cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katana
Djelovi katane
Zbog izuzetnog značaja tsuba je dio mača koji se opisuje posebno. To je štitnik uglavnom ovalnog ili četvrtastog oblika koji se nalazi na kraju drške na raznim japanskim oružjima kao što su katana, tachi, wakizashi, tanto ili čak naginata. Tsuba pridonosi boljoj kontroli oružja (jer desni palac obično dodiruje tsubu), i zaštiti ruku. Tsube su uglavnom dekorirane, te danas imaju iznimnu kolekcionarsku vrijednost. Pravili su ih cijeli naraštaji majstora, čiji je jedini posao bila izrada samo tog jednog jedinog dijela. Većinom su obilno ukrašavane. Japanske obitelji samurajskih korijena ponekad imaju svoje familijarne grbove (mon) urezane u tsube. Mogu se naći izrađene od raznih metala i legura, a ponajviše od željeza, čelika, bakra, bronze te materijala koji se u Japanu zove shakudo, te za njega u većini drugih jezika nema naziva. Riječ je o leguri zlata i bakra (96% bakra), koja se koristila zbog prekrasne tamne plavo - ljubičaste patine koja se nakon nekog vremena hvata na nju.
Važne napomene za japanske mačeve: - tachi: nosi se oštricom prema dolje. Dužina nagase 70 – 80 cm. - katana (uchigatana): nosi se oštricom prema gore. Kraća nego tachi. U ranijim vremenima, kada su oklopi bili lakši, te se više oslanjalo na luk i strijelu, tachi je bio lakši, te više izraženog koničnog oblika od drške do vrha, bio je zaobljeniji jer je imao manji boshi - wakizashi: isti kako katana ali za otprilike trećinu kraći. - tanto: uglavnom se smatralo da je duljine do 30,5 cm.
Ep o Gilgamešu
Ovaj ep je izgleda bio poznat još u antičko doba i utjecao je na druga važna djela iz književnosti, od Knjige o postanku do Odiseje. Jedna od priča iz ovog epa potpuno je ista kao i priča o Noinom potopu.
Nastanak
desno|mini|270px|Glinena ploča koja govori o potopu iz epa o Gilgamešu na akadskom jeziku Književnost Babilona i Mezopotamije bila je vrlo bogata. Iz tog perioda su pronađeni mnogi epovi, legende, mitovi, himne bogovima, psalmi, bajke, basne, poslovice i pripovijetke.
Najsavršeniji među epovima je Ep o Gilgamešu. Za razliku od junaka iz grčke ili keltske mitologije, junak iz Epa o Gilgamešu je bio historijska ličnost. Gilgameš, sin Lugalbande bio je prema sumerskoj listi kraljeva, peti kralj grada Uruka, koji je udaljen oko 155 kilometara južno od današnjeg Bagdada. U mezopotamskoj mitologiji Gilgamešu se pripisuje polubožanska nadljudska snaga, (mitološki prethodnik grčkog junaka Herkulesa), koji je izgradio veliki zid oko grada Uruka da brani svoj ​​narod od vanjskog neprijatelja.
Vjeruje se da je historijska vladavina Gilgameša trebala da bude otprilike oko 2500 p.n.e., 400 godina prije najranije poznate pisane priče. Otkriće artefakata povezanih s dvojicom kraljeva po imenu u pričama, Agga i Enmebaragesija od Kiša, je pozajmilo vjerodostojnost o historijskom postojanju Gilgameša. Najranije sumerske verzije ovog epa se smatra da potiču već od 2.100 p.n.e.-2000 p.n.e., dok najstarije akadske verzije potiču od 2000-1500 p.n.e..
Ep je napisan na akadskom, babilonskom jeziku i sastoji se od 12 ploča (pjevanja) pa je prema tome i najveći. Ploče imenuju svog autora kao "Sin-Leqi-Unninni", što znači: Bože mjeseca, prihvati moju molitvu.
Gilgameš je bio posve zaboravljen do viktorijanskog doba. Engleski putnik, Austen Henry Layard, 1839. godine je iskopao više od 25.000 glinenih ploča iz ruševina Ninive. Henry Rawlinson je počeo prevoditi te ploče, prvo u Bagdadu a onda u Britanskom muzeju. Kada je Rawlinsonov učenik George Smith preveo jedanaestu ploču Epa o Gilgamešu, na engleski 1872. godine, izazvao je veliku senzaciju. Razlog tome je bio što je na toj ploči bio opisan potop i spašavanje jako slično onome što je opisano u Bibliji (Utnapištim je u Gilgamešu napravio brod, a u Bibliji Noa). Nekoliko godina poslije, i druge su ploče prevedene. Ipak, jedna petina epa nije završena, jer neki dijelovi ploča nisu pronađeni ili su oštećeni.
Zanimljivo je da ime Gilgameš, kako je utvrdeno, znači "otac-junak" ili "stari čovjek-junak". Enkidu, u poemama koje prethode ninivskoj verziji nije saborac i prijatelj Gilgameša već njegov sluga. Značenje njegovog imena tumači se na razne načine, kao "gospodar brana i kanala", kao "gospodar rita i močvare", ili kao "stvorenje boga Ea (Enkija)".
Radnja po pločama
Kada su se njegovi ljudi požalili bogovima da je prestrog, bogovi odlučuju da posavjetuju Gilgameša. Majka boginja Aruru/Ninhursag stvara dlakavog divljeg čovjeka Enkidua kao dostojnog protivnika. Enkidu živi u divljini među šumskim gazelama. On uništava lovačke zamke, od jednog lovca koji ga otkriva i traži od Gilgameša da ga pošalje u hram jednoj bludnici da ga ona pripitomi tako da ga divlje zvijeri onda počnu odbijati. Gilgameš ga šalje Šamhat, svetoj bludnici boginje Ištar, koja zavodi Enkidua u sedmicu dana dugu seksualnu inicijaciju, u kojoj Enkidu pokazuje izuzetnu muškost. Kao rezultat ovog susreta, životinje se sada boje i bježe od njegovog prisustva. Napušteni Enkidu traži utjehu od Šamhat koja mu nudi da ga vrati s njom u civilizaciju.
Jezik i stil
thumb|200px|desno|Prikaz mogućeg izgleda Gilgameša kao gospodara životinja, na kojem je zahvatio lava u lijevu ruku i zmiju u njegovu desnu ruku. Ovaj reljef pronađen je u asirskoj palati [[Dur-Šarukin, a sada se nalazi u Louvreu.]] Jezik epa odlikuje se tonom koji je kasnije korišten u Bibliji, ali je zapravo tek kasnije prenesen u jevrejsku književnost. To se isto desilo i sa pričom o potopu, koja je objavljivanjem u ovom epu uzbudila cijeli naučni svijet. Epska ponavljanja u njemu vrlo su značajna. Često imaju svrhu da naoko primitivnim ponavljanjem jasnije predoče trajanje vremena u kome se neki jednolični događaji zbivaju (zabijanje 120 stubova u plićake smrti, putovanje Gilgameša kroz mračni klanac i dr.).
Likovi
Gilgameš - bio je najjači čovjek, hrabri borac, kralj Uruka. Bio je jednu trećinu čovjek, a dvije trećine bog. Gilgameš pada u očaj kada njegov najbolji prijatelj, Enkidu, umre. Postaje očajan znajući da će i on umrijeti. Nakon toga ide na putovanje do kraja svijeta u potrazi za besmrtnošću.
Utnapištim - kralj i sveštenik u Šurapaku. Na nagovor boga gradi veliki brod i spašava sebe, svoju porodicu i po jedan primjerak svih živih bića od velike poplave, koja je zamalo uništila sav život na svijetu. Bogovi su njemu i njegovoj ženi dali vječni život.
Potoci (Mostar)
Potoci su naseljeno mjesto u gradu Mostaru, Bosna i Hercegovina. Potoci su centralno naselje u Bjelopoljskoj kotlini i nalazi se sjeverno od Mostara na strateškom mjestu u dolini Neretve. Kraj je od davnina naseljen, o čemu svjedoči ranokršćanska crkva u zaseoku Humi-Lišani i mnogobrojni stećci. Ovo područje bilo je poprište sukoba tokom rata u Bosni i Hercegovini. Mjesto su oslobodile združene bošnjačko-hrvatske snage, no uskoro je počeo sukob između prijašnjih saveznika.
Dijelovi naselja
Bošnjaci i Potoci.
Laparoskopska holecistektomija
Laparoskopska holecistektomija je najčešća minimalno invazivna procedura u svijetu. Indikacija za ovu proceduru je obično holecistitis (upala žučne kese) sa ili bez kamenaca. Operacija se radi u općoj anesteziji. Pacijent leži na leđima. Na pupku se učini rez te se kroz mali otvor ubaci Hassonov trokar ili Verres igla. Pomoću insuflatora ubacuje se u trbušnu duplju ugljen dioksid, te se pravi prostor u kojem se posebnim teleskopom mogu vidjeti unutrašnji organi. Specijalna kamera snima i sliku prikazuje na monitoru. Sa dodatna 2 do 3 trokara koja se ubodu kroz trbušni zid možemo uvesti specijalne instrumente u abdomen. Nakon uvođenja instrumenata pristupa se operativnom zahvatu. Posebnom hvatalicom se žučna kesa povuče prema gore da bi se prikazao hepatoduodenalni ligament i elementi koji vezuju žučnu kesu. To su ductus cysticus i arteria cystica koje treba preparirati i klipati. Elementi se prije presjecanja klipaju titanijumskim klipovima koji nisu prepreka za kasniju dijagnostiku koja koristi magnetnu rezonancu. Posebnom kukicom koja je vezana za električni kauter žučna kesa se izljušti iz jetrene lože. Obično se stavlja dren kroz jedan od otvora troakara. Nakon toga se ispuše ugljen dioksid iz abdomena a otvori na fasciji se zašiju. Poslije operacije pacijent leži još dva do tri dana u bolnici.
Razlika između otvorene i laparoskopske operacije
Otvorena operacija se može uraditi odmah ili nakon što se utvrdi da se operacija ne može uraditi laparoskopski. Cilj operacije je isti samo se pristupa kroz rez na koži u medijalnoj liniji iznad pupka (laparatomia mediana), ili poprečnim rezom ispod desnog rebarnog luka (laparatomia subcostalis). Instrumenti su jači i robusniji tako da je moguće operisati i kada se radi jačim upalama i kada kamenci onemogućavaju da se žučna kesa adekvatno uhvati hvatalicom. Dalji postupak je sličan onome kod laparaskopske, samo što se elementi podvezuju hirurškim koncima (mada se mogu klipati kao i kod laparoskopije)
Konverzija
Konverzija u otvorenu metodu se uvijek vrši ako je nejasna anatomija, ako je slab napredak operacije, kod povrede žučnih vodova ili većih krvnih sudova ili zbog loše opskrbe organizma kisikom i nakupljanja ugljen dioksida zbog oslabljene funkcije pluća i kardiovaskularnog sistema.
Prednosti laparoskopske metode
Laparaskopska holecistektomija ima veće prednosti u odnosu na otvorenu operaciju od bilo koje druge metode. Manji postoperativni bol, incidencija postoperativnih kila, kraće ležanje u bolnici i raniji povratak na posao i manja cijena liječenja.
Komplikacije
Komplikacije su povrede krvnih sudova, žučnih puteva, crijeva, želuca. Infekcije postoperativnih rana su rjeđe nego kod otvorene metode. Intraabdominalni abscesi su komplikacije kod kojih se nakuplja gnoj u abdomenu nakon operacije.
Jaroslavska oblast
Jaroslavljska oblast jest federalna oblast u Rusiji. Prema popisu iz 2010. godine u ovoj oblasti je živjelo 1.272.468 stanovnika. Administrativno središte oblasti je Jaroslavlj. Oblast je uspostavljena 11. marta 1936.
Baloči
Baloči (ćir. Балочи) su naseljeno mjesto u sastavu grada Podgorice, Crna Gora.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Crnoj Gori nalazili su se u sastavu stare općine Podgorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine Baloči su imali 40 stanovnika.
Popis 2011.
Napomena: Oznaka Z predstavlja zaštićen podatak.
Imaginarni broj
U matematici, imaginarni broj je kompleksni broj čiji je kvadratni korijen negativan realan broj. Imaginarni brojevi imaju oblik bi, gdje je b realan broj od nule i i imaginarna jedinica za koju važi:
Imaginarni broj bi može biti dodat uz realan broj, formirajući kompleksni broj oblika a + bi, kod kojeg je a "realan dio" a b "imaginarni dio". Imaginarni brojevi se dakle mogu smatranti kao kompleksni brojevi kod kojih je "realan dio" nula i obrnuto.
Historija
Iako je grčki matematičar i inžinjer Heron iz Aleksandrije naveden kao prvi koji je primijetio imaginarne brojeve, bio je Rafael Bombelli prije njega u 1572-oj koji je definisao skup ovih brojeva. U to vrijeme, imaginarne brojeve su pojedinci smatrali kao fiktivne i bezpotrebne, isto kao što su nekada bili nula i negativni brojevi. Mnogi drugi matematičari su bili spori u tome da prihvate upotrebu imaginarnih brojeva, kao što je bio René Descartes koji je pogrdno pisao o njima u svom radu La Géométrie. Descartes je bio prvi koji je upotrebio pojam "imaginaran broj" u 1637-oj. Međutim, čistu ideju o imaginarnim brojevima je mnogo prije izmislio Gerolazmo Cardano u 16. vijeku. Ova ideja nije bila široko prihvaćena sve do rada Leonharda Eulera (1707-1783) i Carla Friedrich Gaussa (1777-1855). Geometrijsku značajnost kompleksnih brojeva je prvi pronašao Caspar Wessel (1745-1818).
U 1843-oj, matematički fizičar William Rowan Hamilton, je proširio ideju o osi imaginarnih brojeva u trodimenzionalnom prostoru imaginarnih kvaterniona. Sa razvojem kvocijenata polinomijalnih prstenova koncept imaginarnog broja je postao značajniji, dok su se našli i drugi imaginarni brojevi kao j od tesarina čiji je kvadrat +1. Ova ideja je se prvi puta pojavila u člancima James Cockle-a 1848-e.
Geometrična reprezentacija
mini|Rotacije od 90 stepeni na [[kompleksna ravan|kompleksnoj ravni.]] Geometrično gledano, imaginarni brojevi se nalaze na vertikalnoj osi na kompleksnoj ravni, što dozvoljava da budu prezentirani ortogonalno na realnu osu. Jedan način na koji se mogu shvatiti imaginarni brojevi je da se uzme u obzir standardna brojna linija, povećavajući se pozitivno prema desnoj strani, i smanjivajući negativno prema lijevoj. Kod broja 0 na x-osi, može se nacrtati y-osa sa pozitivnim pravcom na gore. Pozitivni imaginarni brojevi se povecavaju prema gore, dok se negativni smanjuju prema dole. Ova vertikalna osa se često naziva imaginarna osa i označava se kao "i\mathbb{R}", "\mathbb{I}" ili jednostavno kao "Im".
IC 2436
IC 2436 (također poznat kao ESO 564-**17) je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart u maju 1900. godine.
Imaginarni broj
Geometrična reprezentacija
U ovoj reprezentaciji množenje sa -1 je jednako rotaciji od 180 stepeni u odnosu na koordinatni početak. Množenje sa i je jednako rotaciji od 90 stepeni u pozitivnom pravcu (u pravac kazaljke na satu|suprotnom pravcu kazaljke na satu). Jednačina i^2 = -1 se intrepretira kao dvije rotacije od 90 stepeni u odnosu na koordinatni početak, što je isti rezultat kao jedna rotacija od 180 stepeni. Treba zapaziti da rotacija od 90 stepeni u negativnom pravcu (pravcem kazaklje na satu) isto zadovoljava ovu interpretaciju. Ovo potvrdjuje činjenicu da -i isto rješava jednačinu x^2 = -1 (pogledajte također imaginarnu jedinicu).
IC 2436
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Imaginarni broj
Stepenovanje imaginarnog broja i
Stepenovanje imaginarnog broja i se kružno ponavlja. Ovo se može uvidjeti u siljedećem primjeru gdje n predstavlja bilo koji broj:
Ovo dovodi do zaključka da je.
NGC 5524
NGC 5524 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Volar. Prvo otkriće je napravio R. J. Mitchell 19. aprila 1855. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ripci
Ripci su naseljeno mjesto u općini Prozor-Rama, Bosna i Hercegovina.
NGC 2619
NGC 2619 (također poznat kao IRAS 08345+2852, MCG 5-21-2, PGC 24235 i UGC 4503) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 159 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Rak. Najveći prečnik je 1,80 (84 hiljade sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (51 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 12. marta 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Donja Drežnica
Donja Drežnica je naseljeno mjesto u gradu Mostaru, Bosna i Hercegovina.
Dijelovi naselja
Donja Drežnica; Ušće, Gorica, Knežluk, Naselje, Donje Selo, Žlib, Kosirica i Perutac.
Rijeka (Olovo)
Rijeka je naseljeno mjesto u općini Olovo, Bosna i Hercegovina.
Univerzitet Belgrano
Univerzitet ima 9 fakulteta:
Univerzitet ima vlastitu svakodnevnu radiostanicu na radiotalasima 90.9 sa eklektičnim programom, kao i emitiranje vijesti i informativnog programa BBC-Newsa. Škola nudi međunarodni program pod nazivom Program argentinskih i latinoameričkih studija (PEAL) koji traje pet sedmica i sastoji se od dva kursa na španskom jeziku na srednjem i višem nivou, i četiri ispitne ankete iz višeg nivoa latinoameričkih studija.
Ferrari 430
thumb|desno|200px|Ferrari F430 Ferrari F430 je marka sportskog automobila, koji je zamijenjio Ferrari 360. Predstavljen je u septembru 2004. godine na auto-sajmu Paris Motor Show.
Dizajnom je F430 temeljito redizajnirani model 360 Modena. Automobil je oblikovan da bude aerodinamičniji i da pruža više potiska pri višim brzinama. Prednji kraj je napravljen po uzoru na trkaće automobile iz 60-ih godina 20. vijeka. Stražnji kraj gotovo je isti kao na modelu Enzo.
Motor
Ferrari F430 je dobio novi 4,3L V8 motor. Motor je veliki odmak od prijašnjih Ferrarijevih V8 motora, koji su se uz neke promjene ugrađivali još od 1950-ih. Iz 4,3 litre proizvodi 490 KS pri 8500 okretaja.
F430 Scuderia
Potaknuti uspjehom modela 360 Challenge Stradale, Ferrari je odlučio proizvesti i olakšanu verziju F430 Coupea. Otkrio ga je bivši vozač Formule 1 Michael Schumacher na salonu automobila u Parizu 2007. godine. Olakšan je za 100 kg, a motor je ojačan na 510 KS što mu daje još bolje performanse. Ugrađen je i novi poluautomatski mjenjač s dvostrukom spojkom, koji pomoću polugica iza volana omogućuje promjenu brzine u svega 60 milisekundi. Tako F430 Scuderia do 100 km/h ubrzava za 3,5 sekundi. Od dizajnerskih detalja, tu su novi prednji i stražnji branik, karbonski retrovizori i specijalno dizajnirani aluminijski naplaci.
Karl Gustav Sauberzweig
Karl-Gustav Sauberzweig (1. septembar 1899. - 20. oktobar 1946.) je bio pukovnik Wehrmachta, koji je prešao u Waffen SS za vrijeme Drugog svjetskog rata i vodio "Handžar diviziju" od 1943. do 1945. godine.
Biografija
Karl-Gustav Sauberzweig rođen je u Wissek (Wysoka), a školovao se u Bromberg (današnja Poljska). Služio je u pruskoj vojsci u Drugom svjetskom ratu.
U dobi od 18 godina dobio je Željezni križ. U to vrijeme dobio je i nadimak Schnellchen (brzi).
Godine 1943. prebačen je u Waffen SS, a 8. augusta 1943. dobija zapovjedništvo nad "Handžar" SS divizijom. Bio je na čelu vojnih akcija u Bosni sve do 19. juna 1944.
Sauberzweig je počinio samoubistvo u septembru 1946.
IC 780
IC 780 (također poznat kao MCG 4-29-64, PGC 39745 i UGC 7381) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 311 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 1,10 (99 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (72 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 13. aprila 1893. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
TTLL1
Vjerovatna tubulin-poliglutamilaza TTLL1 jest enzim koji je kod ljudi kodiran genom TTLL1 sa hromosoma 22.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 423 aminokiseline, a molekulska težina  48.988 Da.
Transoksijana
mini|desno|300px|Područje Transoksijane tokom 8. stoljeća Transoksijana poznata i kao Mā Warāʾ an-Nahr ili Farârud  je antički naziv koji se koristio za dijelove Srednje Azije a koji otprilike odgovara području današnjeg Uzbekistana, Tadžikistana, južnog Kirgistana i jugozapadnog Kazahstana. Geografski gledano, regija Transoksijana obuhvatala je prostor između rijeka Amu-Darje i Sir-Darje. Područje je antičkim Irancima bilo poznato kao Turan, izraz koji se u koristio i u perzijskom nacionalnom epu Šahname, dok su Rimljani za istu regiju koristili naziv Transoksanija, što znači Zemlja preko Oksusa, (Oksus - grčki naziv za rijeku Amu-Darja). Arapski izraz Mā warāʼ an-Nahr (Zemlja iza rijeke) počeo se koristiti i u perzijskoj književnosti i ostao je u upotrebi sve do postmongolskog perioda.
Regija je bila jedna od satrapija (pokrajina) perzijskog Ahemenidskog carstva pod nazivom Sogdijana. U klasičnom periodu pojam treba razlikovati od pojma koji se koristi za današnji Iran, posebno od njegove sjeveroistočne pokrajine Korasan - izraza koji potiče od Sasanida. Međutim, kod ranoarapskih historičara i geografa postojala je tendencija da se pojam Transoksijane podvede pod izraz Horasan koji označava mnogo veću teritoriju. Teritorije Horezma, Sogdijane, Čaghanijane i Kutala nalazile su se u južnom dijelu Transoksijane dok su se Taškent, Osrušana i Fergana nalazile u sjevernom dijelu.
Historija
Naziv Transoksanija zadržao se u zapadnoj svijesti prvenstveno zbog podviga Aleksandra Velikog, koji je grčku kulturu proširio na područje ove regiju svojom invazijom u 4. stoljeću p. n.e. Aleksandrovi nasljednici nastavili su vladati ovim područjem kroz Grčko-baktrijsko Kraljevstvo, ostvarivši grčko kulturno prisustvo u Transoksijani koje je trajalo duže od 2 stoljeće. Grad Ai Khanoum, smješten na rijeci Oxus na sjeveru Afganistana, jedini je baktrijsko-grčki grad koji je pronađen i intenzivno arheološki istražen.
Za vrijeme Sasanidskog carstva ovo područje često se nazivalo Sogdijana, pokrajinski naziv preuzet iz Ahemenidskog carstva, a koristio se kako bi se područje razlikovalo od obližnje Baktrije.
Kineski istraživač Zhang Qian, koji je pored Transoksijane, 126. p.n.e. posjetio i susjedne zemlje Baktriju i Partiju, sačinio je prvi poznati kineski izvještaj o ovoj regiji. Zhang Qian jasno identificira Partiju kao naprednu gradsku civilizaciju koja je uzgajala žito i grožđe, izrađivala srebrne kovanice i kožne proizvode. Njome su prije vladavine Sasanida sukcesivno vladali Seleukidi, grčko-baktrijsko kraljevstvo, Partsko i Kušansko carstvo.
Tokom sasanidske vladavine, regija je postala značajna kulturni i naučna oblast zbog bogatstva proisteklog iz činjenica da se regija nalazila na Sjevernog putu svile. Sasanidsku vladavinu prekinula je Heftalitska invazija krajem 5. stoljeća i nije vraćena pod Sasanidsku vlast do 565. Mnogi perzijski plemići i zemljoposjednici pobjegli su u ovu regiju, nakon ratova započetih između Pravednog halifata i Perzijskog Carstva i muslimanskog osvajanja Perzije. Prije muslimanske invazije, tokom perioda između 705. i 715. ovim prostorima su vladali Gokturci, nakon čega je regija postala poznata po arapskom nazivu Mā Warāʾ an-Nahr (ono što je preko rijeke).
Dio ove regije osvojio je Kutejbe ibn Muslim, emevijski vojskovođa tokom perioda između 706. i 715. a pod slabom kontrolom držali su je Emevije do 738. Čvršću vladavinu Transoksijanom uspostavio je vojskovođa Nasr ibn Sejjar između 738. i 740. a vlast Emevija nad ovim područjem potrajala je svo do 750. godine kada su vlast preuzeli Abasidi. Dinastija Tang je također u isto vrijeme držala pod kontrolom istočne dijelove regije, kada je došlo do građanskog rata, odnosno Ppobune An Shija.
Crusader Kings II
Crusader Kings II jest strateška igra koju je razvio Paradox Development Studio kao nastavak Crusader Kingsa. Radnja igre je smještena u srednji vijek, a objavljena je 14. februara 2012. za Microsoft Windows, te 24. maja 2012. za OS X. Verzija za Linux objavljena je 14. januara 2013. godine. Otkako je objavljena, prodana je u preko milion primjeraka, i bila je najprodavaniji naslov Paradox Intereactivea prije izlaska Europa Universalis IV u augustu 2013. Nastavak, Crusader Kings III, izašao je 2020. godine.
Transoksijana
Historija
Džingis-kan, osnivač Mongolskog Carstva, napao je Transoksijanu 1219. za vrijeme svog osvajanja Horezma. Prije svoje smrti 1227. godine, dodijelio je zemlje zapadnog dijela Srednje Azije svom drugom sinu Čagataju usljed čega je ova regija postala poznata kao Čagatajski kanat. Godine 1369, Timur, iz plemena Barlas, postao je vladar a grad Samarkand učinio glavnim gradom svog budućeg carstva. Transoksijana je doživjela procvat sredinom 14. stoljeća.
Crusader Kings II
Igranje
Igrač je na čelu srednjovjekovne dinastije, kojom upravlja od 1066. do 1337. godine, ili sa dodatnim sadržajem (DLC) kao što su The Old Gods, Charlemange, i Iron Century koji dopuštaju ranije datume početka 867. i 769, kao i 936. Kroz stratešku upotrebu rata, brakova i atentata igrač nastoji da vodi svoju dinastiju do uspjeha.
Transoksijana
Religija
Historičar Mark Dickens vezano za religiju navodi:
Crusader Kings II
Igranje
Uspjeh određuje isključivo igrač. Cilj je dobivanje što većeg broja bodova prestiža i pobožnosti. Igra se završava kada trenutni lik igrača umre bez nasljednika iste dinastije da ga naslijedi, kada se oduzmu svi naslovi grofovskog ranga ili većih od svih članova dinastije igrača (uključujući i njih same) ili kada igra dostiže svoj kraj 1453. godine.
Igra koristi genetski i obrazovni sistem, gdje djeca nasljeđuju mnoge osobine, kulturu, religiju i vještine od svojih roditelja i staratelja, što dodaje dodatni sloj strategije brakovima, tako da igrač pokušava ne samo da formira korisne saveze, već i da odabere bračne partnere sa jakim nasljednim osobinama kako bi povećao kvalitet potomstva i tako ojačao dinastiju.
Lidstoneov red
U matematici, određene vrste cijelih funkcija mogu se izraziti kao polinomski razvoji poznati kao Lidstoneov red.
Neka f(z) bude cijela funicja eksponencijalnog tipa manja od (N + 1)π, kao što je definisano ispod. Tada f(z) može biti razvijena u članove polinoma An, kao što slijedi:
Ovdje je An(z) polinom od z na stepen n, Ck je konstanta, a f(n)(a) jee derivacija od f u tački a.
Za funkciju se kaže da je ona eksponencijalnog tipa manjeg od t ako je funkcija
ograničena odozgo sa t. Zbog toga je konstanta N, koja se koristi u sumiranju iznad, data sa
uz
NGC 4047
NGC 4047 (također poznat kao IRAS 12002+4854, MCG 8-22-58, PGC 38042 i UGC 7025) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 157 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 1,60 (73 hiljade sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (59 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 9. marta 1788. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Begova Glavica
Begova Glavica (ćir. Бегова Главица) je naseljeno mjesto u sastavu grada Podgorice, Crna Gora.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Crnoj Gori nalazila se u sastavu stare općine Podgorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine Begova Glavica je imala 24 stanovnika.
Popis 2011.
Napomena: Oznaka Z predstavlja zaštićen podatak.
Force India VJM04
Force India VJM04 je Formula 1 automobil dizajniran od strane Andrew Green za Force India da se natječu u Formula 1 - sezona 2011. To će biti vođen Adrian Sutil i Paul di Resta.
Veliki Ločnik
Veliki Ločnik je naseljeno mjesto u sastavu općine Velike Lašče, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Force India VJM04
Automobil je predstavljen online na 8. februara 2011.
IC 2437
IC 2437 (također poznat kao ESO 564-21, MCG -3-23-20 i PGC 25518) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 242 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Najveći prečnik je 1,80 (127 hiljada sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (78 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Herbert Alonzo Howe 23. februara 1898. godine.
Force India VJM04
Potpuni spisak rezultata u Formuli 1
(key) (Utrke u boldu označavaju najbolju startnu poziciju, dok utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
Popis stanovništva u Crnoj Gori 2011 (Budva)
Po popisu stanovništva, kućanstava i stanova 2011. u Crnoj Gori, koji je obavljen od 1. do 15. aprila 2011. u općini Budva živjelo je ukupno 19.218 stanovnika, što predstavlja 3,10% od ukupnog broja stanovnika Crne Gore. Broj gradskog stanovništva na području općine bio je 15.995 (83,23%), a seoskog 3.223 (16,77%).
Broj zaposlenih osoba iznosio je 7.630, što predstavlja 39,70% od ukupnog broja stanovništva Budve. Broj zaposlenih muškaraca bio je 3.992 (43,28% od ukupnog broja muškaraca), a zaposlenih žena bilo je 3.638 (36,40% od ukupnog broja žena). Najčešća muška imena na području općine bila su Nikola, Marko i Dragan, a ženska Jelena, Marija i Milica.
Veliki Ločnik
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu grada Ljubljane, odn. stare općine Vič–Rudnik.
Popis stanovništva u Crnoj Gori 2011 (Budva)
Starosna piramida
Od ukupnog broja stanovnika u općini Budva bilo je 9.224 (48,00%) muškaraca i 9.994 (52,00%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 923:1000. Prosječna starost stanovništva bila je 36,5 godina, muškaraca 35,4, a žena 37,5 godina.
NGC 1270
NGC 1270 (također poznat kao MCG 7-7-57, PGC 12350 i UGC 2660) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 228 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Perzej. Najveći prečnik je 0,90 (60 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (47 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 14. februara 1863. godine.
Popis stanovništva u Crnoj Gori 2011 (Budva)
Starosna piramida
Udio stanovništva starijeg od 18 godina u općini Budva je 77,8%  (14.945), od čega je udio punoljetnih muškaraca 75,9% (6.999), a udio punoljetnih žena 79,5% (7.946). Omjer broja punoljetnih muškaraca i žena je 881:1000,
Veliki Ločnik
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Veliki Ločnik je imao 123 stanovnika.
NGC 1270
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 2437
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ludovik II, kralj Napulja
Rođen je u Toulouseu. Roditelji su mu bili Ludovik I, vojvoda Anžuja, i Marija Blojška. Od oca je naslijedio velike posjede u južnoj Francuskoj, ali i njegovu borbu za napuljsku krunu s Karlom Dračkim. Karlov maloljetni sin Ladislav ga je naslijedio 1386. godine, ali je ubrzo istjeran iz Napulja. Ludovika je 1. novembra 1389. okrunio protupapa Klement VII. Deset godina kasnije Ladislav je zbacio Ludovika i preuzeo svoju krunu.
Bio je oženjen svojom prvom rodicom, Jolandom Aragonskom. S njom je imao petero djece:
Pakao (Dante)
Pakao (Inferno) je dio Božanstvene komedije. Priča pakla jeste da se Dante u trideset i petoj godini našao u mračnoj i divljoj šumi. Lutao je čitavu noć, dok u zoru nije izašao iz nje i naišao na podnožje nekog brda. Ugledavši ga, počne se penjati, ali mu na put stanu tri zvijeri i to: pantera, lav i vučica. Htjele bi da se vrati odakle je i izašao. Od tih zvijeri spasi ga Vergilije, slavni rimski pjesnik, autor Eneide, pozivajući ga da krene sa njim kroz pakao i čistilište, a da bi došao do raja trebat će mu pratnja Beatriče (njegove ljubavi i u pravom životu koja je umrla mlada). Uostalom, ona je Vergilija i poslala da izbavi Dantea od velikih opasnosti u kojima se bio našao.
Po pjevanjima
Pakao, kojim će proći Dante sa Vergilijem, ima devet krugova. Što su grijesi teži, to je krug niži i uži. mini|desno|250p|Botičelijev prikaz pakla (1490)
Lista likova (glavnih)
DANTE- autor i protagonist u Božanstvenoj komediji. U početku pakla žali grešnike ali kasnije shvaća da su to zaslužili i da su dobili božiju pravdu.
VERGILIJE- Danteov vodič kroz pakao. osuđen je na limb pošto se rodio prije Isusovog rođenja. U djelu je prikazan kao mudar i koristan Danteu.
BEATRIČE- jedna od blagoslovljenih u raju; šalje Vergilija da pomogne Danteu. Kao Dante i Vergilije i Beatriče je historijska ličnost. Beatriče ima manju ulogu u paklu za razliku od Čistilišta i raja.
(mnogo sporednih likova koje Dante susreće u paklu)
Sveti Sava
mini|desno|Lik Svetog Save na srednjovjekovnoj freci Sveti Sava, srpski prosvjetitelj i srpski arhiepiskop  rodio se kao Rastko (Nemanjić) 1169. u mjestu Ras, u blizini današnjeg Novog Pazara. Umro je 1236. u mjestu Veliko Trnovo, glavnom gradu Drugog Bugarskog carstva. Bio je najmlađi sin velikog župana Stefana Nemanje i njegove žene Ane. Pripada uticajnoj vladarskoj lozi Nemanjići, porijeklom iz današnje Hercegovine. Vladali su dugi niz godina manjim prostorom Balkana između Jadranskog mora i Bosne na zapadu, današnje Albanije na jugu. Okosnica tadašnje Srbije je današnji Sandžak (Raška).
Pakao (Dante)
Jezik i stil
Kao što je rečeno u biografiji Aligijerija, on je koristio Italijanski, firentinski dijalekat, u svom djelu. To je značilo da je mnogo ljudi moglo čitati to djelo, a ne samo neki intelektualni krugovi, zato se sa pravom može reći da je Dante otac italijanskog jezika. Takođe, djelo je puno i latinizama i neologizama. Stilski djelo je različito i zavisi od raspoloženja protagoniste. Nekada je ton komičan nekada tragičan, svečan ili ponizan.
Sveti Sava
Savu je sa petnaest godina otac postavio za humskog župana, no tu ostaje manje od godinu dana. Sa 16 godina odlazi na Svetu Goru (u današnjoj Grčkoj) i postaje monah 1191. Savi će se pridružiti i njegov otac Stefan Nemanja (1196), koji je u međuvremenu abdicirao u korist srednjeg sina Stefana. Stefan Nemanja, u monaštvu Simeon ubrzo umire.
U Srbiji će ubrzo doći do borbe za vlast između Savine braće. On se vraća u Srbiju, kako bi zaustavio građanski rat između svoje braće Stefana i Vukana. Istovremeno Sava se bavi prosvjetiteljskim radom, nastojeći svojim sunarodnjacima približiti osnove vjerske i svjetovne pouke, da bi se 1217. vratio na Svetu Goru.
1219. Savu imenuje nikejski patrijarh za prvog srpskog arhiepiskopa. Tim činom srpska crkva postaje autokefalna. Godine 1221. kruniše brata Stefana za kralja. Sava je sve do 1233. ostao arhiepiskop, da bi ga potom zamijenio njegov učenik Arsenije. Sava više puta putuje u Palestinu. Na povratku ga 1236. smrt zatiče u bugarskoj prijestonici Velikom Trnovu.
Savina najznačajnija djela za srpsko nacionalnu historiju bila su ne samo crkvenog - književnog karaktera, nego i graditeljska. Tako je na Svetoj Gori osnovao manastir Hilandar (zajedno sa svojim ocem Stefanom Nemanjom/monahom Simeonom), a uz njegovo ime pominje se i osnivanje manastira Žiča u Srbiji (do 1253. sjedište srpsko-pravoslavnog episkopa).
Najznačajnija pisana djela su: Žitije, spomen na pokojnog oca Stefana Nemanju (Simeona), Tipikon, pravila ponašanja u manstiru Hilandar, kao i Nomokanon, vjerovatno prvi srpski zbornik zakona.
Liouvilleova funkcija
Liouvilleova funkcija, označane sa λ(n) i koja je dobila naziv po Josephu Liouvilleu, je važna funkcija u teoriji brojeva.
Ako je n pozitivan cijeli broj, tada je λ(n) definisana kao:
gdje je Ω(n) broj prostih faktora od n, brojenih sa multiplikativnosti. (SIDN A008836).
λ je potpuno multiplikativna pošto je Ω(n) sabirljiva. Imamo Ω(1) = 0 i odatle λ(1) = 1. Liouvilleova funkcija zadovoljava identitet:
Red
Dirichletov red za Liouvilleovu funkciju daje Riemannovu zeta funkciju kao
gdje je teta funkcija.
Rita Skeeter
Rita Skeeter (1951.) je fiktivni lik iz serijala romana o Harry Potteru. Po zanimanju je novinarka i spisateljica. Piše za Dnevni prorok, zlobna je, plavokosa i bogata. Može se pretvoriti u insekta. U filmu Plameni pehar je glumi Miranda Richardson.
Splitski festival
Festival zabavne glazbe Split ili Splitski festival jedan je od najpopularnijih festivala zabavne muzike u Hrvatskoj, koji se već preko 50 godina održava svakog ljeta u Splitu. Splitske Prokurative, na kojima se festival održava od kasnih 1960ih, znaju zablistati početkom jula i postati centar muzičkog svijeta zemlje za narednih par festivalskih dana. Prvi Splitski festival održan je 1960. godine, kao muzičko-modna revija "More-Revija-Split", a od tada je pa do danas na njemu izvedeno preko 800 kompozicija najznačajnijih domaćih autora (Zdenko Runjić, Arsen Dedić, Đelo Jusić, Nikica Kalogjera, Rajko Dujmić, Zrinko Tutić, Đorđe Novković) u interpretaciji najjačih imena domaće zabavne muzike (Mišo Kovač, Tereza Kesovija, Oliver Dragojević, Kemal Monteno, Radojka Šverko, Ibrica Jusić, Miki Jevremović, Meri Cetinić, Tedi Spalato, Zorica Kondža, Đorđi Peruzović) i najboljih domaćih vokalno-instrumentalnih sastava ("Dubrovački trubaduri", "Pro arte", "Indexi", "Teška industrija", "Novi fosili", "Magazin", "grupa 777").
mini|desno|300p|Prokurative
Rita Skeeter
Etimologija
Rita je kraći oblik imena Margarita. Skeeter znači "komarac". Riječ paparazzi je izvedena od italijanske riječi za komarca. Skeet označava tračanje.
Onkomiš
Onkomiš – poznat kao OncoMouse ili Harvardski miš – je tip laboratorijskog miša (Mus musculus) koji je  genetički izmijenjen upotrebom modifikacija koje su izvršili  Philip Leder i Timothy A. Stewart (sa  Harvard University) i patentirali u EPO Registru, appno: 85304490, patent no: 0169672.
Splitski festival
Melodije Jadrana 1960-1966
Prvi splitski festival održan je 1960. godine, tek kao popratni dio programa ljetne modne revije "More-Revija-Split", koja se održavala na bazenima omladinskog školskog kluba POŠK. U pauzi presvlačenja manekenki, među kojima je bila i kasnija zvijezda ranih Splitskih festivala, Maruška Šinković, izvedene su samo tri od prispjelih 70ak kompozicija. Pjesme su izvedene uz plesni orkestar Đekija Srbljenovića, a jednu od njih pjevao je kasniji šampion "Splita" Vice Vukov. 1961. festival nije održan, jer je odlučeno, da ta godina bude pripremna, no zato je 1962. "Split", tada poznat još pod imenom "Melodije Jadrana" zabljesnuo na istom mjestu u još većem sjaju, ovaj put krajem ljeta. Na Festivalu se prvi put pojavljuje Zdenko Runjić, tada još srednjoškolac, čije "Ćakule o siromajima" sa Terezom Kesovijom odnose prvu nagradu publike. Festival je pod velikim uticajem dva starija mediteranska festivala, onog u San Remu i Opatiji, što se osjeća i u prvim kompozicijama sa "Melodija Jadrana", koje neodoljivo vuku na italijansku kanconu. Među zvijezdama prvih festivalskih godina je sama krema tadašnje domaće zabavne muzike: Tereza Kesovija, Arsen Dedić, Gabi Novak, Ivo Robić, Đorđe Marjanović, Vice Vukov, Nada Knežević, Anica Zubović. Prvi festivalski hitovi govore o moru, obali, mjesečini, šetnjama na rivi, putovanjima, ribarenju. Ništa se ne mijenja ni 1963., kad festival seli na ljetnu pozornicu kina "Bačvice", u istoimenoj splitskoj gradskoj uvali. Prve nagrade odnose uglavnom autori sa zagrebačkom adresom, Dedić i Kalogjera, no već nekoliko godina kasnije sve će se promijeniti u korist domaćih snaga.
1964. rođena je i himna festivala - "Nima Splita do Splita", koju pjevaju Tereza i Toni Kljaković, ali i nezaobilazni evergreen domaće šlageristike - "Kuća pored mora", kojeg su u alternaciji otpjevali Arsen Dedić i njegova kasnija supruga Gabi Novak. Na 5. jubilarnim "Melodijama Jadrana" 1965. izvodi se 20 pjesama sa gotovo 40 festivalskih aranžmana, koje rade najpoznatiji jugoslovenski kompozitori-aranžeri: Alfi Kabiljo, Krešimir Oblak, Nikica Kalogjera, Zlatko Černjul, Stipica Kalogjera, Pero Gotovac. Te godine počinje trijumfalni pohod Vice Vukova na festivalske nagrade, kojeg je splitska festivalska publika inače obožavala. Vice Vukov pjeva 1965. "Bodulsku baladu", 1966. "Bokeljsku noć", a 1967. legendarno "Pismo ćali". Uspjeh se nastavlja i 1968. sa "Dalmatinskom elegijom" i "Zvonima moga grada" 1970.
NGC 2620
NGC 2620 (također poznat kao MCG 4-21-1, PGC 24233 i UGC 4501) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 360 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Rak. Najveći prečnik je 2,00 (210 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (52 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio William Lassell 5. maja 1863. godine.
Splitski festival
Melodije Jadrana 1960-1966
Splitski biseri 1960-1966:
Internacionalna festivalska ljeta 1967-1974
1967. splitski festival prelazi sa ljetne pozornice kina "Bačvice" na monumentalne Prokurative, gdje dobija internacionalni karakter. Organizatori su, naime, shvatili da nešto treba promijeniti, jer je zanimanje domaće publike za festival naglo poraslo, što se vidjelo i u broju prodanih festivalskih ploča. Iz Zagreba stižu prva voditeljska imena domaće televizije, Gordana Bonetti i Ljubo Jelčić. Uz 13 jugoslavenskih kompozitora zabavne muzike, osam njihovih inostranih kolega rade na aranžmanima za 22 kompozicije, koje izvodi 14 domaćih izvođača i tri ansambla, te osam stranih pjevača i dva vokalno-instrumentalna sastava internacionalnog ranga, engleski "The Shadows" i "The Lords". Te 1967. debitira i Oliver Dragojević, no sa bljedunjavom izvedbom Runjićeva "Picaferaja" ostaje ipak nezapažen. Sljedeća je, 1968. godina neponovljiva, jer na Prokurative dolazi prvo ime italijanske kancone, legendarni Domenico Modugno, koji pjeva u gala-programu. Od domaćih snaga briljiraju "Dubrovački trubaduri", Maruška Šinković, Arsen Dedić, a ne treba zaboraviti i neke od slovenskih autora i pjevača, čije su pjesme veoma odgovarale splitskom i dalmatinskom festivalskom senzibilitetu. Od 1969. festival je i službeno odbacio naziv "Melodije Jadrana" i sad se zove Internacionalni festival zabavne muzike. Te 1969. festival bilježi brojne skandale i pikanterije, koje "Splitu" na kraju samo gode. Na Prokurativama pjevaju prva imena italijanske kancone, Claudio Villa, Gino Paoli i Iva Zanicchi (umjesto najavljene Ornele Vanoni), a prvu ligu domaćih izvođača čine Arsen Dedić i Tereza Kesovija. Oko njihove dvije pjesme te 1969. - "Vraćam se" i "Nono, moj nono" stvorio se čitav jedan skandal, u kojem je "Nono" Nikice Kalogjere nadmašio favorita žirija Arsena Dedića, koji se uz zvižduk publike morao povući sa svojim italijanskim prijateljem Paolijem, koji je tu istu pjesmu pjevao u alternaciji.
Onkomiš
Transgeni miševi nose specifični gen  zvani aktivirani  onkogen (v-Ha-ras) pod kontrolom promotora virusa tumora mišje dojke. Aktivirani onkogeni značajno povećava osjetljivost miša na rak i, na taj način,  čini miša pogodnim za istraživanje raka. Prava na izum su donedavno bila u vlasništvu DuPont. USPTO je utvrdio da je patent istekao 2005. godine, što znači da je Onkomiš je sada slobodan za korištenje i za druge  (iako ime nije, jer je "OncoMouse" registrirani zaštitni znak). ).
Rita Skeeter
Vanjski linkovi
Figuren der Harry-Potter-Romane List of supporting Harry Potter characters A Harry Potter szereplőinek listája Personaggi minori di Harry Potter Liste over figurer i Harry Potter-bøkene Postacie drugoplanowe z cyklu Harry Potter Yardımcı Harry Potter karakterleri listesi
Splitski festival
Internacionalna festivalska ljeta 1967-1974
Na desetom jubilarnom festivalu "Split ´70" nastupilo je čak 18 zemalja. Selekcijska komisija izabrala je 18 domaćih i 18 stranih kompozicija za izvođenje na Prokurativama, na kojima se te godine pojavila čitava plejada novih, mladih i perspektivnih imena: Ibrica Jusić, Josipa Lisac, Duško Lokin, Majda Sepe, Krunoslav Slabinac, Boba Stefanović, Ljupka Dimitrovska. Međutim, te će 1970. nadmoćno pobijediti grlata Radojka Šverko sa evergreenom Esada Arnautalića "Kud plovi ovaj brod", čiji tekst potpisuje Arsen Dedić, skriven iza pseudonima Luka Juras, zbog toga što je godinu prije obećao da se nikada više neće vratiti na "Split", barem ne kao pjevač ili kompozitor. Naredna je 1971. u znaku dalmatinskog megahita "Proplakat će zora", koja je nastala na osnovu istoimene dalmatinske narodne pjesme. Mišo Kovač ovom se pjesmom konačno etablirao na domaćem estradnom nebu, pokazujući da ima izraziti senzibilitet za pjesme sa dalmatinskom tematikom, kojoj će se vraćati i narednih godina. Pažnju medija na festivalu iz 1972. godine izaziva zanosna Milva, italijanska diva osebujnog glasa, koja uz Tonyja Christiea pjeva u gala-programu festivala. Naredne godine primjetna je izvjesna zasićenost i pad festivala, jer Prokurative tog ljeta ne bilježe onako veliki broj hitova kao proteklih godina. Favoriti festivalskog auditorija su Miki Jevremović sa pjesmom "Jedna soba s pogledom na more" i Maruška Šinković sa " Ča je bilo tega više ni". 1974. na Prokurative se vraća i Oliver, no njegovo vrijeme dolazi tek godinu dana kasnije, kad će pjevati "Galeba". Zdenko Runjić je stvarni pobjednik "Splita ´74", jer su njegove dvije šansone, "Sunčane fontane" sa Terezom Kesovijom i "Ja ne mogu drugo nego da je ljubim" sa Mišom Kovačem apsolutni favoriti festivala.
Splitski biseri 1967-1974:
Onkomiš
Aplikacija patenta za onkomiša je ponovo podnijeta sredinom 1980-ih u mnogim zemljama, kao što su u SAD, Kanada, u Europi, preko Evropskog zavoda za patente (EPO ) i u Japanu.
NGC 2620
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Splitski festival
Zlatne godine na Prokurativama 1975-1980
Ljeta koja predstoje se sa sigurnošću mogu nazvati zlatnim, a čovjek koji je najviše zadužen za to je Zdenko Runjić. Ovaj se vrsni splitski kompozitor svake godine pojavljivao sa barem dvije pjesme na Prokurativama, a svaka je znala pogoditi "u sridu". Kombinacija Zdenko Runjić (muzika), Tonči Zuppa ili Jakša Fiamengo (tekst), Stipica Kalogjera (aranžman), te Oliver Dragojević (interpretacija) pouzdan su znak za kvalitet i sinonim za preko dvadesetak splitskih festivalskih bisera, koji su nerazdvojan dio dalmatinske pjesmarice 20. vijeka. Nakon što je 1974. Splitski festival po posljednji put bio internacionalni, 1975. nastaje praznina, koju su organizatori popunili Večerima dalmatinskih šansona.
Na Večeri dalmatinskih šansona te 1975. nastupa i Oliver sa "Galebom", no od 12 šansona prema glasovima publike Oliver ostaje tek na slabom osmom mjestu. Tek će kasnije "Galeb" dobiti ono priznanje, kakvo je i zasluzi i kakvo ima i danas kao pjesma nad pjesmama svih splitskih festivala (do 1990). Saradnja Runjić-Dragojević 1976. rezultira uspjehom "Skalinade", koja je postala najizvođenija dalmatinska pjesma i svojevrsna himna življenja na dalmatinskom kamenu. Festival je te, ali i narednih godina bio pun mediteranske raspjevanosti i živosti, nota koje su slijevale u zvukove mora i mirise obale. Tereza Kesovija te 1976. pjeva pjesmu Nikice Kalogjere "Sviraj mi, sviraj" i pobjeđuje, a ništa lošiji nije ni Kemal Monteno, koji od te godine postaje redovan gost na Prokurativama. Nezaboravne su njegove interpretacije pjesama "Cvite bili iz đardina" (1977), "Sunce djetinjstva" i "Putovanja" (1978), "Adrijana" (1979), "Zvono djetinjstva" (1980), "Pričaju stare none" (1981), "Dobra večer uzorita" (1983), "Produži lađo" (1984), "Zaboravi" (1995), "Kad ja ne mogu" (1997), "U meni imaš dom" (2002), "Da je moja mandolina znala" (2005). 1977. su svi bili zaraženi romantikom. U tri festivalske večeri moglo se čuti na pretek ljubavnih šansona, serenada i mediteranskih šlagera, koji kao da su se natjecali, koji će biti ljepši od drugog. Prva liga domaćih izvođača pjevala je te 1977. o malinkoniji, romanci, đardinima, mjesečini, šetnjama uz more, raspjevanim djevojkama, Diridondi. Naredna godina je bila u sličnom tonu, s tim da su sve prve nagrade, na sve tri festivalske večeri ponijeli Oliver i Zdenko Runjić. "Poeta", "Oprosti mi, pape" i "Cvit Mediterana" danas su sastavni dio svake dalmatinske muzičke antologije i jednako tako svježi kao i prije 27 godina. 1979. je u znaku apsolutnih debitanata, kada Đorđe Balašević za svog "Panonskog mornara" zaslužno odnosi festivalsko zlato na Večeri dalmatinskih šansona, a njegov kolega Zlatko Pejaković, iz iste diskografske kuće PGP RTB, zlato za mediteransku kantolinu "Ljetu je mome kraj" na Večeri zabavnih melodija.
Dvadeseti jubilarni Splitski festival 1980. godine, kao i njegovi prethodnici, u potpunosti je u znaku tradicionalne dalmatinske melodije i poetskog, pitkog teksta, koje izvodi sam Olimp domaćih izvođača. Festivalske melodije sa "Splita" objavljuje čak pet diskografskih kuća u Jugoslaviji, uključujući i vječite konkurente zagrebački "Jugoton" i beogradski "PGP RTB". Na festivalu pjevaju Oliver, Meri Cetinić, Mišo Kovač, Ljupka Dimitrovska, "Novi fosili", Kemal Monteno, Ivo Pattiera, "Pepel in kri", Miki Jevremović, Maja Odžaklievska, Ditka Haberl. Veliki hit tog festivalskog ljeta je bio duet Olivera i Borisa Dvornika sa neponovljivom "Nadalinom".
Splitski biseri 1975-1980:
Pjesme za cijelo ljeto 1981-1986
Pjesme sa Splitskih festivala bile su godinama zvučna kulisa svih ljetovanja u Makarskoj, Trogiru i drugdje širom jadranske obale. To se nastavlja i u novoj festivalskoj dekadi, tokom 1980ih godina, kad su ploče sa "Splita" najprodavaniji festivalski i kompilacijski album zagrebačkog "Jugotona". To ni ne čudi, ako se zna, da na ovom festivalu nastupaju samo najbolja imena domaće zabavne muzike.