cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venera
Historija ljudskog istraživanja
Američka misija Pioneer Venus sastojala se od dvije komponente, orbitera i multisonde, koje su lansirane odvojeno u maju i augustu 1978. godine. Misija orbitera je, među ostalim, imala za cilj i radarsko snimanje reljefa, a trajala sve do augusta 1992. Multisonda je na Veneru izbacila 4 atmosferske sonde. Njihov pad kroz atmosferu trajao je oko jedan sat, ali su u tom kratkom vremenu sakupljeni mnogi dragocjeni podaci. Jedna od sondi je čak preživjela pad do površine odakle je slala podatke još jedan sat prije nego što se praktično rastopila.
Od četiri sonde, dvije su ušle u atmosferu na noćnoj strani i otkrile jednu vrlo interesantnu pojavu. Na visini od oko 11 km nebo tinja crvenkastim sjajem koji potječe od bezbrojnih munja koje neprestano bljeskaju. Instrumenti su zabilježili i do 25 bljeskova u sekundi. Način na koji nastaju sve te silne munje ostao je neobjašnjen. Njihovi odbljesci mogli bi biti tajanstveno pepeljasto svjetlo koje je više puta opaženo teleskopima sa Zemlje na noćnoj Venerinoj strani.
Prve fotografije Venerine površine u boji snimio je lander Venera 13. Sovjetske letjelice Vega 1 i Vega 2 ispustile su 1984. godine u Venerinu atmosferu landere i atmosferske balone, te produžili u susret Halleyevoj kometi. Američka letjelica Galileo je također, na svom putu prema Jupiteru, posjetila Veneru.
Američka misija Magellan (1989–1994) imala je za primarni cilj mapiranje Venerine površine uz pomoć radara. Mapirano je 99% površine uz 300 m/piksel rezoluciju. Posljednje letjelice koja je preletjele pored Venere bila su letjelica Cassini-Huygens na svom putu za Saturn, te MESSENGER na putu za Merkur.
Venus Express Evropske svemirske agencije (ESA) ušao je u orbitu oko Venere u aprilu 2006. godine. Opremljena sa sedam naučnih instrumenata, Venus Express pružio je bez presedana detaljno promatranje Venerine atmosfere. ESA je zaključila tu misiju u decembru 2014.
Plan kolonizacije
NASA je 2015. objavila plan "HAVOC" za kolonizaciju Venere. Na visini od 48 km upotrijebili bi se baloni napunjeni helijem, tako da spuštanje na površinu ne bi bilo nepotrebno.
Zova
Zova, zohva ili bazga je biljka iz porodice Adoxaceae koja raste u Evropi, sjeverozapadnoj Africi i jugozapadnoj Aziji.
Karakteristike
Zova je listopadni žbun, rjeđe drvo, koje naraste od 4–6 m, rjeđe do 10 m. Listovi su joj poredani u parove, dugi od 10–30 cm. Zova je hermafroditna biljka. Cvjetovi su grupisani u velike strukove, promjera 10–25 cm. Pojedini cvjetovi su bijeli, promjera 5–6 mm, sa 5 latica. Cvjeta sredinom ljeta. Plod je mala tamna bobica, 3–5 mm u promjeru, grupisana u velikim grozdovima. Raste na sunčanim mjestima, i na vlažnim i na suhim zemljištima.
Upotreba
Cvijet zove se obično koristi za pravljenje sokova, čajeva i slično. Plod zove jedu mnoge ptice. Neki je smatraju korovom. Plodovi zove su jestivi nakon kuhanja, ali svi ostali dijelovi biljke su otrovni zbog velike količine kristala kalcijum oksalata
NGC 1542
NGC 1542 (također poznat kao IRAS 04145+0439, MCG 1-11-16, PGC 14800 i UGC 3003) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 171 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Bik. Najveći prečnik je 1,30 (65 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (25 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 18. novembra 1863. godine.
Babice Gornje
Babice Gornje su naseljeno mjesto u općini Lukavac, Bosna i Hercegovina.
NGC 7491
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Magnetna rezonanca
mini|MR-snimka ljudskog koljena Magnetna rezonanca (MR/MRI) je naziv procedure u medicini, kojom se prikazuju slojevi ljudskog tijela.
Uvod
MR uređaji snimaju signale koji potiču iz jezgri vodika (protona) koje se nalaze u molekulama ljudskog tijela koje je postavljeno u snažno, homogeno magnetno polje. Magnetno polje se označava jedinicom tesla (T). Dobiveni signal se snima u matricu nazvanu k-prostor (eng. k-space), analizira računarom i preračunava u snimku koja odgovara malenom volumenu tkiva (engl. voxel).
Kako se prilikom snimanja koriste jako magnetno polje i radiotalasi, snimanje je neškodljivo za razliku od radioloških metoda pri čemu se koriste rentgenske zrake (rendgensko zračenje), jer kod MR ne dolazi do ionizacije tkiva. Ipak dio energije se prenese u tkivo što se naziva SAR (od engl. specific absorption rate) i obilježava energiju koja se preda kao u zagrijavanje tkiva. Jedinica je mW/kg.
Posebna briga je potrebna kod trudnica, jer, iako nije dokazano štetno djelovanje samog MR snimanja, kontrast koji sadrži metal gadolinij prolazi kroz placentu u plod i postoji sumnja da ga može oštetiti. Stoga žene kod kojih postoji mogućnost trudnoće trebaju to napomenuti prije snimanja.
Podjela uređaja
Prema jačini magnetskog polja uređaje za MR snimanje djele se na:
Za usporedbu, Zemljino magnetno polje je 50 μT (0.000 005 T).
Prema vrsti magneta uređaje dijelimo na:
Osnove
mini|Precesija spina jezgre u magnetskom polju Jačina signala koji se odašilje iz tkiva ovisi o nizu svojstava molekule koje sadrže hidrogen i okolnih molekula unutar tkiva. Jezgre atoma s neparnim brojem protona i/ili neutrona rotiraju oko svoje osi. Ukoliko se takve jezgre dovedu u jako homogeno magnetsko polje, te im se dovede energija na rezonatnoj frekvenciji, one će odaslati sličan, slabi signal. Signal se snima pomoću zavojnica i niza pojačala te se digitalizira i obrađuje računarom. Jakost signala opada obrnuto proporcionalno sa kvadratom udaljenosti i vrlo je slab. Iako većina uređaja danas koriste četverostruke zavojnice, uređaju često mogu koristiti i više zavojnica odjednom ili imati više samih zavojnica (32, 64, 128, 256, ...) postavljenih uz tkivo kako bi što više signala snimile i na taj način poboljšale odnos signala i šuma a time i kvalitetu snimka. Glavno magnetno polje određuje rezonantu frekveciju ali i visinu signala koji skoro linearno raste s porastom polja (u okviru vrijednosti koje se danas redovno koriste (0.2 do 3 T). Što je polje jače (3 T i više), također rastu i dielektrički efekti samog tkiva što otežava snimanje i uvodi nove artefakte. Ipak, povišena razina signala omogućava snimanje u većoj rezoluciji (više detalja) i tanjih slojeva.
Osnovni način je spin-echo (SE), gdje se uvođenjem gradijenta osnovnog magnetskog polja samo dio tkiva dovodi u rezonanciju sa uređajem, nakon čega se odašilje signal za pobudu na toj, karakterističnoj frekvenciji. Da bi sloj bio što bolje ocrtan, nužno je precizno i snažno postavljanje gradijenta magnetnog polja. Kako bi snimanje bilo što brže, potrebno je da je postupak postavljanja tih gradijenata što brži. Zbog toga je jedna od važnijih karakteristika MR uređaja osim same jačine osnovnog polja jakost (mT/m) i brzina (mT/m/ms) gradijenata. Vrlo bitno svojstvo uređaja je i homogenost polja, posebice kod MR spektroskopije, a koja se označava sa ppm, npr. 4 ppm. Homogenost polja može biti izražena u jednoj ravni, u više ravni i u cijelom polju.
Količina eletromagnetne energije primjenjena na početku snimanja sloja se obično izražava u stepenima (°), gdje 180° označava energiju potrebnu za prekretanje spina u smjer suprotan od onog kojeg daje magnetno polje uređaja. SE tehnike obično koriste tu energiju, ali dio tehnika koristi manje energije čime se smanjuje i vrijeme relaksacije - otpuštanja energije u obliku radiotalasa.
Načini snimanja
Za razliku od drugih radioloških metoda (RTG, CT, UZ) u MR postoji niz načina snimanja tkiva. Proizvođači često imaju svoje zaštićene nazive raznih tehnika iako vrlo često počivaju na istim ili vrlo sličnim principima.
k-prostor (matrica)
1983 Ljunggren i Tweig neovisno jedan od drugoga predstavljaju takozvani k-prostor, tehniku kojom ujedinjuju tehnike prikaza MR. Pokazali su da demodulacijom MR signala S(t) kojeg stvaraju spinovi jezgara koji imaju slobodnu precesiju u linearnom magnetnom polju G daju vrijednost Fourierove transformacije efektivne gustoće samog spina tj.
gdje:
Drugim riječima, kako vrijeme proalzi, signal ocrtava putanju u K-prostoru s vektorom brzine putanje koja je proprocionalna vektoru narinutog magnetnog gradijenta.
Efektivna gustoća spina predstavlja pravu gustoću spina uz ispravak učinaka T_1 pripreme, T_2 opadanja signala, gubitka homogenosti (faze) zbog nehomogenosti polja, protoka, difuzije i slično kao i ostalih učinaka na količinu transverzalne magnetizacije koja može inducirati signal u prijemniku VF signala.
Iz osnovne formule k-prostora slijedi kako sliku možemo rekonstruirati I({\vec x}) ako se na matricu primjeni inverzna Fourierova transformacija.
Koristeći prikaz pomoću k-prostora, složena ideja je jako pojednostavljena. Na primjer, učinak faznog kodiranja (spn-wrap tehnika) prostora postaje znatno jasniji. U standardnim SE ili GE tehnikama gdje je gradijent za očitavanja stalan (npr. G_x), pobuđivanjem prostora pomoću VF signala, samo jedna linija k-prostora se očitava (snima). Kada je gradijent faznog očitanja nula, linije se snimaju po k_x osi. Ukoliko je fazni gradijent različit od nule, u vremenu između VF impulsa za pobudu i gradijenta za očitanje, linija koja se očitava biva pomaknuta gore ili dolje u K-prostoru; npr. snimamo liniju k_y=konstanto.
Spisak naseljenih mjesta u općini Donji Vakuf
Opći podaci
Donji Vakuf je naselje i sjedište istoimene općine koja se nalazi u Srednjobosanskom kantonu, Bosna i Hercegovina. Naseljena mjesta u općini Donji Vakuf, po popisu stanovništva iz 2013. (ukupno 68) su:
ISO 3166-2:AT
mini|Teritorijalna podjela Austrije na pokrajine po ISO 3166-2:AT
ISO 3166-2:AT je međunarodni standard, koji numeričkim oznakama definiše teritorijalnu podjelu Austrije. Kod se sastoji iz dva dijela, razdvojenih crticom. Prvi dio označava oznaku države po standardu ISO 3166-1 (AT - za Austriju), a drugi dio broj pokrajine. Aktualna vezija koda je definirana 1998. godine. Pokrajinama su dodijeljeni brojevi po abecednom redu imena pokrajina na njemačkom jeziku.
Magnetna rezonanca
k-prostor (matrica)
Važnost središta k-prostora u vidu utjecaja na kontrast snimke dolazi do izražaja u ostalim, naprednijim tehnikama snimanja. Jedna od takvih je spiralno snimanje - magnetni gradijent koji se narine u ritorajućoj putanji daje spiralno očitanje k-prostora (punjenje matrice) od centra prema rubu. Kako je T_2 i i \vec k konjugovane (imajući Fourierovu transformaciju u vidu) Nyquistov teorem, možemo pokazati kako korak u k-prostoru određuje veličinu snimanog prostora (najveći frekvenciju koja je pravilno snimljena) dok maksimalna vrijednost k uzorka oređuje rezoluciju.
(Ovo se primjenjuje na svaku osu [X, Y i Z] nezavisno jedna o drugoj).
Cijena uređaja i pregleda
Cijena uređaja jako ovisi o snazi polja ali i drugim mogućnostima. Današnji uređaji od 1.5T koštaju od 1.250.000 do 2.000.000 KM, dok permanentni, otvreni, snage polja od 0.2-0.3T koštaju otprilike upola manje. Jači magneti su u pravilu teži pa su troškovi postavljanja i do 30% cijene samog uređaja.
Rizici po bolesnike i pravila ponašanja pri snimanju
Za davanje kontrasta postoje kontraindikacije (trudnoća, hronična dijaliza, i td.) dok se sami pregled uglavnom izbjegava u trudnica u prvom tromjesečju (iako nema dokaza o nuspojavama). Također, osobe koje imaju probleme sa zatvorenim prostorima trebaju potražiti savjet ili uređaje koji su "otvorene" konstrukcije. Do sada je zabilježeno svega par ozbiljnih ozljeda pri samom početku korištenja MR-a i sve su bile vezane uz metalne (željezne) predmete koji su ozljedili bolesnike i osoblje (škare, boca za kisik, bolesnička kolica). Kako magnetsko polje jako privlači željezne predmete, na svakom uređaju stoje upozorenja. Tako bolesnici koji imaju u sebi legure željeza ili pacemaker trebaju svakako obavjestiti liječnika i osoblje prije ulaska u prostoriju s MR uređajem. Također razne tetovaže, naušnice, zubne proteze i slično mogu smetati snimanju ili izazvati neželjene učinke, pa čak i opekotine.
Balder
mini|230px|desno|Balderova smrt je prikazana u ovoj ilustraciji iz 18. vijeka. Balder je u Skandinavskoj mitologiji, bog nevinosti, ljepote, radosti, čistoće i Odinov je drugi sin. Njegova žena se zove Nanna, a njegov sin se zove Forsti. Baldr je imao brod, najveći brod svih vremena, zvani Hringhorni, i dvor pod nazivom Bridablik.
Baldr je najviše poznat zbog mita o njegovoj smrti. Njegova smrt je prvi u lancu događaja koji će na kraju dovesti do uništenja bogova tokom Ragnaroka. Baldr će se uskrsnuti u ovom novom svijetu.
On je sanjao san o svojoj vlastitoj smrti (ili je njegova majka imala iste snove). Pošto su snovi obično proročki oni su ga rastuživali i njegova majka je natjerala svaki predmet na zemlji da se zakune da nikada neće povrijediti Baldra. Svi predmeti osim jednog, beznačajne imele su se zakleli. Frigg je mislila da je previše nevažna i neprijeteća da bi se mučila da joj kaže da se zakune. Kada je Loki, bog prevare, čuo o ovome on je napravio magično koplje od ove biljke (u kasnijim verzijama strijelu). Požurio je do mjesta gdje su se ostali bogovi zabavljali bacajući predmete na Baldra, koji bi se od njega odbijali bez da ga povrijede. Loki je koplje dao Baldrovom bratu, slijepom bogu Höðr, koji je nenamjerno ubio svog brata sa njim. Za ovaj čin, Odin i divovkinja Rindr su rodili (napravili) Valija koji je odrastao za jedan dan i zaklao Höðra.
Baldr je ceremonijalno zapaljen na svom brodu, Hringhornu, najvećem brodu svih vremena. Dok je nošen do broda, Odin mu je šapnuo na uho. To je bila ključna zagonetka koju bi postavljao Odin (prerušen) divu Vafthurthniru (ta zagonetka naravno nije imala odgovor) u Vafthruthnismalu (zagonetka se isto pojavljuje i u zagonetkama Gestumblindija u Herver sagi). Patuljka Litra je Thor šutnuo u pogrebnu vatru i tako ga živoga zapalio. Nanna, Baldrova žena se bacila u pogrebnu vatru kako bi dočekala kraj Ragnaroka kada će se opet sjediniti sa svojim mužem (alternativno, umrla je od tuge). Baldrov konj sa svom svojom opremom je isto tako bačen u vatru. Brod je gurnula u more Hyrrokin, divkinja, koja je došla jašući na vuku i gurnula je brod takvom snagom da je vatra uhvatila kotače i zemlja se zatreslati.
Po Frigginom zahtjevu, koji je dostavio glasnik Hermod, Hel je obečao da pusti Baldra iz podzemnog svijeta ako svi živi predmeti za njim zaplaču. Svi su zaplakali osim divikinje Þökk (Thökk) koja je odbila da plače za zaklanim bogom. I tako je Baldr ostao u podzemnom svijetu, da se nevrati do Ragnaroka kada će on i njegov brat Höðr biti pomireni i vladat svijetom zajedno sa Torovom djecom.
Kada su bogovi otkrili da je divkinja ustvari bila prerušeni Loki, ulovili su ga i zavezali za tri kamena. Onda su zavezali zmiju iznad njega, čiji bi otrov njemu kapao po licu. Njegova žena Sigyn bi sakupljala otrov u ćasu, ali bi sa vremena na vrijeme morala da se okrene da prospe otrovm u tim trenutcima bi otrov kapao na Lokija, koji bi vrištao od bola i tako proizvodio zemljotrese. On će se osloboditi kada bude vrijeme da napadne bogove tokom Ragnaroka.
Književna republika
Književna republika je bio časopis koji je pokrenuo i uređivao Miroslav Krleža. Izlazio je od 1923. do 1927. godine.
"Mesečnik za sve kulturne probleme", pokrenuo je 1923. Miroslav Krleža. Do 1927, kada se ugasila, izašla su 34 broja. Uz Krležu koji je objavljivao polemičke spise, znatnu ulogu imao je i August Cesarec te drugi, mahom ljevičarski intelektualci. List je objavljivao i poeziju Dobriše Cesarića, Antuna Branka Šimića i drugih, te cjelovitu zbirku Z mojih bregov Frana Galovića.
Naslovnica
Kao i Plamen i Hrvatski bog Mars, Hrvatsku rapsodiju i nebrojena druga Krležina izdanja, Književnu republiku grafički je opremio Ljubo Babić.
NGC 4580
NGC 4580 (također poznat kao IRAS 12352+0538, MCG 1-32-117, PGC 42174 i UGC 7794) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 48 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 2,10 (29 hiljada sg) a najmanji 1,5 uglovnih minuta (21 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 2. februara 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Poprad
Poprad je grad na sjeveru Slovačke u podnožju Visokih Tatra i deseti je najmnogoljudniji grad u Slovačkoj s približno 51.000 stanovnika.
Aerodrom Poprad-Tatry je međunarodni aerodrom i nalazi se izvan grada. Poprad je polazište za Tatra željeznice (poznate na slovačkom kao Tatranská električna železnica), koje sačinjavaju posebni uskotračni vozovi (tramvaji) koji međusobno povezuju naselja u Visokim Tatrama s Popradom. Glavne željezničke linije povezuju Poprad s drugim odredištima u Slovačkoj i šire, i posebno, postoje direktne veze od Poprada do Praga.
Historija
Područje je pripadalo Kraljevini Mađarskoj od 10. vijeka, a vjerovatno je isprva bilo naseljeno slavenskim doseljenicima. U 13. vijeku doseljavaju se Karpatski Nijemci i postaje uglavnom njemački grad pod nazivom Deuthchendorf ("njemačko selo"). Od 1412. do 1770., kao jedan od gradova okruga Szepes, Poprad je prodan od Kraljevine Mađarske Kraljevini Poljskoj, što je rezultiralo jakim poljskim utjecajem na daljnji razvoj grada.
Poprad se prvi put spominje u dokumentima koji datiraju iz 1256. i bio je tokom 690 godina (do 1946.) samo jedno od nekoliko susjednih naselja koja trenutno čine moderni grad. Ostali dijelovi općine su Matejovce (prvi put se spominje 1251.), Spišská Sobota (1256), Veľká (1268.) i Stráže pod Tatrami (1276.). Najznačajniji od ovih originalnih gradova bio je Georgenberg (ili Szepesszombat, sada: Spišská Sobota), koji je očuvao svoju dominantnu poziciju u području sve do kraja 19. vijeka.
Radiotelevizija Unsko-sanskog kantona
RTVUSK ili Radiotelevizija Unsko-sanskog kantona je regionalna javna radiotelevizija koja se bavi pripremanjem, proizvodnjom, reproduciranjem, difuzijom i prenosom vlastitih radiotelevizijskih sadržaja prvenstveno namijenjenih javnosti Unsko-sanskog kantona te šire regije Bosanske krajine. Sjedište RTVUSK i studijski prostori nalaze se u Bihaću, u zgradi bihaćkog Kulturnog centra (Adresa: 502. Viteške brigade br.11., Bihać).
Historija
Radiotelevizija USK počela je s radom 1995. Reporterske ekipe RTV USK su krajem 1995. i 1996. prve ušle u povratnička naselja i ukazali na potrebu solidarnosti i podrške lokalnom stanovništvu nakon okončanja rata u Bosni i Hercegovini. Ekipe RTVUSK-a su svakodnevno na terenu, prate aktulena zbivanja i javnost izvještavaju o njima.
Emitiranje
RTVUSK svakodnevno emituje više od 16 sati televizijskog i 24 sata radijskog programa, od čega više od 50 posto u vlastitoj produkciji.
Televizija Unsko sanskog kantona u primarnoj zoni svojim signalom u terestrijalnoj mreži pokriva prostor osam općina Unsko-sanskog kantona (Bihać, Cazin, Ključ, Sanski Most, Bužim, Velika Kladuša, Bosanska Krupa i Bosanski Petrovac) i dijelove RS (Novi Grad, Prijedor, Kostajnica...).
Program Televizije Unsko-sanskog kantona direktno ili putem kablovskih televizija moguće je gledati u cijeloj Bosni i Hercegovini, te u Zagrebu, Karlovcu, Sisku i drugim mjestima Republike Hrvatske.
Program se emituje putem IPTV platforme Moja TV te putem sistema kablovskih operatora u BiH. Veliki broj emisija iz vlastite proukcije RTVUSK dostupan je na vlastitom web portalu (Emisije na zahtjev). U ukupnoj produkciji uz informativni program, kojem se daje prednost, značajna pažnja poklanja se kulturno-zabavnom, dječijem i obrazovnom programu. Posredstvom distributerskih kuća TV USK obezbjeđuje značajan broj sati dokumentarnog i igranog programa, a povodom državnih i vjerskih praznika realiziraju se i specijalni programski sadržaji.
Emisije
Informativni program RTVUSK:
Ostale emisije RTVUSK:
IC 1311
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bosanski prijatelj (časopis)
Bosanski prijatelj  je najstariji bosanskohercegovački časopis za književnost i kulturu, kog je 1850. godine pokrenuo Ivan Franjo Jukić u Zagrebu, a prvi broj je štampan zahvaljujući Ljudevitu Gaju, pod naslovom Bosanski prijatelj : časopis saderžavajući potriebite, koristne i zabavne stvari. Drugi broj je izašao 1851, treći 1861, a četvrti i zadnji svezak 1870. godine, kog je uredio njegov učenik fra Antun Knežević. Časopis je pretendirao da bude neka vrsta enciklopedije potrebnog i korisnog znanja iz historije Bosne i Hercegovine, geografije, etnografije, kao i književnosti i zabave. Za 20 godina izlaženja su objavljene 4 sveske.
Od radova objavljenih u časopisu se izdvajaju: Ljetopis Katoličke crkve, Zemljodržavopisni pregled turskog carstva u Europi , Omer-paša i bosanski Turci i putopis ''Putovanje iz Sarajeva u Carigrad 1852. godine''.
Izdanja
Prvi broj Bosanskog prijatelja Jukić je završio 1850. u Varcar Vakufu (današnjem Mrkonjić Gradu), a tiskao ga je Ljudevit Gaj iste godine u Zagrebu u svojoj štampariji i o svom trošku. Materijal za prvu svesku Jukić je prikupljao godinama ranije, jer je planirao osnivanje književnog društva "Kolo bosansko" koje bi objavljivalo svoj časopis, ali do toga nije došlo. Prvi broj je posvećen biskupu Josipu Strossmayer i imao je 140 strana. U njemu se, između ostalog, autor žali na teškoće oko izdavanja časopisa i poziva na osnivanje književnog društva i prebacuje crkvenim i svjetovnim vlastima što nemaju razumijevanja za ovakve ideje.
Drugi broj je izašao u studenom 1851. i troškove ispisa je snosio sam Jukić. Ovaj broj je imao oko 200 stranica i bio je posvećen seraskeru Omer-paši Latasu. Samo dva mjeseca nakon objavljivanja ovog broja, Latas je Jukića uhapsio u Sarajevu i kasnije prebacio u carigradski zatvor i protjerao iz Bosne.
Treći broj časopisa Jukić je sastavljao u izgnanstvu, uglavnom za vrijeme službe u Đakovu. Objavljen je tek 1861. (Četiri godine nakon njegove smrti), a ispis je omogućila Matica Ilirska. Imao je 215 stranica.
Četvrti broj je sastavio i izdao 1870. godine u Sisku fra Antun Knežević, koji je u Varcar Vakufu bio Jukićev učenik i kasnije blizak prijatelj i sljedbenik.
Saradnici
Saradnici u prvom broju bili su: Ljubomir Hercegovac,
Bikodže
Bikodže su naseljeno mjesto u općini Lukavac, Bosna i Hercegovina.
Jedna si jedina
"Jedna si jedina" bila je nacionalna himna Republike Bosne i Hercegovine.
Tekst je napisao Dino Merlin, na instrumentalu sevdalinke "S one strane Plive", a kao himna je bila usvojena 24. novembra 1995. godine i bila je aktuelna sve do 1998. godine kada je zamjenjena današnjom himnom Bosne i Hercegovine, "Intermezzo".
NGC 6000
NGC 6000 (također poznat kao ESO 450-20, IRAS 15467-2914, MCG -5-37-3 i PGC 56145) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 101 milion sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Škorpion. Najveći prečnik je 1,90 (56 hiljada sg) a najmanji 1,6 uglovnih minuta (47 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 8. maja 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
ISO 3166-2:HR
mini|300px|desno|Teritorijalna podjela Hrvatske na županije po ISO 3166-2:HR
ISO 3166-2:HR je međunarodni standard, koji numeričkim oznakama definiše teritorijalnu podjelu Hrvatske. Kod se sastoji iz dva dijela, razdvojenih crticom. Prvi dio označava oznaku države po standardu ISO 3166-1 (HR - za Hrvatsku), a drugi dio broj županije. Aktualna verzija koda je definirana 2011. godine.
Ratarstvo
mini|Ratarstvo Ratarstvo je grana biljne proizvodnje i naučna disciplina koja se bavi proučavanjem kulturnih biljaka i njihovog uzgoja. Kulturne biljke koje su predmet ratarstva uzgajaju se na oranicama, livadama i pašnjacima. Važnost ratarstva jest u tome što su proizvodi ratarstva osnova u prehrani ljudi i stoke te sirovina za prehrambenu i lahku industriju.
Opće se bavi uređenjem zemljišta za visoku i rentabilnu proizvodnju, proučavanjem sastava biljne proizvodnje i obrade tla. Specijalno ratarstvo sintetska je disciplina i obuhvata širok krug problema. Ono proučava principe zemljišne rasprostranjenosti i rajonizaciju ratarskih kultura, istražuje njihove botaničke, biološke i ekološke karakteristike.
Ivica Kunčević
Ivica Kunčević, rođen 1945. godine u selu Bartolovec kod Varaždina, je hrvatski režiser. Studirao je jugoslavenske jezike i književnost na Filozofskom fakultetu i režiju na Akademiji za pozorišnu umjetnost u Zagrebu. Dobitnik je mnogih značajnih nagrada. Od 2002. godine direktor je Dramskog programa Dubrovačkih ljetnih igara.
Aceraceae
U filogenetskoj klasifikaciji APG sistema (1998) do filogenetske klasifikacije APG III (2009), ova porodica je postala nevažeća i njeni rodovi su ugrađeni u porodicu Sapindaceae.
Obuhvata drveće ili grmlje iz umjerenih regiona sjeverne polulopte i tropskih planinskih područja. Najpoznatiji predstavnici su javori roda Acer.
Aceraceae su drveće ili grmlje s obično listopadnim, nasuprotnim, jednostavnim ili složenim listovima (npr. Acer negundo) i lisnom nervaturom.
Bistarac Donji
Bistarac Donji su naseljeno mjesto u općini Lukavac, Bosna i Hercegovina.
Interakcija čovjek-računar
Interakcija čovjek-računar (engl. Human-computer interaction, HCI) jest interdisciplinarna oblast koja se bavi proučavanjem interakcije između ljudi i računara, sa ciljem da računare učini prikladnijim i lakšim za korištenje, a da se pri tome koriste kao instrumenti koji poboljšavaju čovjekovu kreativnost i komunikaciju i saradnju između ljudi. Također ponekad se koriste i skraćenice CHI (engl. Computer human interaction) i MMI (engl. Man machine interaction).
HCI je postala izuzetno važna krajem 20. vijeka pojavom sve jeftinijih, manjih i moćnijih računara.
Interakcija između korisnika i računara pojavljuje se kao korisnički interfejs, koji obuhvata:
Oblasti koje su uključene su:
U širem kontekstu bavi se i:
Tehnologija virtualne realnosti omogućava pomak u paradigmi interakcije čovjek-mašina od grafičkog korisničkog interfejsa (GUI) ka korisničkom interfejsu zasnovanom na virtuelnoj realnosti (VRUI), odnosno percepcijskog korisničkog interfejsa (PUI), koji omogućavaju multimodalnu komunikaciju. Najčešći motivi prezentacije u VRUI interfejsu koriste tehnike vizuelizacije, sonifikacije i heptičkog renderovanja, a zadatak percepcijskog interfejsa je da računaru pruži mogućnost ljudskog opažanja.
Janjila
Janjila je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina.
Geografija
Selo je u zapadnom dijelu Bravskog polja, na padinama Grmeča, ispod manjih visova, Sakina greda i Malešavac. Sam najviši vrh planine, Crni Vrh, 1604 metra, je najbliži ovom naselju. Kuće se nižu u pravcu zapad – istok, kao i polje i ima tri grupe kuća: Janjila, Bjelajski do i Gorana. Selo ima dovoljno vode iz nekoliko izvora, čije vode otiču par stotina metara.
Historija
U blizini Crnog Vrha na visini od 1400 metara nalaze se ostaci stare građevine obrasle u smreku i javorovo drvo. Mnoštvo je strmih zidova a unutra je ravan prostor, takođe obrastao šumom. Na gradu su dvoja vrata. Svojom velikom nadmorskom visinom zbunjuje istraživače, ali ipak neki smatraju da je to možda i stari grad Pset, središte istoimene srednjovjekovne župe. Na još dvije lokacije u selu postoje temelji starih građevina, antička ruševina Crkvina Ovčara i Gradić kod Kuburića kuća.
Jean-François Millet
Jean-François Millet (Gruchy, 4. oktobar 1814. - Barbizon, 20. januar 1875.) je bio francuski slikar i grafičar, jedan od najzačajnijih predstavnika realizma i Barbizonske škole.
Život i djelo
Jean-François Millet rođen je u selu Gruchy, Gréville-Hague (Normandija). 1833. godine uči u ateljeu slikara portreta Paula Delarochea. Dvije godine poslije preselio se u Pariz gdje upoznaje buduće članove Barbizonske škole Constant Troyona, Narcisse Diaz, Charles Jacque i Théodora Rousseau, kao i Honoré Daumiera i Alfred Sensiera.
1849. godine povukao se u Barbizon gdje su nastale mnoge njegove slike. Dok su u njegovim ranim radovima zastupljene su mitološke, žanr-scene i portreti, pod uticajem realizma i Honoré Daumiera u pejzažno slikarstvo barbizonske škole unosio ljudske likove i naglašavao melankoličnost seoskog života. Prednost je davao prigušenim tamnim i sivim tonovima, na njenogim slikama pretežno vlada melanholično raspoloženje. Na slikama velikog formata stavljao je seljake u prednji plan, u izdvojenim skupinama. To su melankolični, sumorni likovi smekšani večernjim svjetlom, zaokupljeni samima sobom, bez drame ili simbolizma.
Millet je imao veliki uticaj na Vincenta van Gogha. Vincent više puta spominje Milleta i njegova djela u svojim pismima bratu Theu.
1857. godine nastaje jedna od njegovih najpoznatijih slika Skupljačice klasja. Slika prikazuje tri žene koje skupljaju zrna pšenice nakon žetve. Iako je na svojim slikama prikazivao težak rad seljaka na njima nema nikakve socijalne kritike.
mini|lijevo|200px|Angelus, 1857.-59., ulje na platnu, 53,3 × 66 cm, [[Musée d'Orsay|Muzej d'Orsay, Pariz ]] Slika Angelus ili Molitva u polju je često reproducirana u 19. i 20. vijeku. Salvador Dalí je bio fasciniran slikom, u svojoj analizi O tragičnom mitu Angelus iznosi tvrdnje da je na slici predstavljen pokop djeteta nad kojim se mole roditelji. X-ray analize na platnu su potvrdile njegove sumnje, na slici se ocrtava geometrijski oblik koji podsjeća na lijes. Međutim, nejasno je da li oblik u stvari predstavlja lijes i da li je Millet promijenio svoju ideju o duhovnom miru tokom slikanja.
Kupres (RS)
Kupres je jedna od najmanjih općina u Bosni i Hercegovini. Nalazi se u jugozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine, a nastala je poslije potpisivanja Dejtonskog sporazuma kada je najsjeverniji dio kupreške općine ušao u sastav Republike Srpske. Općina obuhvata naseljeno mjesto Novo Selo i dijelove naseljenih mjesta Mrđanovci, Šemenovci i Rastičevo. Sjedište općine je u Novom Selu.
Plamen (časopis)
Plamen je bio časopis koji je pokrenuo i uređivao Miroslav Krleža, zajedno s Augustom Cesarcem. Izlazio je tokom 1919. godine.
Kulturni i politički značaj
“Polumjesečnik za sve kulturne probleme”, su 1919. u Zagrebu pokrenuli Miroslav Krleža i August Cesarec, uz likovnu opremu Ljube Babića. Od 1. januara do 1. augusta 1919. ukupno je izašlo 15 brojeva (svaki 1. i 15. u mjesecu). Nakladnik je bio "Jug", a tiskala ga je tiskara "Hermes". U umjetnosti je zastupao avangardističku poetiku. Urednici su okupili istaknute hrvatske intelektualce i umjetnike kao što su bili Antun Branko Šimić, Julije Benešić, Gustav Krklec, Tin Ujević, Tito Strozzi i drugi. Bio je to prvi list koji je, uz kritiku hrvatske nacionalističke retorike, razotkrivao srpsku vidovdansku mitomaniju i represiju beogradskog režima, zbog čega je i zabranjen iste godine (1919.) nakon izlaska 15 brojeva. Zabranjen je banskom naredbom na prijedlog cenzure, pozivajući se na austro-ugarski propis iz 1914. "o iznimnim mjerama u slučaju rata". Vlasti su ga smatrale diskretnijim glasom komunističke Istine, što nije čudno, budući da je i Istina o Plamenu imala isto mišljenje.
Časopis je čitateljstvu afirmirao mladog Krležu kao ne samo pjesnika, kako je dotad uglavnom viđen, nego i kao esejista, dramaturga, novelista. Ovdje je prvi put objavljen njegov esej Hrvatska književna laž. "Ostvarenje novog u svim njegovim izrazima" program je časopisa koji sebe vidi kao "trn u oku svih jugoslavenskih nazadnjaka", a "skinuti svu tamu laži i tradicije" znači kretati se prema "novoj duši, umjetnosti i životu". Sam naziv časopisa najčešće se veže uz Lenjingradsku Plamju Anatolija Lunačarskog.
Iako je uredništvo prihvatilo ekavicu, svi tekstovi izlazili su u napisanoj inačici.
Naslovnica
Kao i Književnu republiku i Hrvatski bog Mars, Hrvatsku rapsodiju i nebrojena druga Krležina izdanja, Plamen grafički je opremio Ljubo Babić.
NGC 7492
NGC 7492 je kuglasto zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Vodolija. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 20. septembra 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bosanska imena
Pojam "Bosanska imena", ili "lična imena u Bosni i Hercegovini" je prilično širok zbog činjenice da je Bosna i Hercegovina, kao i svaka druga zemlja, produkt uticaja različitih etno-jezičkih kultura koje su bile prisutne na tlu BiH kroz njenu izrazito bogatu historiju.
Ilirska imena u BiH
To je, dakle, najraniji, ili preciznije, najraniji poznati etno-jezički substrat koji je pokrivao područje današnje Bosne i Hercegovine o kojem imamo pisane i materijalne tragove.
Najrasprostranjena ilirska imena u BiH u doba ilirske civilizacije bila su: Andes/Andio/Antis (što se automatski može dovesti u vezu sa nazivom ilirskog naroda Andizeti; varijacije imena zavise od nastavaka, npr. "is", "o", "on", "en", "an" i "es"), Baezo, Bato (-on), Beus (-as) (rasporostranjeno među Dalmatima a dovodi se u vezu sa mezapijskim imenom Bosat,ili panonskim Busio, što indicira i moguću povezanost sa riječi Bosna), Billena, Boiken, Cillan(-us) (moguća povezanost sa srednjovjekovnim bosanskim imenom Kulen ili Kulin (Kulin Ban) ali i keltskim Killan ili Gillan), Daza (varijacije: Dasius, Dasant, Dazomenus; postoji strukturalna sličnost i potencijalno etnolingvistička povezanost sa riječi "dasa", prisutnom u južnoslavenskim jezicima, kao i sa albanskom riječi dash, što znači 'ovan',, Gentio(-n) (također Genthios, koje se često dovodi u vezu sa ljekovitom biljkom Genthiana, rasprostranjenoj u BiH), Grabo(-n, -os), Laid (sa nastavcima "-as","-us" ili "-on"; Laidas, Laidus ili Laidon; ostale varijacije: Laedicalius i Laedietis, te kombinovano sa imenom Skerd-SkerdiLaidas), Mallika, Monoun(-ios), Lydra, Paio, Pan(-es), Panto(m.)/Pantia(f.), Pinnes (-us; varijacija imena kralja ilirskog plemena Breuci sa sjeverozaspadne Bosne,[Pinnes]),Plares, Posant(-io)(ovo ime se također dovodi u vezu sa imenom Bosne), Scodrina (od kojeg naziv vuče ime grada u Albaniji - Skadar), Stataria, Stenn(-as), Teuta (ime čuvene ilirske kraljice), Vendo, Vendes, Verzo, Zaimina, itd.
Nastavci "-as", "-es", "-is", "-os" i "-us" (npr. Andes) kod ilirskih imena podsjećaju na grčka, pa nije isključena mogućnost da su pronađeni natpisi ilirskih ličnih imena zapravo u helenizovanoj verziji, ali se ta imena mogu naći i bez nastavaka "-as", "-es", "-is", i"-os", tj. završavaju nastavcima "-o", "-on" i "-en"(npr.Baton). Interesantna je međutim koincidencija da nastavak “-es” koji nalazimo u mnogim ličnim ilirskim imenima postoji i u albanskom jeziku i predstavlja nastavak u dativu, npr. nominativ = Anda, dativ = Andes, a što je etimološki možda i još značajnije, "-es" je također i genitivni nastavak u albanskom jeziku (npr. nominativ = Anda, genitive = "i Andes"; (Ko?: Anda, čiji/od koga/od čega?: "Andin" ili "od Ande"), a upravo imena i prezimena zapravo predstavljaju genitiv (npr. Johnson = John + son, tj. "sin John-a", ili "Johnov sin", O Connor = of Connor, tj, “od Konora” ili “Konorov”(sin)). Pored toga albanska riječ "andja" ( "želja", "poriv", "zanos"), potiče od proto-Albanske riječi "anda" istog značenja, u kojoj možemo nači sličnost sa korijenom ilirskog imena Andes, "and".
Postoji i interpretacija ovog imena po nomenklaturi "An+Dios", gdje prepoznajemo u praistoriji i antici prilično prisutnu prepoziciju "An" i riječ "Dio", drevni grčki naziv za Boga.
Ilirski narodi i/ili zajednice u Bosni i Hercegovini bili su: Abri, Andizetes (Andizeti), Ardiaei (Ardijejci ili Ardijeji), Autariatae (Autarijati), Breuci, Daorsi, Dalmatae/Delmatae (Dalmati), Daesititates (Dezitijati), Ditiones (Ditijoni), Maezaei (Mezeji), Narensi (što se dovodi u vezu za drevnim nazivom rijeke Neretve, "Narenta"), itd. Na spisku koja čine ilirska imena u Bosni i Hercegovini ponegdje se nalaze i imena koja su izvedence iz imena odredjenih ilirskih plemena, kao npr. Dasius (vjerovatno u vezi sa Deasitiates) i sl.
Jedno od rasprostranjenijih božanstava u ilirskoj Bosni i Hercegovini bilo je božanstvo Bindo ili Bindus, čiji je najbliži jezički ekvivalent pronađen do sada albanska riječ “bind”, što znači “ubijediti” ili “uvjeriti”.
Pominju se i druga ilirska božanstva, kao npr. Andinus (Deo Andinus sacrum).
Drevni historičari zabilježili su sljedeće toponime u vrijeme kada je Bosnom i Hercegovinaom vladala ilirska civilizacija: Arduba (pretpostavlja se da je u pitanju srednjovjekovni bosanski grad Vranduk), Arupini ili Arupium (brdo Vital kod Prozora), Daorson (utvrđeni grad plemena Daorsi u Ošanićima-Stolac), Delminium (područje Duvna), Narenta (rijeka Neretva), itd.
Ilirska lična imena su izuzetno rijetko prisutna u BiH, i zapravo bilo gdje drugo na Balkanu, osim među pripadnicima albanske etnije, najvjerovatnije zbog toga što na području Balkana nije postojao kontinuitet upotrebe ilirskog jezika, o kojem se još uvijek nedovoljno zna. Pojam "Iliri" kao i studije o ilirima se nakon prahistorije i antike ponovo pojavljuju tek u 19 vijeku. Iako su ilirska imena, imena izvedena iz ilirskih i pretpostavljeno ilirskih riječi na Balkanu prvi počeli koristiti Albanci, oni su sa tom praksom počeli značajnije zapravo tek u periodu nakon drugog svjetskog rata, ali su lična imena koja potiču od navodnih ilirskih riječi i danas među najdominantijim ličnim imenima među pripadnicima ovog naroda.
Nije isključena ni mogućnost da drugi balkanski narodi ne koriste ilirska imena kako ih se ne bi greškom poistovijetilo ili identifikovalo sa Albancima.
Drugi mogući razlog zbog kojeg ilirska lična imena (ili imena izvedena iz ilirskih riječi) u BiH (i općenito kod naroda koji govore slavenskim jezicima) nisu u upotrebi je najvjerovatnije činjenica da slavofoni govornici nailaze na velike poteškoće pri pokušaju prilagodbi, izvedenica ili pojednostavljivanja ilirskih imena i jezika uopšte, usljed jezičke nekompatibilnosti između ilirskih riječi i slavenskih jezika.
Postoje, međutim, lična imena u BiH, uglavnom među pripadnicima bošnjačkog naroda, koja su identična sa nekim albanskim imenima, kao što su Besim, Fatmir, Hana itd. Koincidencijom, ova imena imaju značenje i na albanskom i na nekim bliskoistočnim jezicima (arapski, perzijski, turski, staro-hebrejski i sl.) koji su tradicionalno u Bosni i Hercegovini bili jezička osnova za lična imena među Bošnjacima. Dakako, te riječi, odnsono imena, iako identična, imaju jedno značenje na albanskom a sasvim druga značenja na arapskom, turskom i perzijskom jeziku, obzirom da albanski jezik nije srodan navedenim jezicima. Neka od ovih imena, npr. Hana, pored Bošnjaka, mogu se naći i među Albancima islamske i kršćanske vjeorispovijesti, obzirom da kod Albanaca dolaze iz albanskog jezika (npr. riječ "besim", što na albanskom jeziku znači "vjera", pominje se mnogo puta u albanskoj bibliji). Besim na albanskom jeziku doslovno znači "vjera", i potiče od albanske riječi "besa", što se standardno prevodi kao "održati zadatu riječ" i sl., dok Besim među Bošnjacima, po Abdulahu Škaljiću, potiče od arapske riječi "basim", i znači "veseo". Fatmir na albanskim jezikom doslovno što znači "dobra sreća" ( "fat"=sreća + "mir"=dobro), a na arapskom se može povezati sa arapskim imenom Fatma, po imenu kćeri Poslanika Muhameda, u slobodnom prevodu "ona koja odbija dojiti dijete". Hana na albanskom jeziku doslovno znači "mjesec", ali u BiH se tumači kao riječ koja dolazi najvjerovatnije sa bliskog istoka (kao i prethodna dva imena, Basim i Fatmir), i to konkretno iz staro-hebrejskog imena "Hannah", mada postoji i teorija po kojoj se radi o balkanskoj izvedenici turske riječi "han",što znači " vladar", koja je opet u turski jezik došla iz perzijskog, a u perzijski po nekim teorijama iz tatarskog. Među Bosancima nalazimo još jedno lično ime koje je tradicionalno popularno albansko ime - Zana. Na albanskom jeziku "zana" doslovno znači "vila", a potiče od albanske riječi "za" "zë" ili "zo", zavisno od regionalnog dijalekta (pa su tako moguće i varijante poput "Zëna", ili "Zona", mada daleko rijeđe od Zana), a doslovno znači "glas".
Još jednu interesantnu jezičku simbiozu između albanske i bosanske kulture nalazimo kod imena albanskog epskog heroja po imenu Đerđ Elez Alija. Albanski epski heroj zove se Gjergj Elez Alija, sastavljeno od albanskog kršćanskog imena Gjergj (čita se Đerđ; južnoslavenski ekvivalent je Đorđe, Đurađ ili Juraj, anglo-saski George; a izvorno bi moglo biti starogrčko ime Georgius), + Elez (vjerovatno izvedeno iz turskog imena "Ilyas", koje vjerovatno potiče od semitskog Elias).
Nije isključeno ni da je "Elez" u imenu Gjergj Elez Alija zapravo albanska verzija grčkog oblika semitskog imena "Elias". Elez bi po ovom sistemu imenovanja (troimeni sistem gdje patronim slijedi poslije imena) trebalo biti ime oca Đerđ Elez Alije. Zatim slijedi arapsko ime Ali ("Alija").
U bosanskoj epskoj tradiciji također postoji epski junak skoro identičnog imena, Alija Đerzelez, s tim što u BiH postoje različite interpretacije ovog imena, kao npr. Gurz-elez - "borac s buzdovanom", Gerz - "junak" itd. Autor rječnika "Turcizmi u srpskohrvatskom jeziku", Abdulah Škaljić ipak ima drugu teopriju o etimologiji ovog imena:
"Mislim da postoji vjerovatnost da ovo ime dolazi od Georgius-Elez, što odgovara ar. Gargis Ilyas, kao što tursko ime Đurđevdanu "Hidirles, Hidir-Ellez" dolazi od ar. Hidir-Ilyas. Po islamskom učenju Izraelčanin Elijas (Elie, Elez) bio je pejgamber Ilyas (ar.), koji se još naziva Hidir (ar.). Ovo ime odgovara hrišć. Georgius, odnosno sv. Đurđe. Prema tome, I Hidir-Elez i Georgius-Elez odgovara muslimanskom "pjegamber Iljas" i hrišćanskom "sv. Đorđe"
Grčka i latinska imena
Sljedeći dominantni jezički uticaj nakon ilirskog na području današnje Bosne i Hercegovine je najprije grčki a zatim latinski. Grčka i latinska (Romanička) imena koja se danas mogu naći u Bosni i Hercegovini međutim ne potiču neposredno iz vremena prahistorije ili antike, kada su jezički uticaj na području današnje BiH djelimično širili drevni Grci (koji je ipak ostao neznatan u odnosu na ilirski) a poslije dominantno Rimljani, čiji je jezik vremenom u potpunosti zamijenio ilirski jezik u drevnoj BiH, osim u planinskim ili udaljenijim krajevima BiH, da bi u vrijeme dolaska slavena na Balkan taj jezik opstao najvećim dijelom na području koje čine današnja Albanija, Kosovo, Makedonija i Crna Gora, ako je suditi po dominantnoj lingvističko-historijskoj teoriji.
Grčka i latinska imena pojavljuju se u BiH posredno, preko kršćanskih zajednica Bosne i Hercegovine, gdje su grčka imena prisutna kod pravoslavnog, a romanička (latinska) kod katoličkog stanovništva. Takva imena su Aleksandar, Elena(od Helena), Franjo (od Francus), Đorđe ili Đurađ (Georgius), Jovan (Iovis, u anglo-saskom svijetu "John"), Marko (od Marcus), Mihajlo (Michaelis), Petar, itd.
Važno je napomenuti da su pored grčkih i latinskih imena, u kršćanskim zajednicama BiH također prisutna i semitska imena, poput Pavle/Pavao (Paulus), Zakarije(Zacharius) i sl.
Jedno od imena koje se često sreće u kršćanskoj zajednici BiH također a potiče is antičkog perioda, ali ne iz drevnog grčkog ili latinskog jezika već iz drevnog perzijskog, je ime Mitar, koje se dovodi u direktnu vezu sa drevnim perzijskim božanstvom po imenu Mithra ili Mitra, odakle potiče Mitraizam, religija koja je u antici bila prisutna na našim prostorima.
Slavenska imena
Nakon grčkog i latinskog jezičkog utjecaja, od otprilike 6. vijeka nove ere područjem današnje BiH počinju dominirati slavenski jezici, konkretnije južni substrat slavenskih ili slovenskih jezika.
Slavenskih imena koje nalazimo u BiH su manje-više ista ona slavenska imena koje nalazimo i među svim ostalim govornicima srednjejužnoslavenskog dijalekta (bivši srpskohrvatski jezik), u koje spadaju imena kao što su Boriša, Božidar, Božidarka, Branimir, Branislav/a, Danica, Dobrila, Dobrinka, Danko, Dalibor, Iskren, Izvorinka, Javor, Ljiljana, Ljubica, Ljubinka, Ljubomir, Mirko, Mira, Nada, Nenad, Njegica, Ognjen, Radomir, Radoslav, Sanja, Sanjin, Slaven, Slavenka, Srđan, Svetislav, Svjetlana, Snježana (ekavska varijanta Snežana), Tvrtko, Vedran/a, Velimir, Vera (Vjera), Verica, Vesna, Veljko, Vladislav, Vladisav, Vuk, Zlatan/a, Zlatko, Zvonko, Želimir, Željko/a, Željana, kao i razna druga imena izvedena iz slavenskih riječi.
U BiH slavenska imena nalazimo pretežno među pripadnicima kršćanske vjeroispovijesti, dok kod bosanskohercegovačkih muslimana (Muslimani ili Bošnjaci) dominiraju turska, arapska i perzijska imena.
Ipak, vrijedi pomenuti da postoji izvjestan procenat stanovnika BiH koji po svom kulturno-religijskom porijeklu spadaju u Bošnjake ali kod kojeg nalazimo slavenska imena kao što su Ljiljana, Zlatko, Vesna i sl., što je usklađeno jeziku kojim Bošnjaci govore (slavenskom) ali ne i njihovoj religiji, koja se uglavnom veže za arapski, turski i perzijski jezik.
Slavenska imena su bila posebno popularna u doba socijalizma, tj. Jugoslavije, na čelu koje je bio Josip Broz Tito, a neka, poput imena drevnih bosanskih kraljeva, kao što je Tvrtko, mogu se i danas naći, ali uglavnom među Hrvatima.
Turska, semitska (arapska i hebrejska) i perzijska imena
Poslije slavenske, slijedeći dominantni uticaj u Bosnu i Hercegovinu vrši turska, ili preciznije osmanlijska (otomanska) kultura, s kojom u BiH dolazi i Islam, a s njim i turska, arapska i perzijska imena, kao što su Abdulah (kasnije izvedeno u Avdulah, u Bosni i Hercegovini nadimak "Avdo"), Abid, Abida, Adem, Adil, Ahmed, Aiša, Ajdin, Alija, Bahrija, Bakir, Behija, Džemal, Dževdet, Đula, Đulija, Emir, Ekrem, Enes, Esad, Ethem, Fahrija, Fikret, Hamdija, Hajrija, Hašija, Hilmija, Irfan, Ismet, Izet, Safija, Senija, Subhija itd. Ova imena nalazimo gotovo isključivo kod stanovnika islamske vjeroispovijesti u BiH.
Također je nedovoljno poznata činjenica u BiH da se jedno od najrasprosatranjenijih semitskih (konkretno arapskih) imena među pripadnicima islamske vjeroispovijesti u BiH, Lejla, izvorno Layla, što znači "veoma tamna noć", među ostalim muslimanima u svijetu i ne smatra zapravo muslimanskim, jer je bilo u upotrebi prije pojave Islama kao praktične religije u današnjem obliku, a veoma je popularno i među arapskim nemuslimanima (prvenstveno kršćanima), budući da je to zapravo arapsko ime. U arapska imena koja možemo naći među arapskim kršćanima, a koja u BiH nalazimo isključivo kod muslimana su Zahid (u izvornoj verziji "Zahi"), Naim, Halil (u izbornoj verziji Khalil), itd.