cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čečenija
Demografija
Prema preliminarnim rezultatima popisa iz 2010. godine, broj stanovnika republike je bio 1.269.095 , što je primjetno više od 1.103.686 stanovnika, broja zabilježenog popisom 2002. godine. Dalje, prema popisu iz 2002. etnički Čečeni su brojali 1.031.647 (93,5% ukupne populacije). Druge etničke grupe su uključivale Ruse (40.645 ili 3,7%), Kumykse (8,883 ili 0,8%), Inguše (2.914 or 0,3%) kao i nekoliko manjih grupa, svaka sa učešćem u ukupnoj populaciji manjim od 0,5%. Stopa nataliteta je bila 25,41 u 2004. (25,7 u Achkhoi Martanu, 19,8 u Groznom, 17,5 u Kurchaloi, 28,3 u Urus Martanu i 11,1 u Vedenou). Prema izvještaju Čečenskog državnog komiteta za statistiku populacija ove zemlje je narasla na 1,205 miliona u januaru 2006.
Jezik
Prema Ustavu Rusije svi federalni subjekti nivoa republike imaju pravo na dodatni službeni jezik pored ruskog jezika koji je službeni u čitavoj državi. Tako je u Čečeniji pored ruskog i čečenski jezik službeni jezik. Čečenski jezik je dio sjeveroistočnokavkaske grupe jezika kojim govori oko 1,4 miliona govornika, uglavnom stanovnika Čečenije. Postoji veliki broj dijalekata čečenskog jezika: Akiš, Čantiš, Čebarloiš, Malkiš i drugi a koji se klasificiraju na osnovu geografskog položaja unutar Čečenije.
Sa inguškim jezikom, sa kojim postoji veliki stepen međusobne razumljivosti i zajedničkog rječnika, formira vajnahski podogranak jezika.
Religija
thumb|[[Džamija Ahmeda Kadirova u Groznom]] Islam je dominantna religija u Čečeniji a u samom gradu Groznom 95% stanovnika se izjasnilo kao pripadnici islama. Čečeni su sunitski muslimani a islam su prihvatili u periodu od 16. do 19. vijeka. Uglavnom slijede šafijski i hanefijski mezheb ali s obzirom da šafijski mezheb ima dužu tradiciju najveći broj čečena slijedi ovaj mezheb.
Nekada jaka ruska manjina u Čečeniji, uglavnom Terečki Kozaci, danas čine manji dio stanovništva sa oko 25.000 pripadnika u 2012. godini i pretežno su pripadnici Ruske pravoslavne crkve.
19. januara 2015. godine, 12 dana nakon napada na redakciju lista Charlie Hebdo zbog objavljivanja uvredljivih karikatura poslanika Muhammeda u Groznom je održan marš protiv objavljivanja karikatura poslanika Muhammeda. Ministarstvo unutrašnjih poslova Čečenije izvijestilo je da je u protestu učestvovalo više od milion ljudi, a prema izvorima kavkaskog online magazina Кавказский узел na protestu je učestvovalo između 350.000 i 500.000 ljudi.
NGC 5311
NGC 5311 (također poznat kao IRAS 13467+4014, MCG 7-28-72, PGC 49011 i UGC 8735) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 124 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 2,60 (94 hiljade sg) a najmanji 2,3 uglovnih minuta (83 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 14. januara 1788. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Al'Dino
Al' Dino (rođen 21. juli 1970. godine u Jajcu, Bosna i Hercegovina) je bosanskohercegovački kantautor zabavne i etno-pop muzike.
Biografija
Djetinjstvo provodi u Jajcu, gdje završava nižu i srednju muzičku školu, a u njemačkom gradu Freiburgu završava školu jazza. U svojoj petoj godini života uči svirati gitaru, a slijede harmonika, klavir i na koncu bas. Pjevati je počeo tek u srednjoj školi. Jedan je od predstavnika novog pravca u bosanskoj zabavnoj i pop muzici, koji uz klasični šlagerski aranžman uključuje etno pop prizvuk bosanskog i balkanskog podneblja. Nekoliko se puta predstavljao na domaćim festivalima, a par puta učestvovao je i na nacionalnom Izboru za Pjesmu Eurovizije u Sarajevu. Ima dva sina i živi u Sarajevu.
Hrvatin Stjepanić
Hrvatin Stjepanić, knez (?, druga polovina 13. vijeka – ?, prije 1315). Po njemu se njegovi nasljednici nazivaju Hrvatinićima. Pouzdano se zna da je Hrvatin držao grad Ključ u župi Banici po kome je kao glavnom svom posjedu dobio nadimak Ključki. Tako ga u svojoj darovnici zove Stjepan II Kotromanić.
Na samom kraju XIII vijeka hrvatski ban Pavle Šubić (Bribirski), sa svojim bratom i sinom (obojica nose ime Mladen), pokušava prodor u Bosnu. U oblasti Usori, našao je Hrvatina Stipanića, koji se oteo vlasti bosanskog bana Stjepana I Kotromanića i od koga je oduzeo jedan dio, upravo najvažniju župu Banicu. Hrvatin i Bribirski su u to vrijeme pristalice napuljskih Anžuvinaca. Stoga napuljski kralj Karlo II. Hrvatinu, njegovim sinovima, braći i rođacima za iskazanu vjernost i stečene zasluge, poveljom od 14. juna 1299. potvrđuje posjed Donjih kraja. To je prvi takav istorijski naziv jednog dijela oblasti Usora. Istodobno je ugarski kralj Andrija III. pustošio posjede svojih političkih protivnika, pa su stradali i posjedi Hrvatina i njegove braće.
Ponašanje Hrvatina i njegovih sinova prema »hrvatskom gospodinu« izvanredno se uklapa u političku sliku nepokorene Bosne. Hrvatin je bio s pravom uvjeren da mu se neće ništa dogoditi ako »hrvatskom gospodinu« ili »banu« pomogne da se uvčue u Bosnu. Neće ga dirati domaći bosanski ban jer se boji ipak Bribiraca, a Bribirci će ga maziti jer ga trebaju.
Njegovom sinu Vukoslavu ban Stjepan II Kotromanić, kao veliki političar i državnik izdao je darovnicu kojom su župe Banica (Ključ) i Vrbanja (Kotor Varoš) postale porodično vlasništvo Hrvatinića. God. 1315. Hrvatin se spominje kao pokojni.
Studenčice (Medvode)
Studenčice su naseljeno mjesto u sastavu općine Medvode, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu grada Ljubljane, odn. stare općine Šiška.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Studenčice su imale 150 stanovnika.
NGC 2364
NGC 2364 je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Jednorog. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 8. januara 1831. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Vukoslav Hrvatinić
Vukoslav Hrvatinić, knez (?, prije 1299 – ?, prije 16. aprila 1343), sin Hrvatina, kneza Ključkog.
Iako se njegovo ime ne navodi u poveljama izdanim njegovu ocu 1299, 1301, 1304. i 1305, njihov se sadržaj odnosi i na njega, a s braćom je obuhvaćen u spomenu Hrvatinovih sinova (dictis Hrivatino, filiis et fratribus eius).
Vukoslav se ponovo spominje u nedatiranoj povelji koju su izdali banica majka Elizabeta i njen sin ban Stjepan II Kotromanić njegovom bratu Vukcu (povelju bi trebalo datirati nakon 1329. budući da se u njoj uz bana spominje i njegova neimenovana žena). U povelji se kao pozitivna praksa ističe način na koji su već bila zajamčena njegova prava. U istom smislu Vukoslav se spominje i u povelji kneza Vladislava, žene mu Jelene te sinova, bana Tvrtka i kneza Vuka, vjerovatno iz 1353-1354, kada je Vukoslav pouzdano već bio desetak godina mrtav.
Ostavio je sinove Vlatka, Vuka i Pavla. Žena Jelena, kći krbavskog kneza Kurjaka, stupila je 16. aprila 1343. u samostan u Šibeniku, a 1350. bila članica samostana sv. Nikole u Zadru.
Tonga
Tonga ili zvanično Kraljevina Tonga (u prijevodu Kraljevina Juga), je nezavisni arhipelag u južnom Tihom okeanu. Tonga se sastoji od 176 ostrva od kojih je 36 naseljeno.
Ova ostrva su razasuta na površini od preko 700.000 kvadratnih kilometara (270.000 kv. milja) u okenau, u južnom Pacifiku. Od svih ostrva, 52 nisu naseljena.
Kraljevstvo se proteže na rastojanju od oko 800 kilometara (500 milja) na liniji sjever-jug, na oko jedne trećine rastojanja između Novog Zelanda i Havaja.
Historija
Drevna pacifička kultura Lapita je naselila ovo područje u periodu od 1500-1000 Pne. U martu 2012. je umro kralj Siaosi Tupou V, a naslijedio ga je Tupou VI.
Geografija
Administrativno, Tonga je podijeljena na pet jedinica: 'Eua, Ha'apai, Niuas, Tongatapu, and Vava'u. mini|lijevo|250px|Položaj Tonga u Pacifiku
Privreda
Ekonomija Tonge je obilježena velikim ne-monetarnim sektorom, i velikom zavisnošću od doznaka koje šalju stanovnici Tonge, koji inače žive u drugim zemljama, najviše u Australiji, Novom Zelandu i SAD. Ukupno polovina stanovnika živi vani.
Kraljevska porodica i velikaši dominiraju monetarnim sektorom ekonomije, posebno u telekomunikacijama i satelitskim vezama.
Tomislavovac
Tomislavovac je naseljeno mjesto u sastavu općine Ston, Dubrovačko-neretvanska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Dubrovnik.
Tonga
Privreda
Tonga je od strane časopisa Forbes označena kao šesta najviše korumpirana država u svijetu.
Tomislavovac
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Tomislavovac je imao 147 stanovnika.
Tonga
Privreda
Većinom malog biznisa dominiraju kineski doseljenici.
Tomislavovac
Stanovništvo
Napomena: ''Iskazuje se pod imenom Tomislavac od 1948. kada je formirano iz dijelova naselja na koje se odnose podaci za ranije popise. U 1857. i 1869. sadrži podatke za naselje Dubrava. Od 1857. do 1971. sadrži podatke za bivše naselje Kozo.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Tomislavovac je imalo 88 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Halina Pitoń
Halina Pitoń rođena 26. septembra 1972. u Kościelisku, je nekadašnja poljska biatlonka.
Zvjezdane staze: Prodigy
Zvjezdane staze: Prodigy jest američka animirana naučno-fantastična TV serija koju su kreirali Kevin i Dan Hageman za streaming servis Paramount+ i kablovski kanal Nickelodeon. Ovo je deseta serija Zvjezdanih staza i debitovala je 2021. godine kao dio proširenog svemira Zvjezdanih staza izvršnog producenta Alexa Kurtzmana. Prodigy je prva serija Zvjezdanih staza] koja cilja mlađu publiku, i ujedno je prva animirana serija franšize koja koristi isključivo 3D animaciju. Prati grupu mladih vanzemaljaca koji pronalaze USS Protostar, napušteni zvjezdani brod.
Halina Pitoń
Olimpijske igre
Halina Pitoń je tri puta nastupila na Zimskim olimpijskim igrama: ZOI 1992, ZOI 1994. i ZOI 1998. Najbolji joj je rezultat bilo 20-o mjesto u utrci na 15 km na igrama u Albertvillu 1992. godine, kada je sa 4:20.0 min i četiri promašaja bila sporija od njemačke biatlonke Antje Harvey. U štafetnim takmičenjima najbolji joj je plasman bio na ZOI 1994, kada je sa Agatom Suszkom, Annom Stera-Kustucz i Helenom Mikołajczyk osvojila 11-o mjesto iza ruske štafete u sastavu: Nadežda Talanova, Natalija Snitina, Luiza Noskova i Anfisa Rezcova.
Sarrusovo pravilo
Sarrusovo pravilo ili Sarrusova šema je metod i menorizaciona šema za izračunavanje determinante matrice dimenzija 3×3. Naziv je dobila po francuskom matematičaru Pierreu Frédéricu Sarrusu.
Halina Pitoń
Svjetska prvenstva
Na Svjetskim prvenstvima u biatlonu, Pitoń je nastupila četiri puta u periodu 1995-1998. godine. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo je 32-o mjesto na SP 1997. u slovačkom Breznu u utrci na 7,5 km, kada je sa dva promašaja i zaostatkom od 2:18.9 min bila sporija od pobjednice Olge Romasko, koja je završila utrku s jednim promašajem. U ekipnim disciplinama najbolji joj je plasman bilo sedmo mjesto, na SP 1997. u ekipnoj utrci sa Agatom Suszkom, Annom Stera-Kustucz i Halinom Guńka.
Zvjezdane staze: Prodigy
Brett Grey, Ella Purnell, Jason Mantzoukas, Angus Imrie, Rylee Alazraqui i Dee Bradley Baker posuđuju glasove mladoj posadi USS Protostar, a Jimmi Simpson, John Noble i Kate Mulgrew također daju glasove za seriju, s tim da Mulgrew ponavlja svoju ulogu kao Kathryn Janeway iz Voyagera. Kurtzman je prvi put spomenuo seriju u januaru 2019. godine, a potvrđena je mjesec dana kasnije. Braća Hageman su postavljena kao kreatori i voditelji serije, te je Nickelodeon u aprilu naručio dvije sezone. Ben Hibon je najavljen kao reditelj i kreativni voditelj u augustu 2020. godine, a u februaru 2021. otkriveno je da će serija debitovati na Paramount+ prije emitiranja na Nickelodeonu. Producirali su ga CBS Eye Animation Productions i Nickelodeon Animation Studio u saradnji sa Secret Hideout, Roddenberry Entertainment i Brothers Hageman Productions.
Halina Pitoń
Svjetski kup
Prvi nastup Haline Pitoń u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1991/92. Na prvom nastupu u italijanskom Antholzu 23. januara 1992. godine osvojila je 63-to mjesto u utrci na 15 km sa šest promašaja i zaostatkom od 8:06.7 min u odnosu na pobjednicu Nadeždu Aleksijevu. Najbolji rezultati su joj: 16-o mjesto 16. decembra 1995. u utrci na 7,5 km u sezoni 1995/96. u norveškom Oslu; peto mjesto u štafeti u sezoni 1994/95. s Agatom Suszkom, Annom Stera-Kustusz i Halinom Guńka. Nije pobijedila ni u jednoj utrci.
Zvjezdane staze: Prodigy
Premijerno je prikazana na Paramount+ 28. oktobra 2021.godine, a prvih 10 epizoda objavljeno je do februara 2022. Serija je počela da se prikazuje na Nickelodeonu 17. decembra 2021. Sljedećih 10 epizoda prve sezone objavljeno je na Paramount+ od oktobra do decembra 2022, druga sezona bi trebala biti premijerno prikazana krajem 2023. godine. Serija je naišla na pozitivne kritike i dobila je dječiju i porodičnu nagradu Emmy.
Sarrusovo pravilo
mini|desno|400px|Sarrusovo pravilo:pune dijagonale - isprekidane dijagonale
Zvjezdane staze: Prodigy
Premisa
Godine 2383, pet godina nakon što se USS Voyager vratio na Zemlju na kraju serije Voyager, šarolika posada mladih vanzemaljaca pronalazi napušteni brod Zvjezdane flote, USS Protostar, u zatvorskoj koloniji Tars Lamora. Preuzimajući kontrolu nad brodom, moraju naučiti da rade zajedno dok se kreću iz Delta kvadranta u Alfa kvadrant.
Razvoj
U junu 2018. godine, nakon što je postao jedini voditelj serije Discovery, Alex Kurtzman je potpisao petogodišnji ugovor sa CBS Television Studios za proširenje franšize Zvjezdanih staza izvan Discoveryja i to na nekoliko novih serija, mini serija i animiranih serija. Nakon najave animirane komedije za odrasle Donje palube, Kurtzman je u januaru 2019. rekao da će biti objavljena barem još jedna animirana serija kao dio ekspanzije. Ovo bi bila serija "usmjerena na djecu" koja bi potencijalno mogla biti objavljena na drugoj mreži od striming servisa CBS All Access koji je više fokusiran na odrasle (kasnije rebrendiran Paramount+) a gdje su izlazile druge serije Zvjezdanih staza pod palicom Kurtzmana. Kurtzman je rekao da će se druge animirane serije razlikovati od Donjih paluba i po tonu i po vizualnom stilu, s tim da bi se potonji potencijalno mogao postići različitim tehnologijama.
Kevin i Dan Hageman pridružili su se seriji kao pisci sredinom februara 2019. godine, kada je Nickelodeon bio u pregovorima o emitiranju emisije budući da njeni gledaoci odgovaraju mlađoj ciljnoj publici serije. Očekivalo se da će projekat biti "potporni stub" za mrežu pod novim predsjednikom Brianom Robbinsom. Mjesec dana kasnije, Kurtzman je potvrdio projekat i rekao da su pregovori s Nickelodeonom skoro završeni. Očekivao je da će serija biti spremna za puštanje 2021. ili 2022. godine. Nickelodeon je službeno naručio seriju krajem aprila 2019. godine i potvrđeno je da braća Hageman pisu i da su izvršni producenti serije zajedno s Kurtzmanom, Heather Kadin iz Secret Hideouta, Rodom Roddenberryjem (sinom tvorca Zvjezdanih staza Genea Roddenberryja) i Trevorom Rothom iz Roddenberry Entertainmenta, te izvršnom direktoricom animacije CBS televizije Katie Krentz. Kadin je u oktobru 2019. otkrila da je Nickelodeon naručio dvije sezone serije zbog potrebnog rada na animaciji. Ona je također objasnila da su Hagemanovi angažovani zbog njihovog rada na prethodnim dječijim serijama koje nisu podcjenivale svoju publiku i još uvek su bile gledljive starijim gledaocima. Smatrala je da će stariji fanovi Zvjezdanih staza moći gledati seriju sa svojom djecom kako bi ih upoznali sa franšizom.
Waltke je u novembru 2022. izjavio da su on i Hagemanovi razgovarali o nastavku serije nakon prve dvije sezone, te su se nadali da bi mogla trajati sedam sezona i proširiti se na filmove nakon toga.
Pisanje scenarija
Braća Hageman najavila su postavu pisaca serije u julu 2019., u kojoj su bile Julie i Shawna Benson, Diandra Pendleton-Thompson, Chad Quandt, Aaron Waltke, Lisa Shultz Boyd, Nikhil Jayaram, Erin McNamara i Keith Sweet. Autor Zvjezdanih staza David Mack služio je kao konsultant i savjetnik u seriji. Astrofizičarka Erin Macdonald je također bila konsultant u seriji nakon što je angažovana kao generalni savjetnik za nauku u franšizi Zvjezdanih staza. Radila je u sobi za pisce i za razliku od drugih serijala Zvjezdanih staza, u kojima joj je fokus bio na naučnoj tačnosti—njena uloga u Prodigyju je fokusirana na STEM obrazovanje ciljne mlađe publike serije.
Serija prikazuje grupu mladih vanzemaljaca iz udaljenog Delta kvadranta koji uče o Zvjezdanoj floti i njenim idealima, čime se novoj, mladoj publici predstavlja koncepte Zvjezdanih staza. Kevin Hageman je smatrao da se mladi gledaoci možda neće moći poistovjetiti sa "potpuno formiranim oficirima" koji glume u većini serijala Zvjezdanih staza, pa je Prodigy s mlađim likovima također pomogao da se ciljna publika angažira. Waltke je objasnio da su prve dvije sezone napisane da ispričaju jednu kontinuiranu priču kroz četiri "mini-luka" od 10 epizoda. Rekao je da će se serija mijenjati u tonu svake sezone kako likovi odrastaju jer su pisci seriju vidjeli kao priču o mladim ljudima koji se pridružuju Zvjezdanoj floti dok napreduju u hijerarhiji. Waltke je također rekao da serija neće zanemariti događaje drugih projekata Zvjezdanih staza smještenih tokom 2380-ih, uključujući istovremene serije Donje palube i Picard. Scenaristi su radili sa šourunerima drugih serija kako bi osigurali kontinuitet.
Izbor glumaca
Tokom njujorškog Comic-Cona u oktobru 2020., najavljeno je da će Kate Mulgrew ponoviti svoju ulogu Kathryn Janeway iz Voyagera. Očekivalo se da će dalji kasting za seriju biti objavljen u narednim mjesecima. Kurtzman je rekao da je vraćanje Mulgrew u seriju dio prvobitne ideje braće Hageman i smatra da je njihovo rezonovanje dovoljno uvjerljivo da ispuni njegove zahtjeve da se "naslijeđeni likovi" poput Janeway vraćaju samo iz vrlo specifičnog razloga. Produkcija se obratila Mulgrew da glumi u seriji godinu dana prije zvanične objave, a Kurtzman je bio iznenađen što njena umiješanost nije procurila za to vrijeme. Mulgrew je u početku oklijevala da se pridruži seriji, ali nakon nekoliko mjeseci pregovora uvjerili su je da ponovi svoju ulogu idejom da predstavi Zvjezdane staze novoj generaciji obožavatelja. U seriji Janeway je hologram na brodu USS Protostar koji je zasnovan na originalnom liku, iako se u seriji pojavljuje i stvarna Janeway. Hologram Janeway pomaže u obučavanju ekipe za bridž u seriji, koja uključuje šest mladih likova koji ne spadaju zajedno, u prvoj franšizi Zvjezdanih staza gdje su svi likovi vanzemaljci, a ne ljudi. Mulgrew je u januaru 2021. otkrila da je snimanje prve sezone završeno, te da snimanje druge sezone uskoro počinje. Glavni glas za seriju najavljen je u junu 2021, uključujući Rylee Alazraqui kao Rok-Tahk, Brett Gray kao Dal, Angus Imrie kao Zero, Jason Mantzoukas kao Jankom Pog, Ella Purnell kao Gwyn i Dee Bradley Baker kao Murf. Krajem augusta, John Noble je najavljen kao glas Gvinovog oca, Diviner-a, dok je Jimmi Simpson glumio robota Divinera Drednoka.
Bonnie Gordon je angažovana da obezbjedi privremene vokale za Gwyn i Janeway tokom razvoja serije, što je dovelo do toga da je dobila stalnu ulogu glasa kompjutera USS Protostar. Gordon također daje glas zastavniku Brenari u pretposljednjoj epizodi prve sezone koji je jedna od izbjeglica koje je Janeway spasila u epizodi Voyagera "Counterpoint". Billy Campbell je u februaru 2021. otkrio da će ponovo igrati gostujuću ulogu Thadiuna Okone iz Sljedeće generacije i rekao je da je njegova uloga jedan od nekoliko "naslijeđenih likova" koji se vraćaju u Prodigyju. Robert Beltran, koji je tumačio Chakotaya u Voyageru, rekao je da radi na novoj seriji u augustu, i potvrđeno je da će u oktobru ponovo igrati svoju ulogu. Ostali stalni gosti najavljeni u oktobru 2021. godine su Daveed Diggs kao komandant Tysess, Jameela Jamil kao Ensign Asencia i Jason Alexander kao Dr. Noum. Alexander je ranije imao drugačiju gostujuću ulogu u Voyageru. Campbellova uloga službeno je potvrđena u septembru 2022.; on se pojavljuje kao Okona u drugoj polovini prve sezone. Predložio je dodavanje poveza za oči dizajnu lika, o čemu su voditelji serije Prodigy obavijestili producente Donjih paluba kako bi se osigurao kontinuitet s Okoninim pojavljivanjem u toj seriji. Na njujorškom Comic-Conu u oktobru, također je najavljeno da će Ronny Cox imati ulogu u drugoj polovini prve sezone, ponavljajući svoju ulogu Edwarda Jellicoa iz Sljedeće generacije koji je unaprijeđen u admirala.
U šestoj epizodi, Dal uzima holografsku simulaciju testa flote Kobayashi Maru iz filma Khanov bijes (1982). U filmu su kadeti polagali test sa iskusnim oficirima Zvjezdane flote kao posadom, što je Waltke odlučio ponoviti uključivanjem poznatih oficira Zvjezdane flote iz prethodnih serijala Zvjezdanih staza u simulaciju. Prvobitno je želio osam poznatih članova posade, a pisci su raspravljali o tome koga da uključe. Izbor je sužen na pet likova: Odo u izvedbi René Auberjonois (Duboki svemir 9); Montgomery Scott u izvedbi Jamesa Doohana, Nyota Uhura u izvedbi Nichelle Nichols i Spock u izvedbi Leonarda Nimoya (Orginalna serija); te Beverly Crusher u izvedbi Gates McFadden iz Sljedeće generacije. Korišten je arhivski audio zapis za sve likove, osim McFadden koja se vratila da obezbijedi nove vokale za epizodu. Waltke je pročitao oko 90 scenarija za prethodne epizode Zvjezdanih staza i pogledao 40 od tih epizoda kako bi pronašao redove koje bi se mogle uklopiti u ove scene. Zatim je izvukao dijalog za te redove iz arhive Zvjezdanih staza koji će se koristiti u epizodi. Epizoda "All the World's a Stage" objašnjava zašto je lik Ensign Garrovick nestao između druge i treće sezone Orginalne serije, otkrivajući da se srušio na planetu i utjecao na njenu kulturu na sličan način kao u epizodi "A Piece of the Action". Zvijezda Donjih paluba Fred Tatasciore dao je glas Garrovicku, koga je tumačio Stephen Brooks u epizodi originalne serije "Opsesija".
Hagemanovi su u oktobru 2022. rekli da će se potraga serije za Beltranovom kapetanom Chakotayom nastaviti u drugoj sezoni, i da će biti uključeni i drugi "naslijeđeni likovi" iz prethodnih serijala Zvjezdanih staza. U decembru, Cox je rekao da se također "vjerovatno" vraća za drugu sezonu.
Sarrusovo pravilo
Razmortrimo matricu dimenzija 3×3 Tada se njena determinanta može izračunati preko sljedeće šeme:
Prepišu se prve dvije kolone matrice iza treće kolone, tako da na kraju dobijete pet kolona u redu, kao na slici desno. Tada se saberu proizvodi sa dijagonala koje idu od vrha ka dnu (pune), a oduzmu proizvodi sa dijagonala koje idu od dna ka vrhu (isprekidane). Ovo daje:
Slična šema, bazirana na dijagonala, funkcioniše i za matrice dimenzija 2x2:
I jedno i drugu su posebni slučajevi Leibnizove formule, koja, međutim, ne pruža iste memorizacione šeme za veće matrice.
Svjetsko prvenstvo u košarci 1950.
Svjetsko prvenstvo u košarci 1950. je međunarodno košarkaško prvenstvo održano u organizaciji Međunarodne košarkaške federacije u Buenos Airesu, Argentini, od 22. oktobra do 3. novembra 1950. godine. Deset nacija je učetvovalo u inauguralnom prvenstvu. Sva takmičenja su održana u dvorani Luna Park, Buenos Aires. Argentina je osvojila zlatnu medalju, pobjedivši SAD rezultatom 64-50.
Sastavi timova
1.Argentina: Oscar Furlong, Ricardo González, Pedro Bustos, Leopoldo Contarbio, Hugo del Vecchio, Vito Liva, Alberto Lopez, Ruben Menini, Omar Monza, Raul Perez Varela, Juan Carlos Uder, Roberto Viau (Trener: Jorge Hugo Canavesi – Casimiro Gonzalez Trilla)
2.SAD: John Stanich, Bob Fisher, Bryce Heffley, Tom Jaquet, Dan Kahler, John Langdon, Les Metzger, J. L. Parks, Jimmy Reese, Don Slocum, Blake Williams (Trener: Gordon Carpenter)
3.Čile: Rufino Bernedo, Pedro Araya, Eduardo Cordero, Mariano Fernandez,  Exequiel Figueroa, Juan Jose Gallo, Raul Lopez,  Luis Enrique Marmentini, Juan Ostoic, Hernan Ramos, Marcos Sanchez,  Victor Mahana (Trener: Kenneth Davidson)
4.Brazil: Zenny de Azevedo "Algodão", Ruy de Freitas, Alfredo da Motta, Paulo Rodrigues Siqueira "Montanha", Helio Marques Pereira "Godinho", Celso dos Santos, Plutao de Macedo, Sebastiao Amorim Gimenez "Tiao", Thales Monteiro, Alexandre Gemignani, Milton Santos Marques "Miltinho", Angelo Bonfietti "Angelim" (Trener: Moacyr Brondi Daiuto)
Yukos
mini|desno|175p|Logo Yukosa Yukos Oil Company je naftna kompanija u Rusiji, koja je do nedavno bila pod kontrolom ruskog milionera Mikhaila Khodorkovskya i jednog broja prominentnih ruskih poslovnih ljudi. Khodorkovsky je bio uhapšen i poslan u Sibir na izdržavanje kazne, a ostali su napustili Rusiju. Sjedište Yukosa je bilo u Moskvi
Pozadina
Yukos je bio jedna od najvećih naftnih kompanija koje nisu bile u rukama neke države. Zadovoljavao je 20% ruske potrošnje nafte, kao i 2% svjetske potrošnje.
Proces privatizacije same firme (1990-tih godina prošlog vijeka) tekao je pod sumnjivim okolnostima zbog upletenosti ruske vlade u njega. Inicijalni period "oligarhijske privatizacije" je bio u punom zamahu, i Yukos nije bio iznimka od načina na koji su se privatizirale ostale velike kompanije u Rusiji. Alexei Pichugin, bivši šef osiguranja ove firme, bio je sumnjičen za više ubistava, a sada je pod istragom, zajedno sa partnerom Yukosa Nevzlinom, zbog ubistva Vladimira Petukhova (šefa Yukosovog konkurenta Yugansk Oil) na rođendan Khodorkovskyog u 1998. godini.
Kompanija je osnovana 15. aprila 1993. godine, Dekretom broj 354 ruske vlade o spajanju više naftnih kompanija, rafinerija i jednog naftnog zavoda.
Aprila 2003. Yukos je dogovorio spajanje sa firmom Sibneft, ali je proces opozvan nakon dešavanja koja su uslijedila (hapšenje Khodorkovskyog u oktobru 2003. godine.
Superantigen
Superantigeni (SAG) su antigeni koji dovode do antigen-neovisne aktivacije T-limfocita i tako djeluju kao toksini.
Svojstva
Struktura MHC II sa žljebom za vezanje antigena (polukružni). Superantigeni su najmoćniji aktivatori T-limfocita i povezani su sa raznim bolestima koje se mogu pripisati toksičnosti T-ćelija. U normalnim antigenima, formiranje ćelijsko-ćelijskih kontakata između MHC-vezanih peptida na ćelijama koje predstavljaju antigen i T-ćelijskih receptora (TCR) na T-limfocitima dovodi do pokretanja adaptivnog imunskog odgovora. U slučaju superantigena, s druge strane, T-limfocitia aktiviraju se na nespecifičan način i zaobilaze obradu ćelija koje predstavlja antigen koristeći superantigen kao most. Receptori se povezuju: Dok konvencionalni antigeni reagiraju sa samo 0,01% do 1% svih T-ćelija, taj udio iznosi 5% do 20% za superantigene (vidjeti dolje). T-ćelije, koje su nakon toga poliklonički rasle, emitiraju citokine gotovo nekontrolirano, što sprečava ciljanu imunoodbranu. Za superantigen SMEZ-2 proizveden od streptokoka, aktivnost se već može otkriti u rasponu femtograma po mililitru, što ga čini najsnažnijim od bakterijskih superantigena do danas.
Superantigeni konvencijskih antigena
Superantigeni koji djeluju u manjoj mjeri kao antigeni u kontekstu adaptivnog imunskog odgovora, imunoglobulini IgE i IgG protiv SAG, takođe se mogu otkriti kod pacijenata. Koristeći se primjerom stafilokoknih enterotoksina A, B i TSST-1, moglo bi se pokazati da se na taj način odvija oslobađanje IgE posredovanog putem IgE i tako pojačava upalna reakcija. U drugim eksperimentima, došlo je do još jednog neobjašnjivog efekta koji je bio konstitucijski izražen kod pacijenata sa infekcijom S. pyogenes (SPEA = Streptokokni pirogeni egzotoksin A). Trajno stvaranje SPEA teorijski omogućava inficiranom organizmu da dugoročno formira neutralizirajuća antitijela protiv toksina. Međutim, u slučaju SPEA-e, tokom akutne bolesti ne može se otkriti stvaranje antitijela, što može rezultirati dramatičnijim tokom. Tvo što superantigeni također mogu djelovati kao klasični antigena je zanimljivo po tome što s malim količinama ili toksoide je vakcinacija može napraviti. Ovaj pristup bi se mogao potvrditi na životinjskom modelu. Prognoza za tok bolesti mogla bi stoga biti pozitivnija.
Vrste veza sa ciljnim ćelijama
Za interakciju sa ciljanim ćelijama, SAG-ovi imaju najmanje dva mjesta vezanja molekula MHC klase II koja se razlikuju među SAG-ovima. Imaju mjesto vezanja niskog afiniteta na α-lancu i/ili mjesta visokog afiniteta, vezujuća mesta za cink na P lancu MHC molekula klase II. Mjesto vezanja koje ovisi o cinku može biti presudno za aktivnost SAG-a. SAG-ovi koji su sposobni da vežu cink imaju primarni motiv vezanja cinka HXD na C-terminalu, koji se sastoji od aminokiselina histidina (H), bilo kojeg (X) i asparaginske kiseline (D). Naprimjer, sa superantigenima SPEC, SPEGGAS, SPEH, SPEJ i SMEZ dominantno se veže cink za polimorfni β-lanac MHC molekula klase II. Jedine poznate streptokokne SAG-ove bez vezanja cinka su SSA i SPEA. Poznato je da stafilokokni enterotoksini A (SEA) i E (SEE) kombiniraju oba oblika vezanja.
Interakcija s ciljnim ćelijama
Interakcija sa T-ćelijama odvija se u osnovi preko CDR2 i HV4 područja Vβ-elemenata TCR, dijelom s blagim uticajem iz drugih varijabilnih područja TCR. Ovo razlikuje SAG u njegovom vezanju, u usporedbi s konvenciijskim antigenima, koji koriste "regiju određivanja komplementarnosti" (CDR). Elementi Vβ imaju kod čovjeka oko 50 gena. Od toga, snažna interakcija sa SAG-om je opisana za samo oko 24 vrste. Svi SAG imaju specifičan profil na različitim prepoznavajućim sekvencama Vβ-elemenata i na taj se način vežu na one T-ćelije koje ispoljavaju odgovarajuće Vβ-elemente bez obzira na specifičnost antigena. To omogućava interakciju SAG s 5% do 20% svih T-ćelija, što se javlja zbog hiperproliferacije. Nasuprot tome, konvencijski antigeni reagiraju sa oko 0,01% do 1% svih T-ćelija.
U konvencijskom antigenu, nakon prvog snimanja njihovog, odvija se egzogena obrada u male fragmente peptida sa 9-30 aminokiselina u lizosomne pregrade u fagosomnim ćelijama koje prezentiraju antigen. Nakon fuzije od phagosome i endosome sadrže klase II MHC molekula prisutna fragmenata antigen se odvija na površini ćelije. Kao rezultat toga, javlja se specifičan i kontrolirani imunski odgovor sa proliferacijom T-ćelija, otpuštanje citokina i indukovano stvaranje antitela. S druge strane, superantigeni su neovisni o obradi i prezentaciji i ne vežu se u vezivnoj jami, već direktno izvan domena DR ili DQ MHC molekula, klase II APC (B-ćelije, dendritske ćelije, monociti). Ne postoji ograničenje MHC-a, kao što je to obično u peptidnim antigenima.
Aktiviranje
Superantigenom posredovana aktivacija APC i T-ćelija dovodi do masovnog sistemskog lučenja limfokina u prvih nekoliko sati. Ovo dovodi do povećanja krvnih vrijednosti citokina IL-1, IL-2 , IL-6 , TNF-α , gama-interferona (IFN-γ), upalnog proteina makrofaga 1α (MIP-1α), MIP-1β i monocitnog hemoatraktantnog proteina 1 ( MCP-1 ). Interakcija SAG i molekula MHC klase II dovodi do aktivacije fosfolipaze C i protein-kinaze C, pojačanom ekspresijom citokina (IL-1, IL-12, TNF-α) i raspadom fosfoinozitola. Aktivaciju T-limfocita, preko formiranje CD40, na klasu prekidača u B-limfocitima. Čini se da je abnormalni izlaz limfokina uzrok sindroma toksičnog šoka (TSS) i niza drugih bolesti.
Bakterijski superantigeni
Većina superantigena čine bakterije, posebno gram-pozitivne. Superantigeni TSST (toksin sindroma toksičnog šoka) iz Staphylococcus aureus i SPE (egzotoksin Streptococcus pyogenes) iz invazivnog Streptococcus pyogenes smatraju se toksinima visoke smrtnosti. Oko 1% Staphylococcus aureus formira TSST-1, što dovodi do sepsnog šoka, putem oslobađanja interleukina-1 i TNF-α iz makrofaga.
Drugi sojevi proizvode takozvani egsfoliativni toksin kao SAG i tako ga razdvaju u male komade. Ritterova bolest (stafilokokni sindrom osipane kože, SSSS) i streptokoki grupe C i G također su identificirani kao potencijalni tvorci toksina, ali čini se da je njihova važnost ograničena na životinje. Među gram-negativnih mikroorganizama, toksini i MAM iz YPM su Myikoplasma arthritidis i Yersinia pseudotuberculosis identificirani kao superantigeni.
Virusni superantigeni
Pored bakterijskih superantigena, zabilježeni su i superantigeni efekti u virusnim infekcijama iz porodice herpes virusa mliječnog tumora miša (MMTV) i virusa imunodeficijencije 1 kod čovjeka (HIV-1).
Značaj superantigenaza mikroorganizame
Patogeni često u toku jedne imunskog gubitka na imunski odgovor, zbjegnu proizvodnju superantigena i posljedično preveliku trajnu aktivaciju imunskih ćelija i prepreka adaptivnog imunskog odgovora. Vjerovatno, stimulacija posredovana superantigenom dovodi do konzumacije T-ćelija lokalno proizvedenog interleukina-2, koji suzbija efikasan imunski odgovor protiv patogena. Ogromno lučenje citokina će također odgoditi specifično otkrivanje patogena i na taj način olakšati njegovo širenje. Nadalje, SAG može uzrokovati anergiju i/ili deleciju T-ćelija, što također vodi efikasnoj zaštiti patogena od adaptivnog imunološkog odgovora. Za streptokokne pirogene egzotoksine A i C i stafilokokni enterotoksina B, postoje studije in vitro, koje pokazuju da su ovi toksini humoralnog odgovora, u nekim slučajevima, mogu potisnuti, čime se sprečava stvaranje antitela. Transkripcijsku regulaciju gena za superantigen često obavljaju isti faktori kao za transkripciju M-proteina i proteina bakterijske kapsule.
Bolesti koje su vjerovatno vezane za superantigene
Različite indikacije ukazuju na uključenost SAG-a u određene bolesti ili se čak smatraju njihovom etiologijom. Međutim, uloga SAG-a još nije dokazana za mnoge bolesti. Kod šećerne bolesti (diabetes melitus) ovisne o insulinu, raspravlja se o odnosu prema T-ćelijskom superantigenu IDDMK 1,2 22 ljudskog endogenog retrovirusa (HERV) K-18 i prema enterotoksima iz S. aureus. Isto se odnosi i na autoimune reakcije, kao što su reumatski endokarditis, Sjögrenov sindrom, akutna reumatska groznica, reumatoidni artritis, Kawasakijev sindrom i multiplu sklerozezu, koje se smatra da su povezane sa bakterijskim SAG-om. Čini se da pirogeni egzotoksini A, C, G do J, SSA i varijante SMEZ imaju značajnu ulogu u akutnom tonzilitisu, nekrotizirajućem fasciitisu, reumatskoj groznici i nekim drugim groznicama. SAG imaju istu neobjašnjivu ulogu u iznenadnoj smrti dojenčadi (SIDS), u kojoj su uzročnici sojevi S. aureus, koji formiraju pirogene egzotoksine, a bili izolirani nakon obdukcije. Smatra se da SAG ima uticaj i na neke kožne bolesti poput atopijskog ekcema, atopijskog dermatitisa i psorijaze, budući da su značajno povećane količine SAG mogle biti izolirane iz uzoraka pacijenata. Pokazalo se da su SPE A i C povezani sa nekim lokalnim psorijazama.
Bolesti koje su povezane sa superantigenima
S druge strane, nesporno je da je enterotoksini A do M i TSST-1 iz S. aureus izaziva sindrom toksičnog šoka (TSS), sa višestrukim zatajenjem organa, kao i razna trovanja hranom (osom TSST). Isto se odnosi i na streptokokne SAG, koje se nazivaju i pirogeni egzotoksini, koji uzrokuju streptokokni sindrom toksičnog šoka i naglo povišenu temperaturu.
Ban Stjepan
Ban Stjepan Kulinić je treći poznati vladar samostalne bosanske države. Bio je sin bana Kulina i, najvjerovatnije, njegove supruge, banice Vojslave. Aktivno je učestvovao u događanjima vezanim za papinu istragu religije Kulina i Vojslave.
Smrću oca i dolaskom na bansko prijestolje, okreće se od politike svoga oca i postaje vjeran ugarskom kralju. Zbog svega toga njegova popularnost u Bosni je naglo opala i tokom cijelog perioda vlasti bio je nepopularan vladar. Ovakvom statusu pridonijeti će i činjenica da se odrekao učenja Crkve bosanske i prihvatio katoličanstvo kao svoju religiju.
U periodu njegove vladavine učenje Crkve bosanske ne samo da se proširilo na kompletan prostor srednjovjekovne Bosne, nego je duboko zahvatilo i prostor južne Ugarske (današnja Hrvatska), pa čak i dijelove sjeverne Italije i južne Francuske.
Upravo zbog protjerivanja krstjana, pripadnika Crkve bosanske, skinut je sa vlasti 1232. Na njegovo mjesto je došao Matej Ninoslav, odani pripadnik Crkve bosanske i protivnik kralja Andrije II. Stjepan je izbjegao kod svog sina Sibslava, koji je bio knez Usore. Umro je 1236.
Pisma pape Grgura IX
Podatak o njegovoj vladavini sačuvan je u tri pisma pape Grgura IX od 8. augusta 1236. godine. Prema prvom pismu papa uzima pod svoju zaštitu usorskog kneza Sibislava, sina nekadašnjeg bosanskog bana Stjepana. Drugim dokumentom Grgur IX prima pod svoju zaštitu Ancilu, udovicu bana Stjepana, a trećim dokumentom papa traži od ostrogonskog nadbiskupa da ne dozvoljava uznemiravanje Ancile, udovice bosanskog bana Stjepana. Ovi podaci pokazuju na činjenicu kako u vrijeme sastavljanja ovog dokumenta Stjepan više nije bio među živima.
Ban Borić
Ban Borić prvi je po imenu poznati bosanski ban. Ratovao je protiv bizantske vojske oko Braničeva 1154, i to zajedno s ugarskim kraljem. Protjeran je iz Bosne 1164, kada vlast preuzima Bizantijsko Carstvo.
Etiologija
Etiologija je proučavanje uzročnosti ili porijekla. Riječ je izvedena iz grčkog αἰτιολογία – aitiología = davanje razloga za αἰτία – aitía = uzrok + -λογία – logía = nauka). Još potpunije, etiologija je proučavanje uzroka, porijekla ili razloga koji stoje iza načina na koji stvari postoje, ili načina na koji funkcioniraju, ili se može odnositi na same uzroke. Termin se obično koristi u medicini (odnosi se na uzroke bolesti) i u filozofiji, ali i u fizici, psihologiji, vladama, geografiji, prostornoj analizi, teologiji i biologiji, u odnosu na uzroke ili porijeklo različitih fenomena.
Ban Borić
Biografija
Prema nekim historičarima, u prvom redu Vladimiru Ćoroviću, rođen je 1125, a po nekima oko 1100. godine. Prvi siguran spomen bosanskog bana Borića jest kod bizantijskog pisca Jovana Kinama pri opisivanju ratovanja između Mađara i Bizantinaca kod Braničeva 1154. Vrlo je vjerovatno da je Borić Bosnom vladao i prije toga, ali nema podataka kada je došao na vlast i u kojim okolnostima. Njegova postojbina utvrđena je prilično sigurno, ali ne i njegovo pravo porijeklo. U Slavoniji, u okolini Požege, imao je mnoga imanja, koja su naslijedili njegovi potomci. Ferdo Šišić ističe da to ne znači da je bio porijeklom iz Slavonije. Štaviše, može se reći da su ga doveli Mađari, koji su imali vrhovnu vlast nad Bosnom, te je kao vazal i vladao uz njihovu saglasnost.
Etiologija
Medicina
U medicini, etiologija bolesti ili stanja odnosi se na česta istraživanja kako bi se utvrdio jedan ili više faktora koji se udružuju da uzrokuju bolest. S tim u vezi, kada je bolest široko rasprostranjena, epidemiološke studije istražuju koji povezani faktori, kao što su lokacija, spol, izloženost hemikalijama i mnogi drugi, čine populaciju manje ili više vjerovatno da će imati bolest, stanje ili poremećj, čime se pomaže u određivanju njegove etiologije. Ponekad je utvrđivanje etiologije neprecizan proces. U prošlosti, etiologija uobičajene mornarske bolesti, skorbuta, dugo je bila nepoznata. Kada su izgrađeni veliki, prekookeanski brodovi, mornari su počeli da izlaze na more na duge periode vremena, a često im je nedostajalo svježe voće i povrće. Ne znajući tačan uzrok, kapetan James Cook je sumnjao da je skorbut uzrokovan nedostatkom povrća u ishrani. Na osnovu svoje sumnje, tjerao je svoju posadu da jede kiseli kupus, preparat od kupusa, svaki dan, a na osnovu pozitivnih ishoda zaključio da sprječava skorbut, iako nije znao tačno zašto. Trebalo je još oko dvije stotine godina da se otkrije tačna etiologija: nedostatak vitamina C u ishrani mornara.
Ban Borić
Biografija
Vladimir Ćorović iznosi u svom radu i mišljenje Milana Preloga st., koji stoji na konstataciji da Borić nije bio ni u kakvom podaničkom odnosu prema Ugarskoj, što potkrepljuje činjenicom da je 1150. jedna ugarska vojna jedinica prešla preko dijela teritorije Bosne idući u pomoć Srbima protiv Bizantije.
Etiologija
Medicina
Slijede primjeri unutrašnjih faktora:
Ban Borić
Biografija
Od 1154. do 1163. o Boriću nema nikakvih vijesti. Nakon smrti ugarskog kralja Gejze II počinju žestoke borbe za tron, u kojima su učestvovali Stjepan III, Ladislav i Stjepan IV, koga je kao svog zeta podržavao bizantijski car. Prvo je na vlast došao Ladislav, međutim, ubrzo nakon toga umire i na vlast dolazi Stefan IV, kome se priklonio i Borić. On se 1163. spominje u jednoj povelji kao svjedok, i to na visokom mjestu dvorskih velikodostojnika. To ukazuje da je Borić bio vazal ugarskog kralja, a taj odnos nije mogao nastati 1163. nego je počeo ranije. Godine 1163. pošlo je za rukom Gejzinom sinu Stefanu III da od svoga strica Stefana IV preuzme prijesto i nagodi se s Bizantijom, nakon čega je počeo progon pristalica Stefana IV, u kojem je stradao i ban Borić.
Etiologija
Mitologija
Etiološki mit, ili mit o porijeklu, je mit koji ima za cilj da objasni porijeklo kultnih praksi, prirodnih fenomena, sopstvenih imena i slično. Naprimjer, ime Delphi i njegovo povezano božanstvo, Apolon Delphinios, objašnjeni su u Homerskoj himni koja govori o tome kako je Apolon, u obliku delfina, potjerao Krećane preko mora da ih učini svojim sveštenicima. Dok je Delphi zapravo povezan sa riječju ("maternica"), mnogi etiološki mitovi su na sličan način zasnovani na narodnoj etimologiji (termin "Amazon", naprimjer). U Eneidi (objavljenoj oko 17. p. n. e), Vergilije tvrdi da je August Cezar Julijski klan od heroja Eneja njegov sin Ascanius, koji se također zove Iulus. Priča o Prometejevom žrtvovanju kod Mekone u Heziodovoj "Teogoniji" govori o tome kako je Prometej prevario Zeusa da odabere kosti i salo prva žrtvena životinja, a ne meso da bi opravdali zašto su Grci, nakon žrtve, prinijeli bogovima kosti umotane u mast, a meso su zadržali za sebe. U Ovidijeovom Pyramus i Thisbe, objašnjava se porijeklo boje dudova, jer bijele bobice postaju obojene u crveno od krvi koja šiklja iz njihovog dvostrukog samoubistva.
Ban Borić
Biografija
Vjekoslav Klaić navodi da Borić nije bio podanik nego saveznik Ugarske te da je od nje dobio Usoru i Soli, preko koje je dospio u neki vid podložnog položaja.
Za Borića znamo još da je kao bosanski ban 1162. ili 1163. poklonio viteško-monaškom redu Templara selo Zdelje u Slavoniji. Taj poklon potvrđivali su i kasniji ugarski kraljevi. Ovi podaci jasno govore da su porodična imanja Borića bila u Slavoniji. Također, nakon što je zapao u nemilost kralja Stefana III, Borić se najvjerovatnije sklonio na svoje posjede u Slavoniju, gdje je najvjerovatnije i skončao. Njegovo ime nigdje se u kasnijem periodu u Bosni ne spominje, za razliku od Slavonije, gdje se njegovo i imena njegovih nasljednika spominju desecima, pa i stotinama godina kasnije.
U vrijeme vladavine bana Prijezde spominje se i da je Borić templarima darovao zemlju, što, prema Talociju, ukazuje na određenu vezu između Borića i Prijezde, pa i Borića i Ninoslava. On misli da je ta veza bila porodična te ide još i dalje, pa konstatuje da kolijevku dinastije Kotromanić možemo tražiti na ovim prostorima.
Porodica
Borić je bio oženjen Lavicom, unukom kneza Stjepana od Bosne. Imali su dvoje djece:
Vukac Hrvatinić
Vukac Hrvatinić, vojvoda (?, na poč. 14. vijeka – ?, nakon 10. aprila 1378), najmlađi sin kneza Hrvatina Stjepanića.
Od oca je baštinio župu Vrbanju s gradom Kotorom. Prvi se put spominje u nedatiranoj povelji banice Elizabete i sina joj Stjepana II Kotromanića. Njome su banica majka i mladi ban zakleli knezu Vukcu da neće biti njihov talac. Otada je knez bio vjeran bosanskim vladarima i u trenutcima kada su ih neki članovi roda Hrvatinića napustili i pristupili ugarskom kralju. Nakon promjene na bosanskom prijestolju 1353. spominje se knez Vukac s bratijom u dvjema poveljama (vjerovatno iz 1353-1354) kneza Vladislava Kotromanića, njegove žene Jelene te njihovih sinova, bana Tvrtka i kneza Vuka.
Kada su na početku 1357. neki članovi roda Hrvatinića napustili bosanskog bana Tvrtka, Vukac mu je ostao vjeran. Osim toga, Vukac se, uz vojvodu Purću, u spomenutoj povelji pojavljuje kao ručnik i pristav. Kada je u ljeto 1363. ugarski kralj Ludovik I zaratio s Bosnom te dolinom Vrbasa prodro s vojskom do grada Sokola, središta župe Plive, tamo ga je zaustavio Vukac i odbranio opsjedani grad. Za to mu je Tvrtko 11. augusta 1366. darovao župu Plivu. Tvrtko tada naziva Vukca vojvodom, ali se na temelju toga ne može pouzdanije utvrditi vrijeme kada je on tu titulu dobio, vjerovatno uskoro nakon odbrane Sokola. Posljednji put se Vukac pominje među svjedocima i ručnicima kralja Tvrtka I Kotromanića u povelji kojom je on 10. aprila 1378. potvrdio Dubrovčanima povlastice svojih prethodnika. Naslijedio ga je njegov sin Hrvoje Vukčić.
Yukon (rijeka)
Yukon je rijeka u Sjevernoj Americi, dužine 3.190 km, površine sliva 854.700 km2. Predstavlja glavni vodotok sjeverozapadnog dijela kontinenta.
Gornji tok Yukona se nekada nazivao rijeka Lewes, od jezera Marsh do ušća rijeke Pelly kod tvrđave Selkirk.
Geografija
Rijeka izvire iz glečerskog jezera Atlin u Britanskoj Kolumbiji, u Kanadi. Od izvora protiče i kroz kanadsku teritoriju Yukon, koja je i nazvana prema ovoj rijeci. Donjim tokom rijeka protiče kroz američku saveznu državu Aljaska gdje se kod područja Kusilvak, preko delte Yukon–Kuskokwim ulijeva u Beringovo more. Prosječni protok rijeke je 6.430 m³/s. Obuhvata riiječni sliv veličine 832.700 km2 od kojih se 323.800 km2 nalazi u Kanadi.
Prijezda I Kotromanić
Ban Prijezda I Kotromanić ( 1211 - Slavonija 8. maj 1287) je bio bosanski ban i sedmi poznati vladar samostalne bosanske države i osnivač bosanske dinastije koja je Bosnu dovela do njenog najvećeg uspona, ali i pada. Ovaj bosanski ban je prvi poznati Kotromanić o kojem se ujedno i ne zna mnogo.
Biografija
Ban Prijezda je bio bratić ili sestrić, a možda i brat bosanskog bana Mateja Ninoslava. Ako je bio brat Mateja Ninosalva onda Prijezdin otac je bio izvjesni Radivoje, a brat izvjesni Simeon Radivojević. Prijezda je rođen 1211. godine, a bio je u srodstvu s Ninoslavom. Ban Prijezda na vlast dolazi 1250. godine, nakon smrti bana Mateja Ninoslava. Bansku čast naslijeđuje Prijezda, ali se pobunio Stjepan, sin Ninoslava, koji je imao probleme s Prijezdom I.
Bosanski ban Ninoslav 1233. godine izvještava papu Grgura IX da je njegov rođak, Prijezda, “nedavno vratio iz prljavštine heretičke stranputice na čistoću katoličke vjere”.
Ban Prijezda prelazi na stranu ugarskog kralja Bele IV, koji je podijelio Bosnu na nekoliko banovina. Sam ban Prijezda vladao je Bosnom i Donjim Krajevima, dok su oblasti Usora i Soli dati na vladanje vladarima koji su bili od povjerenja Ugarskoj Kraljevini (članovima ugarske vladajuće dinastije ili istaknutim velikašima). Jedno vrijeme njima je vladao i srpski knez, Stefan Dragutin iz dinastije Nemanjić.
Brak i potomstvo
Ban Prijezda bio je oženjen slavonskom plemkinjom Elizabetom, s kojom je imao petero djece:
Prijezda II Kotromanić
Ban Prijezda II Kotromanić  (tvrđava Zemunik 1233 ili 1242 – Srebrenik 1290) šesti je poznati vladar samostalne bosanske države. Bio je jedini sin bana Prijezde I koji je nosio njegovo ime. Rođen je u tvrđavi Zemunik 1233. ili 1242. Roditelji su mu bili slavonska plemkinja Elizabeta i bosanski ban Prijezda I Kotromanić, koji su imali još četvero djece: Prijezda je više puta bio spomenut još dok je vladao ban Matej Ninoslav. Za vrijeme očeve vladavine bio je njegov saputnik i Prijezda I proglasio ga je svojim suvladarom i njegovim zakonitim nasljednikom, ali kasnije je tu čast dobio njegov mlađi brat Stjepan I Kotromanić. Početkom februara Prijezda I odrekao se vlasti te državu podijelio na tri dijela: S bratom Stjepanom I dijelio je vlast u Bosni do 1290. Poslije toga Prijezda II više se ne spominje, a na čelu bosanske države ostaje samo Stjepan I.
Zaštitnikom dinastije Kotromanića smatrao se sveti Grgur (Georgije) Nazijanski, tj. Grigorije Bogoslov.