je posvećeno epu Osman, koji je ipak ostao nedovršen (nedostaju mu dva srednja pjevanja). Osman je historijsko-romantični ep u 20 pjevanja (18 dovršenih), ispjevanih osmeračkim katrenom, a dikcija mu je umjereno barokna. U njemu se, iz male vremenske udaljenosti, opjevavaju događaji u vezi s turskim sultanom Osmanom II: njegov nasilan dolazak na vlast, njegov poraz u sukobu s poljskom vojskom kod Hoćima 1621. i njegovo svrgnuće iduće godine. O Osmanu u stručnoj literaturi postoje kontroverze: neki književni historiografi vide ga kao nejedinstveno djelo, drugi ističu cjelovitost njegovog tematsko-kompozicijskog nacrta; neki ga razumiju kao iskaz o kršćansko-islamskom sukobu, dok dio historičara stavlja težište na prizore turskog građanskog rata u posljednjim pjevanjima epa. Jednodušno mu se, međutim, priznaje dubina svjetonazorskih iskaza i poetska uspjelost ključnih epizoda (opisi hoćimske bitke, Alipašino balkansko putovanje i posjet varšavskom dvoru, romantične epizode sa Sokolicom i Krunoslavom, prizori nereda u Carigradu).
Solana Tuzla
Proizvodni program
Solana d.d. Tuzla proizvodi sljedeće proizvode: Pored proizvoda od soli, Solana se bavi proizvodnjom i drugih prehrambenih proizvoda: Solana svoje prizvode uspješno plasira na domaće, ali i na inostrano tržište. Neka od tih tržišta su: Srbija, Hrvatska, Slovenija, Makedonija, Crna Gora i Kosovo.
Ivan Gundulić
Osman
Osman je nastao pod jasnim uticajem Tassovog Oslobođenog Jeruzalema, što se očituje podjednako na nivou izraza (opisi ženske ljepote, viteških dvoboja, hronografske i topografske hipotipoze) kao i u tematsko-kompozicijskoj strukturi, koja uključuje tri tipična tematska svijeta tasovskog epa: historijski, romantični i eshatološki. U stručnoj literaturi se različito tumači nedovršenost spjeva: dok se u starijih autora susreće mišljenje da su dva danas nedostajuća pjevanja izvorno postojala pa su se izgubila ili su namjerno uništena, u doba nakon 1900. prevladalo je mišljenje da je prazninu u srednjem dijelu epa uvjetovao ili diskontinuitet pjesnikovog rada ili nedovoljna koordinacija historijskih i romantičnih epizoda spjeva, koja je glavne romantične radnje učinila nedovršivima.
Zlatko Lagumdžija
Zlatko Lagumdžija je bosanskohercegovački političar, bivši predsjednik Socijaldemokratske partije Bosne i Hercegovine, predsjedavajući Vijeća ministara Bosne i Hercegovine i ministar vanjskih poslova BiH u dva mandata. Član Centralnog komiteta Saveza komunista BiH od 1990. godine, koji je učestvovao u transformaciji Saveza komunista BiH u Savez komunista BiH - Stranku demokratskih promjena (SK BiH - SDP) 1991. godine te potom u Socijaldemokratsku partiju BiH 1992. godine.
Solana Tuzla
Transportni most-tunel
Transportni most je pušten u rad u maju 2015. godine, te je dio plana upave Solane o modernizaciji proizvodnog pogona u narednih deset godina. Transportni most-tunel (transportni valjčasti sistem) je visine 5,5 m te je projektovan da prolazi kroz kompletan proizvodno-poslovni krug Solane. Dužina ovog tunela iznosi preko 300 metara. Ovaj sistem, pored distribucije gotovih proizvoda, zamjenit će se u potpunosti dosadašnji interni transportni sistem (viličarima). Ovo će racionalizirati i unaprijediti sistem otpreme proizvoda, ali istovremeno će biti zadovoljeni i ekološki standardi.
Rinfuzno i visokoregalno skladište
U novembru 2014. godine, svečano je pušteno u rad rinfuzno i visokoregalno skladište. Rinfuzno skladište izgradila je firma Ferrari montažne hale (FTA) Gračanica, dok je prihvatni kapacitet skladišta oko 7.500 tona rasute soli. Skladište čine paletne regale dvostruke dubine za smještaj oko 10.080 paleta na 14 spratova, 3 robot-dizalice opremljene sa double deep teleskopskim vilicama za skladišne operacije, zatim transportni sistem sa 3 hodnika na 2 sprata sa liftom, 2 shutle vozila i 12 gravitacionih pokretnih traka. Skladište je potpuno automatizovano, dok je za njegovo upravljanje zadužen software koji je projektovala kompanija Stöcklina, a kojim se upravlja ulaz i izlaz paleta.
Zlatko Lagumdžija
Život i karijera
Zlatko Lagumdžija rođen je u Sarajevu 26. decembra 1955. godine. Njegov otac Salko bio je gradonačelnik Sarajeva u periodu od 1965. do 1967. godine i poslanik u Narodnoj skupštini SR BiH. Osnovnu školu "Hasan Kikić" Lagumdžija je završio 1970. godine u Sarajevu. Upisuje sarajevsku Drugu Gimnaziju, ali zadnju godinu se prebacuje na studij u gimnaziji u Detroitu u SAD-u, gdje maturira 1973. Iste godine mu je preminuo otac, (po kojem je imenovao svoga sina), u 52. godini života. Nakon mature vratio se u Sarajevo gdje je diplomirao 1977. godine, magistrirao 1981. godine i doktorirao 1988. godine na temama s područja informatike i elektrotehnike na Univerzitetu u Sarajevu.
Iduće godine počinje raditi kao profesor na Ekonomskom i Elektrotehničkom fakultetu Univerziteta u Sarajevu. U vrijeme rata u BiH, od 1992. do 1993. godine bio je potpredsjednik Vlade Republike BiH. Dužnost u Vladi prestao je vršiti 1993. godine, kada je teško ranjen gelerom granate. Nakon operacije u Državnoj bolnici Sarajevo, evakuiran je u Švedsku, gdje je bio podvrgnut hirurškim inretvencijama na stomaku. Povratkom u Sarajevo na Ekonomskom fakultetu je 1994. godine postao čelnik Katedre za poslovnu informatiku, a iduće godine imenovan je direktorom Centra za menadžment i informacijsku tehnologiju.
Nakon općih izbora 1996. godine, Lagumdžija je izabran za zastupnika u Zastupničkom domu Parlamentarne skupštine BiH. Iduće godine izabran je za predsjednika SDP-a BiH. Na idućim izborima održanim 2000. godine, Lagumdžija se ponovno kandidirao za zastupnički mandat u Zastupničkom domu PS BiH te je dobio 34.212 glasa. Međutim, prestao je vršiti zastupničku dužnost kada je 22. februara 2001. godine imenovan ministrom vanjskih poslova BiH u Vijeću ministara BiH, čiji je predsjedavajući bio Božidar Matić iz SDP BiH.
Pet mjeseci kasnije, 18. jula 2001.godine, Lagumdžija je imenovan predsjedavajućim Vijeća ministara i na toj dužnosti ostao je do 15. marta 2002. godine, kada je ponovo imenovan ministrom vanjskih poslova BiH. Lagumdžija je prestao biti član Vijeća ministara 23. decembra 2002. godine, sastavljanjem novog saziva Vijeća ministara nakon općih izbora 2002. godine. Na tim izborima, Lagumdžija je s 12.071 glasom ponovo izabran za zastupnika u Zastupničkom domu PS BiH. Četiri godine kasnije, na izborima 2006. godine ponovo je izabran na zastupničku dužnost s 16.161 glasom. Na izborima 2010. godine je izabran na zastupničku dužnost s 28.451 glasom, a formiranjem novog saziva Vijeća ministara 2012. godine ponovo postaje ministar vanjskih poslova BiH. Prestao mu je mandat 2015 godine
Zubovići u Oglečevi (Goražde)
Zubovići u Oglečevi su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Ponavljanje bogato leucinom
Leucin-bogato ponavljanje (LRR) je proteinski strukturni motiv koji formira α/β potkovičasti nabor. Sastoji se od ponavljajućih 20-30 aminokiselinskih dionica koje su neobično bogate hidrofobnom aminokiselinom leucin. Ova tandemska ponavljanja se obično savijaju zajedno, kako bi formirali domen solenoidnog proteina, koji se naziva domen ponavljanja bogatog leucinom. Tipski, svaka ponavljajuća jedinica ima beta sekvencu-okret-alfa heliksnu strukturu, i sastavljeni domen, građen od mnogih takvih ponavljanja; ima oblik potkovice s unutrašnjim paralelnim beta-listom i vanjskim nizom heliksa. Jedna strana beta lista i jedna strana heliksnog niza izložene su rastvaraču i stoga dominiraju hidrofilni ostaci. Područje između spirala i listova je hidrofobno jezgro proteina i čvrsto je sternonabijeno ostacima leucina. Ponavljanja bogata leucinom često su uključena u formiranje interakcija protein-protein.
Primjeri
Motivi ponavljanja bogati leucinom identificirani su u velikom broju funkcionalno nepovezanih proteina. Najpoznatiji primjer je inhibitor ribonukleaze, ali drugi proteini kao što su tropomiozinski regulator tropomodulin i toll-liki receptor također dijele motiv. Zapravo, toll-liki receptor posjeduje 10 uzastopnih LRR motiva koji služe za vezivanje molekulskih obrazaca povezanih s patogenima i opasnostima. Iako kanonski LRR protein sadrži otprilike jednu spiralu za svaki beta-lanac, varijante koje formiraju beta-alfa superheliksne nabore ponekad imaju duge petlje, a ne spirale koje povezuju uzastopne beta niti. Jedna varijantna forma domena bogata leucinom (LRV) ima novi repetitivni strukturni motiv koji se sastoji od naizmjeničnih alfa- i 310-heliksa raspoređenih u desnostranom superheliksu, sa odsustvom beta-listova prisutnih u drugim ponavljanjima bogatim leucinom.
Asocirani domeni
Ponavljanja bogata leucinom su često praćena sa N-terminalnim i C-terminalnom cistein-bogatim domenima, ali ne uvijek kao što je slučaj sa C5orf36 Oni se takođe pojavljuju zajedno sa LRR-ovim susjednim domenima. Ovo su mali, svi betalančani domeni, koji su strukturno opisani za protein internalin (InlA) i srodne proteine InlB, InlE, InlH iz patogenih bakterija Listeria monocytogenes. Čini se da je njihova funkcija uglavnom strukturna: spojeni su na terminalni dio ponavljanja bogatih leucinom, značajno stabilizirajući LRR i formirajući zajednički kruti entitet sa LRR. Oni sami nisu uključeni u protein-protein-interakcije, ali pomažu da se predstavi susjedni LRR-domen u tu svrhu. Ovi domeni pripadaju porodici Ig-sličnim domenima po tome što se sastoje od dva usendvičena beta-lista koji prate klasičnu povezanost Ig-domena. Beta lanci u jednom od listova su, međutim, mnogo manji nego u većini standardnih Ig-sličnih domena, što ga čini pomalo izvanrednim. Klaster gvožđa sumpora nalazi se na N-kraju nekih proteina koji sadrže leucinom bogatu varijantni domen (LRV). Ovi proteini imaju dvodomensku strukturu, sastavljenu od male N-terminalnog domena koji sadrži klaster od četiri cisteinska ostatka u kojem se nalazi 4Fe:4S klaster, i domen većeg C-terminala koji sadrži LRV ponavljanja. Biohemijske studije otkrile su da je 4Fe:4S klaster osjetljiv na kisik, ali izgleda da nema reverzibilne redoks aktivnosti.
Aida d.d. Tuzla
Aida d.d. Tuzla je fabrika koja se bavi proizvodnjom obuće uglavnom za inostrano tržište. Prije rata u Bosni i Hercegovini, Aida d.d. je imala razvijenu vlastitu trgovačku mrežu, sa rasprostranjenim maloprodajnim objektima na prostoru BiH i Srbije. Aida je osnovana 1969. godine u Tuzli, ali je imala tri pogona u Tuzli, Lukavcu i Srebreniku. Pogoni Aide su osposobljeni za izradu muške, ženske, dječije, modne, zaštitne i sportske obuće sa širokim asortimanom modela.
Historija
Fabrika obuće Aida d.d. Tuzla osnovana je 1969. godine sa ciljem proizvodnje kvalitetne modne, sportske i zaštitne obuće. Sve do 1992. godine i rata u Bosni i Hercegovini, Aida je upošljavala preko 300 radnika u tri pogona koji su proizvodili nekoliko hiljada pari obuće godišnje, te ih putem vlastite maloprodajne mreže plasirala na domaće tržište, ali i putem drugi kompanija plasirala na inostrana tržišta. Aida je svoje proizvode izvozila u Sloveniju, Italiju, Njemačku, Švedsku i druge zemlje, a neki od istaknutijih partnera Aide bili su: Carmens, Dei Colli, Falc, Sebastian, Fraven, Patrizia, Peco, Alpina, Salamander, Caprice, Kavat, Limpex i mnogi drugi. Tokom rata u Bosni i Hercegovini, Aida znatno smanjuje svoju proizvodnju, a izvoz proizvoda van BIH postaje gotovo nemoguć. Nakon ratnih dejstava kreću pokušaji privatizacije ove kompanije. Mnogi pokušaji privatizacije bivaju neuspješni i predmetom interesovanja istražnih organa.
Nakon nekoliko godina smanjene proizvodnje, agonije oko privatizacije, nagomilovanih dugova i pokretanja stečaja, lukavačka firma Intral d.o.o. je unajmila kompletan proizvodni pogon Aide za potrebe proizvodnje obuće namjenje za izvoz. Ovim dogovorom većina radnika Aide su zadržali svoj radni status unutar firme. Intral je uložio oko jedan milion KM u sanaciju i modernizaciju pogona Aide u Tuzli koji se prostire na oko 5.000 m2, te pored postojećih radnika Aide uposlio dodatnu radnu snagu. Kompanija Intral je uspjela osigurati vrijedne poslove sa kompanijama iz Slovenije, Austrije, Njemačke i Francuske.
Pogoni
Aida d.d. Tuzla od svog osnivanja je raspolagala sa tri proizvodna pogona smještena u Tuzli, Lukavcu i Srebreniku (Duboki Potok).
Pogon u Tuzli
Pogon u Tuzli obuhvata sljedeće proizvodne kapacitete: Pogon u Tuzli je imao kapacitet od oko 80.000 proizvedenih pari obuće godišnje. Pogon je zapošljavao oko 200 osoba.
Pogon u Lukavcu
Pogon u Lukavcu obuhvata sljedeće proizvodne kapacitete: Pogon u Lukavcu je imao kapacitet od oko 75.000 proizvedenih pari obuće godišnje. Pogon je zapošljavao oko 70 osoba.
Pogon u Srebreniku
Pogon u Srebreniku (Duboki Potok) obuhvata sljedeće proizvodne kapacitete: Pogon u Srebreniku je imao kapacitet od oko 40.000 proizvedenih pari obuće godišnje. Pogon je zapošljavao oko 60 osoba.
Operacija "Barbarossa"
Njemačke snage, koje su brojile više od 150 divizija iz Njemačke i satelitskih zemalja, napale su 22. juna 1941. Sovjetski Savez. Sovjetske divizije su u početku padale jedna za drugom što je dovelo do skorog kolapsa SSSR-a.
Već u jesen 1940. godine Hitler je izdao direktivu da otpočnu pripreme za Operaciju Barbarossa - invaziju na SSSR, koja je trebala početi u ljeto 1941. godine. Razlozi za Hitlerovu odluku bili su uglavnom ideološke i političke prirode. Osvajanje prostora na istoku bilo je dio nacističkog programa, a i smatralo se da će pohod protiv komunističke države dovesti do promjena u britanskoj vladi. Plan je uživao i veliku popularnost u njemačkim vojnim krugovima koji su ga dočekali s daleko više entuzijazma i daleko manje skepse nego odluku o ulasku u rat, odnosno ofanzivi na Zapadu.
Staljin je smatrao da čak ni Hitler sebi neće dozvoliti luksuz ratovanja na dva fronta, odnosno ponoviti istu onu grešku koju je kritizirao u Mein Kampfu. Zato je smatrao da je gomilanje trupa na istočnim granicama isključivo sredstvo političkog pritiska, a dojave o njemačkim pripremama za napad podmetanje britanskih službi kojima je bilo u interesu što prije uvući SSSR u rat. Sam Staljin je nastojao izbjeći rat do trenutka kada se dovrši reorganizacija Crvene armije, odnosno sagrade nova utvrđenja na novim zapadnim granicama. Tamo su, u svrhu odvraćanja, koncentrirane velike vojne snage, ali im je i zapovijeđeno da ne odgovaraju na nikakve provokacije.
Iako su se njemačko napredovanje nastavljeno, vrlo brzo se pokazalo kako su Hitlerovi planeri ipak podcijenili poteškoće koje ih čekaju na pohodu na jednu od najprostranijih zemalja svijeta. Čim se linija fronta počela odmicati u dubinu sovjetskog teritorija, počeli su se pojavljivati ozbiljni logistički problemi, te Nijemci više nisu bili u stanju da, kao na početku, održavaju isti tempo napredovanja cijelom dužinom fronta. To je sovjetskim snagama omogućavalo predah, odnosno povremene kontranapade i sve bolju organizaciju odbrane. Isto tako se ispostavilo da njemačka pješadija, opskrbljena konjskim zapregama, nije u stanju pratiti oklopne jedinice, te su mnoge opkoljene sovjetske jedinice bile u stanju probijati se iz obruča.
U međuvremenu se ispostavilo da Britanci, suprotno Hitlerovim očekivanjima, ipak nemaju ideoloških predrasuda te su sa Sovjetima odmah počeli sarađivati kao pravi saveznici. Započeli su konvoji pomoći za Murmansk, a dvije vojske su zajedno okupirale Iran, nastojeći preduhitriti eventualnu pronacističku pobunu.
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1950 - grupa 3
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1950 - grupa 3 bila je jedna od četiri grupe grupne faze takmičenja na Svjetskom prvenstvu 1950. koje se odigralo u Brazilu. Takmičenje u grupi 3 igralo se od 25. juna do 2. jula 1950. godine. U grupi 3 nalazile su se tri reprezentacije: Švedska, Italija i Paragvaj. Švedska kao pobjednik grupe kvalificirala se u finalno takmičenje Svjetskog prvenstva 1950. Indija je prvobitno bila izvučena u grupu 3 Svjetskog prvenstva, međutim, odustali su nakon što im FIFA nije udovoljila zahtjevu da nastupaju bosonogi.
Švedska – Italija
<section begin=SP 1950 - utakmica 4 /><section end=SP 1950 - utakmica 4 />
Švedska – Paragvaj
<section begin=SP 1950 - utakmica 9 /><section end=SP 1950 - utakmica 9 />
Italija – Paragvaj
<section begin=SP 1950 - utakmica 13 /><section end=SP 1950 - utakmica 13 />
Grb Republike Kongo
mini Grb Republike Kongo se sastoji od štita na kojem se nalazi crveni lav koji drži baklju na žutoj pozadini. Iznad štita se nalazi zlatna kruna, a pored štita dva afrička slona. Ispod štita je traka sa natpisom "Unité, Travail, Progrès" (Jedinstvo, Rad, Napredak).
Hemolitsko−uremijski sindrom
Hemolitisko–uremijski sindrom (HUS) je grupa poremećaja krvi karakteriziranih niskim brojem crvenih krvnih zrnaca, akutnim zatajenjem bubrega i [niskim brojem trombocita. Početni simptomi obično uključuju krvavi proljev, groznicu, povraćanje i slabost. Problemi s bubrezima i niski trombociti javljaju se kako dijareja napreduje. Djeca su češće pogođena, ali većina djece se oporavlja bez trajnog oštećenja zdravlja, iako neka mogu imati ozbiljne i ponekad po život opasne komplikacije. Odrasli, posebno stariji, mogu imati komplikovaniju prezentaciju. Komplikacije mogu uključivati neurološke probleme i srčanu slabost.
Većina slučajeva javlja se nakon infektivne dijareje zbog specifičnog tipa E. coli pod nazivom O157:H7. Ostali uzroci uključuju infekcije putem S. pneumoniae, Shigella, Salmonella i određene lijekove. Osnovni mehanizam obično uključuje proizvodnju bakterijskog Shiga-toksina. Sindrom atipske hemolitske uremije (aHUS) često je uzrokovan mutacijama i različito se ispoljava. Međutim, oba mogu dovesti do široko rasprostranjene upale i višestrukih krvnih ugrušaka u malim krvnim sudovima, stanje poznato kao trombocitna mikroangiopatija.
Liječenje uključuje potpornu njegu i može uključivati dijalizu, steroide, transfuziju krvi ili plazmaferezu. Oko 1,5 na 100.000 ljudi oboli godišnje. Less than 5% of those with the condition die. Od ostatka, do 25% ima stalne probleme s bubrezima. HUS je prvi put definiran kao sindrom 1955.
Znakovi i simptomi
Nakon konzumiranja kontaminirane hrane, prvi simptomi infekcije mogu se pojaviti od jedan do 10 dana kasnije, ali obično nakon 3–4 dana. Ovi rani simptomi mogu uključivati proljev (koji je često krvav), grčeve u želucu, blago povišenu temperaturu, ili povraćanje koje dovodi do dehidracije i smanjenog izlučivanja mokraće. HUS se obično razvija oko 5–10 dana nakon prvih simptoma, ali može proći i do tri sedmice da se manifestira, a javlja se u vrijeme kada se dijareja popravlja. Povezani simptomi i znaci uključuju letargiju, smanjeno izlučivanje mokraće, krv u urinu, zatajenje bubrega, niski broj trombocita, (koji su potrebni za zgrušavanje krvi) i uništavanje crvenih krvnih zrnaca (mikroangiopatska hemolitska anemija). Visoki krvni pritisak, žutica (žuta nijansa na koži i bionjačama), napadi i kožno krvarenje. U nekim slučajevima postoje izražene neurološke promjene.
Osobe s HUS-om obično pokazuju simptome trombocitne mikroangiopatije (TMA), koji mogu uključivati bol u trbuhu, low platelet count, povišenu razinu laktat-dehidrogenaze LDH, (hemikalija koja se oslobađa iz oštećenih ćelija i koja je stoga marker ćelijskog oštećenja) smanjenje nivoa haptoglobina (što ukazuje na razgradnju crvenih krvnih zrnaca) anemiju (nizak broj crvenih krvnih zrnaca), shistociti (oštećena crvena krvna zrnca),  povišen kreatinin (proteinski otpadni proizvod koji nastaje metabolizmom mišića i eliminira se putem bubrega), proteinuriju (ukazuje na oštećenje bubrega), konfuziju, fatigue, edeme, nausea/vomiting, i dijareju. Pored toga, pacijenti sa aHUS-om obično imaju nagli početak sistemskih znakova i simptoma kao što je akutno zatajenje bubrega, hipertenzija (visok krvni pritisak), myocardial infarction (heart attack), stroke, plućne komplikacije, pankreatitis (upala gušterače), jetrena nekroza (odumiranje jetrenog tkiva),  encefalopatija (disfuncija mozga), napadi, i koma. Zatajenje neuroloških, srčanih, bubrežnih i gastrointestinalnih (GI) organa, kao i smrt, mogu se dogoditi nepredvidivo u bilo koje vrijeme, bilo vrlo brzo ili nakon produžene simptomske ili asimptomske progresije bolesti.
Tipski HUS
STEC-HUS se javlja nakon ingestije soja bakterija koji eksprimira shiga-toksin, kao što je enterohemoragijski kod Escherichia coli (EHEC), od kojih je najčešći serotip E. coli O157:H7.
Atipski HUS
Atipski HUS (aHUS) predstavlja 5-10% slučajeva HUS-a i uglavnom je posljedica jedne ili više genskih mutacija koje uzrokuju hroničnu, nekontroliranu i pretjeranu aktivaciju istema komplementa, koji je grupa imunskih signalnih faktora koji promovišu upalu, poboljšavaju sposobnost antitijela i fagocitnih ćelija za čišćenje mikroba i oštećenih ćelija iz organizma i direktno napadaju ćelijsku membranu patogena. To dovodi do aktivacije trombocita, endotelnih ćelija oštećenja i aktivacije bijelih krvnih ćelija, što dovodi do sistemskog TMA, koji se manifestira kao smanjen broj trombocita, hemoliza (razgradnja crvenih krvnih ćelija), oštećenje na više organa i na kraju smrt. Rani znakovi sistemske TMA posredovane komplementom uključuju trombocitopeniju (broj trombocita ispod 150.000 ili smanjenje od početne vrijednosti od najmanje 25%) i dokaze mikroangiopatske hemolize, koju karakteriziraju povišeni nivoi LDH, snižen haptoglobin, smanjen hemoglobin (komponenta krvi koja sadrži kisik) i/ili prisustvo shistocita. Unatoč korištenju potporne nege, procjenjuje se da će 33-40% pacijenata umrijeti ili imati krajnji stadij bubrežne bolesti (ESRD) s prvom kliničkom manifestacijom aHUS-a, i 65% pacijenata će umrijeti, zahtijevat će dijalizu ili će imati trajno oštećenje bubrega unutar prve godine nakon dijagnoze, uprkos terapiji izmjenom plazme ili infuzijom plazme (PE/PI). Pacijenti koji prežive pojavu znakovi i simptomi aHUS-a podnose hronično trombozno i upalno stanje, što ih dovodi u doživotno povećan rizik od iznenadnog zgrušavanja krvi, zatajenja bubrega, drugih teških komplikacija i prerane smrti.
Historijski gledano, opcije liječenja aHUS-a bile su ograničene na razmjenu plazme ili terapiju infuzijom plazme (PE/PI), što nosi značajne rizike i nije dokazano djelotvorno ni u jednom kontroliranom ispitivanju. Osobe s aHUS-om i ESRD-om također su morale biti podvrgnute doživotnoj dijalizi, koja ima 5-godišnju stopu preživljavanja od 34–38%.
Patogeneza
HUS je jedan od trombocitnih mikroangiopatija, kategorije poremećaja koja uključuje STEC-HUS, aHUS i tromboznu trombocitopenijsku purpuru (TTP). STEC-HUS se javlja nakon ingestije soja bakterija koji eksprimiraju shiga-toksin(e), obično vrste E. coli, koji eksprimira verotoksin (također se naziva shiga-liki toksin). E. coli može proizvesti stx1 i/ili stx2 ahiga-toksine, pri čemu je potonji opasniji. Kombinacija oba toksina u određenim omjerima obično se povezuje s HUS-om. Ovi shiga-toksini vezuju GB3 receptore, globotriaozilceramide, koji su prisutni u bubrežnom tkivu više od bilo kojeg drugog tkiva, a također nalaze se i u neuronima centralnog nervnog sistema i drugom tkivu. Djeca imaju više GB3 receptora od odraslih, što je možda razlog zašto su osjetljivija na HUS. Goveda, svinje, jeleni i drugi sisari nemaju GB3 receptore, ali mogu biti asimptomski prenosioci bakterija koje proizvode shiga-toksin. Neki ljudi mogu biti i asimptomski prenositelji. Kada se bakterija kolonizira, obično slijedi dijareja, praćena krvavim proljevom, hemoragijskim kolitisom. STEC-HUS-u obično prethodi prodromus dijareje, koji je često krvav, a uzrokovan je bakterijama koje proizvode toksine nalik na shiga, kao što je enterohemoragijska Escherichia coli (EHEC), od kojih je ''E. coli'' O157:H7 najčešći serotip. Drugi serotipovi također uzrokuju bolest i mogu se pojaviti kao novi uzroci STEC-HUS-a, kao što se dogodilo kod E. coli O104:H4, koji je pokrenuo epidemiju STEC-HUS-a u Njemačkoj, 2011.
Dijagnoza
Dijagnostička obrada podržava diferencijalnu dijagnozu bolesti koje uzrokuju TMA. Pozitivan shiga-toksin/EHEC test potvrđuje uzrok STEC-HUS-a, i ozbiljan nedostatak ADAMTS13 (tj. ≤5% normalnih nivoa ADAMTS13) potvrđuje dijagnoza TTP-a.
Prevencija
Učinak antibiotika na shiga-toksin koji proizvodi E. coli nije jasno. Dok su neke rane studije izrazile zabrinutost, novije studije pokazuju ili nikakav efekat ili korist.
Liječenje
Liječenje uključuje potpornu njegu i može uključivati dijalizu, steroide, transfuziju krvi i plazmaferezu.
Prognoza
Akutna bubrežna insuficijencija javlja se kod 55–70% ljudi sa STEC-HUS-om, iako se do 70–85% oporavlja bubrežna funkcija. Pacijenti sa aHUS-om općenito imaju loše ishode, sa do 50% napredovanja do ESRD ili ireverzibilnog oštećenja mozga; čak 25% umire tokom akutne faze. Međutim, uz agresivno liječenje, više od 90% pacijenata preživi akutnu fazu HUS-a, a samo oko 9% može razviti ESRD. Otprilike jedna trećina osoba sa HUS-om ima abnormalnu funkciju bubrega mnogo godina kasnije, a nekolicina zahtijeva dugotrajnu dijalizu. Još 8% osoba sa HUS-om ima druge doživotne komplikacije, kao što su visoki krvni pritisak, napadi, sljepilo, paraliza i posljedice uklanjanja dijela debelog crijeva. Ukupna stopa mortaliteta od HUS-a je 5–15%. Djeca i starije osobe imaju lošiju prognozu.
Epidemiologija
Zemlja s najvećom učestalošću HUS-a je Argentina  i ima ključnu ulogu u istraživanju ovog stanja. U Sjedinjenim Državama, ukupna incidencija HUS-a se procjenjuje na 2,1/100.000 osoba godišnje, s vršnom incidencijom u dobima između šest mjeseci i četiri godine.