cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čelinac
Rat u Bosni i Hercegovini
Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (ICTY) osudio ga je zbog raznih zločina na 30 godina zatvorske kazne.
Tokom Rata u Bosni, uz ostale općepoznate represalije, lokalne vlasti su uvele i originalna ograničenja za bošnjačko i hrvatsko, odnosno nesrpsko stanovništvo. Pored onih koji su to doživjeli, između ostalog, o tome svjedoči i optužnica protiv Radovana Karadžića na Tribunalu u Hagu. Na saslušanju Nikole Poplašena, 2013. jedno od pitanja svjedoku odbrane, bilo je:
Nacionalni spomenici
Na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine za općinu Čelinac se nalaze sljedeći spomenici:
Jelena Gruba
Vladavina
Za Dabišinog nasljednika bio je, još za Dabišina života, izabran ugarski kralj Žigmund Luksemburški. Žigmund je izabran jer je bio muž ugarske vladarice Marije, koja je bila kćerka Elizabete Kotromanić i unuka bana Stjepana II. Kako je Marija umrla u maju 1395. godine, Žigmund je izgubio pravo na bosanski tron, pa je po Dabišinoj smrti, 8. septembra 1395. godine, izabrana za vladaricu od strane bosanske vlastele.
Vladala je uz pomoć sabora (stanak) i glavnih predstavnika vlastele (vojvoda Hrvoje Vukčić Hrvatinić, vojvoda Sandalj Hranić Kosača, i knez Pavle Radinović). Kraljica Jelena je imala problema s podizanjem dubrovačkih tributa (Stonski dohodak i Svetodmitarski dohodak) jer nije mogla ispuniti osnovni preduslov - potpisati stare privilegije i povelje u odnosima između Bosne i Dubrovnika. Uz pomoć Dubrovčanina, protovestijara Žore Bokšića, Dubrovčanima je objašnjeno stanje međuvlašća koje je vladalo u Bosni i oni su joj tek tada isplatili tribute, 1397. godine.
Nakon smjene
Jelenina vladavina je okončana u maju 1398. godine, kada je vlastela bosanska vlastela, predvođena Hrvojem Vukčićem, postavila Ostoju za novog kralja.
Ferrari 360
250p|mini|F360 Spider mini|F360 Challenge Stradale mini|desno|Unutrašnjost F360 Modene Ferrari 360 je sportski automobil, koji proizvodi italijanska firma Ferrari.
Jelena Gruba
Nakon smjene
Razlozi za smjenu kraljice Jelene su prestanak ugarskog pritiska i administrativna težina interregnuma. Jelena je nakon vladavine nastavila živjeti u Bosni sa titulom kraljice. Izvori je nazivaju "prisvitla i privisoka gospoja kir Gruba". Dana 18. marta 1399. godine je još bila živa, ali joj se nakon toga datuma gubi svaki trag. Moguće je da se povukla u samostan i tu umrla. Posljednje godine vladavine provela je u zapadnom Zahumlju, na posjedu svog zeta Jurja.
Ferrari 360
Motor V8, zapremine 3586 ccm, snage 298 kW (405 KS) i maksimalnog obrtnog momenta 373 Nm pri 4750 obr/min. Mjenjač je šestostepeni manuelni ili na volanu, u stilu F1 mjenjača. Dizajn auta pripisujemo Pininfarini, a model je ušao u produkciju kao nasljednik modela F355, 1999. godine. Proizvodnja 360-ke je prestala 2005. godine, a kao njen nasljednik pojavio se model F430.
Jelena Gruba
Nakon smjene
O kraljici Jeleni saznajemo iz samo dva historijska izvora. Ti dokumenti su jedna povelja upućena Dubrovniku, te jedan zahtjev. Nije kovala novac sa svojim likom, nego je koristila novac prethodnog bosanskog kralja, svoga muža, Stjepana Dabiše.
Ferrari 360
desno|mini|250p|Ferrari 360 Modena.
Jelena Gruba
Titula
Jelena Gruba se u poveljama na latinskom potpisivala kao Helena, regina Bosniae, Stephani Dabissa[e] uxor (bosanski: "Jelena, kraljica Bosne, supruga Stjepana Dabiše"). Njena puna titula glasila je:
"Mi, gospoja kira Jelena, po izvoljenju Božju kraljica Srbljem, Bosne i Primorju i zapadnem stranam i k tomu"
Porodica
Jedino preživjelo dijete rođeno iz braka Stjepana Dabiše i Jelene Grube bila je kćerka Stana. Stanina kćer, čije se ime navodi kao Vladava i Vladika, udala se za Juraja Radivojevića još za života svoga dede Dabiše i nane Grube, što potvrđuje Dabišina povelja iz 1395. kojom kralj poklanja selo Veljaci na upravu svojoj kćeri Stani, s tim da poslije njene smrti upravu nad selom naslijede Vladava (Vladika) i njen muž. Dabišina unuka Vladava (Vladika) je imala djecu još za vrijeme Dabišinog života i vladavine.
William Harvey
William Harvey (Folkestone, 1. april 1578. - Roehampton, 3. juni 1657.), engleski anatom i hirurg
Bio je profesor na King's Collegu u Londonu, poslije liječnik Jakova I i Karla I. Proučavao je funkciju srca a 1628. godine, u djelu "Anatomska rasprava o pomicanju srca i krvi u životinja", prvi je opisao optok krvi, jedno do velikih medicinskih otkrića. U embriološkim studijama prvi je iznio tezu da sve živo nastaje iz jajeta (omne vivum ex ovo), dokazujući eksperimentalno u "Raspravama o rađanju životinja".
Fundão
Fundão je vještačko ostrvo u Guanabara zalivu, u gradu Rio de Janeiro. Na mjestu današnjeg ostrva postojao je arhipelag malih ostrvca, na kojima je nasipanjem zemlje nastao Fundao. Ostrvo je nastalo prije 50 godina.
Na ostrvu se nalazi sjedište najvećeg univerziteta u Brazilu, Federalnog Univerziteta Rio de Janeiro (Universidade Federal do Rio de Janeiro, UFRJ), čiji se jedan od kampusa također nalazi na ovom ostrvu i praktično zauzima cijelo ostrvo.
Dobrun
Dobrun je mjesto u općini Višegrad nedaleko od državne granice BiH i Srbije.
NGC 1943
NGC 1943 (također poznat kao ESO 56-SC114) je emisijska maglina i otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Sto. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 24. septembra 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Crkva Kraljice svete krunice
mini|Crkva Kraljica svete krunice Crkva Kraljice svete krunice neobarokna je katolička bogomolja na Banjskom brijegu, u Sarajevu. Nalazi se u sastavu samostana redovnica pripadnica reda Kćeri Božje ljubavi i Zavoda sv. Josipa, gdje je smješten KŠC "Sveti Josip". Projekt za crkvu izradio je Josip Vancaš 1909, a graditeljski radovi završeni su 1911. godine. Prostor je blagoslovljen 1. oktobra iste godine. Glavni oltar u crkvi dar je austro-ugarskog cara Franje Josipa, koji ga je donirao tokom posjete Bosni i Hercegovini 1910. godine, a nacrt oltara također je djelo projektanta Vancaša.
U crkvi su smještene brojne umjetnine – oltarske i druge slike, kipovi i druge vrijednosti, uglavnom darovi visokih crkvenih dostojnika i uglednih građana.
Pelagije
mini|200px|Pelagije Pelagije (oko 354.-420./440.), asketski redovnik koji je od strane Rimokatoličke crkve bio proglašen za heretika.
Rodio se na Britanskim ostrvima, ali mjesto kao takvo nije poznato. Razlog toga je malo podataka o njegovom životu.
Propovijedao je kršćanstvo koje se temeljilo na doktrini negiranja istočnog grijeha, idejama jednakosti i slobodne volje. Jedan od njegovih najvećih protivnika bio je Sveti Aurelije Augustin, koji se ipak unatoč vjerskim nesuglasicama divio njegovom karakteru. Dobro obrazovan, tečno je govorio latinski i grčki jezik. Sukobljavao se sa teolozima i Crkvom. Mnogo o njegovom životu poznato je samo iz citata njegovih protivnika. Postoje ipak 4 djela koja je napisao. Otišao je u Rim, gdje je govorio o svojim asketskim iskustvima. Iako ga se opisuje kao redovnika, to nije pouzdano historijski dokazano, jer u njegovo vrijeme nije bilo redova (uobičajena praksa je bio asketizam.)Ne zna se je li bio zaređen za svećenika. Oslobodio ga je papa Zosim od optužbe za herezu. Umro je u Palestini oko 420. godine, no neki tvrde da je živio još 20 godina. Ubili su ga njegovi protivnici.
Njegov najveći grijeh bilo je navodno negiranje 9 uvjerenja koje Katolička Crkva smatra doktrinama.
Departmani u Boliviji
desno|Karta departmana u Boliviji Bolivija je podijeljena na devet departmana (španski: departamentos). Ti departmani su sljedeći, s imenom glavnog grada u zagradama:
Svaki od ovih departmana podijeljen je na provincije (španski: provincias).
William Henry Bragg
Sir William Henry Bragg (Wigton, 2. juli 1862. - London, 12. mart 1942.), engleski fizičar. Dobitnik Nobelove nagrade za fiziku 1915. godine. Bio je engleski fizičar, hemičar, matematičar i aktivni sportista koji je jedinstveno podijelio Nobelovu nagradu sa svojim sinom Lawrenceom Braggom – Nobelovu nagradu za fiziku 1915.: „za njihove zasluge u analiza kristalne strukture pomoću rendgenskih zraka " . Mineral Braggit je dobio ime po njemu i njegovom sinu. Proglašen je vitezom 1920.
Udruženje hrvatskih pravoslavnih vjernika
Udruženje objavljuje i sedmičnjak Hrvatski pravoslavac, magazin koji raspravlja religijske, historijske i političke događaje u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini. Jedna od njihovih glavnih aktivnosti je ohrabrivanje pravoslavne populacije u Hrvatskoj da se izjasne kao Hrvati. Također, svake godine, ovo udruženje obilježava i godišnjicu smrti patrijarha Germogena i drugih pobijenih svećenika HPC-a od strane partizana u maju 1945. Također sarađuju i sa drugim pravoslavnim crkvama, a organiziraju i svećeničko obrazovanje u Rusiji.
Hrvatski zakon diktira da za registriranje vjerske zajednica treba postojati udruženje sa najmanje 500 članova i najmanje 5 godina postojanja. Prema popisu stanovništva iz 2001. u Hrvatskoj je živjelo oko 200.000 pravoslavnih vjernika, od kojih je većina članovi Srpske pravoslavne crkve, odnosno Srbi. Cilj organizacija je okupljanje pravoslavnih Hrvata u jednu crkvu da bi se omogućilo obnavljanje HPC-e.
Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, 11.400 Hrvata se izjasnilo pravoslavcima, međutim kako se nisu izjasnili pripadnicima Hrvatske pravoslavne crkve, njeno osnivanje je i dalje nemoguće. Tih 11.400 Hrvata nisu pripadnici niti jedne pravoslavne crkve, međutim ako bi se izjasnili kao pripadnici HPC-e, osnivanje iste bilo bi omogućeno.
Nekoliko hrvatskih političkih stranaka pozdravilo je osnivanje HPC-e, kao što su Hrvatska stranka prava i Hrvatska čista stranka prava. Međutim pripadnici SPC-e Samostalne demokratske srpske stranke, Srpske narodne stranke, tadašnji ministar kulture Hrvatske, Božo Biškupić i predsjednik Ivo Josipović kritizirali su Udruženje hrvatskih pravoslavnih vjernika i optužili ga da promovira ustašku ideologiju i poziva na netoleranciju prema drugim pravoslavnim zajednicama.
Vanjski linkovi
Zvanična stranica Udruženja hrvatskih pravoslavnih vjernika
NGC 6376
NGC 6376 (također poznat kao MCG 10-25-25, PGC 60258 i UGC 10855) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 392 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 0,50 (57 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (34 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 1. septembra 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Georges Charpak
mini|desno|300px|Povlačna komora (Muzej umjetnosti u Parizu) - jedan oblik višeanodnog proporcionalnog brojača
Georges Charpak (ranije Dąbrowica, Poljska – danas Dubrovicia, Ukrajina, 8. mart 1924. – 29. septembar 2010.) bio je francuski fizičar i dobitnik Nobelove nagrade za fiziku 1992. godine, za otkriće višeanodnog proporcionalnog brojača, mjernog instrumenta za otkrivanje i mjerenje elementarnih čestica ionizirajućeg zračenja, što predstavlja usavršeni oblik Geigerovog brojača i proporcionalnog brojača.
Biografija
Georges Charpak se rodio u jevrejskoj porodici u selu Dąbrowica u nekadašnjoj Poljskoj, danas selo Dubrovicia u Ukrajini. Kada je imao 7 godina, njegova porodica se preselila u Pariz. Za vrijeme Drugog svjetskog rata, bio je član Francuskog pokreta otpora, da bi 1943. završio u zatvoru Višijske vlade. 1944. je prebačen u nacistički koncentracijski logor u Dachau, gdje je i dočekao kraj rata 1945. Te godine je započeo studirati na univerzitetu za rudarstvo u Parizu i postaje francuski građanin. 1954. je odbranio doktorat iz nuklearne fizike, dok je radio u labaratoriju koji je vodio Frédéric Joliot-Curie. Od 1959. radi u CERN-u u Ženevi. Tu je Georges Charpak sa saradnicima razvio 1968. višeanodni proporcionalni brojač, u kojem je niz usporednih tankih žica (anoda), bilo razapeto simetrično, između dviju paralelnih ploča (katoda), za što je dobio Nobelovu nagradu za fiziku 1992. Prolaskom neke čestice ionizirajućeg zračenja kroz sisitem (okomito na ravan anoda), stvaraju se parovi elektron-ion u području dviju anodnih žica, uz koje se sekundarnom ionizacijom (kao i u običnom proporcionalnom brojaču), stvara lavina parova elektron-ion. Omjer električnih impulsa na dvjema anodama je mjera mjesta prolaska čestica između njih. Kako je razmak žica mali (oko 2 mm), moguće je u dimenziji uspravno na anode, odrediti položaj putanje električki naelektrisane čestice sa tačnošću oko 0,5 mm.
Jehovini svjedoci
mini|Svjetsko sjedište Jehovinih svjedoka: The Watchtower Bible & Tract Society u Brooklynu, New York, SAD Jehovini svjedoci su pripadnici vjerske zajednice koja broji oko 7,8 miliona pripadnika širom svijeta (2012). Broj pripadnika ove vjerske zajednice u Bosni i Hercegovini i Sandžaku je zanemarljiv.
Jehovini svjedoci vjeruju da Isus ima božanstveno porijeklo ali da je on stvoren od strane najvišeg boga Jehove (ponekad Jahve, Jehva). Za ovo vjerovanje Jehovini svjedoci se pozivaju na Koloser pismo kapital 1:13-20.
mini|desno|Jehovini svjedoci mini|desno|Jehovini svjedoci
Mnogi smatraju da su Jehovini svjedoci sekta a ne vjerska zajednica. Razlog za ovo je da Jehovini svjedoci od svojih članova zahtjevaju način života koji odudara od norme koja postoji u društvu. Jehovini svjedoci odbijaju ovaj naziv i smatraju da riječ sekta treba da bude korištena za one vjerske grupe koje odudaraju od vjere u Božije riječi.
Jehovini svjedoci u Bosni i Hercegovini
1 212 Jehovini svjedoci (2010)
NK Podgrmeč Sanski Most
NK Podgrmeč Sanski Most je nogometni klub iz Sanskog Mosta, Bosna i Hercegovina. Takmiči se u Drugoj nogometnoj ligi Federacije Bosne i Hercegovine - Zapad.
Osnovan je 4. aprila 1944. godine. Tradicionalne boje kluba su zelena i žuta. Domaće utakmice igra na Gradskom stadionu koji se nalazi na desnoj obali rijeke Sane.
Historija
Dana 22. aprila 1944. odigrana je na polju zvanom Redak u naselju Mahala prva utakmica s igračima iz Engleske vojne misije. Podgrmeč je na improvizovanom igralištu bez stativa i mreža pobijedio sa rezultatom od 6:1. Odigrana je i revanš utakmica, a Podgrmeč je ponovno bio bolji od Engleza pobijedivši sa 1:0. Prvi osvojeni pehar Podgrmeč je dobio aprila 1953. kada je na fudbalskom turniru u Ljubiji osvojio prvo mjesto. Prije rata se je takmičio u brojnim tadašnjim ligama u Bosni i Hercegovini. Najveći uspjeh kluba u prijeratnom periodu je višegodišnje natjecanje u Republičkoj ligi BiH, a jedan od značajnijih rezultata u historiji kluba je plasman u šesnaestinu finala KUP-a maršala Tita 1948. Tada je Podgrmeč eliminisan od NK Zagreb, a rezultat je glasio 3:0. Dana 23. decembra 1995. održana je njegova obnoviteljska skupština. Od tada su boje kluba zelena i žuta. Podgrmeč je više puta bio osvajač KUP-a USK, a najveći uspjeh kluba je plasman među osam najboljih ekipa u BiH.
Glamoč (Goražde)
Glamoč je naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Lamborghini Diablo
mini|Lamborghini Diablo VT 2 Lamborghini Diablo je bio supersportski automobil koji se proizvodio od 1990. do 2001. godine, a u ponudi marke Lamborghini je zamijenio model Countach, dok ga je naslijedio Murciélago.
Diablo je u početku bio dostupan samo kao coupé, a 1995. je dobio i roadster izvedbu. Postizao je maksimalnu brzinu od 325 km/h, a pokretao ga je V12 motor koji je na modelima proizvedenim do 1997. razvijao 492 KS, dok je kasnije prvo pojačan na 530, a zatim i na 550 KS.
Crkva svetih Ćirila i Metoda u Sarajevu
mini|Crkva Svetih Ćirila i Metoda mini|Crkva Svetih Ćirila i Metoda, ulaz Crkva Svetih Ćirila i Metoda je neorenesansna katolička bogomolja u sklopu Visoke teološke škole Vrhbosanske nadbiskupije. Smještena je u sarajevskoj općini Stari Grad. Škola je počela raditi 1890. godine. Izgradnja ovog sakralnog, dijelom i obrazovnog, objekta započela je 1892. godine nakon prihvaćanja Vancaševog projekta, predstavljenog 1892., a dorađenog 1895. godine. Radovi su završeni 1896. godine, kad je crkva i blagoslovljena.
U skladu sa svojim prethodnim arhitektonskim rješenjima, projektant Vancaš, inače dobrim dijelom zaslužan za današnji izgled Sarajeva, u neorenesansnu strukturu unio je neke barokne elemente, uočljive na pročelju, zvoniku i na skulpturama. Ukupan pak dojam jako asocira na Crkvu Svetoga Petra u Rimu, koja mu je vjerovatno poslužila kao uzor.
Među brojnim umjetninama koje krase enterijer, treba istaknuti radove austrijskog slikara Josipa Kriklera, hrvatskog slikara Otona Ivekovića, austrijskog slikara Franza Schmidta i drugih.
11. marta 2011. godine je Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika (Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović i Ljiljana Ševo) donijela odluku kojim se graditeljska cjelina Crkva Svetog Ćirila i Metoda s Bogoslovijom u Sarajevu proglašava nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine.
Momčilo Otašević
Životopis
Rođen je 20. februara 1990. u Cetinju, gdje je završio osnovnu i srednju školu, kao i Fakultet dramskih umjetnosti. U Hrvatskoj je postao poznat po raznim ulogama u televizijskim serijama, posebno u ulozi Damira Gavrana u seriji "Kud puklo da puklo".
Član je Crnogorskog narodnog pozorišta te Narodnog pozorišta u Beogradu.
Krstačna kost
mini|250px|Leđna površina krstačne kosti Krstačna kost (lat. sacrum) je trouglasta kost klinastog oblika, na dnu kičmenog stuba. Nalazi se iznad kaudalnih (repnih) pršljenova ili trtice, a zglobljava se (povezuje) s karlicom. Kod ljudi se obično sastoji od pet pršljenova, koji se spajaju u ranoj odrasloj dobi. Vrh prvog (najvišeg) krstačnog pršljena (S-1) zglobljava se sa posljednjim (najnižim) slabinskim (L-5) pršljenom.
Poprečni nastavci prva tri krstačna pršljena su spojeni i formiraju široka bočna krila (alae), a artikuliraju sa centralno-poleđinskim dijelovima lamela karlične bočne kosti (ilium), kompletirajući tako karlicu.
Trtična kost
Trtična kost, trtica ili repna kost jest savijena, polusavitljiva kost u donjem kraju kičme (kičmenog stuba). Kod majmuna i ljudi, predstavlja zakržljali rep.
Trtica se sastoji se od tri do pet sukcesivno nanizanih manjih repnih (koksignih) kičmeni pršljenova. Prvi je relativno dobro definirani pršljen koji je povezan s krstačnom kosti, a posljednji predstavlja mali koštani nodul ili čvor.
Kičmena moždina završava se upravo iznad trtice. Kod mladih odraslih osoba, trtični pršljenovi međusobno se spajaju, a u kasnijem životnom dobu, trtica se može spojiti s krstačnom kosti.
Odgovarajuća struktura kod drugih kičmenjaka, kao što su ptice, također se može nazvati trticom.
Asim Ugljen (glumac)
Asim Ugljen (rođen 30. januara 1983) hrvatski je glumac.
Biografija
U rodnom je Zagrebu završio osnovnu školu i klasičnu gimnaziju. Godine 2005. dobija malu ulogu u diplomskom filmu Gorana Devića i tada se opredjeljuje za glumu: sljedeće godine upisuje studij Glume i lutkarstva u Osijeku, a 2007. polaže prijemni ispit na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu, gdje tri godine poslije i diplomira u klasi Franke Perković.
Cura te ipsum
Cura te ipsum (bos. liječi prvo sebe) jeste latinska izreka koja govori da ljekari trebaju prvo izliječiti sebe prije nego počnu liječiti pacijente. "Ova izreka aludira na spremnost i sposobnost da liječe bolest kod drugih iako nekad nisu u stanju ili nemaju želju liječiti sebe. To sugerira na nešto poput izreke 'Obućar uvijek nosi najgore cipele', tj. obućari su presiromašni i prezauzeti da bi se bavili svojom obućom. Također sugerira da ljekari, iako često u stanju da pomognu bolesnima, ne mogu to uraditi uvijek i da, kad su i sami bolesni, nisu nimalo u boljem položaju u odnosu na druge.
Prvo spominjanje
Izreku Cura te ipsum poznatom je učinio prijevod Biblije, na latinski, poznata Vulgata, i ona je skraćena verzija izreke Medice, cura te ipsum (Ljekaru, izliječi sebe; grč. Ἰατρέ, θεράπευσον σεαυτόν /Ijatre, therapeuton seauton/). Prva tekstualna referenca na ovu izreku bilo je citiranje Isusa u Evanđelju po Luki, 4:23, u kontekstu da je Isus očekivao da će njemu reći tu izreku u Nazaretu, gdje bi "ljudi očekivali od njega da čini čuda u svom rodnom gradu kao što je to činio u drugim mjestima". Sam Luka bio je ljekar.
U popularnoj kulturi
Zasnovano na ovome, izreka je izabrana za naslov 4. epizode 1. sezone američke kriminalističke serije Stalna meta (Person of Interest).
Sri Jayawardenepura Kotte
Sri Jayawardenapura Kotte (Sinhala: ශ්‍රී ජයවර්ධනපුර කෝට්ටේ, Tamil: ஸ்ரீ ஜயவர்த்தனபுரம் கோட்டை), također poznat kao Sri Jayawardenapura ili Kotte කෝට්ටේ, je administrativni glavni grad Šri Lanke. Nalazi se dalje od istočnih predgrađa komercijalnog glavnog grada Colombo, i često se naziva Nova teritorija glavnog grada. Parlament Šri Lanke se ovdje nalazi od formalnog proglašenja njegove nove zgrade, 29. aprila 1982.
Općinska struktura
Savjet za urbani razvoj Kotte-a je osnovan u 1930tim, sa modernom zgradom u Rajagiriya. Naslijedio ga je Savjet za urbanizam Kotte-a, od kojeg je veliki dio područja uklonjen i dodat Općinskom savjetu Colombo, dok je Battaramulla savjet za urbanizam postao Općinski savjet za urbanizam Sri Jayawardanapura Kotte, u 1997., sa Chandra Silva kao prvim Gradonačelnikom.
Općinski savjet ima 20 članova, izabranih proporcionalno. Postoji 10 gradskih izbornih okruga, ali su oni sada uglavnom glasačke oblasti, bez izbora pojedinačnih predstavnika.
Transport
Jedina glavna željeznička stanica je u Nugegoda, na liniji za dolinu Kelani. U Nugegoda je također i glavna autobuska stanica. Autobuske ispostave su u Pita Kotte i Welikada. Autobuska služba je dobro organizovana.
Zdravstvo
U gradu postoji više zdravstvenih ustanova: bolnica u Rajagiriya, gradi se porodilište Nawala; mali privatni zdravstveni centar Blue Cross bolnica u Rajagiriya, sa osnovnim uslugama za medicinsku dijagnostiku.
Obrazovanje
Postoji više državnih i privatnih škola u Kotte. To su: škole osnovane od strane centralne vlade, zatim škole kojima upravljaju provincijalni savjeti, polu državne/privatne škole ili međunarodne škole, koje osnivaju fondovi i pojedinci.
U gradu živi veliki broj studenata.
Gradske službe
Općinski savjet Kotte je zadužen za održavanje puteva i odvoz smeća. Također su zaduženi za održavanje kišne kanalizacije, s obzirom na velike padavine tropskih kiša.
Najveći telefonski operater je Sri Lanka Telecom, koji je ranije imao monopol na linije fiksne telefonije, a osigurava fiksne linije kao i mobilnu telefoniju preko svog odjela Mobitel. Pokrivenost mobilnom telefonijom je dobra, postoji više davalaca usluga: Dialog Telekom, Mobitel, Tigo, Airtel i Hutch. Omogućeni su i GSM i CDMA servisi, dok je upotreba širokopojasnog interneta u porastu.
Elektrodistributivna firma je Lanka Electricity Co. Ltd.
Klima
Sri Jayawardenapura Kotte ima tropsku, kišnu, klimu, sa malim promjenama temperature, tokom godine. Prosječno, ni u jednom mjesecu u godini ne padne manje od 63 mm kiše.
Bitka kod Ticina
300p|mini| Bitke [[Drugi punski rat|Drugog punskog rata]] Bitka kod Ticina odigrala se u novembru 218. p. n. e. između vojske Kartage pod Hanibalovom komandom i vojske Rimske Republike pod komandom Publija Kornelija Scipiona. Bitka je bila na sjeveru Italije, kad je Hanibal prešao Alpe. To je bila jedna od bitaka Drugog punskog rata i prva bitka na italijanskom tlu.
Uvod
Nakon što je Hanibal napustio Španiju, rimska armija pod komandom Publija Kornelija Scipiona poslana je u Masiliju (današnji Marselj), da bi zaustavila napredovanje Hanibala. Dvije armije su ukrstile puteve na Roni, ali u razmaku od nekoliko dana, tako da su Rimljani zakasnili. Scipion ostavlja armiju da nastavi prema Španiji prema preostalim kartaginjanskim trupama, a on sam se vraća u Italiju.
Bitka
Hanibal prelazi Alpe i dolazi u današnju sjevernu Italiju. Tu regrutira lokalna galska plemena. Kad je Hanibal čuo da se Scipion vratio krenuo je prema njemu da pokaže snagu kartaginjanske vojske. Publije Kornelije Scipion je isto tako bio spreman za obračun. Sreću se na rijeci Ticin i obje armije tu prave logor.
Kreću u obračun samo sa dijelom svojih armija. Hanibal je vjerovatno u bitku krenuo sa većinom od svojih 6.000 konjanika, koji su mu ostali nakon prelaska Alpa. Scipion je krenuo sa konjicom i malim brojem velita (laka pješadija sa kopljima ). Kad su se dvije armije srele zamješao se centar pun konjanika. Hanibal je međutim čuvao svoju numibijsku konjicu na krilima, pa im naređuje da napadnu sa strane velitsku formaciju. Rimska linija je bila probijena, pa su se Rimljani razbježali i vratili u svoj logor.
Posljedice
Gubici na obje strane su bili mali, jer je glavnina armija ostala netaknuta. Ipak bitka kod Ticina ohrabruje Gale da se pridruže Hanibalu. Ubrzo je cijela sjeverna Italija bila Hanibalov saveznik, a sa galskim i ligurskim trupama, Hanibal ponovo raspolaže sa 40.000 vojnika. Hanibalova armija je bila spremna za invaziju Italije.
Publije Kornelije Scipion je povrijeđen u bici i povlači se do rijeke Trebija. Njegova armija je očuvana, a on čeka pojačanje i dolazak armije pod komandom konzula Tita Sempronija Longa. Ta armija koju očekuju povučena je sa Sicilije. Sljedeća bitka je bitka kod Trebije.
Maserati 3200 GT
mini|250p|Maserati 3200GT 3200 GT je bio luksuzni sportski coupé kojeg je od 1998. do 2002. godine proizvodila firma Maserati, a većinom se prodavao u Evropi.
Najoriginalniji dizajnerski detalj na njemu su bila zadnja svjetla sačinjena od LED dioda postavljenih u obliku bumeranga, a pokretao ga je 3.2-litreni V8 motor koji je uz pomoć dvaju turbo punjača razvijao snagu od 363 KS.
Dizajnom gotovo identičan nasljednik Coupé, kojim se firma vratila na američko tržište, predstavljen je 2002., a na njemu više nije bilo gore navedenih svjetala u obliku bumeranga koja su morala biti zamijenjena jer nisu udovoljavala američkim strogim zakonima o većoj uočljivosti stražnjeg dijela automobila tokom noćne vožnje.
Negev
mini|300p|Ruševine u pustinji Negev Negev (hebrejski נֶגֶב, tiberijadski izgovor: Néḡeḇ; arapski النقب an-Naqab) pustinjsko je područje u južnom Izraelu. U biblijskom hebrejskom, negev znači "jug". Negev zauzima veći dio Južnog okruga Izraela.
Središte je okruga grad Beer Ševa (oko 200.000 stanovnika) na sjeveru. Južni kraj čini Akapski zaljev (u Izraelu se naziva Eilatski zaljev) i grad Eilat. Među ostalim gradovima tu su Dimona i Mitzpe Ramon, više beduinskih gradova, poput Rahata i Tel Ševe.
U Negevu se nalazi više zanimljivih kulturnih i geografskih lokacija. Među njima su tri ogromna eroziona kruga koja sliče kraterima (heb. mahtešim), koji su jedinstveni u tom dijelu svijeta: ha-Mahteš ha-Gadol ("Veliki krater"), ha-Mahteš ha-Katan ("Mali krater") i krater Ramon. Ovaj posljednji ujedno je i najveći - on je vjerovatno najveći prirodni krater na Zemlji (krater koji nije nastao udarom asteroida).
IC 13
IC 13 (također poznat kao MCG 1-2-3, PGC 1301 i UGC 195) je galaksija koja je udaljena oko 263 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,40 (107 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (38 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 10. novembra 1892. godine.
Fidei defensor
mini|200px|Novčić sa likom kralja [[Đorđe I, kralj Velike Britanije|Georgea I od Velike Britanije. Zadnja dva slova na novčiću, "F.D.", označavaju "Fidei defensor".]] Fidei defensor je titula iz latinskog jezika koja na bosanskom jeziku znači branilac vjere. Ovaj izraz se koristi kao dio pune titule evropskih monarha od 16. vijeka.
IC 13
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Fidei defensor
Fidei defensor je postao dio službene titule engleskih monarha 17. oktobra 1521. godine, kada ju je papa Lav X dao kralju Henriku VIII zbog njegovog kritikovanja učenja Martina Luthera. Kada je Henrik VIII odlučio odbaciti papin autoritet i prekinuti vezu sa Rimom 1530. godine kako bi osnovao vlastitu crkvu, Crkvu Engleske, koja bi mu omogućila da poništi svoj brak sa Katarinom Aragonskom i oženi Anne Boleyn, papa mu je oduzeo titulu branioca vjere i ekskomunicirao ga jer se Henrikov čin smatrao napadom na vjeru (katoličanstvo). Međutim, engleski parlament je 1544. godine vratio tu titulu Henrikovom nasljedniku Edvardu VI i njegovim nasljednicima, ali sada se titula odnosila na branioca protestantske vjere. Marija I je opet dobila ovu titulu od pape i opet se smatrala braniocem katoličke vjere, ali počevši od njene nasljednice Elizabete I, svi engleski i britanski monarsi su bili branioci protestantske vjere iako su neki, poput Jakova II, bili katolici.
Britanski monarh i danas koristi ovu titulu. Naprimjer, trenutna puna titula kraljice Elizabete II glasi: Elizabeta II, milošću Božijom, Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Sjeverne Irske i Njenih drugih kraljevstava i teritorija kraljica, poglavar Commonwealtha, branilac vjere.
Charles, princ od Velsa, prestolonasljednik Elizabete II, izjavio je da planira titulu promijeniti iz "branilac [protestantske] vjere" u "branilac [svih] vjera".
Velmoža
Velmoža predstavlja krupnu bosansku vlastelu, vlastelu rusaga bosanskog koja je uspjela da zaokruži svoje posjede do razine konkurencije bosanskom vladaru.
Za velmože se upotrebljavao termin oblasni gospodar, ali taj termin nije adekvatno rješenje jer isti oblasni gospodari koji egzistiraju u srednjovjekovnoj Srbiji nisu bili u istom položaju. Iako su svoje posjede osamostaljivali ekonomskim mjerama (carine) i bili u prilici da samostalnije djeluju prema vanjskim faktorima (Ugarska, Dubrovnik, Osmanlije), bosanske velmože su priznavale centralnu kraljevsku vlast i svoju egzistenciju su imali zahvaljujući pripadnosti Bosanskom Kraljevstvu. Najpoznatije bosanske velmože su Hrvatinići, Kosače, Radivojevići, Pavlovići i Zlatonosovići. Oni su izraz historije srednjovjekovne Bosne 15. vijeka.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Bjelovarsko-bilogorska županija)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Bjelovarsko-bilogorska županija je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 2.640 km2 imala 119.764 stanovnika, što predstavlja 2,79% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji je 45,37 stanovnika/km2.
Chipset
thumb|270px|Dijagram čipseta (na engleskom jeziku)
U računarskom sistemu, chipset (fon. čipset) je set elektronskih komponenti u integrisanom kolu (čipu) koje upravljaju protokom podataka između procesora, memorije i periferije. Najčešće se nalazi na matičnoj ploči. Chipseti su često dizajnirani za rad sa posebnim vrstama mikroprocesora. Zbog kontroliranja komunikacija između procesora i vanjskih uređaja, chipset igra veoma važnu ulogu u određivanju računarskih osobina.
Računari
Baziran na Intel Pentium-ovim mikroprocesorima, pojam chipset obično predstavlja posebni par čipova na matičnoj ploči: tzv. sjeverni most i južni most. Sjeverni most spaja mikroprocesor (CPU) na visoko-brzinske uređaje, posebno RAM i grafičke kontrolere, a južni most se spaja na niže-brzinske periferne sabirnice (poput PCI ili ISA). Kod dosta modernih chipsetova, južni most sadrži neke integrirane periferije na-čipu, poput Ethernet, USB, i audio uređaja.
Proizvođač chipseta je često neovisan od proizvođača matičnih ploča. Trenutni proizvođači chipseta za x86 matične su AMD, Broadcom, Intel, NVIDIA, SiS i VIA Technologies. Apple računari i Unix radne stanice imaju tradicionalno korištene prilagođeno-dizajnirane chipsetove. Neki proizvođači server-uređaja također razvijaju prilagođene chipsetove za svoje proizvode.
1980-tih, Chips and Technologies su bili pioniri u prooizvodnji chipsetova za PC-kompatibilne računare. Računarski sistemi kreirani od tada dijele zajednički korištene chipsete, čak preko široko različitih računarskih specijaliteta. Naprimjer, NCR 53C9x, jeftini chipset koji implementiira SCSI interfejs za uređaje za spremanje, može biti nađen kod Unix mašina kao što su MIPS Magnum, ugradbenih uređaja, i personalnih računara.
Integracija procesora
Tradicionalno kod x86 računara, procesorova primarna konekcija na ostatak mašine je preko matično-pločnog čipsetovog sjevernog mosta. Sjeverni most je direktno odgovoran za komunikaciju sa visoko-brzinskim uređajima (sistemska memorija i primarne ekspanzivne sabirnice, poput PCIe, AGP i PCI kartica, kao najčešći primjeri) i obratno bilo koji sistem komunikacije nazad na procesor. Ova veza između procesora i sjevernog mosta je tradicionalno poznata kao prednja sabirnica (FSB). Zahtjevi za resursima koji nisu direktno pod kontrolom sjevernog mosta su prebačeni na južni most, sa sjeverniim mostom koji je posrednik između procesora i južnog mosta. Južni most tradicionalno upravlja "svim ostalim", uglavnom nisko-brzinskom periferijom i funkcijama ploče (najveći je hard disk i skladištenje za povezivanje), kao što su USB, paralelna i serijska komunikacija. Veza između sjevernog mosta i južnog mosta nema zajedničko ime, ali je obično visoko-brzinsko povezivanje u vlasništvu čipset vendora.
Prije 2003, sve interakcije između CPU i glavne memorije ili uređaja za proširenje, kao što su grafička kartica (e) - bez obzira da li AGP, PCI ili integrirana u matičnu ploču - je pod direktnom kontrolom sjevernog mosta IC ispred procesora. Ovo je učinilo performanse procesora veoma zavisnim od sistema chipseta, posebno sjeverno-mostne memorijske performanse i mogućnosti da predaje ove informacije nazad ka procesoru. Tokom 2003, ipak, AMD-ova predstava Athlon 64-bit serija procesora je promijenila ovo. Athlon64 je označio uvođenje integriranog memorijskog kontrolera koji se ugrađuje u procesor samostalno omogućavajući procesoru direktan pristup i rukovanje memorijom, negirajući potrebu za tradicionalnim sjevernim mostom da to uradi. Intel je pratio u 2008 odijelo s izdavanjem svojih Core i serija CPU i X58 platformi. U novijim procesorima integracija je dodatno povećana, prije svega uključivanje sistema primarnog PCIe upravljačkog sklopa i integrisane grafike direktno na CPU. Kao što su manje funkcije ostale ne-upravljane procesorom, proizvođači čipova su zgusnuli preostale northbridge i southbridge funkcije u jednom čipu. Intelova verzija ovoga je "Platform Controller Hub" (PCH), efektivno poboljšana southbridge za preostale periferije kao tradicionalne northbridge dužnosti, kao što su memorijski kontroler, ekspanzivna sabirnica (PCIe) interfejs, pa čak i on-board video kontroler, su integrirani u sam procesor.
Brendovi chipseta
Neki od popularnijih brendova na tržištu proizvodnje chipseta su:
Federalni univerzitet Rio de Janeiro
Federalni Univerzitet Rio de Janeiro (Universidade Federal do Rio de Janeiro, URFJ), je najveći federalni univerzitet u Brazilu. Sjedište univeziteta je u Rio de Janeiru. Univerzitet posjeduje dva kampusa, jedan na ostrvu Fundão, a drugi u četvrti Urca na plaži Praia Vermelha, kao i četiri zgrade u Rio de Janeiru: pravnu školu, Institut za filozofiju i sociološke nauke (IFCS), Muzej Republike i Valongu Opservatorijum. Univerzitetu također pripada i 8 univerzitetskih bolnica: Univerzitetska bolnica Clementino Fraga Filho, Školska bolnica São Francisco de Assis, Ginekološki Institut, Neurološki Institut Deolindo Couto, Psihijatrijski institut, Pedijatrijski Institut Martagão Gesteira, Institut za bolesti grudnog koša i Institut za materinstvo.
Univerzitet je nastao 7. septembra 1920. godine, kada je tadašnji predsjednik Epitácio Pessoa, ujedinio postojeće fakultete. Prvobitni naziv univerziteta je bio Unerzitet Rio de Janeiro, ali je poslije preimenovan u Univerzitet Brazila (prilikom posjete jednog stranog monarha), da bi 1965. godine dobio današnje ime. Međutim, univerzitet koristi oba imena.
Univerzitet vuče direktne korijene od prvih visokih naučno-obrazovnih ustanova Brazila, a jedna od njih je i Medicinska Akademija koju je još 1808. godine, osnovao João VI. Univerzitet ne podrazumjeva samo školovanje, nego i bolnice i muzeje.
Ostrvo Fundão
Najveći kampus univerziteta je smješten na ostrvu Fundão, u sjevernoj zoni Rio de Janeira i zauzima skoro cijelu površinu ostrva. Ostrvo je, zapravo, nastajalo 50 godina, spajanjem postojećih ostrva. Aktivnosti samog kampusa su počele oko 1970. godine, pošto je vojni režim smatrao studente kao mogući izvor revolta, a sa smještanjem na ostrvo bi se mogli jednostavno mogući protesti ugušiti. U to vrijeme prilaz ostrvima je bio preko dva uska mosta. Prvobitna ideja projekta je bila da se sve institucije univerziteta nađu na ostrvu, ali se zbog širenja univerziteta od ovoga odustalo. Univerzitetske zgrade na ostrvu Fundão su projektovali poznati brazilski arhitekti, a neki projekti su bili i nagrađivani.
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1950 - grupa 1
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1950 - grupa 1 bila je jedna od četiri grupe grupne faze takmičenja na Svjetskom prvenstvu 1950. koje se odigralo u Brazilu. Takmičenje u grupi 1 igralo se od 24. juna do 2. jula 1950. godine. U grupi 1 nalazile su se četiri reprezentacije: Brazil, Jugoslavija, Švicarska i Meksiko. Brazil kao pobjednik grupe kvalificirao se u finalno takmičenje Svjetskog prvenstva 1950.
Brazil – Meksiko
<section begin=SP 1950 - utakmica 1 /><section end=SP 1950 - utakmica 1 />
Jugoslavija – Švicarska
<section begin=SP 1950 - utakmica 5 /><section end=SP 1950 - utakmica 5 />
Brazil – Švicarska
<section begin=SP 1950 - utakmica 6 /><section end=SP 1950 - utakmica 6 />
Ples sa zvijezdama
Ples sa zvijezdama je zabavna emisija s elementima plesa. Emisiju je emitirao HRT od 2006. do 2013.
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1950 - grupa 1
Jugoslavija – Meksiko
<section begin=SP 1950 - utakmica 7 /><section end=SP 1950 - utakmica 7 />
Ples sa zvijezdama
Od 2019. godine prava na emitiranja emisije preuzela je komercijalna televizija s nacionalnom koncesijom Nova TV. Emitiranje je započelo u nedjelju, 17. marta 2019. i završilo 2. juna 2019.
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1950 - grupa 1
Brazil – Jugoslavija
<section begin=SP 1950 - utakmica 11 /><section end=SP 1950 - utakmica 11 />
Ples sa zvijezdama
1. sezona
Prva sezona počela je s emitiranjem 2. decembra 2006. godine na 1. programu HRT-a.
Najviše ocjene u sezoni (40):
Najniže ocjene u sezoni:
2. sezona
Najviše ocjene u sezoni (40):
Najniže ocjene u sezoni:
3. sezona
Treća sezona počela je 25. oktobra 2008. na HRT 1.
Najviše ocjene u sezoni:
Najniže ocjene u sezoni:
4. sezona
Četvrta sezona počela je 31. oktobra 2009. na HRT 1.
Najviše ocjene u sezoni:
Najniže ocjene u sezoni:
5. sezona
Peta sezona počela je 30. oktobra 2010. na HRT 1.
Najviše ocjene u sezoni:
Najniže ocjene u sezoni:
6. sezona
Šesta sezona počela je 29. oktobra 2011. na HRT 1.
Najviše ocjene u sezoni:
Najniže ocjene u sezoni:
7. sezona
Sedma sezona showa Plesa sa zvijezdama započela je 3. novembra 2012. godine kao i svake subote na HRT 1.
9. sezona (1. sezona Nova TV)
Deveta sezona emitiranja showa, a prva na Novoj TV, započela je u nedjelju, 17. marta 2019.
Nina Erak
Nina Erak-Svrtan (rođena u Zagrebu) jest hrvatska glumica.
Gočela
Gočela je naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Francuski Antarktik
mini|desno|200px|Karta France Antarctique u Zalivu Guanabara, 1555. Francuski Antarktik (France Antarctique) je naziv propale Francuske kolonije na prostoru današnjeg Rio de Janeira, koja je postojala od 1555. do 1567. godine, i kontrolirala obalu od današnjeg Rio de Janeira do današnjeg grada Cabo Frio.
Historija
Iako je Brazil bio otkriven već punih 50 godina, od strane Portugalaca, portugalske kolonije se nisu širile dalje od Zaljeva Svih Svetih, pa je ostatak teritorija bio prilično neistražen. Tako je 1. novembra 1555. godine francuski protestant, viceadmiral i vitez, Nicolas Durand de Villegaignon, zapovjedajući malom flotom sa oko 600 vojnika i kolonista naselio otok Serigipe u zaljevu Guanabara, nasuprot današnjeg Rija. Ovdje je sagrađena prva tvrđava Fort Coligny, po admiralu Colignyu koji je podržavao ekspediciju. Selu koje je nastalo u blizini, Villegaignon je dao ime Henriville u čast Henrika II, kralja Francuske, koji je također podržavao ekspediciju. Ipak ova kolonija nije dobila nikakvu pomoć od francuske krune, što zbog toga što se uveliko okrenula Québecu u Kanadi, što zbog činjenice da je ova kolonija kršila papin pečat iz 1493. godine (kasnije poznat kao Sporazum iz Tordesillasa), koji je dozvoljavao podjelu ovog dijela novog svijeta samo između Španije i Portugala.
Portugalci nisu davali previše značaja ovoj invaziji, pa je Villegaignon već slijedeće godine proširio svoju koloniju dovodeći nove koloniste, ovaj put švicarske kalviniste iz Ženeve, u tri broda. Položaj kolonije je bio pojačan sklapanjem saveza sa indijancima iz plemena Tamoio i Tupynambá, koji su se borili protiv Portugalaca.
1560. godine, tadašnji generalni guverner Brazilskih kolonija Mem de Sá, dobija naredbu od portugalske krune da istjera Francuze iz Brazila. Flota od 26 ratnih brodova i 2 000 vojnika je napala utvrdu Coligny i u tri dana napada je uništila. Stanovništvo i branitelji tvrđave su uspjeli, uz pomoć indijanaca, pobjeći na kopno, gdje su nastavili dalje život. Požurivan od strane dvojice jezuitskih svećenika, Mem de Sá šalje svog bratića Estácia de Sá da protjera Francuze zauvijek. Estácio 1. marta 1565. godine osniva grad Rio de Janeiro koji mu služi kao početna tačka u svim napadima na Francuze. Potpomognut poslije sa dodatnim vojnim pojačanjem 20. januara 1567. godine, Estacio napokon protjeruje Francuze iz Brazila, ali nakon mjesec dana umire od posljedica ranjavanja u borbama. San dvojice francuskih admirala je trajao preko 12 godina.
Ovaj događaj, zajedno sa Francuskim napadima na Brazil, na području današnje države Maranhao, između 1612. i 1615. godine, natjerao je portugalsku krunu da aktivnije počne kolonizaciju Brazila i da mu veći značaj u Portugalskom Carstvu.
Francuski Antarktik u književnosti
Austrijski pisac Stefan Zweig, napisao je knjigu Brazil: Zemlja budućnosti, u kojoj opisuje De Villegagnona i njegov pohod na Brazil.
Kečuanski jezik
Kečuanski jezik (Runa Simi) nekada i Quechua je jezik izvornih stanovnika Južne Amerike. Jezik je bio rasprostranjen već u srednjem vijeku da bih sa Inskim carstvom postao zvanični jezik carstva i time se još više raširio. Quechua se i danas govori preko cijele Južne Amerike od strane oko 10 miliona maternjih govornika jezika. Jezik je najrasprostranjeniji u Peru kao i u jugo-zapadnoj Boliviji, južnoj Kolumbiji i Ekvadoru te u sjevernoj Argentini i Čileu. Lingvisti smatraju da Quechua nije jedan jezik nego jezična porodica koju čine najmanje sedam jezika sa 46 dijalekata.
Orao
Orlovi su porodica velikih ptica grabljivica kojih ima u Evroaziji i Africi. Dvije vrste orlova najraširenije su u Sjevernoj Americi i Meksiku.
Opis
Orlovi imaju savinut kukast kljun i oštre kandže na nogama, kojima deru plijen. Uglavnom se hrane većim životinjama (ponekad i manjim), a neke vrste se hrane isključivo ribom. Orlovi mogu katkad biti i strvinari. Gnijezde se na planinskim liticama ili visokom drveću. Neke vrste imaju raspon krila preko dva metra.
Jovan Plamenac
Jovan Simonov Plamenac (Boljevići, Osmanlijsko carstvo 1873 - DFJ, 1944) bio je učitelj, pedagog, crnogorski, srbijanski i jugoslavenski političar i državnik, crnogorski pravaš i srbijanski radikal, narodni zastupnik i ministar u više vlada, premijer i ambasador u vlastima u Kneževini i Kraljevini Crnoj Gori i Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca, odnosno Jugoslaviji, organizator Božićne pobune 1919. godine, borac za očuvanje pravnog poretka, te kolaboracionista u vrijeme Drugog svjetskog rata, strijeljan od strane partizana bez suđenja.
Funkcija
Funkcija može značiti:
Jovan Plamenac
Biografija
Jovan Plamenac se rodio u selu Boljevići, izvan grada Bara, a bliže Skadarskog jezera, u Osmanlijskom carstvu, 1873. godine, prije nego što je ta teritorija u srpsko-osmanlijskim ratovima 1877. godine osvojena od Osmanlija i dobijena na Berlinskom kongresu 1878. godine. Jovan Simonov Plamenac je rođen kao potomak starocrnogorskog plemena istoimenog sela, Boljevićima, iz Crmnice, odnosno Crmničke nahije. Staro bratstvo Plamenaca, koje je dobilo ime po plamenu
Po povratku u domovinu, dobija posao vaspitača u srpskoj pravoslavnoj bogosloviji i učiteljskoj školi.
NGC 227
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Jovan Plamenac
Ministar
Pozivajući se između ostalog i na nacionalne osjećaje, crnogorska narodna skupština je gotovo jednoglasno usvojila Jovanov prijedlog zakona. Narodni zastupnik Risto Bošković je reagirao na Jovanovu besjedu:
Knez Nikola se nije obazirao na zakonodavno tijelo i preporuke bivšeg predsjednika ministarstva Lazara Tomanovića, te mu je dao novi mandat da sastavi ministarski savjet. U novom sazivu ministarskog savjeta Jovan Plamenac je po osobnom zahtjevu postavljen za ministra unutrašnjih poslova, a kako mu nasljednik nije bio pronađen, ministar pravde dr. Sekule Drljević je postao i vršilac dužnosti ministra prosvjete i crkvenih djela. Kako je bio u tim krugovima, Jovan Plamenac se uključuje u drugu, novosnovanu političku stranku u Crnoj Gori, Pravu narodnu stranku, koja se predstavljala više kao dvorska stranka, protivna revolucionarnijim klubašima, pa je postao znameniti pravaš. Zbog svojih rigoroznih činova je zadobio žestoki gnjev klubaša i klubaških pristalica, koji su i dalje bili progonjeni.
Dana 6. februara 1910. godine je privremeno napustio ovo ministarsko mjesto na nekoliko mjeseci, a premijer Tomanović je napustio svoje mjesto da bi ga mijenjao. Jovan Simonov Plamenac je doživio preobražanje Crne Gore iz kneževine u kraljevinu, odnosno krunidbu kneza Nikole I Petrovića za prvog crnogorskog kralja. Dana 13. aprila 1910. se vraća na svoju staru poziciju postajući po drugi put ministar unutrašnjih poslova u novom pravaškom ministarskom savjetu dr. Lazara Tomanovića. S te pozicije ponovno odlazi nakon incidenta restrukturiranjem treće Tomanovićeve vlade 12. septembra 1910. godine, kada Tomanović za ministra policije postavlja Filipa Jergovića.