cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ivo Lola Ribar
Bilo je to vrijeme kada se na Beogradskom univerzitetu Komunistička partija i SKOJ javljaju kao činilac političkog života studentske omladine, i kad političke akcije mladih revolucionara u borbi za autonomiju univerziteta i za demokratska prava jugoslovenskih naroda nalaze sve širi odjek i podršku i van granica Jugoslavije i upravo u takvoj sredini i takvom pokretu Lola je mogao do maksimuma izraziti svoju, izvanrednom memorijom i radom formiranu, erudiciju, govornički dar, talent organizatora, politički takt tribuna, a istodobno se, u zajedničkoj borbi i zajedničkim progonima, potvrditi kao humanist. Već 1935. primljen je u SKOJ i izabran za člana Akcionog odbora stručnih studentskih udruženja, a 1936. član je KPJ. U vrijeme kad su fašističke države od verbalnih prijetnji svjetskom miru prešle na ratne pohode (Etiopija) i otvorene oružane intervencije u Španiji, Lola je bio gotovo stalni delegat jugoslavenske omladine na svim značajnijim svjetskim mirovnim omladinskim skupovima (Ženeva, Bruxelles, Pariz) i svojom je načelnošću i ugledom znatno doprinio da već afirmiran mirovni pokret mladih u Jugoslaviji dobije međunarodno priznanje, koje se ogledalo u činjenici što su jugoslavenski prijedlozi rezolucija usvajani kao zvanični dokumenti tih skupova. Kad je Tito, 1937. godine, postao generalni sekretar KPJ, on Lolu postavlja na čelo Centralne izvršne komisije pri Centralnom komitetu KPJ (koja će prerasti u Centralni komitet SKOJ-a), i povjerava mu oživotvorenje svojih koncepcija o omladinskom pokretu. Prema tim koncepcijama, trebalo je SKOJ, poslije krize u koju je zapao 1936. godine, iz osnova reorganizirati i pretvoriti ga u rukovodeću jezgru naprednog općejugoslavenskog pokreta mladih. Lola je postao jedan od najbližih Titovih saradnika i sve njegove načelne stavove s uspjehom je provodio u revolucionarnu praksu. On je i mirovni pokret mladih, od nerealnih pacifističkih šema, znalački transformirao u snažan antifašistički omladinski front, u pokretu u kojem će se od akcionog jedinstva stvarati idejno-politička monolitnost. On je bio organizator omladinskih akcija i studentskih štrajkova, pokretač i urednik omladinskih listova i časopisa ("Student", "Mladost"), saradnik partijskih organa ("Proleter"), pisac letaka, proglasa, tekstova — i pored sve političke angažiranosti odličan student. Godine 1939. je diplomirao, a 1940. upisao se na Filozofski fakultet Beogradskog univerziteta. Uoči rata, kurs Centralnog komiteta KPJ na pripreme za odbranu zemlje provodi se među omladinom po Lolinim uputama u svim krajevima Jugoslavije, i posebna se pažnja posvećuje učvršćivanju saradnje i sinhronizaciji akcija revolucionarnih studenata svih jugoslavenskih univerziteta. SKOJ, koji je, poslije prvog svjetskog rata izložen stalnim udarcima, često dolazio na periferiju političkih tokova, sada je prvorazredan politički činilac političkog života zemlje,i prvi je put u svojoj historiji registrovao više od 10.000 aktivnih članova.
Ni surovi režim u bilećkom koncentracionom logoru, u koji je interniran 1940, nije slomio Lolin revolucionarni duh; samo mu je ojačavao vjeru u opravdanost revolucionarnih ciljeva kojima je dao svoju mladost. Sada već istaknuti omladinski i partijski rukovodilac, poslije izlaska iz Bileće Lola, prema Titovim uputama, organizira Šestu zemaljsku konferenciju. Na toj je konferenciji ponovo aklamiran za sekretara Centralnog komiteta SKOJ-a i za delegata na Petoj zemaljskoj konferenciji KPJ, na kojoj će biti izabran i za člana Centralnog komiteta KPJ. Lolin referat, kao i rezolucija VI zemaljske konferencije SKOJ-a koju je on animirao, bili su rezime cjelokupnog pređenog puta te organizacije mladih komunista i posljednji apel članstvu da se pripremi za predstojeće događaje.
Okupacija Jugoslavije i učešće u NOB-i
Poslije fašističke okupacije Jugoslavije, Lola preuzima najodgovornije dužnosti u pripremama za ustanak. Učestvuje na Majskom savjetovanju u Zagrebu, rukovodi sastankom Centralnog komiteta SKOJ-a krajem juna u Beogradu, a bio je i jedan od šestorice članova CK KPJ koji su, s historijske sjednice 4. jula 1941, narodima Jugoslavije uputili poziv na oružanu borbu. U julu i augustu 1941, Lola neposredno rukovodi akcijama skojevaca u okupiranom Beogradu, a u septembru iste godine prelazi na slobodnu teritoriju, u Užice. 26. septembra učestvuje na vojnom savjetovanju u Stolicama, gdje je, uz ostalo, odlučeno da se u svim krajevima Jugoslavije formiraju glavni štabovi, a da se Glavni štab preimenuje u Vrhovni štab. Jedan od članova Vrhovnog štaba bio je i Lola. Zbog uspješnijeg organiziranja narodnooslobodilačkog pokreta, putuje po svim krajevima Jugoslavije, Kao lični izaslanik Tita, sa specijalnim zadacima nekoliko puta odlazi i u okupirani Zagreb.
I pored svih općih obaveza koje mu je nametala funkcija člana CK KPJ i Vrhovnog štaba, Lola i sada najviše vremena posvećuje omladini. On je pokretač i glavni urednik "Omladinske borbe", i istodobno Član redakcijskog kolegija "Borbe"; ovi listovi izlaze već 1941. godine u oslobođenom Užicu. Titovoj zamisli o stvaranju široke platforme na kojoj bi se u narodnooslobodilačkom pokretu okupila sva rodoljubiva i antifašistički raspoložena omladina, Lola daje i organizacione oblike. Od prvih narodnooslobodilačkih saveza omladine, koji su u različitim krajevima zemlje dobijali različite nazive, stvara se, krajem 1942, na I zasjedanju AVNOJ-a u Bihaću, masovni jedinstveni Ujedinjeni savez antifašističke omladine Jugoslavije. , a Lolina zasluga u stvaranju tog Saveza je neprocjenjiva.
Pogibija
U času kada se spremao da poleti avionom u Kairo, kao prvi izvanredni i opunomoćeni delegat Vrhovnog štaba i Tita, odnosno nove Jugoslavije, poginuo je na Glamočkom polju pogođen bombom iz neprijateljskog aviona, 27. novembra 1943. godine. Narodnim herojem proglašen je 18. novembra 1944. godine.
Ostalo
Fabrika u Karlovcu Lola Ribar d.d., proizvođač sanitetskog materijala i proizvoda od pamuka, nosi njegovo ime od 1946. godine.
Osman (ep)
O djelu
Ep "Osman" je djelo hrvatskog književnika Ivana Gundulića. Osman je historijsko-romantični ep u 20 pjevanja (18 dovršenih), ispjevanih osmeračkim katrenom, a dikcija mu je umjereno barokna. U njemu se, iz male vremenske udaljenosti, opjevavaju događaji u vezi s turskim sultanom Osmanom II: njegov nasilan dolazak na vlast, njegov poraz u sukobu s poljskom vojskom kod Hoćima 1621. i njegovo svrgnuće iduće godine. O "Osmanu" u stručnoj literaturi postoje kontroverze: neki ga književni historiografi vide kao nejedinstveno djelo, drugi ističu cjelovitost njegovog tematsko-kompozicijskog nacrta; neki ga razumiju kao iskaz o kršćansko-islamskom sukobu, dok dio historičara stavlja težište na prizore turskog građanskog rata u posljednjim pjevanjima epa. Jednodušno mu se, međutim, priznaje dubina svjetonazorskih iskaza i poetska uspjelost ključnih epizoda (opisi hoćimske bitke, Alipašino balkansko putovanje i posjet varšavskom dvoru, romantične epizode sa Sokolicom i Krunoslavom, prizori nereda u Carigradu). Osman je nastao pod jasnim uticajem Tassova Oslobođenog Jeruzalema, što se očituje podjednako na razini izraza (opisi ženske ljepote, viteških dvoboja, hronografske i topografske hipotipoze) kao i u tematsko-kompozicijskoj strukturi, koja uključuje tri tipična tematska svijeta tasovskog epa: historijski, romantični i eshatološki. U stručnoj literaturi različito se tumači nedovršenost spjeva: dok se u starijih autora susreće mišljenje da su dva danas nedostajuća pjevanja izvorno postojala pa su se izgubila ili su namjerno uništena, u doba nakon 1900. g. prevladalo je mišljenje da je prazninu u srednjem dijelu epa uvjetovao ili diskontinuitet pjesnikovog rada ili nedovoljna koordinacija historijskih i romantičnih epizoda spjeva, koja je glavne romantične radnje učinila nedovršivima.
Balteus
Balteus je imenica iz latinskog jezika kojom se označava standardni vojnički pojas koji je bio dio opreme legionara u rimskoj vojsci. Upotrebljavao se za nošenje oružja, mača gladius i bodeža pugio a vjerovatno je imao i druge praktične primjene.
Vojnički pojas rimskih legionara imao je nekoliko varijanti; cingulum, cingulum militaris je bio pojas sa metalnim pločicama i visećim elementima, a u Avgustovo vrijeme nošena su i dva ukrštena pojasa.
Opis
Pločice su bile nitovane za remen od kože koji je bio gotovo jednake širine kao one. Neki modeli pločica su na unutrašnjoj strani imale i produžetak koji je služio kao nitna. Sama koža od koje je bio izrađen remen mogla je biti obojena u crnu, crvenu ili neku drugu boju ali i neobojena. Kopča opasača je najčešće bila na desnoj strani opasača. Opasači su mogli imati pločice s obje ili samo s prednje strane.
Neka vrsta pregače (apron) nošena s prednje strane opasača služila je kao zaštita međunožja (ova svrha je upitna) a imala je i dekorativnu ulogu. Činile su je 4-6 resa, širine 2-3 cm i oko 25 cm dužine, također sa manjim ili većim metalnim nitnama. Svaka od resa završavala se visećim elementima od metala u obliku diskova kojih je moglo biti i do 16 komada. Prema nekim interpretacijama, zvuk koji su rese stvarale pri kretanju legionara imao je psihološki efekat na neprijatelja, dajući utisak da mu se približava neizmjerna armija ili barem brojnija nego što je u zaista bila. (U savremenom govoru imenica legija se ponekad koristi i u svrhu dočaravanja velikog mnoštva.) Smatra se da je balteus bio vrijedan dio individualne vojničke opreme. Iako je pravljen u vojnim radionicama i bio dio standardne i obavezne opreme u rimskim legijama, moguće je da su legionari ipak mogli birati pojaseve i prema sopstvenom ukusu i raspoloživim novčanim sredstvima.
Latinske riječi balteus i apron su u korijenu engleskih riječi belt - pojas i apron - pregača a balteo u italijanskom jeziku je remen za npr. tobolac sa strijelama.
Centralna divizija (NBA)
Centralna grupa je grupa istočne konferencije NBA lige, i sastoji se od 5 klubova. Grupa je ovaj oblik dobila proširenjem lige na 30 klubova (Charlotte Bobcats) i reorganizacijom takmičenja pred početak  sezone 04-05.
Nada Klaić
Nada Klaić (Zagreb, 21. juli 1920 – Zagreb, 2. august 1988) hrvatska je historičarka i pisac historije Bosne.
Nada Klaić je rođena 21. jula 1920. u Zagrebu. Završila je studij historije na Filozofskom fakultetu u Zagrebu. Na istom fakultetu radila je od 1943. prošavši sva zvanja. Doktorirala je 1947. sa temom Političko i društveno uređenje Slavonije za Arpadovića. Nada Klaić umrla je 2. augusta 1988. u Zagrebu.
Baveći se različitim segmentima hrvatske srednjovjekovne historije napisala je nekoliko stotina naučnih radova, a njene sinteze hrvatske historije predstavljaju je najvećim hrvatskim historičarem druge polovine 20. vijeka (Povijest Hrvata u ranom srednjem vijeku; Povijest Hrvata u razvijenom srednjem vijeku; Povijest Hrvata u srednjem vijeku).
Interes Nade Klaić za historiju srednjovjekovne Bosne izražen je kroz nastojanje da se prikaže politička samostalnost srednjovjekovnih bosanskih vladara. Njeni rezultati sumirani su u knjizi Srednjovjekovna Bosna (Zagreb 1989, drugo izdanje 1994), koja je imala značajan uticaj na razvoj historiografije o srednjovjekovnoj Bosni, naročito u postavci historije Bosne u ranom srednjem vijeku.
Vladimir Ćorović
Vladimir Ćorović (27. oktobar 1885 – 12. april 1941) bio je historičar, akademik SANU.
Vladimir Ćorović je rođen 27. oktobra 1885. u Mostaru. U Mostaru je završio osnovnu i srednju školu, a u Beču je studirao filologiju, historiju i arheologiju. Doktorirao je 1908. tezom o Lukijanu Mušickom. Specijalističke studije nastavio je u Minhenu, kod poznatog njemačkog bizantinologa Karla Krumbachera. Jedno vrijeme je boravio i u Parizu i Bolonji gdje je istraživao stare slavenske rukopise. Radio je u Zemaljskom muzeju Bosne i Hercegovine u Sarajevu od 1909. Od 1919. je profesor na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Beogradu. Za akademika Srpske kraljevske akademije (kasnija SANU) izabran je 1922. Poginuo je 17. aprila 1941. u avionskoj nesreći iznad Grčke, nakon što je pokušao emigrirati sa većinom tadašnjih srpskih uglednika u inostranstvo.
Vladimir Ćorović bavio se historijom Bosne i Hercegovine i Srbije. Napisao je veliki broj radova kojima je utjecao na razvoj historiografije u BiH i Srbiji, a među njima i Historiju Bosne (1940) kojom je sintetizirao svoj pristup historiji srednjovjekovne Bosne.
Albert Speer
Albert Speer (19. mart 1905 – 1. septembar 1981) bio je ministar naoružanja i ratne proizvodnje Trećeg rajha tokom Drugog svjetskog rata. Kao bliski saveznik Adolfa Hitlera osuđen je u Nirnbergu na 20 godina zatvora.
Arhitekta po struci, Speer se pridružio nacističkoj stranci 1931. godine. Njegove arhitektonske vještine učinile su ga sve istaknutijim unutar stranke čime je postao član Hitlerovog unutrašnjeg kruga. Hitler je 1937. godine imenovao Speera za generalnog građevinskog inspektora koji je imao zadatak da dizajnira i izgradi kancelariju Rajha i nacističke stranke. U tom svojstvu je bio odgovoran za središnji odjel za preseljenje koji je iselio jevrejske stanare iz njihovih domova u Berlinu. U februaru 1942. godine Speer je imenovan za ministra naoružanja i ratne proizvodnje Rajha. Koristeći doktoriranu statistiku, promovisao je "čudo od naoružanja" koje je Njemačku zadržalo u ratu. Speer je 1944. godine osnovao radnu grupu za povećanje proizvodnje borbenih aviona. Time je povećao robovsku radnu snagu u korist njemačkih ratnih napora.
Nakon rata, Speer je bio među 24 "glavna ratna zločinca" koja su uhapšena i optužena za zločine nacističkog režima na suđenju u Nirnbergu. Proglašen je krivim za ratne zločine, zločine protiv čovječnosti i korištenje robovskog rada čime je jedva izbjegao smrtnu kaznu. Nakon odsluženja zatvorske kazne, Speer je 1966. godine oslobođen. Zapise koje je napisao u zatvoru je iskoristio kao osnovu za dvije autobiografske knjige koje su postigle uspjeh; javnost je bila fascinirana unutrašnjim pogledom na Treći Rajh. Speer je umro od moždanog udara 1981. godine.
Lisna kost
Lisna kost ili lisnjača (lat. fibula), poznata i kao "teleća kost", dio je skeleta noge kičmenjaka. Nalazi se na bočnoj strani cjevanice, s kojom je povezana sa obje strane.
To je manja od dvaije kosti potkoljenice, i, u odnosu na svoje dužinu, najvitkija od svih dugih kostiju. Njen gornji dio je mali, okrenut prema unatrag smješten uz glavu tibije, ispod nivoa zgloba koljena, a isključena je iz formiranja ovog zgloba. Njen donji ekstremitet inklinira malo naprijed, tako da se u prednjoj ravnini donjeg kraja; projicira se ispod tibije, a čini lateralni dio gležanjski zglob.
Struktura
Kost ima sljedeće komponente:
Klinički značaj
Najčešće povrede lisne kosti su jednostruki prelomi koji se saniraju putem rutinskih ortopedskih intrevencija.
Tokom Opsade Sarajeva (1992.-1995), za saniranje višestrukih lomova dugih kostiju usavršena je "sarajevska longeta" – fiksator i za najkompliciranije politraumatske prelome potkoljeničnih kostiju.
Takla Makan
mini|250px|Pogled iz svemira na oluju u Takla Makanu Takla Makan ("Uđeš, a ne izađeš") je azijska pustinja smještena u regiji Srednje Azije, tačnije u Tarimskoj zavali između mladih nabranih gorja; Kven Luna na jugu, Tian Šana na sjeveru i Pamira na zapadu.Pustinja Takla Makan ima površinu od 337.000 km2, što je čini nešto manjom od Njemačke.
Politički pripada NR Kini. Na istoku se Tarimska zavala otvara, te je u rubnom dijelu pustinje smješteno slano jezero Lop Nur u koje utiče rijeka Tarim. Na ovom području, naravno, preovladava B-pustinjska klima, a na nju utiče više faktora: izrazita kontinentalnost (tj. velika udaljenost od mora), reljefna zatvorenost (visoke planine uzrokuju skretanje zračnih masa, stoga na ovom području padne vrlo malo padavina) i dr.
Malobrojno nomadsko stanovništvo uglavnom živi uz rubne dijelove pustinje, te na visoravnima i bavi se stočarstvom. Poljoprivreda je zbog sušnog tla nerazvijena, a gustoća naseljenosti rijetka.
Geografija
Pustinja Takla Makan ima površinu od 337.000 km2 a uključuje i Tarimsku kotlinu koja je oko 1.000 km duga i oko 400 km široka. Njenim sjevernim i južnim dijelom su nekada prolazile dvije rute puta svile jer su putnici pokušavali da izbjegnu surovu prirodu pustinje. 85% pustinje je nastalo pomjeranjem pješčanih dina i po tome je druga najveća pješčana pustinja na svijetu a po površini 16. na svijetu.
Neki geografi i ekolozi preferiraju posmatranje i proučavanje pustinje Taklamakan kao zasebne i nezavisne od pustinje Gobi.
Klima
Budući da leži u kišnim sjenkama Himalaja, Takla Makan ima hladnu pustinjsku klimu. S obzirom na njegovu relativnu blizinu hladnih vazdušnih masa u Sibiru, ekstremne niske temperature su zabilježene u zimskom periodu, ponekad i ispod -20 °C, dok se tokom ljeta mogu povećati do 40 °C.
Grabovik (Goražde)
Grabovik je naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Load balancer
Load balancing (koji izvršava load balancer) je tip servisa koji izvršava računar koji dodjeljuje radno opterećenje grupi (umreženih) serverskih stanica tako da se kompjuterski resursi koriste optimalno.
Uvod
Load balancer se koristi da poveća kapacitet farme servera u odnosu na kapacitet samo jednog servera. Također omogućava pružanje usluga čak i uslijed pada servera (oborenosti) koje može biti uslijed kvara (nefunkcionisanja servera) ili održavanja.
Load balancer se sastoji od virtuelnog servera (poznatog i kao vserver ili VIP) koji se zauzvrat sastoji od IP adrese i porta. Ovaj virtuelni server je ograničen brojem fizičkih (stvarnih) servisa pokrenutih na fizičkim serverima u farmi servera. Ovi fizički servisi sadrže serverovu fizičku IP adresu i port. Klijent šalje zahtjev virtuelnom serveru koji zauzvrat bira fizički server u farmi servera i upućuje ovaj zahtjev izabranom fizičkom serveru.
Različiti virtuelni serveri mogu biti definisani za različite grupe fizičkih servisa, kao što su TCP i UDP servisi uopšteno. Protokolski virtuelni serveri ili virtuelni serveri vezani za određenu aplikaciju koji mogu biti podržani uključuju HTTP, FTP, SSL, SSL BRIDGE, SSL TCP, NNTP i DNS.
Metodi load balancing-a su zaduženi za izbor odgovarajućeg fizičkog servera u farmi servera.
Dosljednost se može podesiti na virtuelnom serveru. Jednom kad je server izabran, slijedeći zahtjevi klijenta su upućeni istom serveru. Dosljednost je neophodna u aplikacijama gdje se stanje održava na serveru, kao što su aplikacije potrošačkih korpi (shopping cart).
Load balancer također izvršava nadgledanje servisa u farmi web servera. U slučaju ispada servisa, load balancer nastavlja izvršavanje load balancing-a preko preostalih servisa. U slučaju ispada svih servera povezanih sa virtuelnim serverom, zahtjev može biti poslat rezervnom virtuelnom serveru (ako je definisan) ili opciono preusmjeren na definisani URL. Naprimjer, na stranicu na lokalnom ili udaljenom serveru koja daje informacije o održavanju ili ispadu.
Tipovi servera koji mogu biti raditi sa load balancer-om su:
Kod Global Server Load Balancing-a (GSLB) load balancer raspoređuje opterećenje geografski distribuiranim grupama farmi servera baziranih na "zdravlju", opterećenju servera/opterećenju ili blizini.
Dosljednost (persistence)
Kada load balancer inicijalno odabere određeni fizički (stvarni) server i proslijedi zahtjev klijenta tom fizičkom serveru, onda je za neke aplikacije potrebno da svi naredni zahtjevi tog klijenta budu poslati istom fizičkom serveru, radi pristupa informacijama o stanju tog klijenta.
Najčešći vidovi dosljednosti
i jos neke nemam pojma
Monitoring
Server monitoring (nadzornik) provjerava stanje nekog od servera tako što povremeno isprobava navedenu destinaciju. S obzirom na odgovor, sprovodi odgovarajuću aciju. Monitor specificira vrstu zahtjeva koja je poslata serveru i očekivani odgovor servera. Sistem za load balancing šalje povremene zahtjeva serveru. Odgovor servera mora stići prije definisanog vremena isteka zahtjeva. Ako zadati broj testova bude neuspješan, server se označava kao "OBOREN" ("DOWN") i naredni test se šalje nakon definisanog vremena oborenosti (down time). Destinacija testa može biti različita od IP adrese i porta servera. Load balancer može podržavati više nadzornika. Kada je servis povezan sa više nadzornika, status servisa određuju rezultati koje su poslali svi monitori.
Grb Gane
mini|220px|Grb Gane Grb Gane je predstavljen 4. marta 1957 od strane Elizabete II. Predstavlja plavi štit podjeljen krstom sv. Đorđa. U sredini se nalazi zlatni lav, simbol povezanosti Ujedinjenog Kraljevstva i Gane. U ostalim dijelovima štita se nalaze mač, zamak, kakaovac i rudnik zlata. Iznad štita se nalazi crna zvijezda, simbol slobode Afrike. Štit pridržavaju dva zlatna orla, a ispod štita je traka sa nacionalnim motom Gane "Freedom and Justice" (Sloboda i Pravda).
IC 131
IC 131 je dio galaksije i nalazi se u sazviježđu Trokut. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 28. oktobra 1889. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Grb Srednjoafričke Republike
mini|200px|Grb Srednjoafričke Republike Grb Srednjoafričke Republike sastoji se od štita u sredini, pored kojeg se nalaze dvije zastave Srednjoafričke Republike, i sunca koji izvire iznad štita. Iznad i ispod štita se nalaze natpisi. U štitu se nalaze sljedeći simboli: slon, baobab, zlatna zvijezda, tri zvjezdice i ruka.
Bitka kod Gettysburga
Bitka kod Gettysburga odigrala se u tri dana (1–3. juli 1863), unutar i u okolini grada Gettysburga u Pennsylvaniji, kao dio Getisburške kampanje. Bila je najveća bitka koja se ikada odigrala u Sjevernoj Americi uz najveći broj žrtava u cijelom ratu. Bitka je vođena između snaga Unije i Konfederacije za vrijeme Američkog građanskog rata. U historijskim knjigama ova bitka često se opisuje kao prekretnica u ratu zbog odlučne pobjede vojnih snaga Unije uz istovremenu opsadu Vicksburga u državi Mississippi. Armija Potomaka, generalmajora Georgea Meadea porazila je napade Armije Sjeverne Virdžinije generala Konfederacije Roberta E. Leeja, zaustavivši njegovu invaziju na sjever.
Dvije vojske prvobitno su započele bitku u Gettysburgu 1. jula 1863., kada je general Lee hitno grupisao svoje snage tamo, čiji je cilj bio angažirati vojsku Unije i uništiti je. Niske grebene sjeverozapadno od grada u početku je branila konjička divizija Unije pod komandom brigadnog generala Johna Buforda, a ubrzo pojačan s dva korpusa pješadije Unije. Međutim, dva velika korpusa Konfederacije napala su ih sa sjeverozapada i sjevera, srušivši užurbano razvijene linije Unije, šaljući branitelje da se povuku ulicama grada do brda na jugu. Drugog dana bitke okupila se većina obje vojske. Linija Unije bila je postavljena u obrambenoj formaciji nalik udici. U kasnim popodnevnim satima 2. jula, general Lee je započeo težak napad na lijevo krilo Unije, a žestoke borbe vodile su se na uzvišenju Little Round Top, te Wheatfieldu, Devil's Denu i Peach Orchardu. Na desnom krilu vojnih snaga Unije, probi napadi vojske Konfederacije eskalirale su u opsežne napade na Culp Hill i Cemetery Hill. Po cijelom bojnom polju, unatoč značajnim gubicima, branitelji Unije održali su svoje položaje. Trećeg dana bitke, borbe su nastavljene na Culp's Hill -u, a konjičke borbe bjesnile su na istočnom i južnom dijelu bojišta, ali glavni događaj bio je dramatičan pješadijski napad poznat pod imenom Pickett's Charge uz ućešće 12.500 vojnika Konfederacija na središnje položaje vojske Unije na Cemetery Ridgeu. Napad je odbijen uz upotrebu puščane i artiljerijske paljbe vojnih snaga Unije, uz velike gubitke u ljudstvu vojske Konfederacije. General Lee poveo je svoju vojsku na mučno povlačenje natrag u Virdžiniju. Između 46.000 i 51.000 vojnika iz obje vojske poginulo je u trodnevnoj bici, najpogubnijoj u historiji SAD-a. 19. novembra 1863. godine predsjednik Abraham Lincoln iskoristio je ceremoniju posvete za Gettysburško nacionalno groblje kako bi odao počast palim vojnicima Unije i redefinirao svrhu rata u svom historijskom obraćanju u Gettysburgu. Smatra se da je ova bitka bila prekretnica u Američkom građanskom ratu.
NGC 6378
NGC 6378 (također poznat kao MCG 1-44-9, PGC 60418 i UGC 10884) je galaksija koja je udaljena oko 308 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmijonosac. Najveći prečnik je 1,30 (116 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (81 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 13. jula 1876. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Velika pješčana pustinja
mini|300px|Pustinje u Australiji Velika pješčana pustinja se prostire u sjeverozapadnom dijelu Australije. Zauzima prostor od 360.000 km2 i proteže se širokim pojasom od gotovo 1300 km, između planina Bruk i Hedlend do planina Macdonell i Peterman.
Veliki dio te pustinje predstavljaju pješčane dine koje su učvrščene biljkama. Dine leže paralelno, na udaljenosti od oko 400 m - 800 m jedna od druge. Srednja dužina dina iznosi 40-50 km, pri srednjoj visini od oko 15 m. Ovakav raspored dina nastao je pod utjecajem stalnih vladajućih vjetrova, tako da su one eolskog porijekla.
U istočnom dijelu pustinje, bliže planinama, pješčana pustinja ustupa mjesto kamenitoj pustinji i vapnenačko-šljunkovitoj. Osim toga, posvuda su razbacane zatvorene depresije sa slanom zemljom. U prošlosti je erozivna aktivnost bila jače razvijena. Dokaz za to su suha korita i terase jezerskih uvala koja se javljaju u perifernom dijelu pustinje.
Male su količine padavina, s prosjekom od 300 mm na prostoru između obale i platoa Kimberley na sjeveru. Prosječna godišnja količina padavina je 250 mm čak i u najsušnijim djelovima. Ljetne dnevne temperature su među najvišima u Australiji.
Biljni svijet pješčanih dina Velike pješčane pustinje je veoma bogat. Osnovna biljka je grm Zygockloa paradoxa, koji naseljava grebene dine, i spinifex (Triodia Basedovii), koji je rasprostranjen u nižem dijelu padina. Nešto gušće šikare akacije i niskih eukaliptusa zauzimaju kotline. Po glinenim udolinama između dina rasprostranjen je grmovit biljni svijet. Sjeveroistočni dio Velike pješčane pustinje gotovo je lišen dina i predstavlja pješčanu ravnicu sa slabim pokrivačem eolskog pijeska, koji leži na staroj strukturnoj ravnici.
Režiser
Režiser je osoba koja vodi proces snimanja filma, koordinira rad na njemu, te glumcima daje upute o željenom načinu glume u pojedinim scenama. Režiser, također, može učestvovati u procesima dodjeljivanja uloga (castinga), uređivanja ili zamjene pojedinih dijelova scenarija (režiser Stiven Spilberg je poznat po ovakvoj vrsti autoriteta), kao i određivanju uglova snimanja, te uređivanju filma za njegovu konačnu verziju (montaža).
Tipično je za režisera da ima potpunu kontrolu nad svim aspektima filma, ali nije rijetko da bude obvezan zahtjevima filmskog producenta ili filmskog studija. U većim produkcijama režiser manje važne scene najčešće prepušta pomoćnoj ekipi (engleski: second unit).
Režisera se često naziva i rediteljem, a ženska osoba koja vodi režiju filma naziva se režiserka ili rediteljica.
Vukovije Donje
Vukovije Donje su naseljeno mjesto u općini Kalesija, Bosna i Hercegovina.
Geografija
Naselje Vukovije Donje se nalazi u zapadnom dijelu općine Kalesija. Smješteno je sa obje strane magistralnog puta Kalesija - Živinice, a predstavlja zapadnu granicu općine Kalesija prema općini Živinice. Sa sjeveroistočne i istočne strane graniče sa Vukovijama Gornjim, sa jugoistočne strane sa Jeginovim Lugom, sa južne strane su rijekom Sprečom, a sa zapadne strane sa Gornjim Dubravama, općina Živinice.
NGC 228
NGC 228 (također poznat kao IRAS 00401+2313, MCG 4-2-48, PGC 2563 i UGC 458) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 341 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Andromeda. Najveći prečnik je 1,20 (119 hiljada sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (109 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 10. oktobra 1879. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nancy Cartwright
mini|Cartwright, [[2012]] Nancy Jean Cartwright (25. oktobar 1957, Kettering, Dayton, Ohio) je američka glumica. Poznata je po tom što je posudila glas Bartu Simpsonu, liku iz animirane Simpsons. Također je glumila u filmu The Critic (glas Margo Sherman), u filmu Rugrats (kao Chuckie Finster) te kao Rufus u animiranoj seriji Kim Possible. Pripadnica je scientološke crkve.
Ina Šeškil
Ina Jurjevna Ivanona, rođena 20. juna 1971. u Makinsku, Akmolinska oblast, Kazaška Sovjetska Socijalistička Republika, SSSR (danas Kazahstan) kao Ina Jurjevna Šeškil je nekadašnja sovjetska, kazaška i bjeloruska biatlonka. Pobjednica je IBU kupa u sezoni 1998/99.
Olimpijske igre
Ina Šeškil je nastupila na dvijema olimpijskim igrama: Na Zimskim olimpijskim igrama 1994. i na ZOI 1998. za selekciju Kazahstana. Najbolji joj je rezultat bilo četvrto mjesto u utrci na 7,5 km na igrama u Lillehammeru 1994. godine, kada je sa 5.1 s i dva promašaja bila sporija od kanadske biatlonke Myriam Bédard. Za 4 s bila je sporija od trećeplasirane Ukrajinke Valentine Cerbe-Nesina. U štafetnim takmičenjima najbolji joj je plasman bio na ZOI 1998, kada je sa Margaritom Dulovom, Jelenom Dubok i Ljudmilom Gurjevom osvojila 11-o mjesto iza njemačke štafete u sastavu: Uschi Disl, Martina Zellner Petra Behle i Katrin Apel.
Svjetski kup
Prvi nastup Ina Šeškil u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1991/92. Na prvom nastupu u austrijskom Hochfilzenu 21. decembra 1991. godine osvojila je 39-to mjesto u utrci sprinta na 7,5 km sa jednim promašajem i zaostatkom od 3:05.4 min u odnosu na pobjednicu Antje Harvey. Najbolji rezultati su joj: deveto mjesto 19. marta 1992. u utrci na 15 km u sezoni 1991/92. u ruskom Novosibirsku; peto mjesto u sprintu na 7,5 km u sezoni 1995/96. u slovačkom Breznu; 29-o mjesto u potjeri u sezoni 1996/97. u norveškom Lillehammeru, četvrto mjesto u štafeti u sezoni 1993/94. s Elenom Muraško, Margaritom Dulovom i Galinom Avtajevom, 16. januara 1994. u Ruhpoldingu. Nije pobijedila ni u jednoj utrci.
Nagrade
Dobitnica je kazahstanske sportske nagrade "Počasni majstor sporta Kazahstana" koju je dobila 2010. godine.
Get Your Wings
Get Your Wings drugi je studijski album američke rok-grupe Aerosmith. Sniman je od kraja 1973. do početka 1974., a objavljen je 15. marta iste godine.
Ovo je prvi njihov album kojeg je producirao Jack Douglas, koji je kasnije producirao još četiri njihova albuma.
Spisak pjesama
Sve je pjesme pisao Steven Tyler, osim gdje je navedeno drugačije.
Grb Gvineje
Grb Gvineje je usvojen 1984. i sastoji se od golubice iznad ukrštenih mača i puške. Ispod grba je traka sa natpisom "Travail, Justice, Solidarité" (Rad, Pravda, Jednakost).
Hronologija antičkog Rima
Hronologija važnijih događaja antičkog Rima.
Rimsko kraljevstvo i širenje na području Italije
mini|desno|Rimska vučica sa Romulom i Remom
Reference
Das Römische Reich, Tosa-Verlag, Nack-Wägner, ISBN 3-85492-929-3
IC 1827
IC 1827 (također poznat kao MCG 0-7-75, PGC 10087 i UGC 2152) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 273 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,10 (87 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (16 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 21. decembra 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Stjepan Ostoja, kralj Bosne
Stjepan Ostoja (umro u septembru 1418) bio je kralj Bosne u dva navrata. Na prijestolje je prvi put došao uz pomoć velikog vojvode bosanskog Hrvoja Vukčića Hrvatinića, da bi ga isti uz pomoć vojvode Sandalja Hranića Kosače zbacio šest godina kasnije. Povratio je konačno krunu 1409. godine i održao se na prijestolju još devet godina, do svoje smrti.
Porijeklo
Stjepan Ostoja je pripadao dinastiji Kotromanića, što se može zaključiti iz dokumenata izdatih tokom njegove vladavine. Međutim, njegovo tačno porijeklo nije sasvim sigurno budući da se prije dolaska na prijestolje ne spominje u danas postojećim primarnim izvorima. Ostojin sin, kralj Stjepan Tomaš, 1444. godine u svojoj povelji svog prethodnika, kralja Stjepana Tvrtka II Tvrtkovića, naziva "patruus noster carissimus" (bosanski: "naš najdraži stric"). Iz toga se može zaključiti da je kralj Stjepan Ostoja bio sin Vladislava Kotromanića, brat kralja Stjepana Tvrtka I. Orbini Ostoju ipak naziva sinom Pavla Krstića iz porodice Jablanoviće, ali je po Orbiniju Ostoja bio povezan sa Kotromanićima ženskom linijom.
Prva vladavina
Dvije godine nakon dolaska na prijestolje požalio se Dubrovčanima zbog prodaje Bosanaca u roblje u tom gradu. Pošto rimokatolici nisu mogli biti prodavani kao robovi, pretpostavlja se da se radilo o pripadnicima Crkve bosanske, kojoj je zasigurno pripadao i sam Ostoja, kao jedini nekatolički kralj Bosne. U ovom nastojanju podržavao ga je veliki vojvoda bosanski Hrvoje Vukčić Hrvatinić, također pripadnik Crkve bosanske. Došlo je do kraćeg rata s Dubrovnikom, ali njihov uspjeh se očitovao šesnaest godina kasnije, kada je u Dubrovniku zabranjena prodaja robova.
Dobri odnosi Ostoje i Hrvatinića prekinuti su kada je kralj oduzeo zemlju jednom plemiću koji je bio pod vojvodinom zaštitom. Do marta 1404. Ostoja je bio u zavadi i s Hrvatinićem i sa Sandaljem Hranićem Kosačom, dvojicom najmoćnijih velikaša svoga kraljevstva. Nijedan od njih nije prisustvovao zasjedanju stanka kojeg je Ostoja sazvao krajem aprila 1404. Već u maju plemstvo se sastalo i zbacilo Ostoju, te novim kraljem proglasilo Tvrtka II. Razlog za zbacivanje Ostoje bila je njegova tvrdoglavost, autoritativnost i želja da vlada nezavisno od moćnih velikaša, što je pokazao rat s Dubrovnikom kojeg nijedan plemić nije želio.
Borba za krunu
Ostoja je izbjegao hapšenje i zatvaranje bježeći iz Bobovca na ugarski dvor kod kralja Sigismunda, s kojim se u međuvremnu pomirio. Sigismund mu je odmah obećao vojnu podršku. U junu 1404. ugarska vojska osvojila je Usoru i Bobovac, gdje je Ostoja od tada stolovao kao Sigismundov kandidat, dok je svo bosansko plemstvo podržavalo Tvrtka. Jedinu podršku unutar kraljevstva Ostoja je imao kod Radivojevića, ali su mu i oni ubrzo prestali biti lojalni. Ostoja je tako bio u posjedu kraljevske krune i prijestolnice, ali je cijelo kraljevstvo priznavalo za kralja njegovog polubrata. Sigismundom je nastavio napadati Tvrtka sve do presudne bitke kod Dobora u septembru 1408. godine, kada je ugarska vojska odnijela odlučujuću pobjedu. Sljedeću godinu Tvrtko je proveo u Bosni, nazivajući se kraljem i korespondirajući s Dubrovnikom, ali je sve brže i brže gubio podršku. Do kraja iste godine Ostoja je ponovno bio neosporeni kralj Bosne. Mletački izvori navode da je Sandalj Hranić Kosača igrao veliku ulogu u vraćanju Ostoje na prijestolje, mada nije jasno zašto.
Druga vladavina
Iako je do kraja 1409. bio svugdje priznat kao kralj Bosne, Ostojina pozicija je još uvijek bila nestabilna. Njegovi vazali su mu bili neposlušni i vodili su računa samo o vlastitim interesima, te čak i sami pregovarali s ugarskim kraljem. Neki od njih, poput Hrvatinića, pokorili su se direktno Sigismundu, umjesto Ostoji kao Sigismundovom vazalu. Hrvatinić je bio posebno opasan pošto je, budući da je bio znatno moćniji od Ostoje, mogao s ugarskim kraljem raditi protiv njega. Nadalje, pojedini velikaši, kao što je bio Kosača, priznali su Ostoju, ali ne i Sigismunda, ostavši vjerni Ladislavu sve do 1410. godine.
Sukob s Ugarskom
mini|[[Sigismund Luksemburški]] Ostoja je ostao neprijateljski raspoložen prema Hrvoju. Pokušao ga je onesposobiti dajući drugim plemićima zemlju koja je pripadala njemu ili njegovim vazalima. Vidjevši da se rasplamsava sukob između njih, Sigismund, koji je želio zadržati dobre odnose s moćnim vojvodom, počeo se hladiti prema Ostoji. Osjećajući prijetnju ove dvojice i ljubomoru prema Hrvoju, čija ga je prisutnost sprječavala da istinski upravlja kraljevstvom, Ostoja se istinski trudio da poboljšava svoj odnos s drugim velikašima, poput Kosače i Pavla Radinovića, brata svoje supruge Kujave. Ostojin sukob s Hrvatinićem i popravljanje odnosa s Kosačom i Radinovićem, koji su još uvijek podržavali Ladislava Anžuvinskog, potakli su Hrvatinića i Sigismunda da pokrenu rat protiv Ostoje 1410. godine. Ostoja je izgubio teritorij na sjeveroistoku Bosne, uključujući Vranduk, Srebrenik i Srebrenicu, te na kraju Visoko, te je prisiljen na bijeg. Sigismund je tada razmišljao da se okruni kao kralj Bosne, ali se Hrvoje s tim nije slagao, tako da je napustio tu zamisao.
U zimu 1410/1411. Ostoja je otputovao u Đakovo i pokorio se Sigismundu. Sigismund ga je priznao kao kralja Bosne, a Ostoja njega zauzvrat kao svog suveren i predao mu Usoru i Soli, teritorije koje su vjerovatno već bile pod mađarskom okupacijom.
Sukob s Osmanlijama
U maju 1414. Osmanlije su pokrenule veliku vojnu kampanju protiv Bosne s ciljem vraćanja Tvrtka II na prijestolje. Proglasili su Tvrtka kraljem i harali Ostojinom i Sandaljevom zemljom nadajući se da će oslabiti Bosnu izazivanjem građanskog rata. Ostojin šura, Pavle Radinović, odmah je stao na Tvrtkovu stranu. Većina plemstva bila je na Ostojinoj strani. Osmanlije su se ubrzo povukle, ostavivši Tvrtka da se sam bori, da bi se vratili u februaru sljedeće godine. Odnijeli su pobjedu, uz Hrvojevu pomoć, nad ugarskom vojskom, prisilivši Ostoju i Sandalja da se pomire s Hrvojem. I Osmanlije i Hrvoje su zatim iz nepoznatih razloga zaboravili na Tvrtka i priznali Ostoju kao kralja.
Ubistvo Radinovića
Ostoja je zatim u augustu 1415. godine s Kosačom organizirao ubistvo svog nelojalnog šure. Kralj ga je pozvao na sjednicu sabora bosanske vlastele kod Kraljeve Sutjeske zajedno sa starijim sinom Petrom, a zatim na jahanje. Kada su se udaljili, Ostoja, Sandalj i njihova pratnja je napala Radinoviće, ubivši oca i zarobivši sina. Ostoja se odmah potom razveo od Radinovićeve sestre Kujave, što mu je donijelo neprijateljstvo s vlastitim sinom kojeg mu je rodila Kujava, Stjepanom Ostojićem.
Hrvojeva smrt
Godine 1416. umro je Hrvoje Vukčić Hrvatinić. Ostoja je odmah oženio njegovu udovicu, Jelenu Nelipčić, koja mu je donijela značajan teritorij; između ostalog, Plivsku i Lučku župu s Jajcem. Ovaj brak ga je izuzetno osnažio, što nije odgovaralo osmanskom sultanu Mehmedu I. Sultan je sazvao sastanak Ostojine opozicije, kojem su prisustvovali, između ostalih, Sandalj, Radoslav Pavlović (mlađi sin Pavla Radinovića) i Ostojin jedini zakoniti sin, Stjepan Ostojić. Na tom sastanku je optužen za ubistvo Pavla Radinovića. Vješto je uspio zavaditi nove saveznike, a prethodne rivale, Kosače i Radinoviće. Radinovići i Osmanlije su Ostoji pomogli da zauzme veliki dio Sandaljeve teritorije, zauzevši čak Blagaj.
Međutim, Ostoja umire iznenada 1418. godine. Sahranjen je u kraljevskom mauzoleju na Bobovcu. Naslijedio ga je Stjepan Ostojić.
Brakovi i potomstvo
Stjepan Ostoja se ženio tri puta. Njegova prva žena zvala se Vitača. Od nje se raveo 1399. godine, nakon što je izabran za kralja, pošto je želio oženiti ženu višeg roda.
Iste godine oženio je Kujavu Radenović. S kraljicom Kujavom imao je sina:
Ostoja je imao i dva vanbračna sina:
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Brodsko-posavska županija)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Brodsko-posavska županija je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 2.030 km2 imala 158.575 stanovnika, što predstavlja 3,70% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Brodsko-posavskoj županiji je 78,12 stanovnika/km2.
Scenarist
Scenarist je pisac filmskog scenarija, tj. osoba koja radi jednu od slijedeće dvije stvari:
Za oba posla je potrebno znanje filma, tj. scenario mora sadržavati ono što je moguće filmom reći, dakle dijaloge ili monologe likova i opcionalni govor naratora.
Često u scenarističkim krugovima, a i kod kritike i teoretičara filma, postoje suprotna mišljenja oko upotrebe naracije (engleski "Voiceover"). To je iz razloga što neki smatraju da naracija ruši osnovno pravilo filma, a to je da film "pokazuje" a ne "objašnjava" (glumac treba da odglumi svoja osječanja, a ne da nam kaže kako se osjeća). Poznati američki scenarista, oskarovac, Čarli Kaufmen (Charlie Kaufman) u svom scenariju za film Adaptacija, velikim dijelom koristi naraciju i ismijava konzervativna mišljenja nekih svojih kolega. Kaufmen je u potpisu autora scenarija, pored svog imena, dopisao i ime svog nepostojećeg brata (Donalda- lika iz filma Adaptacija), pa je Američka filmska akademija učinila presedan u svome postojanju time što je nominovala i Čarlija i Donalda, u kategoriji najboljeg adaptiranog scenarija.
Antara ibn Šedad
192px|desno|mini|Antara & Abla Antara ibn Šedad, (ʿAntara ibn Šaddād, arapski: عنترة بن شداد ; oko 525.- oko 615.) arapski je pjesnik i ratnik rođen kao sin crne robinje, uzdigao se ne samo do plemićkog ugleda, već do simbola viteške časti.U literaturi poznat i kao „Ahil arabljanskog herojskog doba“, jer je nesumnjivo bio najslavniji ratnik prijeislamskog doba. Otac mu je bio slobodni Arabljanin iz plemena Abs, a majka robinja, crna Abisinka, po imenu Zubayba. Antara je djetinjstvo proveo kao rob, čuvajući stada deva u oblasti Nedžd. Pošto se zahvaljujući svojoj snazi i vještinama istakao u međuplemenskim borbama, stekao je slobodu i slavu. Ovaj biografski kostur, uskoro je odjenut brojnim legendama o njegovim viteškim podvizima, ljubavi prema Abli i uzaludnim nastojanjima da je osvoji.Osim što je bio hrabar ratnik, Antara je bio i nadaren pjesnik, autor je jedne od sedam najljepših prijeislamskih poema uvrštenih u zbirku Mualaka (Mu‘allaqa), Kaside o mejdanu i viteštvu. Fragmenti legendi i stihova doveli su u konačnici do formiranja slavne epopeje o ovom junaku, kao dokazu da je svojim vrlinama čovjek ropskog porijekla, čak miješane rase mogao steći status koji su imali i "čistokrvni" Arapi.
Roman o Antari
Kada je o obimu i zapisivanju ove predaje riječ, postoje različita i sukobljena mišljenja. U nekim redakcijama iznosi hiljade stranica sakupljenih u više tomova. Redakcija Jusufa ibn Ismaila predstavlja osnovu za sve kasnije, koje su mahom njeni sažeci.
Ono što na "prvo čitanje" pada u oči kao epsko jeste svakako ono o čemu se pripovijeda. Ratovanja među plemenima, glasoviti Ayyamu-l- Arab centralna su tema. Ova međuplemenska "čarkanja" sa pohodima, otimačinom, presretanjem, viteškom čašću i sticanjem plijena tipična su epska situacija (u bošnjačkoj epskoj tradiciji, primjera radi, imaju svoj ekvivalent u četovanjima junaka na krajini, granici). Tu je naravno neizostavna i junakova draga, za koju je - da bi osvojio njenu ruku - spreman izvršiti svakojake, nejčešće nemoguće podvige. Naravno, ne smijemo zaboraviti da Antara nije ni Ahil, ni Orlando, ni Halil Hrnjica. On baštini posebnosti arabljanskog načina života, pogleda na stvarnost i vrijeme i tada važeće društvene norme, kao što svaki lik nosi u sebi trag duha koji ga je iznjedrio. Tema ratovanja za plemensku čast nije slučajna. Pojedinac se u tom svijetu može ostvariti samo boreći se opće.
Važnost kolektiva, kao vrhovne vrijednosti, prema kojoj se sve mora ravnati i prilagoditi također je epska odlika ove predaje. Međutim, posebnost i ljepota leže u činjenici da nigdje kao u pustinji koja je Antarin dom, zajednica nije tako životno važna, u doslovnom smislu. Pojedinac izopčen iz svog plemena, dakle kolektiva, osuđen je na propast, ukoliko ga ne prihvati druga zajednica. Interesi i čast plemena uvijek su na prvom mjestu. Predaja i započinje ne sa svojim glavnim junakom, već indirektnim veličanjem njegovog plemena:
Naselja plemena Abs rasprostirala su se naširoko oko terena s pitokom vodom u oblasti Nedžda, srca Arabijskog poluotoka, sjeverno od Medine, bolje reći, sjeveroistočno od nje. Antara, ma kakav njegov karakter, borilačke vještine ili pjesnički talenat bili, ne bi pomoću njih stekao slobodu da ih nije stavio u službu plemenu i njegovim interesima. Suplemenici, osim rijetkih iskrenih prijatelja, ovog tamnoputog junaka i trpe samo iz jednog razloga: on je u stanju priskrbiti plijen, ugled i snagu plemenu bolje nego iko drugi.
Odgovori mu Urva Verd:
Ne odmičući se od centralnih motiva: ratovanja i ljubavi, dolazimo do još jedne epske odlike – ponavljanja. Bilo da se radi o brojnim dvobojima, zarobljavanjima, dokazivanju, nesuglasicama s amidžom u čiju kćer Ablu je Antara zaljubljen,... ciklično se ponavljaju tri tipa okolnosti i dešavanja.
Kada je riječ o izboru glavnih likova, iako su Antara i njegov polubrat Šejbub robovi, ispoštovana je epska težnja "uzvišenosti", jer je predaja ispunjena dešavanjima čiji su akteri kraljevi, prinčevi, njihovi namjesnici, najistaknutiji junaci isl, koju navedena dvojica kao dokazani junaci koje kraljevi uzimaju za prijatelje ne krše.
Pored nabrojanog, viteški moral i čast, kodeksi ponašanja koji se moraju poštovati i koje krše samo izdajice, objektivnost i širina pripovijedanja koje smisao nalazi u opisu cijelog jednog svijeta bistvovanja elementi su epskog u ovoj impozantnoj predaji o junaku, po mnogo čemu posebnom i jedinstvenom.
Filmski producent
Producent je osoba na čelu produkcije filma i uz režisera glavna osoba koja radi na filmu.
Nominativ
Nominativ je gramatička forma poznata kao padež. Obično označava subjekt u rečenici.
Filmski producent
Producenti su odgovorni za pokretanje procesa produkcije filma i njeno finansiranje, ali i za unajmljivanje osoblja potrebnog za nju.
Nominativ
U bosanskom jeziku nominativ je prvi padež. Odgovara na pitanje Šta? i Ko?
Glasovne promjene u nominativu
Neke imenice u nominativu množine muškog roda imaju dugu množinu (nastavci su -ovi, -evi: vuk - vukovi, duh - duhovi), a neki imaju kratku (-i: duh - dusi, vuk - vuci), a neki i dugu i kratku što znači da mogu biti duhovi i dusi, vukovi i vuci.
Atacama
mini|desno|300p|Pustinja Atacama Pustinja Atacama smještena je duž obale Čilea, u Južnoj Americi, na obali Tihog okeana. Veliki dio pustinje proteže se preko Anda i ima veliku nadmorsku visinu. Za razliku od drugih pustinja, kao što su Sahara u Africi i Mojave u Kaliforniji, Atacama je, u stvari veoma hladno mjesto s prosječnom dnevnom temperaturom između 0 °C i 25 °C. Karakteriziraju je jednogodišnje jake kiše.
Filmski producent
Producenti učestvuju i u procesu postprodukcije, koja se sastoji od uređivanja (montaže) filma za njegovu konačnu verziju. Taj se proces, također, sastoji od prikazivanja filma "slučajnoj" publici, koja nakon toga daje komentare prema kojima producenti uvide moguće nedostatke i traže od režisera da ih ispravi, kako ne bi negativno utjecali na kvalitetu konačne verzije filma.
Atacama
Tokom ranijih godina, koje su bile bogatije kišom, u predjelima Anda nakupljeno je dovoljno vode da bi se stvorila jezera. Neka jezera su stvorena i topljenjem glečera pri kraju ledenog doba. U nekim jezerima Anda, dosta vode je izgubljeno isparavanjem. Isparavanjem vode, povećavla se koncentracija soli i tako su nastale slane vode.
Na većim nadmorskim visinama, kada dođe do padavina, umjesto kiše pada snijeg, koji se i zadržava u nekim predjelima gdje temperatura nije dovoljno velika da bi se otopio.
Pošto su Ande vulkanski aktivni planinski vijenci, magma pritiska podzemne vode na određenim mjestima prouzrokuje gejzire.