cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pleuston
Neuston
Izraz "neuston" koristi se: Neuston, široko definirano, sačinjavaju neke vrste riba (vidi leteća riba ), bube, protozoa, bakterije i pauci (vidi ribolovni pauk i ronilački pauk). Kolembole u rodovima Podura i Sminthurides su gotovo isključivo neustonske, dok se vrste roda Hypogastrura često okupljaju na površinama ribnjaka. Vodenjaci poput roda Gerris uobičajeni su primjeri insekata koji oslanjaju svoju težinu na površinskoj napetosti vode. Prošireno, izraz se može odnositi i na neorganizme kao plutajuće se agregacije (kao npr., velika pacifička krpa smeća).
Razlikovanje od ostalih vodenih organizama
Plankton (organizmi koji lebde ili plutaju u vodi) razlikuju se od nektona (organizmi koji plivaju, snažno u vodi) i bentosa (organizmi na dnu tijela tijela) vode).
NGC 2541
NGC 2541 (također poznat kao MCG 8-15-54, PGC 23110 i UGC 4284) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 25 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ris. Najveći prečnik je 6,30 (46 hiljada sg) a najmanji 3,2 uglovnih minuta (23 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 9. marta 1788. godine.
Treća gimnazija (Sarajevo)
Treća gimnazija u Sarajevu je javna srednjoškolska ustanova koja se nalazi na Vilsonovom šetalištu u općini Novo Sarajevo.
Škola je osnovana nakon Drugog svjetskog rata, 1948. godine. Ovo je bila treća po redu gimnazija u Sarajevu i većim dijelom svoje historije je bila poznata pod tim imenom “Treća gimnazija”, iako je mijenjala više zvaničnih imena - Niža Realna Gimnazija, Mješovita Gimnazija, Peta Gimnazija, Treća gimnazija (zvanično ime skole od 1991. godine), Braća Ribar, itd.
U toku rata u BiH Treća gimnazija se nalazila na liniji razgraničenja i pretrpila je znatna oštećenja. Održavanje nastave, prekinuto 1992. godine, se nastavlja 1993. godine (đaci su bili raspoređeni po punktovima širom grada, uglavnom u istim razredima sa đacima svih ostalih gimnazija). U septembru 1994. godine Treća gimnazija dobija na korištenje dio Osnovne škole Hrasno — bivše Osnovne škole Ivan Goran Kovačić, u naselju Hrasno, također u blizini same linije razgraničenja, i tu kao podstanari osoblje i đaci škole održavaju nastavu narednih godina. Objekat škole u Pofalićima je obnovljen u prvim godinama poslije rata.
Savo Čolović
Savo Čolović (Krekovi, kod Nevesinja, 21. januar 1911 — Buhovo, kod Širokog brijega, 25. septembar 1944), učesnik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.
Biografija
Rođen je 21. januara 1911. u selu Krekavice, kod Nevesinja. U Beogradu je učio tipografski zanat. Rano je prišao radničkom pokretu i aktivno radio u sindikalnoj organizaciji grafičkih radnika. Tu je, 1939. godine, primljen u članstvo Komunističke partije Jugoslavije.
Poslije Aprilskog rata i okupacije Beograda, 1941. godine, vratio se u rodni kraj. Odmah se uključio u pripreme za oružani ustanak i radio na stvaranju prvih partizanskih odreda u nevesinjskom srezu. Učestvovao je u prvim ustaničkim akcijama. Godine 1941. izabran je za člana Sreskog komiteta KPJ za nevesinjski srez.
Početkom februara 1942. godine, Savo je s četom nevesinjskih partizana ušao u sastav Prvog hercegovačko-crnogorskog udarnog bataljona. Kao politički komesar Četvrte čete, isticao se velikom hrabrošću. Krajem februara 1942. godine postao je politički komesar Partizanskog bataljona „Bišina“.
U vrijeme četničko-italijanske ofanzive u Hercegovini, u proljeće 1942. godine, ovaj bataljon je učestvovao u nekoliko akcija protiv neprijateljskih snaga u nevesinjskom srezu. Poslije povlačenja hercegovačkih partizanskih jedinica na Zelengoru, juna 1942. godine, Savo je ušao u sastav Drugog bataljona novoformiranog Hercegovačkog partizanskog odreda, s kojim augusta iste godine ulazi u sastav Desete hercegovačke udarne brigade. Učestvovao je u mnogim borbama koje je vodila ova brigada, a posebno se istakao tokom bitke na Sutjesci.
Poginuo je 17. novembra 1944. godine kao obaveštajni oficir 29. hercegovačke divizije, kod Buhova, izvršavajući zadatak na terenu Širokog Brijega. Tokom Narodnooslobodilačke borbe poginuli su mu roditelji i tri brata.
Za narodnog heroja proglašen je 24. jula 1953. godine.
Međunarodni dan zaštite močvara
Međunarodni dan zaštite močvara obilježava se 2. februara na dan kada je potpisana Konvencija o močvarama 1971 godine u iranskom gradu Ramsar, na obali Kaspijskog Mora. Prvi put je obilježen 1997 godine. Na ovaj dan državne institucije, nevladine organizacije i grupe građana svake godine organizuju različite aktivnosti kako bi podigli nivo svjesti javnosti o vrijednostima močvara.
Od 1997 do 2007 na zvaničnoj web-stranici Konvencije o močvarama preko 95 zemalja postavilo je izvještaje o aktivnostima povodom Međunarodnog dana zaštite močvara. Aktivnosti su različitih vrsta i obima, od predavanja do seminara, izleta, takmičenja za djecu, utrka, akcija čišćenja, radio i TV-nastupa, pisama upućenih štampanim medijima do novih pravila o močvarama i novih programa na državnom nivou.
Butirat
Butirat – poznat i kao butanoat – je  tradicijsko ime konjugatne baze  buterne  ili butanske kiseline. Formula butiratskog iona je C4H7O2−. Naziv se koristi kao dio imena estera i soli maslačne kiseline,  kratkolančanih masnih kiselina. Primjeri uključuju: Butirati su važni kao hrana za ćelije koje oblažu sisarsko debelo crijevo (kolonocite). Bez butirata za dobijanje energije, ćelije debelog crijeva prolaze kroz autofagiju (samoprobavu) i umiru. Kratkolančane masne kiseline, koje uključuju i butirate, su proizvodi korisne crijevnih bakterija (probiotici) koji se njima  hrane ili fermentiraju prebiotike, koji su biljni proizvodi koji sadrže dovoljne količine hranljivih vlakana. Ove kratkolančane masne kiseline koriste kolonociti (ćelija debelog crijeva) za povećanje proizvodnje energije i proliferaciju, a mogu zaštititi od raka debelog crijeva.
Butirati koče angiogenezu putem inaktivacije transkripcijskog faktora Sp1  i  smanjenja ekspresije gena   vaskularnog endotelnog faktora rasta.
IC 2346
IC 2346 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Rak. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 13. februara 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Stara pravoslavna groblja u Mostaru
Stara pravoslavna groblja u Mostaru, nastala su u XVI stoljeću i nalaze se u sjeveroistočnom dijelu Mostara, u dijelu grada koji se zove Bjelušine, na uzvišenju Stolac, u neposrednoj blizini ostataka Saborne crkve, stare pravoslavne crkve i stare pravoslavne škole. Pored zapadne strane groblja protiče bujičarski potok Suhodolina. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 7. do 11. oktobra 2003. godine u Sarajevu, donijela je odluku da se groblja na Pašinovcu i Bjelušinama proglase za nacionaln spomenike Bosne i Hercegovine. Ove odluke Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo i Tina Wik.
Historija
Najstariji očuvani nadgrobnici na ovim grobljima cijelom svojom sadržinom i karakterom natpisa su potpuno identični sa mnogim primjercima hercegovačkih stećaka u obliku krsta. Posebno su uočljive bliskosti sa stećcima u pogledu oblika i tipa slova - veoma često je prisutno četvorno slovo B, ukošeno i sa malom kvačicom slovo A, razvučeno slovo K, zatim karakterističan meki znak, osobeno slovo Ž, kao i drugi elementi.
Natpisi
Po svom sadržaju natpisi su vrlo konvencionalni, sažeti i svedeni. Ni u jednom primjeru nije navedena godina rođenja umrle osobe, nego je uvijek navedena samo godina smrti. Uz ime, često bez prezimena, ponekad je navedeno i zanimanje koje zamjenjuje prezime ili se čak sa njim poistovjećuje. Kod spomenika duhovnim osobama navedi se da je umrla osoba bila monah, monahinja, sveštenojerej, jeremonah. Na nekoliko spomenika je navedeno porijeklo pokojnika što je jako bitno prilikom izučavanja migracionih procesa. Ukoliko je bilo riječi o pokojnici, obično bi bilo navedeno čija je pokojnica supruga bila.
Klesari
O majstorima – klesarima koji su izvodili nadgrobnike nema puno podataka. Ni na jednom spomeniku u Bjelušinama klesar nije ostavio nikakav podatak o sebi, niti se potpisao. Izuzetak se nalazi u nekropoli na lokalitetu Pašinovac. U dosadašnjim istraživanjima starih mostarskih zanata malo se zna o kamenoklesarskom i kamenorezačkom zanatu, koji su kroz nekoliko stoljeća razvili vrlo plodnu i bogatu djelatnost. Kada se sagleda spomenički fond ovih nekropole u cjelini, vrlo lako se uočavaju klesarske karakteristike pojedinih vremenskih perioda, kao i izvjesnih majstorskih radionica. Očuvani spomenici daju informacije pomoću kojih je moguće obilježiti hronološke i stilske cjeline klesarskih shvatanja, tehničkih, izvođačkih i izražajnih samosvojnosti. Bez teškoća je tako moguće utvrditi da su u drugoj polovini XVIII stoljeća u okviru jedne decenije egzistirale istovremeno najmanje četiri klesarske radionice nejednakih kvaliteta, ali svaka vlastitih osobenosti.
Sadašnje stanje
Staro pravoslavno groblje na Pašinovcu je u potpunosti zapušteno i zaraslo u samoniklu nisku vegetaciju. Većina grobova u nekropoli je djelomično ili potpuno utonula u zemlju, a jedan dio nadgrobnih spomenika je popucao. Natpisi na pojedinim spomenicima su usljed djelovanja oborinske vode potpuno nestali ili su teško čitljivi. Veliki broj krstača je ukošen i spomenici su obrasli lišajevima i mahovinom.
Butirat-kinaza
Butirat-kinaza – u  enzimologiji – je enzim  koji katalizira  hemijsku reakciju
Prema tome, dvije podloge ovog enzima su ADP i butiril-fosfat, a njegova dva proizvoda su ATP i butirat. Ovaj enzim pripada porodici od transferaza, posebno za prenošenje onih  koji sadrže grupe fosfora (fosfotransferaza) sa karboksi-grupom kao akceptorom.
Sistematsko ime ove enzimske  klase je  ATP: butanoat 1-fosfotransferaza. Ovaj enzim sudjeluje u metabolizmu butirata.
Butirat-kinaza se transkribira sa gena buk, koji je dio  ASHKA natporodice.
Enzimski mehanizam
thumb|400px|center|Mehanizam djelovanja butirat kinaze
Reakcija iznad je nukleofilna supstitucija. Elektronski par iz kisika na ADP napada fosfor na butiril-fosfatu, cijepajući vezu između fosfora i kisika za stvaranje ATP i butirata. Gore je prikazan mehanizam strelica-guranje. Ova eakcija, pod određenim uvjetima fermentacije, može se javiti i u obrnutom smjeru, kao što je prikazano ispod:
Studije strukture
Od 2015. godine, za ovu klasu enzima su riješene dvije tercijarne strukture, sa PDB pristupnim  kodovima  i {{PDB link | 1X9J} }. Sprovedena studija pokazuje da je 1SAZ uključen u 2012. godini, zbog činjenice da su se podaci koristili bez dozvole jedinog ovlaštenika.
Istraživači studije koja je rezultirala hipotezom o kristalizaciji 1X9J, po kojoj  je enzim bio oktomer, formiran od dimera. Kristalizirani oblik ima radijus od 7,5 nm koji odgovara  molekulskoj težini od 380 kDa. Budući da je monomer  buk2  oko 43 kDa, smatralo se da je sam enzim bilo oktomer ili nonamer. Pretpostavili su da je enzim bio oktomer, jer većina proteina ASHKA natporodice  su u obliku dimera.
Biološka funkcija
Butirat-kinaza je sktivna u ljudskom debelom crijevu. Za formiranje butirata, kombiniraju se dvije molekule acetil-CoA i reduciraju do proiizvodnje  butiril-CoA. Butiril CoA se tada pretvara u butirat putem dvije reakcije. Prva pretvara butiril-CoA do  butiril-fossata, pomoću ensima  fosfotransbutirilaza. Butyryl-phosphate is then converted into butyrate by using butyrate kinase and in the process, releases ATP.
Medicinske implikacije
Kao što je navedeno u prethodnom odjeljku, butirat ima  više ćelijskih funkcija. Zbog svoje povezanosti sa ovim funkcijama, postoji hipoteza da butirat može djelovati kao agens za zaštitu protiv raka debelog crijeva i raznih upalnih bolesti crijeva. Butirat ima ključnu ulogu u raku debelog crijeva, uključujući svoju ulogu u vezi sa ćelijskom proliferacijom i apoptozom,  ovisno o stanju i uvjetima ćelije. Butirat ima  antiupalne efekte za smanjenje mogućnosti  upala  kolona,  kao što je  ulcerozni kolitis. Jedna studija posebno je identificirala faktor transkripcije NF-kB kao meta butirata za smanjenje broja pro-upalnih citokina.
Plačljiva Myrtle
Plačljiva Myrtle (umrla oko 13. juna 1943.) je fiktivni lik iz romana o Harry Potteru autorice J. K. Rowling. Ona je duh koji živi u ženskoj kupaonici na drugom spratu u Školi vještičarenja i čarobnjaštva Hogwarts. Nadimak plačljiva je dobila jer stalno plače, jadi i sažaljeva samu sebe. Također je jako osjetljiva.
Myrtle je duh vještice bezjačkog porijekla koja je umrla kao učenica u Hogwartsu pedeset godina prije događaja iz knjiga. Nesretna djevojčica ponekad se povlačila u žensku kupaonicu na drugom spratu kako bi mogla na miru plakati. Slučajno se u toj kupaonici nalazio i ulaz u Odaju tajni. Jednom prilikom Myrtle se skrivala od Olive Hornby koja joj se rugala kad se Odaja otvorila i iz nje je izašao bazilisk kojim je upravljao Tom Riddle i koji je ubio Myrtlu.
Nakon smrti, Myrtle je slijedila i plašila Olive gdjegod bi ova pošla kako bi joj se osvetila za njeno ruganje. Olive se žalila Ministarstvu magije koje je naredilo Myrtli da se vrati u Hogwarts. Od tada Myrtla "živi" u istoj ono kupaonici u kojoj je i umrla.
Za razliku od drugih hogwartskih duhova, Myrtla se ne voli družiti i osjetljiva je na činjenicu da je mrtva. Ima važnu ulogu u Harry Potteru i Odaji tajni - pomaže Harryju, Ronu i Hermioni da saznaju šta je čudovište iz Odaje tajni.
Myrtla također pomaže Harryju s drugim zadatkom na Tromagijskom turniru u Harry Potteru i Plamenom peharu. Myrtla kaže Harryju da za rješavanje zagonetke zlatnog jajeta mora s njim zaroniti.
U Harry Potteru i Princu miješane krvi tješi Draca Malfoya koji se brine hoće li uspjeti izvršiti zadatak koji mu je povjerio Lord Voldemort.
Figuren der Harry-Potter-Romane List of supporting Harry Potter characters Spøkelser ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom Список основных персонажей серии романов о Гарри Поттере Spöken i Harry Potter Hogwarts kadrosu Sinh vật huyền bí trong Harry Potter
Cauchyjev test kondenzacije
konvergira ako i samo ako suma
konvergira. Staviše, u tom slučaju imamo
Geometrijsko značenje je to da se aproksimira suma sa trapezoidima kod svakog 2^{n}. Drugo objašnjenje je da je, sa analogijom između konačnih suma i integrala, "kondenzacija" članova analogna sa substitucijom teksponencijalne funkcije. Ovo postaje jasnije u primjeru kao što je
Ovdje red definitivno konvergira za a > 1, a divergira za a < 1. Kada je a = 1, kondenzaciona trnsformacija daje red
Logaritmi se "pomijeraju u lijevo". Tako, kada imamo da je a = 1, imamo da red konergira za b > 1, a za b < 1 red divergira. Kada jeb = 1, isto važi za vrijednost c.
Groznica
Groznica, znana i kao pireksija, je definirana kao temperatura iznad normalnog raspona, zbog povećanja zadane tačke tjelesne temperature. Ne postoji niti jedna dogovorena gornja granica za normalnu temperaturu kod ljudi sa izvorima koji koriste vrijednosti između 37,2 and 38,3 C. Povećanje zadane tačke izaziva pojačanu mišićnih kontrakcija i uzrokuje osjećaj hladnoće ili jeze. Ovo rezultira većom proizvodnjom topline i naporima da se ona uštedi. Kada se zadana temperatura vrati na normalu, osoba se osjeća vruće, pocrveni i može se početi znojiti. Rijetko povišena temperatura može izazvati febrilni napad, a to je češće kod male djece. Groznica obično ne prelazi više od 41 to 42 C.
Groznicu mogu uzrokovati mnoga zdravstvena stanja u rasponu od neozbiljnih do opasnih po život. Ovo uključuje virusna, bakterijska i parazitske infekcije—kao što su gripa, obična prehlada, meningitis, infekcije urinarnog trakta, upala slijepog crijeva, COVID-19 i malarija. Neinfektivni uzroci uključuju vaskulitis, duboku vensku trombozu, bolest vezivnog tkiva, nuspojave lijekova ili vakcinacija i rak. Razlikuje se od hipertermije po tome što je hipertermija povećanje tjelesne temperature iznad zadane temperature ili zbog prevelike proizvodnje topline ili zbog njenog nedovoljnog gubitka. Liječenje za smanjenje groznice općenito nije potrebno. Međutim, liječenje povezane boli i upala može biti korisno, ko i pomoć osobi da se odmori. Lijekovi kao što su ibuprofen ili paracetamol (acetaminofen) mogu pomoći kod ovoga, kao i kod niže povišene temperature. Djeci mlađoj od tri mjeseca potrebna je medicinska pomoć, kao i osobama sa ozbiljnim zdravstvenim problemima kao što je kompromitovani imunski sistem ili osobama sa drugim simptomima. Hipertermija zahtijeva liječenje.
Groznica je jedan od najčešćih medicinskih znakova. Ona je dio oko 30% posjeta zdravstvenoj zaštiti djece i javlja se kod do 75% odraslih koji su ozbiljno bolesni. Dok je groznica evoluirala kao odbrambeni mehanizam, čini se da liječenje groznice ne pogoršava ishode. Roditelji i zdravstveni radnici često gledaju na groznicu s većom zabrinutošću nego što se obično zaslužuju, fenomen poznat kao fobija od groznice.
Pridruženi simptomi
Groznica je obično praćena bolestinskim ponašanjem, koje se sastoji od letargija, depresija, gubitka apetita, pospanosti, hiperalgezija i nemogućnosti koncentracije. Spavanje s povišenom temperaturom često može uzrokovati intenzivne ili zbunjujuće noćne more, koje se obično nazivaju "grozničavi snovi". Tokom visoke temperature može se pojaviti i blagi do teški delirij (koji također može uzrokovati halucinacije).
Dijagnoza
Pronađen je raspon za normalne temperature. Centralne temperature, kao što su rektumske temperature, su tačnije od izmjerenih perifernih temperatura. Općenito se smatra da je povišena temperatura ako je sa povišenom zadatom vrijednosti i:
Normalne tjelesne temperature variraju ovisno o mnogim faktorima, uključujući godine, spol, doba dana, temperaturu okoline, nivo aktivnosti i još mnogo toga. Normalna dnevna temperaturna varijacija je opisana kao 0,5 °C (0,9 °F). Povišena temperatura nije uvijek groznica. Naprimjer, temperatura raste kod zdravih ljudi kada vježbaju, ali to se ne smatra groznicom, jer je zadana vrijednost normalna. S druge strane, "normalna" temperatura može biti groznica, ako je neuobičajeno visoka za tu osobu; naprimjer, zdravstveno slabe starije osobe imaju smanjenu sposobnost stvaranja tjelesne topline, tako da "normalna" temperatura od 37,3 stepena C može predstavljati klinički značajnu groznicu.
Tipovi
Među tipovima intermitentne groznice su one specifične za slučajeve malarija uzrokovanih različitim patogenima. To su:
Pored toga, postoji neslaganje oko toga da li je specifičan obrazac groznice povezan sa Hodgkinovim limfomom— Pel-Ebsteinova groznica, pri čemu pacijenti tvrde da imaju visoku temperaturu tokom jedne sedmice, a zatim nisku tokom sledeće, i tako dalje, gdje se raspravlja o općenitosti ovog obrasca.
Perzistentna groznica koja se ne može objasniti nakon ponovljenih rutinskih kliničkih ispitivanja naziva se groznica nepoznatog porijekla. Neutropenijska groznica, također zvana febrilna neutropenija, je groznica u odsustvu normalnog funkcija imunskog sistema. Zbog nedostatka neutrofila koji se bore protiv infekcija, bakterijska infekcija može se brzo širiti; stoga se obično smatra da ova groznica zahtijeva hitnu medicinsku pomoć. Ovaj tip groznice se češći je kod ljudi koji primaju imunosupresivnu hemoterapiju nego kod naizgled zdravih ljudi.
Stari izraz, "febrikula", koristi se za označavanje niske temperature, posebno ako je uzrok nepoznat, nema drugih simptoma, a pacijent se potpuno oporavlja za manje od sedmice dana.
Epidemiologija
Groznica je jedan od najčešćih medicinskih znakova. Ona je dio oko 30% zdravstvenih posjeta djece, i javlja se kod do 75% odraslih koji su ozbiljno bolesni. Oko 5% ljudi koji idu u hitnu pomoć ima temperaturu.
Claudio Merulo
Claudio Merulo (Correggio, 4. aprila 1533 - Parma, 4. maja 1604), bio je italijanski kompozitor, izdavač i svirač na orguljama iz vremena kasne renesanse. Bio je najpoznatiji po svojoj inovativnoj muzici za orgulje i po svojoj orkestarskoj muzici koju je komponovao u venecijanskom višehorskom stilu. Njegovo pravo ime je bilo Claudio Merlotti, a on sam je latinizirao svoje prezime (koje znači crna ptičica) kada je postao poznat u venecijanskim kulturnim krugovima. Bio je smatran za najboljeg orguljaša svog vremena koji je bio glavni primjer orguljaškog sviranja u vrijeme kasne renesanse. Ovo će kasnije biti glavni izvor za razvoj baroknog orguljaškog stila.
Biografija
Malo se zna o njegovom ranom životu osim da je studirao u svom rodnom gradu Correggio s francuskim iseljenikom, kompozitorom i nastavnikom Tuttovale Menonom, slavnim madrigalistom koji je radio na dvoru u Ferrari. Studirao je sa orguljašem Girolamom Donatom, a vjeruje i da je studirao sa Gioseffom Zarlinom u Bazilici svetog Marka u Veneciji.
21. oktobra 1556. godine potpisuje svoj prvi petogodišnji ugovor i biva postavljen za orguljaša u staroj katedrali (Duomo Vecchio) u gradu Brescia. Tu nije dugo ostao kao crkveni orguljaš, jer se već naredne godine prebacio da bude drugi orguljaš u Bazilici svetog Marka u Veneciji. Ubrzo nakon toga biva postavljen na mjesto prvog orguljaša u istoj crkvi gdje nasljeđuje dotadašnjeg orguljaša Annibalea Padovana. U natječaju za to radno mesto uspio je da pobijedi i tada poznatog kompozitora Venecijanske škole i orguljaša Andrea Gabrielija koji postaje drugi orguljaš u toj istoj crkvi. Njegov ugled kao sjajni orguljaš brzo se proširio, a ubrzo zatim pokreće seriju nedjeljnih popodnevnih koncerata u bazilici. Bio je visoko cijenjen od strane crkve i venecijanskog Dužda, koji ga je nagrađivo sa redovnim povećanjima plate. Na ovom radnom mjestu je ostao skoro 30 godina gdje je uspostavio poslove štampanja i objavljivanja muzike. Objavljivao je štampana izdanja svoje muzike kao i knjige madrigala Philippea Verdelota, Costanza Feste i drugih poznatih kompozitora tog vremena. Bilo mu je povjereno da komponuje muziku za neke od najvažnijih događaja svog vremena, među kojima su proslava tokom državne posjete Henrika III, kralja Francuske 1574. godine i vjenčanja Francesca I de Medicia i Biance Cappello u Firenci 1589. godine. Godine 1584. godine iznenada napušta Veneciju i odlazi da radi kao orguljaš na dvoru Alessandra Farnesea, vojvode od Parme. Tri godine kasnije preuzima još jedan dodatni posao svirajući kao crkveni orguljaš u katedrali u Mantovi, a od 1591. godine radi i kod bogate porodice Steccata. Nakon prvih oštrih bolova koje je primijetio 25. aprila u donjem dijelu trbuha, Claudio Merulo je preminuo poslije desetak dana 4. maja 1604. godine. Bio je sahranjen u katedrali u gradu Parma odmah pored kompozitora Cipriana de Rore uz sve državne počasti.
Muzičko naslijeđe i stil
Claudio Merulo je bio poznat po svojim orguljaškim sposobnostima u cijeloj Italiji, te je uveliko smatran za najboljeg svirača u svoje vrijeme. Većina njegovih muzičkih djela bila su objavljena posthumno ili nakon dovoljno dugog razdoblja poslije njihovog komponovanja čineći svrstavanje različitih stilskih inovacija u tim djelima veoma teškim poduhvatom.
Još uvijek se dovoljno ne zna o vokalnim radovima Claudija Merula, te je veoma moguće da ga ona svojim kvalitetom svrstavaju rame uz rame sa ostalim velikim venecijanskim majstorima sakralne vokalne polifonije. Napisao je mise i motete koje je komponovao u venecijanskom višehorskom stilu. Njegova četiri toma madrigala (objavljeni 1566-1604) uklapaju se u norme komponovanja ove vrste muzike u to vrijeme. Također, Merulo je napisao canzone i mise za orgulje, nekoliko vlastitih instrumentalnih djela i intermeca. Bio je uzor u razvoju instrumentalne muzike tokom kasne renesanse, te je razvio vlastiti stil na klavijaturi, zasnivajući svoje melodije na vokalnoj muzici. Izmislio je nove pristupe u uljepšavanju melodija podižući njihov kvalitet od (u to vrijeme) skupa mehaničkih i predvidljivih formula prilikom izvođenja mnogih umjetničkih djela na klavijaturi. On je čak koristio ranije zapisane muzičke ukrase, izgrađujući na taj način muzičko djelo kroz ponavljanje jednog ukrasa posebno osmišljenog za određeno muzičko djelo, dodajući jedinstvo svemu tome. Claudio Merulo je gradio svoja muzička djela na naizmjeničnoj upotrebi polifonije s orguljaškim prijelazima, dajući time dojam improvizacije i koristeći priliku za pokazivanje virtuoznosti tokom koncertnih izvedbi. Ovaj virtuozni duh je bio prilično neobičan u njegovo vrijeme. Veoma brzi orguljaški prijelazi jedne ruke bili su praćeni akordima druge ruke. Također, on je koristio slobodno sazvučje (disonancu) ponekad ignorišući pravila vođenja višeglasnih melodija, kao i druge efekte koji su ponekad zapanjujuće najavljivali raspoloženja Romantizma. Njegove inovacije su bile glavni izvor razvoja orguljaškog stila u vrijeme baroka.
Djela
.Petit Jacquet
Stjepan Vukčić Kosača
Stjepan Vukčić Kosača (oko 1404 – 22. maj 1466) bio je veliki vojvoda Rusaga bosanskoga, od 1448. herceg Vojvodstva Svetog Save, bio je najistaknutiji vlastelin među Kosačama. Njegov posjed se protezao od Lima i Drine preko Neretve u Dalmaciji do Imotskog, a po njegovom posjedu (Hercegova zemlja) danas nosi ime - Hercegovina.
Naslijeđe
Stjepan Vukčić je bio sin kneza Vukca Hranića i Katarine Kosače, rođen u selu Kosača nedaleko od Goražda (15 kilometara), te bratić Sandalja Hranića Kosače, velikog vojvode bosanskog. Stric mu je umro 1435, te ga je Stjepan naslijedio kao veliki vojvoda bosanski. Međutim, odmah je morao voditi borbu za očuvanje nasljeđa Kosača. U sukobu sa Pavlovićima, vojvodi Radoslavu Pavloviću je preoteo njegove južne posjede na području Trebinja 1438. Od 1440. do 1443. proširio je vlast na Omiš, Završje (ili Tropolje), Poljica, Gornju Zetu, Bar, Trebinje i Klobuk.
Brakovi i potomstvo
Ženio se tri puta. Prva žena bila je Jelena Balšić, zetska princeza iz kuće Balšića, koju je oženio 1424. Njihova djeca su bili:
Hercežica Jelena je umrla 1453. Dvije godine kasnije oženio je Barbaru, a 1460. Njemicu Ceciliju. Sin vojvotkinje Cecilije i vojvode Stjepana bio je:
Ugrožen od Mlečana i zetskog vojvode Stefana Crnojevića, koji su mu ubrzo zatim oteli Bar, Gornju Zetu i Omiš, pomirio se s bosanskim kraljem Stjepanom Tomašem, s kojim je do tada ratovao. U znak pomirbe pristao je na udaju kćeri Katarine za bosanskog kralja ([1446).
Dobijanje titule - Herceg
mini|Teritorij hercega Stjepana Osmanlijama i srpskom despotu Đurađu Brankoviću priklonio se 1448. u napadu na bosanskog kralja i usvojio titulu hercega, kojom ga je oslovljavao Fridrik III, car Svetog Rimskog Carstva. Tokom trećeg braka, s bavarskom princezom Cecilijom, u korespodenciji je koristio njemačku transliteraciju njegove titule vojvoda - Hercog (što je, u narodnom jeziku, evaluiralo u 'herceg'). Teritorija pod njegovom vlašću, protezala se od Lima do Cetine i od Rame do Kotorskog zaljeva. Na tom je prostoru bio poput samostalnog vladara.
Herceg Stjepan stolovao je u više rezidencija, najčešće u dva grada: ljeti u Blagaju, a zimi u (Herceg) Novom. Težnje za privrednim osamostaljenjem došle su do izražaja i u njegovim naporima da grad Novi razvije u pomorsko i trgovačko središte (1449. osnovao je radionicu sukna). Pritom je izbio rat s Kotorom i Dubrovnikom, koji je trajao 1451–1454. Drugi konavoski rat, a u njega su se upleli i hercegovi protivnici (kralj Stjepan Tomaš, hercegov sin Vladislav Hercegović Kosača, vlastela Vlatkovići i pojedini hercegovi vazali). Osmanlijska vojna pomoć upućena hercegu pokolebala je njegove protivnike pa se 1453. pomirio sa sinom Vladislavom, a 1454. s Dubrovnikom. Pošto su Osmanlije počeli upadati u njegovu zemlju, pomirio se i s novim bosanskim kraljem Stjepanom Tomaševićem (1461). Nakon pada Bosne 1463. njegove zemlje su postupno, od 1465, osvajali Osmanlije (Hum i Podrinje) i Mlečani (Neretvansku krajinu). Potkraj života vlast mu je bila svedena na usko primorsko područje s gradom Novim, koji su Osmanlije zauzeli 1482.
Herceg Stjepan Vukčić Kosača umro je 1466. Nakon osmanlijskog osvajanja, posjed hercegove zemlje dobio je ime Hercegovina. Kroz dalji razvoj hercegovačke historije, obim područja Hercegovina se mijenjao, a održao se do danas.
INXS
INXS je rok-bend iz Sidnej-a.
Članovi
Članovi benda su Michael Hutchence († 1997.), J. D. Fortune (od 2005.), Andrew Farriss, Jon Farriss, Tim Farriss, Kirk Pengilly i Garry Gary Beers.
Nogometna reprezentacija Nizozemske
Nogometna reprezentacija Nizozemske predstavlja Nizozemsku na međunarodnim nogometnim takmičenjima i pod kontrolom je nogometnog saveza Nizozemske (Koninklijke Nederlandse Voetbalbond- KNVB)).
Historija
300px|mini|desno|260px|{{center| Sastav Nizozemske uoči prve međunarodne utakmice 1905. godine  Nizozemska je svoju prvu utakmicu odigrala 30. aprila 1905. godine u Antwerpenu, Belgija protiv istoimene reprezentacije. Najveći uspjeh Nizozemske na međunarodnoj sceni su tri srebrne medalje sa Svjetskih prvenstava (1974, 1978. i 2010.), zlatna medalja sa Evropskih prvenstava osvojena 1988. godine u Zapadnoj Njemačkoj te tri brončane medalje sa Olimpijskih igara osvojene 1908, 1912. i 1920. godine.
Rana historija i učestvovanje na Olimpijskim igrama
Nizozemska svoj prvi nastup na nekom turniru je odigrala 1908. godine u Londonu na Olimpijskim igrama u Velikoj Britaniji. Nakon što je Mađarska odustala od učestvovanja na turniru Nizozemska se bez odigrane utakmice našla u polufinalu. U polufinalu protivnik Holanđanima je bio organizator Olimpijskih igara Velika Britanija. Harold Stapley postiže četiri gola za domaću ekipu te Velika Britanija prolazi u finale. U utakmici za treće mjesto Nizozemska igra sa Švedskom. Rezultatom 2:0 Nizozemska pobijeđuje te tako osvaja brončanu medalju, prvu medalju u svojoj historiji.
260px|mini|desno|Belgija - Nizozemska 1:4, 30. april 1905. 260px|mini|desno|Sastav Nizozemske na OI 1912. desno|260px|mini|Sastav Nizozemske 1923. godine
Četiri godine poslije Nizozemska i ovog puta učestvuje na Olimpijadi. U prvom krugu takmičenja Nizozemska je kao i prije četiri godine u svojoj prvoj utakmici igrala protiv domaćina. Iwar Swensson u trećoj minuti dovodi domaćine u vodstvo. nakon tog Nizozemska postiže dva gola i rezultatom 2:1 za Nizozemsku završava prvo poluvrijeme. U drugom poluvremenu Nico Bouvy postiže svoj drugi gol na utakmici te tako povećava prednost Nizozemskoj. Međutim, utakmica nije bila riješena, Švedska postiže dva gola te rezultatom 3:3 završava regularni dio utakmice. U produžecima Jan Vos u prvoj minuti produžetaka postiže svoj drugi gol na utakmici te Nizozemska konačnim rezultatom 4:3 slavi prolazak u drugi krug turnira. U drugom kolu turnira Nizozemska se susreće sa Austrijom. Već u prvom poluvremenu je bilo riješeno pitanje protivnika. Nizozemci su u prvih trideset minuta već vodili sa 3:0. Do kraja poluvremena Austrija postiže gol nade. Ipak, rezultat se u drugom poluvremenu nije mijenjao te Nizozemska prolazi u polufinale. U polufinalu Nizozemska nije mogla mnogo postići protiv Danske. Već na kraju prvog poluvremena Danska je imala tri gola prednosti. Sve što su uspjeli Nizozemci je smanjenje rezultata pri kraju meča za konačnih 1:4. U utakmici za treće mjesto Nizozemska pruža mnogo bolju igru te protiv Finske sa pet datih golova Jana Vosa sa visokih 9:0 slavi i osvaja svoju drugu brončanu medalju na Olimpijskim igrama. Treći nastup na Olimpijskim igrama Nizozemska je zabilježila u susjednoj Belgiji. U prvom krugu takmičenja Nizozemska rezultatom 3:0 pobijeđuje Luksemburg. U četvrtfinalu protivnik Nizozemskoj je Švedska. Nakon vodstva Nizozemske Švedska postiže tri gola. Do kraja prvog poluvremena Nizozemska uspjeva postići gol te tako smanjiti zaostatak. U drugom poluvremenu Ber Groosjohan postiže drugi gol na utakmici te tako dovodi utakmicu na početak. Petnaest minuta poslije Švedska opet stiže u vodstvo. Dvije minute prije kraja utakmice Nizozemska drugim golom Jaapa Buldera izjednačuje rezultat. Nakon regularnog dijela te kod rezultata 4:4 igraju se produžeci. Jan de Natris u 115-oj minuti postiže gol za Nizozemsku te konačnim rezultatom 5:4 Nizozemska prolazi u naredni krug turnira. U polufinalu protivnik Nizozemske je bila Belgija. Tri gola Belgijanaca u drugom poluvremenu bila su više nego dovoljna za prolaz. I ovog puta Nizozemska je igrala utakmicu za brončanu medalju. Zbog nemira i protesta koji su vladali Nizozemska je odigrala još jednu utakmicu u borbi za medalje. Ovog puta protivnik je bila Španija. Španija je zasluženo slavila rezultatom 1-3 te Nizozemska na svom trećem nastupu na Olimpijskim igrama treći put osvaja brončanu medalju. 1924. godine u Parizu Nizozemska u svojoj prvoj utakmici Olimpijskih igara pobijeđuje Rumuniju rezultatom 6-0.
260px|mini|desno|Detalj sa utakmice SP 1938, Nizozemska - Čehoslovačka 0:0 (0:3 nakon proužetaka)
U četvrtfinalu protivnik Nizozemske je bila Irska. Nakon regularnog dijela igre rezultat je bio neriješen, 1:1 te su se igrali produžeci. Svojim drugim golom na utakmici, Ok Formenoy odvodi Nizozemsku u polufinale. Konačan rezultat Nizozemska - Irska 2:1. U polufinalu protivnik je bio Urugvaj. Iako je Nizozemska povela na utakmici, sa dva gola u drugom poluvremenu Urugvaj se plasirao u finale. U utakmici za brončanu medalju, Nizozemska ovog puta biva poražena. Ovog puta Švedska je bila uspješnija i slavi rezultatom 1:3. Četiri godine poslije Nizozemska u Amsterdamu, organizatoru tadašnjih Olimpijskih igara na svom domaćem terenu u prvom kolu voljom žrijeba igrala je protiv Urugvaja, ekipe koja je prije četiri godine osvojila zlatnu medalju i upravo Nizozemsku pobijedila u polufinalu. I ovog puta Urugvaj slavi pobjedu te konačnim rezultatom 0:2 prolazi u naredni krug. Nizozemska se na taj način pred svojim navijačima već u prvom krugu oprašta od nastavka takmičenja.
Prvo pojavljivanje na Svjetskim prvenstvima
Prvo svoje pojavljivanje na svjetskim prvenstvima Nizozemska je zabilježila 1934. godine na Svjetskom prvenstvu igranom u Italiji. Nizozemska je u aprilu iste godine igrala kvalifikacione utakmice gdje se uspješno kvalificirala. Prvu utakmicu u kvalifikacijama Nizozemska je igrala protiv Irske. Nizozemska je u Amsterdamu pobijedila rezultatom 5:2. Svoju drugu i posljednju utakmicu u ovim kvalifikacijama Nizozemska je odigrala u Belgiji protiv domaćina. I ovog puta Nizozemska ostvaruje pobjedu rezultatom 4:2. Dvije utakmice, dvije pobjede, prvo mjesto na tabeli i Nizozemska se kvalificirala na svoje prvo svjetsko prvenstvo. Svoju prvu utakmicu na svjetskom prvenstvu Nizozemska je odigrala 27-og maja 1934. godine protiv Švicarske. Švicarska je rezultatom 2:3 pobijedila Nizozemsku i kvalificirala se u četvrtfinale svjetskog prvenstva, Nizozemska završava svoj nastup na turniru. Četiri godine poslije, Nizozemska učestvuje i na svjetskom prvenstvu 1938. godine igranom u Francuskoj. U kvalifikacijama, Nizozemska je u dvije utakmice ostvarila pobjedu i remi što joj je bilo dovoljno za prvo mjesto u grupi. U prvoj utakmici u Rotterdamu Nizozemska je rezultatom 4:0 pobijedila Luksemburg. Drugu utakmicu kvalifikacija Nizozemska je igrala u Antwerpenu. Neriješen rezultat protiv domaćina Belgije osigurao je Nizozemskoj put u Francusku. Na svjetskom prvenstvu 1938. Nizozemska je igrala protiv Čehoslovačke. U regularnom dijelu utakmice nije bilo golova te su se igrali produžeci. U produžecima bolja i uspješnija je bila Čehoslovačka. Konačan rezultat Nizozemska - Čehoslovačka 0:3 i kao prije četiri godine Nizozemska se u prvom krugu oprašta od daljnjeg učestvovanja na svjetskom prvenstvu.
260px|mini|desno|Nizozemska - Švicarska na SP 1934 260px|mini|desno|Sastav Nizozemske na SP 1938.
1948. godine Nizozemska učestvuje na Olimpijskim igrama održanim u Londonu. U preliminarnoj utakmici Nizozemska je u Portsmouthu igrala protiv Irske. Pobjeda Nizozemske rezultatom 3:1 omogućilo je učestvovanje Nizozemske u prvom krugu Olimpijskih igrara. U prvom krugu protivnik je bila ekipa Velike Britanije. 31-og jula 1948. odigrana je utakmica prepuna rezultatskih preokreta. Nakon vodstva Nizozemske Velika Britanija prvo izjednačava rezultat u prvom te potom početkom drugog poluvremena dolazi i u vodstvo golom Boba Hardistya.Bram Appel svojim drugim golom na utakmici izjednačava rezultat a nedugo zatim Velika Britanija golom Dennisa Kellehera opet dolazi u vodstvo. Četiri minute poslije Faas Wilkesdaje gol za Nizozemsku. Rezultatom 3:3 igrali su se produžeci. Harry McIlvenny postiže gol u 111-oj minuti te donosi slavlje Velikoj Britaniji. Četiri godine poslije Nizozemska učestvuje na Olimpijskim igrama igranim u Helsinkiju. U preliminarnoj utakmici Nizozemska igra sa Brazilom. Iako je Nizozemska povela na toj utakmici do kraja je primila čak pet golova te se već u preliminarnoj fazi oprostila od turnira.
Godine totalnog nogometa
Za vrijeme 1970-ih izmislila je Totalni nogomet. Predvođeni izvrsnim nacionalnim igračima Johanom Cruijffom i Rinusom Michelsom, postigli su uspjeh od dva uzastopna finala svjetskog prvenstva, 1974. i 1978. Ali imali su nesreću da jedini u historiji dva SP-a zaredom igraju i gube finale protiv domaćina takmičenja. Na EP-u u Njemačkoj 1988. Nizozemci su postali šampioni. U finalu su svladali Sovjetski Savez sa 2:0, a golove su postigli Ruud Gullit i Marco van Basten. Van Bastenov gol definitivno je jedan od najboljih svih vremena. Izvrsnog golmana SSSR-a Rinata Dasajeva svladao je volejom iz mrtvog ugla, iz pozicije iz koje je gotovo nemoguće zatresti mrežu. Momčad se ojačala nakon osvojenog EP-a 1988., došli su u polufinale EP-a 1992, 2000. i 2004, a na SP-u 1998. bili su četvrti. Na SP 2010. osvajaju fantastično drugo mjesto. U finalu su izgubili od Španije.
Novija historija
Na Euru 2000. Nizozemska je kao suorganizator takmičenja došla do polufinala. Nakon grupne faze izbacili su Jugoslaviju u četvrtfinalu, pobijedivši ih čak 6:1. Patrick Kluivert postigao je 3 gola. U polufinalu izbacila ih je Italija, nakon boljeg izvođenja penala.
Nizozemska je senzacionalno propustila Svjetsko prvenstvo u Japanu i Koreji. Zapeli su u kvalifikacijskoj grupi s Portugalom i Republikom Irskom. Na Euru 2004. došli su do polufinala, gdje ih je izbacio Portugal. Prošli su grupu u kojoj su bili još Njemačka, Češka, i Latvija a u četvrtfinalu su izbacili Švedsku nakon boljeg izvođenja penala. Svjetsko prvenstvo 2006. u Njemačkoj su lako izborili, dobili su 10 utakmica i samo 2 remizirali, i to, zanimljivo, obje sa Makedonijom, koja im u tom kvalifikacijskom ciklusu očito nije ležala. Redom su stradavali Češka, Finska, Andora, Rumunija i Armenija.
Na Svjetskom prvenstvu u Njemačkoj došli su do osmine finala, gdje ih je izbacio Portugal.
Na Euru 2008. u Austriji i Švicarskoj bili su u grupi smrti, uz Italiju, Francusku i Rumuniju. Prosto su "pomeli" svoje protivnike, Italiju 3:0, "trikolore" 4:1, dok su se poigrali i sa Rumunima sa 2:0. U četvrtfinalu su ih zaustavili Rusi, što je bila senzacija.
Na SP-u u Južnoafričkoj Republici 2010. bili su smješteni u grupu s Danskom, Kamerunom i Japanom. Nakon prolaska grupne faze čekao ih je Slovačka, koju su pobijedili 2:1. U četvrtfinalu su izbacili veliki Brazil, također 2:1, u polufinalu Urugvaj 3:2, da bi u finalu izgubili od Španije 1:0.
Nizozemska je na Euro 2012 došla više nego superiorno, sa gol-razlikom +29, ostavivši iza sebe Švedsku. Na Euru su ponovno dobili grupu smrti, u kojoj su bili Njemačka, Danska i Portugal. U prvoj utakmici su iznenađujuće izgubili od Danske, sa 1:0, dok su u drugoj ne baš tako neočekivano izgubili od Njemačke 2:1. U trećoj utakmici izgubili su 2:1 od Portugala i iznenađujuće ispali bez osvojenog boda. Izvještaji su vrištali o nizu sukoba unutar momčadi. Selektor Van Marwijk tih je dana bio pod velikim pritiskom koji je na kraju rezultovao ostavkom. Novi selektor postao je Louis Van Gaal, koji je potpisao ugovor do kraja Svjetskog prvenstva 2014. godine u Brazilu. Ovo mu je drugi put da vodi Oranje, prvi put je reprezentaciju svoje zemlje vodio od 2000. do 2002. godine, ali tada i nije bio baš uspješan. Naime, nije ih odveo na SP 2002. godine u Japan i Južnu Koreju.
Trenutni sastav
Datum: 17. septembar 2017.
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left"|
Nedavni pozivi u reprezentaciju
Nogometaši koji su u zadnjih 12 mjeseci igrali za reprezentaciju ili bili pozivani:
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left"|
Statistika igrača
Zadnja izmjena 9. februar 2014. {{legend|#CFECEC|Aktivni reprezentativci|border=#AAAAAA}}
Jusuf Čevro
Jusuf Čevro (Mostar, 25. februar 1914 — Polog, kod Mostara, 1. august 1941), učesnik Narodnooslobodilačke borbe i Narodni heroj Jugoslavije.
Vrutci (Ilijaš)
Vrutci su naseljeno mjesto u općini Ilijaš, Bosna i Hercegovina.
Jusuf Čevro
Biografija
Kao mladi krojački radnik rano se uključio u rad revolucionarne radničke omladine Mostara i sindikalne podružnice tekstilno-krojačkih radnika. Poslije 1935. godine, kada se u Mostar vratilo s robije nekoliko starijih i iskusnijih komunista, partijsko rukovodstvo posebnu pažnju posvećivalo je radu članova Komunističke partije Jugoslavije (KPJ) i njenih simpatizera na razvijanju revolucionarnog duha u među mostarskim radnicima.
Bio je među prvim omladincima koji su dolazili u Radnički dom, i po zadatku partijskog rukovodstva radili na preuzimanju i stabilizaciji Doma, i obnavljanju sindikalnih organizacija. Kao predsjednik sindikalne podružnice tekstilno-krojačkih radnika, organizovao je 1936. godine štrajk krojača, koji je trajao mjesec dana. Pomagao je štrajkovima rudara, građevinara, mesara, i u njima uzimao učešće. Godine 1936. je primljen u članstvo KPJ.
Po direktivi KPJ, putovao je u Konjic, Stolac, Trebinje i Sarajevo, radio na uspostavljanju veza i obnavljanju partijskih organizacija. U njegovoj kući bila je smještena partijska tehnika Oblasnog komiteta KPJ za Hercegovinu, kojom je on rukovodio. Krajem juna 1940. godine, u Mostaru je održana partijska konferencija na kojoj je formiran Mesni komitet KPJ za Mostar. Za prvog sekretara je bio izabran Jusuf Čevro. Iste godine izabran je i za člana Oblasnog komiteta KPJ za Hercegovinu.
U toku Aprilskog rata, 1941. godine u njegovoj kući održana je sjednica Mesnog komiteta KPJ za Mostar povodom ratne situacije i djelovanja petokolonaša. Tada je riješeno da se, u ime Mesnog komiteta KPJ, uputi delegacija komandantu Armije i skrene pažnja na djelovanje neprijatelja.
U kući poznatog mostarskog revolucionara Gojka Vukovića, Jusuf je 31. jula održao sastanak s grupom komunista, na kome su razrađivani partijski zadaci u vezi s oružanom borbom. Ustaše su otkrile mjesto održavanja sastanka i izvršile napad. Grupa je tada pružila otpor, a Jusuf je uspio da pobjegne, prepliva Neretvu i da se skloni. Pošto je bio potkazan, ustaše su uspjele da ga uhapse.
U ustaškom zatvoru u Mostaru, bio je strahovito mučen – viješali su ga za noge, tukli motkama, boli noževima, držali ga bez hrane dajući mu da pije samo slanu vodu. I pored toga ustaše nisu uspjele da od Jusufa iznude bilo kakve podatke o partijskoj organizaciji Mostara i njenom radu. Potpuno fizički uništenog i izmučenog, ustaše su ga, zajedno s Slobodanom Vukovićem, sinom revolucionara Gojka Vukovića strijeljale na mjestu Ovojci, kod sela Pologa, u blizini Mostara, 1. augusta 1941. godine.
Ukazom Prezidijuma Narodne skupštine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, 23. jula 1952. godine, proglašen je za narodnog heroja.
Godine 1965. njegovi posmrtni ostaci su preneti i sahranjeni na Partizanskom groblju u Mostaru.
Međunarodni dan sjećanja na žrtve holokausta
Međunarodni dan sjećanja na žrtve Holokausta
Generalna skupština Ujedinjenih naroda je 2005 godine donijela zvaničnu rezoluciju o obilježavanju Međunarodnog dana sjećanja na žrtve holokausta (27. januar). Rezolucija apeluje na sve članice Ujedinjenih naroda da poštuju sjećanje na žrtve Holokausta i ohrabruje razvoj obrazovnih programa o historiji Holokausta, čime se želi pokazati odlučnost da se pomogne u spječavanju čina genocida u budućnosti.
(Generalni sekretar Ujedinjenih naroda Kofi Annan, 27. januar 2006)
U Njemačkoj
Međunarodni dan sjećanja na žrtve Holokausta je memorijalni nacionalni praznik u Njemačkoj, a nazvan je Der Tag des Gedenkens an die Opfer des Nationalsozialismus - Dan sjećanja na žrtve nacional-socijalizma. Praznikom ga je proglasio federalni predsjednik Roman Herzog 3. januara 1996 godine izdajući proklamaciju da se ovaj dan obilježava 27. januara, dana kad su 1945 godine vojnici sovjetske armije oslobodili zarobljene u Auschwitz-Birkenau koncentracionom logoru.
Herzog je u svojoj proklamaciji kazao:
''Prisjećanje ne smije prestati – ono također mora biti upozorenje budućim generacijama da budu na oprezu. Zato je veoma bitno naći pravi način koji će biti efektivan, koji će iskazivati žaljenje za patnje i gubitke, a biti posvećen sjećanju na žrtve, što će pomoći sprječavanju ponavljanju zločina.''
Krotonil-CoA
Krotonil-koenzim A ili kratko krotonil-CoA je međuproizvod  fermentacije buterne kiseline i  metabolizma  lizina i   triptofana.
Krotonil-CoA je također metabolit  u fermentaciji glukoze nekih obligatnih anaerobnih  bakterija, kada  konačno  nastaje maslačna kiselina. To se događa naprimjer u fermentaciji za dobijanja napitka zvanog  kombuča. Osim toga, u nekim mikroorganizmima koji asimiliraju acetat u tzv. etilmalonil-CoA putu, krotonil-CoA je izoliran kaon međuproizvod. Također dolazi kao međuproizvod u mnogim ranijim metaboličkim putevima za  fiksaciju ugljika, kao što je ciklus 3-hidroksipropionat/4-hidroksibutirat. ili ciklus dikarboksilat/4-hidroksibutirat.
NGC 5464
NGC 5464 (također poznat kao ESO 446-11, IRAS 14041-2946, MCG -5-33-45 i PGC 50356) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 124 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Najveći prečnik je 1,30 (47 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (29 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 30. marta 1835. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.