cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harrachov
Historija
Od kraja 19. stoljeća Harrachsdorf je bio poznat po proizvodnji stakla, tekstilnoj industriji i rudarstvu. Na početku 20. stoljeća industrijsku proizvodnju poduprla je izgradnja zupčaste pruge između Tannwalda (Tanvald) u historijskoj pokrajini Češkoj preko Izerske pruge do Hirschberga (današnja Jelenia Góra) u Šleskoj. Činjenica da je najbliže zaustavljanje voza u zaseoku Strickerhäuser bilo iza granice Austro-Ugarske s Njemačkim carstvom nije bila veća prepreka u to vrijeme.
mini|Željeznička stanica Harrachov-Mýtiny Harrachov je, zajedno s prvobitno nezavisnim selima Nový Svět (Neuwelt) i Rýžoviště, postao grad 1973. godine. Prekogranični željeznički saobraćaj ponovo je uspostavljen 2010.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Orebić)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Orebić je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od - km2 imala 4.122 stanovnika, što predstavlja 3,36% od ukupnog broja stanovnika Dubrovačko-neretvanske županije, odnosno 0,10% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Orebiću je - stanovnika/km2.
Sava (čvor)
Slovenija:
Renault R.S.17
Renault R.S.17 je Formula 1 automobil dizajniran od strane Renault Sport Formula One Team za takmičenje u Formuli 1, 2017. godine. Vozili su ga Nico Hülkenberg, Jolyon Palmer i Carlos Sainz Jr.
Renault Sport Formula One Team je svoj bolid predstavio preko svog sajta 21. februara 2017.
ERS (Energy Recovery System)
Integrirani hibridni ERS preko jedinice generatora motora, radilice u kombinaciji s električnim MGU-K, turbopunjač u kombinaciji s električnim MGU-H.
Potpuni spisak rezultata u Formuli 1
(Legenda) (Utrke u boldu označavaju najbolju startnu poziciju, dok utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
Akna
Akne, poznate i kao acne vulgaris, je dugoročna promjena  kože,  koja se javlja kada mrtve ćelije i ulje iz kože začepe dlakine folikule. Tipske karakteristike stanja uključuju mitesere ili bijele tačke, bubuljice, masnu kožu i mogući prstenasti ožiljak. Prvenstveno pogađaju kožu s relativno velikim brojem uljnih žlijezda, uključujući lice, gornji dio grudi i leđa. Rezultirajući izgled može dovesti do anksioznosti, smanjenog samopoštovanja i, u ekstremnim slučajevima, depresija ili čak i pomisli o samoubistvu.
thumb|desno|200px|Različite vrste akni: 1 - Cistične akne na licu, 2 - Akne na trbuhu, 3 - Akne na grudima i ramenima
Ovo stanje obično nastaje tokom puberteta, i naročito je zastupljeno u populaciji zapadnih zemalja, što se objašnjava većom genetićkom predisponiranošću. Akne su pojavni oblik pretjeranog odgovora lojnih žlezdi na uobičajene nivoe muškog hormona testosterona. Kod većine ljudi ovaj prenaglašeni odgovor nestaje tokom i oko dvadesete godine kada akne nestaju ili se u najmanju ruku povlače, djelimično bilo privremeno. Međutim, ne postoji način pomoću koga se može pouzdano predvidjeti koliko dugo će  opstati, a kod nekih osoba one se zadržavaju decenijama i opstaju u tridesetim i četrdesetim godinama, ponekad i kasnije. Akne pogađaju veliki procenat populacije u nekom od životnih razdoblja.
Sam izraz akne potiče iz nekorektno preuzetog grčkog izraza άκμή (akme, u smislu osipa kože) koji se sreće u spisima Etiusa Emideusa.
Simptomi
Najuobičajeniji oblik akni je poznat pod nazivom "acne vulgaris" (obična akna) Prekomjerno lučenje loja iz lojnih žlijezda djeluje u sprezi sa začepljenjem njihovih kanala kroz koji se loj, kod zdrave kože, normalno oslobađa. U nekim slučajevima može doći i do poremećaja procesa izumiranja ćelija u površinskim podslojevima kože koji izazivaju prekomjerno perutanje kože, čiji mikrokomadići mogu ući u kanal pore lojne žlijezde i tako fizički omesti normalno oslobađanje loja. Tada se lojne izlučevine nakupljaju u koži, u unutrašnjosti blokiranog kanala, stvarajući povoljne uslove za rast bakterije Propionibacterium acnes, koja se i inače nalazi u koži ali se pod ovim uslovima nekontrolirano razmnožava. Kao reakcija, u koži se pokreću upalni procesi, koji stvaraju vidljivi znak na površini kože. Najpogođenije regije obično su lice, grudi, leđa, ramena i nadlaktice.
Tipske povrede ili rane, uzrokovane aknama su: komedoi, papule, pustule, nodule i upalne ciste. One su u većoj mjeri upalni oblici ispupčenja rumene boje koja su ispunjena gnojem. Neupaljene lojne žlijezde, tačnije epidermoidne ciste, pojavljuju se ili zajedno sa aknama ili samostalno, ali nisu redovno prisutne. Nakon nestanka rana izazvanih aknama, mogu ostati mali ožiljci koji mogu biti i neuočljivi golim okom.
Patofiziologija
Acne vulgaris su hronična kožna bolest pilolojnik jedinica i razvijaju se zbog začepljenja na koži folikula dlake. Ove blokade nastaju kao rezultat sljedeća četiri abnormalna procesa: povećana proizvodnja masnog sebuma (pod uticajem androgena), prekomjerno taloženje proteina keratina, što dovodi do stvaranja komeda, kolonizacije folikula bakterijama Cutibacterium acnes (C. acnes) i lokalno oslobađanje proupalnih hemikalija u koži.
Najranija patološka promjena je stvaranje čepa (mikrokomedon), koji je prvenstveno podstaknut prekomjernim rastom, razmnožavanjem i nakupljanjem keratinocitnih ćelija kože u folikulu dlake. U zdravoj koži njene odumrle ćelije izlaze na površinu i zatim iz pora folikula dlake. Kod ljudi s aknama, povećana proizvodnja masnog sebuma uzrokuje da se mrtve ćelije kože drže szajedno. Nakupljanje ostataka mrtvih ćelija kože i masnog sebuma blokira pore dlakinih folikula, stvarajući tako mikrokomedon. C. akne stvaraju biofilm unutar folikula dlake pogoršavaju ovaj proces. Ako je mikrokomedon površan unutar folikula dlake, pigment kože melanin je izložen zraku, što rezultira njegovim oksidacijom i potamni (poznat kao miteser ili otvoreni komedo). Nasuprot tome, ako se mikrokomedon javlja duboko u folikulu dlake, to uzrokuje stvaranje bjeline (poznate kao zatvoreni komedo).
Glavni hormonski pokretač stvaranja masnogsebuma u koži je dihidrotestosteron. Drugi androgeni hormon odgovoran za povećanu aktivnost lojnih žlijezda je DHEA-S. Nadbubrežne žlijezde luče veće količine DHEA-S tokom adrenarhe (faza puberteta), a to dovodi do povećanja proizvodnje sebuma. U kožnom okruženju bogatom sebumom, prirodna i uglavnom komensalne bakterije kože C. akne lahko rastu i mogu izazvati upalu unutar i oko folikula, uslijed aktiviranja urođenog imunskog sistema. C. akne pokreću upalu kože kod akni, povećavajući proizvodnju nekoliko proupalnih hemijski signala (kao što su IL-1α, IL-8, TNF -α i LTB4); IL-1α je bitan za stvaranje komeda.
Uzročnici
Uzročnik ili uzročnici akni nisu u potpunosti poznati. Zna se da postoje i nasljedne predispozicije. Nekoliko činilaca je uočeno u proučavanjima procesa vezanih za akne:
Tradiciojski, pažnja je uglavnom usmjena na hormonski izazvano prekomjerno lučenje loja što je smatrano glavnim uzročnikom ovog poremećaja. Nedavno je veća pažnja posvećena pojavi suženja lojnih kanala jer se ona smatra drugim najvažnijim činiocem u razvoju akni. Abnormalno perutanje ćelija u površinskim podslojevima kože, nenormalno vezanje ćelija unutar dlakinog folikula ("hiperkeratinizacija") i nagomilavanje vode unutar kože (koje izaziva nadimanje tkiva kože i pritisak na kanale sve do njihovog zatvaranja) su pojave koje su predložene kao važni djetatni mehanizmi. Nekoliko hormona je dovedeno u vezu sa aknama: muški hormoni testosteron, dihidrotestosteron (DHT) i dihidroepiandrosteron sulfat (DHEAS), kao i insulinoliki faktor rasta 1 (IGF-I). Osim toga, pokazalo se da je koža koja je sklona aknama otporna prema insulinu.
Razvoj akni u zrelijem dobu je neuobičajen, iako je ovo starosno doba pogodno za drugo oboljenje kože zvanom rozacea, koja ima i sličnan pojavni obrazac. Prave akne kod zrelijih osoba mogu biti pokazatelj i drugih povezanih stanja poput trudnoće ili poremećaja poput sindroma policističnih jajnika ili rijetkog Kushingovog sindroma.
Zablude o porijeklu akni
Postoje zablude o uzroku akni i o faktorima koje ih ne uzrokuju. Najčešće su: Nedavno sprovedeni pregled naučne literature pokazuje da nema argumenata niti u korist niti protiv takvih tvrdnji. Konsenzuz postignut među zdravstvenim radnicima je da pogođeni treba da isprobavaju različite načine ishrane i uzdržavaju se od uzimanja onih namirnica za koje otkriju da utiču na pogoršanje stanja akni. Nedavno proučavanje, sprovedeno nad 47.335 žena otkrilo je pozitivnu epidemiološku pridruženost između konzumiranja, pogotovo obranog, mlijeka i pojave akni. Istraživači iznose hipotezu da ova veza može biti uzrokovana hormonima (poput goveđeg IGF-I) prisutnog u kravljem mlijeku, ali ovaj podatak nije definitivno potvrđen. Morska hrana, sa druge strane, može sadržati relativno visoke nivoe joda, ali vjerovatno nedovoljno da izazove napad akni. Ipak, osobe koje su sklone aknama će izbjegavati prekomerno konzumiranje namirnica sa visokim sadržajem joda. Također se predlaže postojanje veze između načina ishrane sa visokim sadržajem šećera i akni. Prema ovoj hipotezi, iznenadno odsustvo akni u zemljama koje ne pripadaju zapadnim kulturama može se objasniti njihovim načinom ishrane koji ima niski glikemijski indeks. Neophodna su dodatna istraživanja su kako bi se utvrdilo da li smanjen unos namirnica visokog glikemijskog indeksa (poput gaziranih napitaka, slatkiša, bijelog hljeba) može značajno ublažiti akne, mada konzumiranje namirnica visokog glikemijskog indeksa treba svakako svesti na minimum, zbog njihovog uticaja na opće zdravstveno stanje.
Hronologija
Historijat akni potiče iz najranijih perioda dokumentirane historije. U drevnom Egiptu, zabilježeno je da je nekoliko faraona patilo od akni. Od antičkih Grka dolazi i engleski izraz akne (eng. acne, koji u prevodu znači tačka ili vrh). Liječenje akni ima, isto tako, značajnu historiju:
Neki stari načini lečenja, poput laksativa, izbačeni su iz upotrebe ali su drugi, poput banjskih tretmana, opstali i postaju sve popularniji.
Dostupni oblici liječenja
Kombinacija postupaka liječenja može u mnogome umanjiti obim i težinu stanja akni u velikom broju slučajeva. Liječenja koja su najučinkovitija su ujedno i najsklonija pojavi propratih efekata i zahtijevaju veliki stepen nadzora, tako da je često preporučen postepen pristup. Mnoge osobe se konsultuju sa ljekarom u izboru načina liječenja, naročito kada razmatraju kombiniranu primjenu tretmana. Za izvestan broj postupaka liječenja se pokazalo kao djelotvorna.
Abrazija kože
Abrazija, ili skidanje površinskih slojeva kože, može se  izvoditi bilo mehanički, pomoću abrazivne tkanine ili tečnog prečišćivača, bilo hemijski. Uobičajena hemijska sredstva su salicilna i glikolna kiselina, koje olakšavaju perutanje površinskih podslojeva kože, a sa ciljem da se spriječi nagomilavanje slojeva izumrlih ćelija koje se stapaju sa zdravim slojevima i začepljuju pore. Od pomoći su i pri uklanjanju blokada iz začepljenih pora. Pod hemijskim perutanjem ne misli se pritom na perutanje u klasičnom makroskopskom, vidljivom, smislu već na mikroskopsko razaranje površinskih slojeva kože. Zavisno od tipa abrazije moguća je pojava i vidljivih kožnih ljuspi. Ovlaživači i topijska sredstva protiv akni koji sadrže agense za izazivanje hemijskog perutanja su obično dostupni na tržištu. Mehanička abrazija se rjeđe koristi zato što su mnoge dobrobiti uklanjanja ovih površinskih podslojeva kože poništene posljedicama trljanja i mehaničkog nadraživanja kože.
Topijski baktericidi
Široko rasprostranjeni antibakterijski preparati koji sadrže benzoil-peroksid mogu se koristiti kod blagih i srednje teških pojava akni. Gelovi ili kreme koji sadrže benzoil-peroksid utrljavaju se dva puta dnevno, u pore zahvaćene regije i prvenstveno sprečavaju nastajanje novih akni, uništavanjem bakterije Propionibacterium acnes. Za razliku od antibiotika, benzoil-peroksid ima prednost što je jak oksidans (suštinski je blag izbjeljivač) pa ne dovodi do razvoja rezistentnosti bakterija. Međutim, redovno stvara isušenost kože, lokalnu iritaciju i crvenilo. Kompromisni režim bi podrazumijevao dnevnu upotrebu razblaženog benzoil-peroksida (2.5 %), u kombinaciji sa odgovarajućim ovlaživačima (nekomedoskim) čime bi se spriječilo presušivanje kože.
Pri upotrebi benzoil-peroksida mora se paziti je jeto blagi izbjeljivač, tako da će izbijeliti bilo kakvo vlakno ili kosu, ukoliko stupi u kontakt sa njima.
Među ostale antibakterijske preparate spadaju triklosan ili hlorheksidin-glukonat, ali su oni su uglavnom manje učinkoviti.
Topijski antibiotici
Spolja naneseni antibiotici poput eritromicina, klindamicina, stiemicina ili tetraciklina namijenjeni su uništavanju bakterija koje su umetnute u blokiranim folikulima dlake. Dok topijska upotreba antibiotika ima istu djelotvornost kao i oralna, ovaj način primjene izbjegava moguće propratne efekte koji mogu biti iritacija želuca ili međudejstvo sa ostalim lijekovima (npr. oni neće uticati na oralno unesene kontracepcijske pilule), ali se može pokazati kao nepogodan ako se nanosi na veće površine od lica.
Oralni antibiotici
Među oralne antibiotike koji se koriste u liječenju akni spadaju eritromicin ili neki iz grupe tetracikličnih antibiotika (tetraciklin, ili oksitetraciklin koji se bolje apsorbuje ili neke iz grupe koja se koristi jednom dnevno poput doksiciklina, minociklina ili lajmciklina). Trimetroprim se takođe ponekad koristi. Međutim, smanjenje broja bakterije P. acnes neće, samo po sebi, učiniti ništa da smanji lučenje loja i abnormalno ponašanje ćelija što predstavlja početne uzorke blokade folikula. Štaviše, antibiotici postaju sve manje djelotvorni jer se sve više pojavljuju rezistentne porodice bakterija P. acnes. Akne će se općenito ponovo pojaviti brzo nakon prekida liječenja; nekoliko dana nakon topijske primjene i nekoliko sedmica nakon oralne.
Hormonsko liječenje
Kod žena, akne se mogu ublažiti hormonskim tretmanima. Kontraceptivne pilule sa normalnom kombinacijom estrogena/progesterona imaju djelimičan efekat, ali antitestosteronski Ciproteron u kombinaciji sa estrogenom (Diane 35) je posebno učinkovit u smanjenju razine androgena. Postoji i alternativa za Diane-35 zvana drospirenon koja proizvodi manje pratećih efekata od Diane 35/Dianette. Obje verzije mogu se koristiti kada nalazi krvi pokazuju abnormalno visoke nivoe androgena ali su uspješni čak i kada to nije slučaj.
Ukoliko je bubuljica velika i/ili ne reagira na druge vidove liječenja, modu se dsvsti i injekcije kortizona direktno u bubuljicu, što će obično smanjiti crvenilo i upalu, skoro trenutno. Posljedica je zaravnjenje bubuljice, čime se omogućava njeno lakše prepokrivanje šminkom, što također može pomoći zaliječenju. Propratni efekti su minimalni, ali mogu se javiti u vidu privremenog izbjeljivanja kože u okolini tačke ubrizgavanja. Ovaj metod takođe nosi i daleko manji rizik za stvaranje ožiljka nego što to čini hiruško uklanjanje bubuljice.
Oralni retinoidi
Ovi retinoidi smanjuju lučenje loja iz žlijezda. To se može postići svakodnevnim unosom derivata vitmina A, kao što je izotretionin (tržišni naziv Akutan, Sotret) tokom 4-6 mjeseci. Vjeruje se da izotretionin prvenstveno djeluje na smanjenje lučenja lojnih žlijezda, alči neke studije nagovještavaju da utiče i na druge faktore  nastajanja akni. Izotretionin se pokazao kao vrlo djelotvoran u liječenju teških slučajeva akni i efikasan je u smanjenju ili potpunom uklanjanju kod više od 80% pacijenata. Ima daleko dugotrajniji efekt od antibakterijskih tretmana i često liječi akne u potpunosti. Tretman zahtijeva striktan medicinski nadzor dermatologa zato što ga prate brojni poznati propratni efekti (koji mogu biti teški). Kod oko 25% pacijenata, može doći do vraćanja oboljenja nakon prvog perioda liječenja. U tim slučajevima, drugi period tretmana od 4-6 mjeseci može postići željene rezultate. Između dva perioda liječenja, često se preporučuje probni period od nekoliko mjeseci, zato što se stanje može donekle poboljšati u periodu nakon završetka fprve faze i taj period može dati vremena da se osoba oporavi. Povremeno se preporučuje i treći ili čak četvrti period liječenja, ali su poboljšanja često manje značajna. Najpoznatiji propratni efekti su suha koža i povremena kvarenja iz nosa (zbog suhoće nosne sluznice). Oralni retinoidi, toom prvog mjeseca primjene, često stvaraju početnu upalu akni koja može biti teška. Postoje izvjkeštaji da je lijek oštetio jetru pacijenata. Zato se pacijentima preporučuje da prije i tokom liječenja urade i krvnu sliku. U nekim slučajevima, liječenje se završava zbog promjena u nekom od brojnih pokazatelja razine neke od supstancui u krvi koje mogu biti povezane sa oštećenjem jetre. Postoje i tvrdnje po kojima su izveštaji o trajnim oštećenjima jetre nedokumentirani pa neki dermatolozi smatraju da je nepotrebna rutinska provera stanja jetre. Također je potrebno pratiti i trigliceride u krvi. Međutim, rutinsko testiranje je dio zvaničnih preporuka za korišćenje ovih lijekova u velikom broju zemalja. Neki izvještaji iz nagoveštavaju da izotreonin može uzrokovati depresiju ali o veličini rizika, do septrembra 2005., ne postoji suglasnost u medicinskoj literaturi. Lijek također izaziva defekte ploda kod trudnica, tokom liječenja ili počnu da se liječe tokom trudnoće. Zato se od pacijentkinja zahtijeva upotreba dvije zasebne mjere za kontrolu rađanja ili izjava o apstinenciji tokom uzimanja lijeka. To je razlog da se lijek smatra posljednjom varijantom liječena, nakon što su se drugi blaži oblici pokazali neefikasnim. U SAD postoje restriktivni zakoni koji reguliraju upotrebu ovog lijeka (tzv. iPledge program), od početke marta 2006., kako bi se spriječila zloupotreba ili pogrešna ovog lijeka.
Plava i crvena svjetlost
Dugo je poznato kratkotrajno poboljšanje koje se postiže izlaganjem akni suncu. Međutim, studije su pokazale da sunčeva svjetlost, na dugorošnoj osnovi, pogoršava stanje,  prije svega zbog oštećenja ultraljubičastim zračenjem. Odskora je u upotrebi vidljivi dio spektra (fototerapija), a uspješno je pokazano da naročito plavo svjetlo iz posebno namjenski izrađenih fluorescentnih svetiljki, dihroičnih sijalica, diodnih izvora i lasera izaziva ova dejstva. Upotreba ove terapije dva puta sedmično pokazala je smanjenje akni za oko 64%; a smatra se još učinkovitijom kada se primenjuje preko dana. Mehanizam djelovanja je da porfirini koje proizvode bakterije P. acnes, pod uticajem ozračenosti plavim svjetlom stvaraju slobodne radikale. To se posebno odnosi na primjenu ove svetlosti nekoliko dana, kada ovi slobodni radikali na kraju postaju smrtonosni za same bakterije. Kako porfirini nisu inače prisutni u koži, i ne upotrebljava se ultraljubičasti dio spektra, ovaj vid liječenja pokazuje se kao bezbijedan i odobren je od američke administracije za hranu i lijekove (Food and Drug Administration). Liječenje navodno postaje djelotvornije kada se upotrebljava crveno svetlo (660 nanometara talasne dužine) kada izaziva 76%-tno smanjenje pojave akni, nakon 3 mjeseca dnevnog liječenja i to kod 80% pacijenata; Stepeg općeg poboljšanja je sličan ili bolji u poređenju sa benzoil-peroksidom. Za razliku od većine drugih načina liječenja, očekuje se pojava manjih ili nikakvih propratnih efekata, dok je veoma malo vjerovatno da se može razviti rezistentnost bakterija na ovaj obliok liječenja. Nakon tzretmana, poboljšano stanje se duže održava u odnosu na tretmane topijskim ili oralnim antibioticima; nije neuobičajen ni period od nekoliko mjeseci. Međutim, oprema i liječenje su razumljivo skuplji,iako se troškovi prenosivog kućnog kompleta za liječenje mogu uporediti sa troškovima nabavke benzoil-peroksida/ovlaživača/prečišćivača za period od nekoliko godina, s time da se fototerapija bolje podnosi.
Fotodinamička terapija
Pored pomenutog, fundamentalna i klinička ispitivanja dala su dokaze da intenzivno plavo/ljubičasto svjetlo (talasne dužine od 405 do 425 nanometara) može smanjiti broj ranica uzrokovanih upalama akni do 60-70%,  tokom 4-sedmične terapije, naročito u slučajevima kada su bakterije P. acnes prethodno suzbijane delta-aminolevulinskom kiselinom (ALA), koja pospješuje stvaranje porfirina. Međutim, ova fotodinamička terapija nosi u sebi kontroverze i rezultati nisu objavljivani u naučnim časopisima u kojima mogu biti preispitani u stručnim organima. Ova bojazan je povrđena i svjedočenjima manje grupe korisnika koja se mogu naći na Acne.org i koji su izneli žalbe na račun fotodinamičke fototerapije, u kojima navode da nije donijela nikakvo poboljšanje ili je u nekim slučajevima i pogoršala stanje. Od ukupno 38 pregledanih slučajeva, 31,6% (12) je doživjelo dugoročno ili kratkotrajno izlječenje ili poboljšanje, u 28,9% (11) slučajeva nije bilo nikakvog poboljšanja ili zastoja u poboljšanju, a u 23,7% (9) slučajeva došlo je do pogoršanja ili čak velikog pogoršanja.
Moguća budućnost liječenja
S obzirom na to da izvori pulsnog svjetla visokog intenziteta stvaraju toplotna oštećenja kože, postoji bojazan da će postupci liječenja akni laserskim ili intenzivnim pulsnim izvorima izazvati hiperpigmentovane makule (pjegice) ili dugoročno isušivanje kože. Od 2005., ovaj metod je još uvijek ulavnom u fazi medicinskih ispitivanja.
Zbog nagoveštaja da akne imaju značajne genetičke predispozicije, postoje očekivanja da će jeftino sekvenciranje genoma pomoći u preciznijoj izolaciji tjelesnih mehanizama uključenih u nastanak akni, što bi moglo dovesti do efikasnijih metoda liječenja. (Ugrubo gledano, uzimao bi se uzorak DNK velikog uzorka oboljelih kao i DNK nepogođenih i računarskom obradom podataka bi se tragalo za statistički jakim razlikama u genima između ove dvije grupe). Međutim, do 2005., kao ni poslije toga, postupak DNK sekvenciranja još uvijek nije dovoljno jeftin, tako da može biti udaljen na nekoliko budućih decenija. Ukoliko je moguće, upotrebljavaće se i genska terapija kako bi se izmijenio DNK koji utiče na kožu.
Ožiljci od akni
Teži slučajevi akni često ostavljaju male ožiljke koji mogu biti jamičasti, tanjirasti ili kockasti. Liječenje ožiljaka od akni je skupo i teško. i neuobičajeno je potpuno uspješno uklanjanje. U tim slučajevima, moguće je obratiti se specijalistima za liječenje ožiljaka.
Osilnica
mini|280px|Osilnica, rimokatolička crkva "Sv. Peter i Pavel" Osilnica je naseljeno mjesto i općina u Sloveniji, u regiji  Jugoistočnoj Sloveniji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Kočevje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Osilnica je imala 402 stanovnika, od čega u samoj Osilnici 87.
Općina Osilnica
Napomena: Nastala iz stare općine Kočevje.
IC 5279
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Donji Cerovac
Donji Cerovac je naseljeno mjesto u sastavu grada Slunja, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Slunj. Kao samostalno naseljeno mjesto, Donji Cerovac postoji od popisa 2001. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela naselja Donji Nikšić.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Donji Cerovac je imao 129 stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. godine pogledati pod Donji Nikšić.
Napomena: ''U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Donji Nikšić. Do 1991. podaci sadržani u naselju Donji Nikšić.''
SUN5
SUN domen-sadržavajući protein 5, ranije znan i kao sperma-pridruženi antigen 4-oliki protein (SPAGL4), je protein koji je kod ljudi kodiran genom  SUN5.
Aminokiselinska sekvenca
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Donji Lapac)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Donji Lapac je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 354,20 km2 imala 2.113 stanovnika, što predstavlja 0,07% od ukupnog broja stanovnika Ličko-senjske županije, odnosno 0,05% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Donjem Lapcu je 6 stanovnika/km2.
Klarići (Buzet)
Klarići (ital. Clarici) su naseljeno mjesto u sastavu grada Buzeta, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Buzet.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Klarići su imali 39 stanovnika.
Napomena: ''U 1857. i 1869. sadrži podatke za naselje Medveje, a 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Vrh. Sadrži podatke za bivše naselje Dobrova koje je u 1869. i 1910. iskazivano kao naselje.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Klarići je imalo 52 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Jim Peebles
Phillip James Edwin Peebles CC OM FRS (rođen 25. aprila 1935.) jeste kanadsko-američki astrofizičar, astronom i teoretski kosmolog koji je trenutno Profesor nauke Albert Einstein, emeritus, na Univerzitetu Princeton. Smatra se jednim od vodećih svjetskih teoretskih kosmologa u periodu od 1970. godine, s velikim teorijskim doprinosom primordijalnoj nukleosintezi, tamnoj materiji, kosmičkoj mikrotalasnoj pozadini i formiranju strukture.
Peebles je dobitnik Nobelove nagrade za fiziku 2019. godine za svoja teorijska otkrića u fizičkoj kosmologiji koju je podijelio s Michel Mayorom i Didier Quelozom za njihovo otkriće egzoplanete koja kruži oko sunca kao zvijezda. Dok se veliki dio njegovog rada odnosi na razvoj univerzuma od njegovih prvih nekoliko sekundi, on je više skeptičan prema onome što možemo znati o samom početku, i izjavio je: "Vrlo je žalosno da se misli na početak, dok mi zapravo nemamo dobru teoriju o nečemu kao što je početak."
Peebles se opisao kao uvjereni agnostik.
Jelšane
Jelšane su naseljeno mjesto u sastavu općine Ilirska Bistrica, regija Primorsko-notranjska, Slovenija.
Geografski položaj
Jelšane se nalaze na samoj granici sa Hrvatskom. U ataru naselja je i granični prijelaz Jelšane–Rupa.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Ilirska Bistrica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Jelšane su imale 325 stanovnika.
Selce (Litija)
Selce su naseljeno mjesto u sastavu općine Litija, regija Zasavska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Litija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Selce su imale 8 stanovnika.
Aktivin i inhibin
Aktivin i inhibin su dva blisko srodna proteina, kompleksi koji imaju gotovo direkto suprotne biološke efekte. Identificiran 1986., aktivin pojačava lučenje  FSH, biosintezu i izlučivanje i sudjeluje u regulaciji menstruacijskog ciklusa. Ustanovljeno je da aktivin obavlja i mnoge druge funkcije, uključujući uloge u proliferaciji ćelija, diferencijaciji, apoptozi, metabolizmu, homeostazi, imunskom odgovoru, zacjeljivanju rana, i endokrinoj funkciji. Suprotno tome, inhibin smanjuje sintezu FSH i inhibira lučenje FSH. Postojanje inhibina pretpostavljeno je još 1916; međutim, nije dokazano da postoje sve dok Neena Schwartz i Cornelia Channing nisu sredinom 1970-ih, objavile rad o tome, nakon čega su molekule oba proteina okarakterane deset godina kasnije.
Aktivin je proteinski dimer, sastavljen od dvije identične ili vrlo slične beta podjedinice. Inhibin je također dimer u kojem je prva komponenta beta podjedinice slična ili identična beta podjedinici u aktivinu. Međutim, za razliku od aktivina, druga komponenta dimera inhibina je alfa podjedinica koja je u većoj mjeri različita. Aktivin, inhibin i niz drugih strukturno povezanih proteina poput antimullerskog hormona, morfogenetskog hormona kostiju i diferencijacijskog faktora rasta pripadaju proteinskoj superporodici  TGF-β.
Struktura
Proteinski kompleksi aktivin i inhibin su dimerne strukture, a u svakom kompleksu su dva monomera međusobno povezana jednostavnom disulfidnom vezom. . Osim toga, oba kompleksa su izvedena iz iste porodice srodnih gena i proteina, ali se razlikuju po sastavu podjedinica. Ispod je popis najčešćih inhibinskih i aktivin kompleksa i njihov podjedinični sastav:
Alfa i beta podjedinice dijele otprilike 25% sličnosti sekvenci, dok je sličnost beta podjedinica približno 65%.
Kod sisara su opisane četiri beta podjedinice, zvane aktivin βA, aktivin βB, aktivin βC i aktivin βE. Aktivini βA i βB su dvije identične podjedinice inhibina. Peta podjedinica, activin βD, opisana je kod afričke         žabe has been described in Xenopus laevis. Dvije podjedinice aktivina βA dovode do aktiviranja A, jedna podjedinica βA i jedna βB podstiču aktivizam AB, i tako dalje. Opisani su različiti, ali ne svi teorijski mogući heterodimiri. The subunits are linked by a single covalent disulfide bond.
Podjedinica βC je u stanju da formira aktivne heterodimere sa β A ili β B podjedinicama, ali ne može da se dimerizira sa inhibinom α.
Inhibin
I kod žena i kod muškaraca, inhibin sprečava proizvodnju FSH. Inhibin ne koči izlučivanje GnRH iz hipotalamusa. Međutim, cjelokupni mehanizam se razlikuje između spolova.
Ženke
FSH stimulira izlučivanje inhibina iz granulozne ćelije folikula u jajnicima. Zauzvrat, inhibin suzbija FSH.
Mužjaci
Kod muškaraca, izlučuje se iz Sertolijevih ćelija, koje se nalaze sjemenskim cijevima u testisima. Androgeni stimuliraju proizvodnju inhibina; ovaj protein može također pomoći u lokalnoj regulaciji spermatogeneze.
Aktivin
Kao i kod drugih članova superporodice, aktivini uzajamno djeluju u interakciji sa dva tipa ćelijske površine transmiterskih receprora (tipovi I i II), koji imaju svojstvene serin / treonin-kinaze u njihovim citoplazmatskim domenima:
Aktivin se veže na receptor tipa II i pokreće kaskadnu reakciju koja dovodi do angažiranja, fosforilacije i aktiviranja receptora aktivina tipa I. Oni tada stupaju u interakciju i potom fosforiliraju SMAD2 i  SMAD3, dva citoplazmatska proteina SMAD.
Smad3 zatim prelazi u jedro i interakcijom s SMAD4, putem multimerizacije rezultira njihovom modulacijom kao faktor transkripcije kompleksa odgovornih za ekspresiju velike raznolikosti gena.
Inhibin
Za razliku od aktivina, mnogo se manje zna o mehanizmu djelovanja inhibina, ali može uključivati nadmetanje s aktivinom za vezanje na receptore za aktivin i / ili za inhibin-specifične receptore.
Aktivin
Ativin A je obilniji u masnom tkivu gojaznih, u odnosu na mršave osobe. Aktivin A podstiče proliferaciju adipocitnih progenatorskih ćelija, dok inhibira njihovu diferencijaciju u adipocite. Aktivin A fakođer povećava razinu upalnih citokina u makrofagima.
Mutacija u genu za aktivinski receptor ACVR1 rezultira u fibrodysplasia ossificans progressiva, fatalnu bolest koja uzrokuje da mišići i mehka tkiva postepeno budu zamijenjeni koštanim tkivom. Ovo stanje karakterizira formiranje dodatnog skeleta koji stvara imobilizaciju i na kraju smrt gušenjem. Mutacija u ACVR1 uzrokuje da se aktivin A, koji obično djeluje kao antagonist receptora i blokira osteogenezu (rast kostiju), ponaša kao agonist receptora i da inducira hiperaktivan rast kostiju. 2. septembra 2015. Regeneron Pharmaceuticals objavio je da su razvili antitijelo za aktivin A koja efikasno liječi bolest u životinjskom modelu stanja.
U januaru 2017., Journal of Translational Medicine je izvijestio da je povišena razina aktivina B s normalnim nivoima aktivina A biomarker za mijalgijski encefalomijelitis / sindrom kroničnog umora.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1986 – 5 km
Utrka u sprintu na 5 km na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 1986. za žene održala se 15. februara 1986. u švedskom gradu Falunu.
Aktivin i inhibin
Inhibin
Kvantifikacija inhibina A dio je prenatalnog četverostranog snimmanja "skrininga", koji se može primjenjivati i tokom trudnoće, u gestacijskoj dobi od 16-18 nedelja. Povišeni inhibin A (zajedno s povećanim beta-hCG, smanjenim AFP, i smanjenim estriolom) sugerira prisustvo fetusa sa Downovim sindromom. Kao skrining test, nenormalni rezultati četverostranog ekrana trebaju se pratiti sa konačnijim testovima.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1986 – 5 km
Rezultati
Nastupile su 34 biatlonke iz 10 država.
Aktivin i inhibin
Inhibin
Također se koristi kao marker za rak jajnika,
Inhibin B može se koristiti kao marker funkcije spermatogeneze i muške neplodnosti. Srednja razina inhibina B u serumu značajno je viša među plodnim muškarcima (otprilike 140 pg / mL) nego kod neplodnih (otprilike 80 pg/mL). Kod muškaraca sa azoospermijom, pozitivan test na inhibin B malo povećava šanse za uspješno postizanje trudnoće putem vađenja sperme iz testisa (TESE), iako ta povezanost nije velika, s osjetljivošću od 0,65 (interval pouzdanosti od 95% [CI]: 0,56–0,74) i specifičnosti 0,83 (CI: 0,64–0,93) za predviđanje prisutnosti sperme u testisima u neopstruktivnoj azoospermiji,
Ulotina
Ulotina je naselje, koje se nalazi u općini Andrijevica u Crnoj Gori. Prema popisu stanovništva iz 2011. godine u Ulotini je živjelo 225 stanovnika što predstavlja 4,4% od ukupnog broja stanovnika općine Andrijevica.
Demografija
Od ukupnog broja stanovnika po popisu stanovništva 2011. godine u Ulotini bilo je 125 (55,6%) muškaraca i 100 (44,4%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 1250:1000. Udio stanovništva mlađeg od 19 godina u naselju je 55 (24,4%). Udio punoljetnih muškaraca je 91 (72,8%), a udio punoljetnih žena 79 (79,0%). Omjer broja punoljetnih muškaraca i žena je 1152:1000.
Ibrahim Mustafić
Ibrahim Mustafić (Bužim 1898. - Bihać 1967.) je bivši političar, imam, matičar, vjeroučitelj, te sudionik obnavljanja kulturno-prosvjetnog društva "Gajret" kojeg je vodio u periodu 1929-1933. Ibrahim Mustafić se smatra jednim od najznačajnijih društvenih "figura" Bužima i Bosanske krajine u periodu između dva svjetska rata.
Biografija
Ibrahim Mustafić je rođen u Bužimu 1898. godine od roditelja Ajke i Mehmeda. Osnovnu školu i sresku medresu završio je u Cazinu. Nakon završetka medrese kao vjerski imam radio je u džematima: Čaglica, Agići, Varoška Rijeka, Velika Kladuša, Pleska-Kamenica, Bihać (Fethija), Kulen Vakuf. Kao islamski vjeroučitelj radio je u osnovnoj školi u Založju (Bihać) i "Stručnoj područnoj školi" u Bihaću. U naseljima Harmani i Brigovi radio je kao matičar a po završetku Drugog svjetskog rata boravio je na čelu "Ulema medžlisa Bihać". U periodu od 1930. do 1933. godine Ibrahim Mustafić je bio i Predsjednik općine Bužim. Kao sudionik obnavljanja kulturno-prosvjetnog društva Gajret u Bužimu vodio je ovo društvo od 1929. do 1933. godine. Ibrahim Mustafić je bio povremeni dopisnik glasnika IVZ. Umro je u Bihaću 1967. godine gdje je i ukopan.
Vukimir Bosanski
Vukimir Vojislavijević Bosanski je bio jedini poznati sin bosankog kneza Stjepana.
Biografija
Vukimir je bio sin kneza Stjepana i njegove nepoznate supruge, koj je bila porijeklom iz Duklje , najvjerovatnije kćerka nekog Dukljanskog vojvode ili kneza. Datum i mjesto Vukimirovig rođenja nisu poznati, najvjerovatnije je rođen oko 1065. godine. Vukimir je imao još jednog brata i jednu sestru njihova imena danas nisu poznata. Vukimir je iz svojih vanbračne veze dobio sina : Također Vukimir je imao i kći Lavicu, koja je najvjerovatnije bila vanbračna kći. Lavica je bila supruga bana Borića. Vukimir je umro prije 1135. godine, nije naslijedio svog oca.
Selšek
Selšek je naseljeno mjesto u sastavu općine Šmartno pri Litiji, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Litija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Selšek je imao 82 stanovnika.
Rastići
Rastići, poznati kao Restići, Resti, bila je dubrovačka plemićka obitelj. Najranije su zabilježeni 1190., kada se spominju Marin i Petar Resti. Bila je to stara patricijska porodica, porijeklom iz Dalmacije.U 14. vijeku bili su sastavljeni od dva ogranka. U 15. vijeku bili su prisutni u Novom Brdu kao trgovci ili rudarski gospodari.
Gornji Cerovac
Gornji Cerovac je naseljeno mjesto u sastavu grada Slunja, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Slunj. Kao samostalno naseljeno mjesto, Gornji Cerovac postoji od popisa 2001. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela naselja Donji Nikšić.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gornji Cerovac je imao 94 stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. godine pogledati pod Donji Nikšić.
Sevno
Slovenija:
Srčana komorna pregrada
Međukomorska pregrada – poznata i kao interventrikularna pregrada (IVS) ili kratko komorska ili ventrikularna pregrada, a tokom razvića i septum inferius – je stameni zid koji međusobno razdvaja donje šupljine ( srčane komore) u srcu.
Adnan Harmandić
Adnan Harmandić (28. juni 1983. Zenica, SFRJ danas Bosna i Hercegovina) je rukometaš koji trenutno igra za RK Bosnu iz Visokog. Za reprezentaciju Bosne i Hercegovine u rukometu je odigrao 78 puta, i postigao 184 pogotka. mini|Adnan Harmandić
Srčana komorna pregrada
Ventrikularna pregrada je usmjerena koso unazad na desno i zakrivljena sa konveksnosti prema desnoj komori; njene margine odgovaraju prednoj i stražnjoj uzdužnoj brazdi.
Adnan Harmandić
Karijera
Klubovi:
Sevno (Šmartno pri Litiji)
Sevno je naseljeno mjesto u sastavu općine Šmartno pri Litiji, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Sevno je imalo 41 stanovnika.
FOXB1
Viljuškasta kutija B1 ja protein koji je kod ljudi kodiran genom FOXB1.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 325  aminokiselina, a molekulska težina   34.978 Da. .
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Zabrđe (Andrijevica)
Zabrđe (Andrijevica) je naselje, koje se nalazi u općini Andrijevica u Crnoj Gori. Prema popisu stanovništva iz 2011. godine u Zabrđu je živjelo 248 stanovnika što predstavlja 4,9% od ukupnog broja stanovnika općine Andrijevica.
Demografija
Od ukupnog broja stanovnika po popisu stanovništva 2011. godine u Zabrđu bilo je 126 (50,8%) muškaraca i 122 (49,2%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 1033:1000. Udio stanovništva mlađeg od 19 godina u naselju je 58 (23,4%). Udio punoljetnih muškaraca je 96 (76,2%), a udio punoljetnih žena 94 (77,0%). Omjer broja punoljetnih muškaraca i žena je 1021:1000.
Mikrocirkulacija
Mikrosudovi
thumb | desno | Krv teče od srca do [[arterija, koje slijede u arteriole, a zatim se dalje sužavaju u kapilare. Nakon što je tkivo perfuzirano, kapilari se granaju i šire u venule, a zatim se više šire i spajaju u venule, koje vraćaju krv u srce.]] thumb|Kapilar sa crvenim krvnim zrncem unutar pankreasa pod transmisijskim elektronskim mikroskopom. Kapilarna obloga se sastoji od dugih, tankih [[endotelnih ćelija, povezanih čvrstim spojevima.]] Sudovi na arterijskoj strani mikrocirkulacije nazivaju se arteriole, koje su dobro inervirane, okružene su ćelijama glatkih mišića i imaju prečnik 10-100 μm. Arteriole prenose krv do kapilara, koje nisu inervirane, nemaju glatke mišiće i imaju oko 5-8 μm u prečniku. Krv teče iz kapilara u venule, koje imaju malo glatkih mišića i veličine su 10-200 μm. Krv teče iz venula u vene. Metarteriole povezuju arteriole i kapilare. Pritoka venulama poznata je kao prolazni kanal. Mikrocirkulacija ima tri glavne komponente: prekapilarnu, kapilarnu i postkapilarnu. U prekapilarnom sektoru učestvuju arteriole i prekapilarni sfinkter. Njihova funkcija je regulacija protoka krvi prije nego što uđe u kapilare i venule, kontrakcijom i opuštanjem glatkih mišića koji se nalaze na njihovim zidovima. Drugi sektor je kapilarni sektor, koji predstavljaju kapilare, gdje se odvija razmjena tvari i plinova između krvi i intersticijske tekućine. Konačno, postkapilarni sektor predstavljen je postkapilarnim venulama, koje su formirane od sloja endotelnih ćelija koje omogućavaju slobodno kretanje nekih supstanci.
Mikroanatomija
Većina mikrocirkulacijskih krvnih sudova obložena je spljoštenim ćelijama endotela, a mnoge od njih su okružene kontraktilnim ćelijama koje se nazivaju periciti. Endotel obezbeđuje glatku površinu za protok krvi i reguliše kretanje vode i rastvorenih materijala u intersticijskoj plazmi između krvi i tkiva. Endotel također proizvodi molekule koji obeshrabruju krv od zgrušavanja osim ako ne dođe do curenja. Pericitne ćelije se mogu skupljati i smanjiti veličinu arteriola i na taj način regulisati protok krvi i krvni pritisak.
Funkcija
Pored ovih krvnih sudova, mikrocirkulacija uključuje i limfne kapilare i sabirne kanale. Glavne funkcije mikrocirkulacije su isporuka kisika i hranljivih materija i uklanjanje ugljik-dioksida (CO2). Također služi za regulaciju protoka krvi i perfuzije tkiva čime utiče na krvni pritisak i odgovore na upale, što može uključivati edem (otok).
Regulacija
U mikrocirkulaciji odvija sed regulacija perfuziije tkiva. Tamo arteriole kontrolišu protok krvi do kapilara. Arteriole se kontrahiraju i opuštaju, mijenjajući svoj promjer i vaskularni tonus, dok glatki mišići krvnih sudova reagiraju na različite podražaje. Distenzija krvnih sudova zbog povišenog krvnog pritiska osnovni je stimulans za kontrakciju mišića u zidovima arteriola. Kao posljedica toga, mikrocirkulacija krvi ostaje konstantna uprkos promjenama u sistemskom krvnom pritisku. Ovaj mehanizam je prisutan u svim tkivima i organima ljudskog tijela. Osim toga, u regulaciji mikrocirkulacije učestvuje nervni sistem. Simpatički nervni sistem aktivira manje arteriole, uključujući terminale. Noradrenalin i adrenalin imaju efekte na alfa i beta adrenergijske receptore. Drugi hormoni (kateholamin, renin-angiotenzin, vazopresin i pretkomorski natriuretski peptid) cirkulišu u krvotoku i mogu uticati na mikrocirkulaciju, uzrokujući vazodilataciju ili vazokonstrikciju. Mnogi hormoni i neuropeptidi oslobađaju se zajedno sa klasičnim neurotransmiterima. Arteriole reaguju na metaboličke stimuluse koji se stvaraju u tkivima. Kada se metabolizam tkiva poveća, katabolički proizvodi se akumuliraju što dovodi do vazodilatacije. Endotel počinje kontrolirati mišićni tonus i arteriolarni protok krvi. Endotelna funkcija u cirkulaciji uključuje aktivaciju i inaktivaciju cirkulirajućih hormona i drugih sastojaka plazme. Postoje i sinteza i izlučivanje vazodilatatornih i vazokonstriktornih supstanci za modifikaciju širine po potrebi. Varijacije u protoku krvi koja cirkulira putem arteriola su sposobne za odgovore u endotelu.
Kapilarna razmjena
Termin kapilarna razmjena odnosi se na sve izmjene na mikrocirkulacijskom nivou, od kojih se većina odvija u kapilarama. Mjesta na kojima dolazi do razmjene materijala između krvi i tkiva su kapilari, koji se granaju kako bi povećali površinu razmjene, minimizirali difuzijsku udaljenost kao i maksimizirali površinu i vrijeme razmjene.. Otprilike sedam posto tjelesne krvi nalazi se u kapilarima koji kontinuirano razmjenjuju tvari s tekućinom izvan ovih krvnih sudova, koja se naziva intersticijska tekućina. Ovo dinamičko pomicanje materijala između intersticijske tekućine i krvi naziva se kapilarna razmjena. Ove supstance prolaze kroz kapilare tri različita sistema ili mehanizma: difuziju, protok u masi i transcitozu ili vezikulski transport. Izmjene tekućine i čvrste tvari koje se odvijaju u mikrovaskulaturi posebno uključuju kapilare i postkapilarne venule i mjesta prikupljanja. Zidovi kapilara omogućavaju slobodan protok gotovo svake supstance u plazmi. Proteini plazme su jedini izuzetak, jer su preveliki da prođu kroz njih. Minimalni broj neapsorbirajućih proteina plazme koji izlaze iz kapilara ulaze u limfnu cirkulaciju da bi se kasnije vratili u te krvne sudove. Oni proteini koji napuštaju kapilare koriste prvi mehanizam kapilarne razmjene i proces difuzije, koji je uzrokovan kinetičkim kretanjem molekula.
Regulacija
Ova razmjena supstanci regulirana je različitim mehanizmima. Ovi mehanizmi djeluju zajedno i promovišu kapilarnu razmjenu na sljedeći način. Prvo, molekule koje difundiraju će putovati na kratku udaljenost zahvaljujući kapilarnom zidu, malom prečniku i neposrednoj blizini svake ćelije koja ima kapilare. Kratka udaljenost je važna jer se brzina kapilarne difuzije smanjuje kada se difuzijska udaljenost povećava. Zatim, zbog njegovog velikog broja (10-14 miliona kapilara), postoji nevjerovatna količina površine za razmjenu. Međutim, ovo ima samo 5% ukupnog volumena krvi (250 ml 5.000 ml). Konačno, krv teče sporije u kapilarima, s obzirom na ekstenzivno grananje.
Difuzija
Difuzija je prvi i najvažniji mehanizam koji omogućava protok malih molekula kroz kapilare. Proces zavisi od razlike u gradijentu između intersticija i krvi, pri čemu se molekuli kreću u prostore niske koncentracije iz prostora visoke koncentracije. Glukoza, aminokiseline, kisik (O2) i druge molekule izlaze iz kapilara difuzijom kako bi došli do tkiva organizma. Suprotno tome, ugljik-dioksid (CO2) i drugi otpad napuštaju tkiva i ulaze u kapilare istim procesom, ali obrnutim putem. Difuzija kroz zidove kapilara ovisi o permeabilnosti endotelnih ćelija koje formiraju zidove kapilara, koji mogu biti kontinuirani, diskontinuirani i fenestrirani. Starlingova jednadžba opisuje uloge hidrostatskog i osmotskog pritiska (takozvane Starlingove sile) u kretanju tečnosti kroz kapilarni endotel. Lipidi, koji se prenose proteinima, preveliki su da bi difuzijom prešli kroz zidove kapilara i moraju se oslanjati na druga dva načina.
Maksimalni protok
Drugi mehanizam kapilarne razmene je maseni protok. Koriste ga male, u lipidima nerastvorljive supstance za ukrštanje. Ovo kretanje ovisi o fizičkim karakteristikama kapilara. Naprimjer, kontinuirane kapilare (zategnuta struktura) smanjuju protok u masi, fenestirane kapilare (perforirana struktura) povećavaju protok, a diskontinuirane kapilare (velike međućelijske praznine) omogućavaju maseni protok. U ovom slučaju, razmjena materijala je određena promjenama pritiska. Kada protok tvari ide iz krvotoka ili kapilara u intersticijski prostor ili intersticij, proces se naziva filtracija. Ovakav tip kretanja favorizuju hidrostatski pritisak krvi (BHP) i osmotski pritisak intersticijske tečnosti (IFOP). Kada se supstance kreću iz intersticijske tečnosti u krv u kapilarima, proces se naziva reapsorpcija. Pritisci koji pogoduju ovom kretanju su koloidni osmotski pritisak krvi (BCOP) i hidrostatski pritisak intersticijske tečnosti (IFHP). Da li se supstanca filtrira ili reapsorbuje zavisi od neto pritiska filtracije (NFP), koji je razlika između hidrostatskog (BHP i IFHP) i osmotskog pritiska (IFOP i BCOP). Ovi pritisci su poznati kao Starlingove sile. Ako je NFP pozitivan onda će doći do filtracije, ali ako je negativan onda će doći do reapsorpcije.
Transcitoza
Treći mehanizam kapilarne izmjene je transcitoza, koji se također naziva vezikulski transport. Ovim procesom, krvne supstance se kreću kroz endotelne ćelije koje čine kapilarnu strukturu. Konačno, ovi materijali izlaze egzocitozom, procesom kojim vezikule izlaze iz ćelije u intersticijski prostor. Nekoliko supstanci prelaze transcitozom: uglavnom ga koriste velike, u lipidima netopive molekule kao što je hormon insulin. Kada vezikule izađu iz kapilara, idu u intersticij. Vezikule mogu ići direktno u određeno tkivo ili se mogu spojiti s drugim vezikulama, tako da se njihov sadržaj pomiješa. Ovaj pomiješani materijal povećava funkcionalnu sposobnost vezikula.