cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Opnokrilci
Toraks
Kod Symphyta (osim pripadnika porodice Cephidae), na metatoraksu se nalaze dva okrugla ispupčenja – spirakuli. Metatoraks je bočno podijeljen na metaepimeru i na metaepisternum. Metaepisternum je obično je veoma reduciran. Na zadnjem trbušnom kraju metanotuma spaja se treći par koksi, a dorzalno drugi par krila.
Krila
Opnokrilci imaju dva para opnastih krila koja su pri letenju spojena jednim redom kukica. Zadnji par krila je, uglavnom, nešto manji od prednjih. Među njima, postoje velike razlike u obliku i stepenz razvijenosti krila, kao i razlike u nervaturi. Uzdužni i poprečni nervi obrazuju oko 20 ćelija. Na prednjem rubu prednjih krila, otprilike u sredini, nalazi se jako hitinizirano polje koje se naziva „krilno oko”. Homologizacija krilnih nerava sa drugim insektima je teška, jer je nervatura kod svih veoma izmjenjena u odnosu na osnovni tip, zbog razvića brojnih poprečnih nerava. Među opnokrilcima se javljaju i beskrilne forme. Kod vrsta kod kojih je došlo do redukcije zadnjeg par krila, reduciran je i metatoraks.
Noge
thumb|250px|Jednočlankoviti (lijevo) i dvočlankoviti trohanter. Noge opnokrilaca sastoje se iz kokse (coxa), trohantera (trochanter), femura (femur), tibije (tibia) i tarzusa (tarsus). Kod Symphyta, Ichneumonoidea i mnogih Apocrita, trohanter je dvočlankovit tj. drugi članak je trochantelos. Tarzus se sastoji iz 5 kratkih članaka, osim kod Chalcidoidea, kod kojih ih može bit 3–4. Tarzusi često imaju kukice i zupce. Ove strukture nalaze se i na femuru, a na vrhu tibije je više ili manje razvijen eperon – ostruga.
Noge su prilagođene različitim funkcijama: hodanje, kopanje, pridržavanje žrtve (kod parazitskih osa), za skupljanje i prenošenje nektara kod pčela, kod mužjaka za pridržavanje ženki. Prvi par nogu je blizu glave i mehanički je spojen sa njom, tako da ima koordinirani rad sa gornjom vilicom. Ovo je od velikog značaja pri gradnji gnijezda. Prednje noge, na prvom članku stopala, također imaju urez koji je ograđen velikim trnom (mamuza, calcar). Služi za čišćenje pipaka, tako što se antena provlači kroz urez. Zadnje noge kod pčela služe za sakupljanje polena, tako što su njihpve tibije proširene i imaju četkice, duge dlake ili korpice za skupljanje polena.
Abdomen ili zadak
thumb|250px|Toraks i zadak (abdomen) u podredu Apocrita Abdomen se sastoji od 10 segmenata. Kod Symphyta, prvi (propodeum) spojen je sa toraksom, tako da je prvi vidljivi vidljivi trbušni segment morfološki izgleda kao drugi. Segmenti se sastoje od tergita i sternita, koji su međusobno odvojeni membranama. Tergit propodeuma ima izmijenjen oblik, a sternit je mane ili više reduciran. U porodici Cephidae, između prvog i drugog abdominalnog segmenta ima suženje.
Sistem traheja otvara se na bočnim stranama tergita. Obično ima 8 pari stigmi. Vršni segmenti zatka, od 8. kod ženki, a od 9. kod mužjaka, su jako modificirani i postaju dio genitalnog aparata. Sedmi sternit kod ženke je, takođe jako izmjenjen. Veoma je razvijen, savijen unazad i služi za držanje žaoke. Naziva se gipopigijum. Prvi segment abdomena, morfološki drugi, kod Apocrita, takođe je modificiran. On obrazuje dršku zvanu petiolus, koja omogućava pokretljivost abdomena. U sastav petiolusa ulazi samo tergit, a kod roda Ammophila, sternit. Kod nekih halcida, petiolus je jako reduciran, tako da abdomen izgleda kao gotovo sjedeći. Petiolus može imati izraštaje u obliku zubaca, bodlji ili dlaka.
Kod predstavnika porodice Braconidae prva tri trbušna segmenta su međusobno spojena, tako da se i brazda izmađu 2. i 3. ne primjećuje. Kod nekih mužjaka, 6. tergit je oivičen površinom zvanom pigidijsko polje, koji služi za izbacivanje zemlje pri pravljenju gnijezda.
Anatomija
thumb|[[Bombus muscorum ispija nektar pomoću dugog proboscisa]] Himenoptere se pu dimenzijama kreću od vrlo malih do velikih insekata, a obično imaju dva para krila. Njihovi dijelovi usnog aparata su takvi da su mnoge su vrste dodatno razvile dugački proboscis kojom mogu piti tečnosti, poput nektara. Imaju velike složene oči i obično tri jednostavna oka, ocele.
Prednji rub stražnjih krila ima niz zakačnih čekinja ili "hamula" koji se zaključavaju na prednjem krilu i drže ih zajedno. Manje vrste mogu imati samo dvije ili tri hamule sa svake strane, ali najveće ose mogu ih imati značajan broj, držeći krila posebno čvrsto stegnuta. Krila opnokrilaca imaju relativno malo vena, tj. nmervature, u odnosu na mnoge druge insekte, posebno kod manjih vrsta. Kod starijih himeoptera oviposzitor je poput oštrice i razvio se za rezanje biljnih tkiva. U većini je, međutim, modificiran za bušebhe i ponekad je nekoliko puta duži od tijela. Kod nekih vrsta ovipozitor je modificiran kao stinger, a jaja se položu iz baze strukture, a ne iz vrha, koji se koristi samo za ubrizgavanje otrova. Obično koristi za imobiliziranje plijena, ali kod nekih osa i pčela mogu se koristiti i u odbrani. Larve himenoptera obično imaju izrazitu podjelu na glavu, tri torakalna segmenta i obično devet ili 10 trbušnih segmenata. U podredu Symphyta, larvee podsjećaju na gusjenice, i poput njih, obično se hrane lišćem. Imaju velike žvačne mandibule, tri para toraksnih udova i, u većini slučajeva, šest ili osam trbušnih natkoljenica. Za razliku od gusjenica, međutim, prolegovi nemaju hvatajuće bodlje, a antene su svedene na puke patrljke. Larve drvenih simfita, koje buše stabljike,  nemaju trbušne noge, a toraksne su manje od onih koje nisu za bušenje.
Uz rijetke iznimke, larve podreda Apocrita nemaju noge i magotastog su oblika i prilagođene su životu u zaštićenom okruženju. To može biti tijelo organizma domaćina ili ćelija u gnijezdu gdje će se za larvu brinuti odrasli. U parazitskim oblicima, glava se često uveliko smanji i djelomično se povuče u protoraks (prednji dio toraksa). Čini se da su čulni organi slabo razvijeni, bez ocela, sa vrlo malim ili zubolikim, srpastim ili bodljastim ili nikakvim antenama. Oni također nisu u mogućnosti da se defeciraju dok ne dostignu stupanj odraslog, zbog nepotpunog probavnog trakta (slijepe vreće), vjerojatno da izbjegnu kontaminiranje okoline. Larve ubodnih oblika (Aculeata) općenito imaju 10 pari spirala ili pore za disanje, dok ih parazitski oblici obično imaju po devet parova.
Determinacija spola
Kod većine ili svih himeoptera, spol jedinke je određen brojem hromosoma. Oplođeno jaje dobija dva seta hromosoma (po jedan iz gameta svakog roditelja) i razvija se u diploidne ženke, dok neplodna jaja sadrže samo jedan set (od majke) i razvijaju se u haploidne mužjake. Čin oplodnje je pod kontrolom ženke koja polaže jaja, održavajući kontrolu nad spolom potomstva. Ova pojava naziva se haplodiploidija.
Međutim, stvarni genetički mehanizmi utvrđivanja haplodiploidnog spola mogu biti složeniji od jednostavnog broja hromosoma. Kod mnogih opnokrilaca, spol je zapravo određen jednim genskim lokusom s mnogo alela. U tim vrstama haploidni homozigoti su mužjaci, a heterozigotni diploidi na spolnom lokusu su ženke. Ali povremeno homozigotni diploid na spolnom lokusu, umjesto toga razvija se kao mužjak. To se posebno javlja kod jedinki čiji su roditelji bili braća i sestre ili drugi bliski srodnici. Poznato je da su diploidni mužjaci nastali inbridingom mnogih vrsta mrava, pčela i osa. Diploidni biparentalni mužjaci su obično sterilni, ali je poznato nekoliko vrsta koje imaju plodne diploidne mužjake.
Jedna od posljedica haplodiploidije je da ženke u prosjeku zapravo imaju više gena zajedničkih sa svojim sestrama nego kod vlastitih kćeri. Zbog toga je suradnja među srodnim ženkama možda neobično povoljna, a hipotetsku će doprinijeti višestrukom porijeklu eusocijalnosti u ovom redu. Kod mnogih društvnih pčela, mrava i osa radnici će ukloniti jaja koja su položili drugi radnici zbog povećane povezanosti s izravnim srodnicima, što je fenomen poznat kao policijski radnik.
Druga posljedica je da su opnokrilci otporniji na štetne efekte inbridinga. Kako su mužjaci haploidni, bilo koji recesivni gen automatski će se izraziti, izlažući ih prirodnoj selekciji. Tako se genetičko opterećenje štetnih gena pročišćava relativno brzo.
Telitokija
Neki opnokrilci razmnožavaju se patrenogenezom, stvaranjem embriona bez oplodnje. Telitokija je poseban oblik partenogeneze u kojem nastaju ženski embrioni (bez oplodnje). Njen oblik kod himenoptera je vrsta automiksije u kojem se dva haploidna proizvoda (proto-jajašca) iz iste mejoze spajaju u diploidn zigot. Ovaj proces ima tendenciju da se održi heterozigotnost u prenošenju genoma s majke na kćeri. Nalazi se u nekoliko vrsta mrava, uključujući pustinjskog mrava Cataglyphis cursor, the clonal raider ant Cerapachys biroi, predatorskog mrava Platythyrea punctata, i električnog mrava Wasmannia auropunctata. It also occurs in the Cape honey bee Apis mellifera capensis.
Oociti, u   automiksiji sa centralnom fuzijom često imaju reduciranu stopu krosingoverskih rekombinacija, koje održavaju heterozigotnost,  izbjegavajući inbreedingšku depresiju. Vrste koje imaju centralnu fuziju sa smanjenom rekombinacijom uključuju mrave Platythyrea punctata  i Wasmannia auropunctata, te medonoshu pčelu Apis mellifera capensis. Jednokraljične kolonije mrava uske glave  Formica exsecta  ilustriraju moguće štetne efekte povećane homozigotičnosti. Kolonije ove vrste koje imaju više homozigotnih matica brže će stariti, što rezultira smanjenim preživljavanjem kolonija.
Ishrana
Različite vrste Hymenoptera pokazuju širok raspon prehrambenih navika. Najprimitivniji oblici su obično biljojedi, hrane se lišćem ili borovim iglicama. Ose koje buše su predatori grabivice i opskrbit će larve imobiliziranim plijenom, dok se pčele hrane nektarom i polenom. Ogroman broj vrsta, kao larve, su parazitoidi. Odrasli polažu jaja u domaćina kojeg počinju konzumirati nakon izlijeganja. Naprimjer, jaja ugroženih Papilio homerus parazitiraju stopom od 77%, uglavnom na vrstama Hymenoptera. Neke su vrste čak i hiperparazitoidne, a sam domaćin je još jedan parazitoidni insekt. Navike između biljojeda i parazitoidnih oblika ispoljavaju se kod nekih himeoptera koji nastanjuju gale ili gnijezda drugih insekata, kradu im hranu i na kraju ubijaju i jedu okupiranog.
Evolucija
Kladogram vanjskih odnosa, zasnovanih na analizi DNK i proteina, iz 2008. godine, prikazuje red kao kladus koji je najuže povezan s redovima endopterigota, uključujući Diptera (prave muhe) i Lepidoptera (leptiri i moljci).
Opnokrilci su nastali u trijasu, a najstariji fosili pripadaju porodici Xyelidae. Društvene himenotere pojavili su se tokom krede. Evoluciju ove grupe intenzivno su proučavali Alex Rasnitsyn, Michael S. Engel i drugi.
Priloženi kladogram zasnovan je prema Schulmeisteru 2003.
Klasifikacija
thumb|[[Symphyta, tankopojasna osa: bušilica Arge pagana]] thumb|[[Apocrita, sa uskim strukom: osa Vespula germanica ]] Hymenoptera se dijeli u dvije grupe; Symphyta koji nemaju struk, i Apocrita koji imaju tanak struk (pojas).
Symphyta
Podred Symphyta uključuje drvene ose, ose rogatog repa i parazitske drvene ose. Grupa može biti parafiletska, kao što se sugerira da porodica Orussidae može biti grupa iz koje su nastale Apocrita. Imaju neograničen spoj između grudnog koša i trbuha. Larve su biljojedi, slobodno žive, eruciformni, s tri para pravih nogu, natkoljenicama (na svakom segmentu, za razliku od Lepidoptera) i ocele. Natkoljenice nemaju kuke na krajevima za razliku od larvi Lepidoptera.
Apocrita
Ose, pčele i mravi zajedno čine podred (i kladus) Apocrita, karakteriziran suženjem između prvog i drugog trbušnog segmenta nazvanog osin struk (petiole), koji također uključuje fuziju prvog trbušnog segmenta u toraks. Larve svih Apocrita također nemaju noge, prolege (natkoljenice) ili ocele. Stražnji otvor larve takođe ostaje zatvoren tokom razvoja, s tim da se izmet pohranjuje u tijelu, s izuzetkom nekih pčelinjih larvi gdje se anus ponovo stvorio razvojnom reverzijom. Općenito, anus se otvara tek nakon završetka rasta larvi.
Zastava Grenlanda
mini|desno|300px|Zastava Grenlanda
Zastava Grenlanda osmišljena je od strane Thue Christiansena. Sastoji se od dvije jednake vodoravne trake bijele i crvene boje, sa velikim diskom pomjerenim ka jarbolu. Gornja polovina diska je crvena, a donja bijela.
Lokalno ime na grenlandskom je Erfalasorput, što znači naša zastava, ali naziv Aappalaatoq (crvena) koristi se za grenlandsku i dansku zastavu. Danas se obje zastave ističu, obično jedna pored druge.
Godine 1978., Danska je dala autonomiju Grenlandu, i jednak status Kraljevini Danskoj. Lokalna vlast raspisala je javni natječaj na koji je stiglo 555 prijedloga. Poslije duge rasprave i dodatnih prijedloga usvojen je današnji izgled, tijesno pobijedivši zastavu s nordijskim krstom.
Zastava je usvojena 21. juna 1985.
Linux Mint
Linux Mint je operativni sistem baziran na Linux-u, tako da pruža laku instalaciju, pogotovo korisnicima koji nemaju postojećeg iskustva sa Linux-om. Dostupan je u nekoliko izdanja, većina baziranih na operativnom sistemu Ubuntu, koji je baziran na Debian-u.
Astrej
Astrej ( Ἀστραῖος znači "zvjezdani" ) bio je astrološko božanstvo u grčkoj mitologiji. Neki ga povezuju i sa vjetrovima, jer je on otac četiri Anemoja (božanstva vjetra), koje je dobio sa svojom ženom Ejom.
Linux Mint
Linux Mint je sastavljen od mnogih softverskih paketa, te je većina njih objavljena pod slobodnom softverskom licencom (poznatijom kao licenca otvorenog koda ili open source). Glavna korištena licenca je GNU GPL, mada se tu i nalazi GNU LGPL licenca, koja izričito označava da je korisnicima besplatno pokretanje, distribucija, promjena, razvijanje ili poboljšavanje postojećeg softvera. Linux Mint također dolazi i sa nekim vlasničkim softverom, kao što je pruključak za Flash od kompanije Adobe. Linux Mint je osnovat i održavan od strane zajednice korisnika. Individualni korisnici i komapnije koji koriste ovaj operativni sistem, se ponašaju kao donatori, sponzori i partneri distribucije.
Astrej
Etimologija
Njegovo ime Astrej (starogrčki Ἀστραῖος, translit. Astraîos) potiče od grčke riječi ἀστήρ (astḗr) što znači “zvijezda”. Sam Ἀστήρ naslijeđen je od protoindoevropskog korijena *h₂ster- („zvijezda“), od *h₂eh₁s-, „goriti“.
Mitologija
Prema Hesiodovoj Teogoniji i Biblioteci, Astrej je Titan druge generacije koji potiče od Krija i Euribije. Međutim, Higin je napisao da je potomak direktno od Tartara i Geje i nazvao ga jednim od Giganta. Servije, koji ga je možda povezao sa Gigantima kao što je to uradio Higin, napisao je da je uzeo oružje i borio se protiv bogova.
Astrej je oženio Eju, boginju zore. Zajedno kao sumrak i svitanje, iznjedrili su mnogu djecu povezanu s onim što se dešava na nebu tokom sumraka.
Imali su mnogo sinova, uključujući četiri Anemoja ("vjetra"): Boreja, Notosa, Eurosa i Zefira, i pet planeta (Zvijezda lutalica i to Saturn, Jupiter, Mars, Venera, i Merkur. Nekoliko izvora spominje još jednu kćer, Astreju, boginju nevinosti i povremeno, pravde.
Ponekad se povezuje i sa Eolom, čuvarom vjetrova, budući da se vjetrovi često pojačavaju oko sumraka.
U Nononovoj epskoj poemi Dionizijaka, Astrej je predstavljen kao proročki bog kojeg posjećuje boginja Demetra, zabrinuta za budućnost svoje kćeri Perzefone jer je počela privlačiti značajan broj obožavatelja na Olimpu i zabrinuta da bi se mogla na kraju udati za Hefesta. Astrej ju je tada upozorio da će uskoro Perzefonu biti uzeta od zmije (Zeusa) i roditi dijete iz te zajednice, što je veoma uznemirilo Demetru.
IC 1796
IC 1796 (također poznat kao ESO 298-38, MCG -7-6-1 i PGC 9041) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 233 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Feniks. Najveći prečnik je 1,10 (75 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (61 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Wels
Wels je grad u austrijskoj pokrajini Gornja Austrija. Po veličini je drugi najveći grad pokrajine, odmah poslije Linza. Kao statutarni grad, ujedno je i sjedište okruga Wels-Land. Za vrijeme Rimskog Carstva i tokom Srednjeg vijeka, grad je doživljavao svoj najveći procvat. Današnji razvoj Wels može zahvaliti svom položaju kao grad sajmova i industrije, kao i veliko prometno čvorište. lijevo|mini|390px|Panorama grada Welsa
Stanovništvo
Udio doseljenika iznosi oko 16 %, od toga samo 1 % iz zemalja EU. Najviše ima doseljenika iz Bosne i Hercegovine (3218), Turske, Hrvatske, Srbije i Crne Gore.
IC 104
IC 104 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Kit. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 16. novembra 1887. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 6349
NGC 6349 (također poznat kao MCG 6-38-16 i PGC 60060) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 531 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 0,80 (124 hiljade sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (31 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 15. jula 1879. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Fridrik IX, kralj Danske
Fridrik IX (punim izvornim imenom Christian Frederik Franz Michael Carl Valdemar Georg; 11. mart 1899 - 14. januar 1972) je bio kralj Danske od 1947. godine do svoje smrti. Bio je sin danskog kralja Kristijana X i kraljice Aleksandre od Mecklenburg-Schwerina. Njegovu vladavinu su obilježile velike promjene u kraljevini Danskoj.
Rođenje i porodica
Rođen je 11. marta 1899. godine u palati Sorgenfri u Kongens Lynbyu na Zelandu tokom vladavine njegovog pradjeda kralja Kristijana IX. Njegov otac je bio princ Kristijan od Danske (kasnije kralj Kristijan X), najstariji sin princa Fridrika (kasnije kralj Fridrik VIII) i princeze Ludovike od Švedske (kasnije kraljice Ludovike). Njegova majka je bila Aleksandra od Mecklenburg-Schwerina, kćerka Fridrika Francisa III, velikog vojvode Mecklenburg-Schwerina i vojvotkinje Anastazije Mikhailovne.
Kršten je u palati Sorgenfri 9. aprila 1899. godine. Na krštenju mladi princ je imao 21 kuma, među kojima su bili i njegov pradjed kralj Danske Kristijan IX, car Rusije Nikola II, kralj Grčke George I, kralj Švedske i Norveške Oskar II, njegov djed princ Fridrik, princ Velsa (kasniji kralj Ujedinjenog kraljevstva Edvard VII) i njegov ujak Frederick Francis IV, veliki vojvoda Mecklenburg-Schwerina. Fridrik je imao brata Knuda, koji je rođen godinu dana nakon njega.
Rani život
Započeo je karijeru u mornarici umjesto u vojsci, kako je bio običaj u danskoj kraljevskoj porodici, i u toj karijeri je napredovao do ranka admirala.
Pošto nije imao sinova, bilo je očekivano da će, prema tadašnjem zakonu, dansku krunu naslijediti Fridrikov brat Knud. Međutim, 1953. godine donesen je novi zakon kojim je u Danskoj uspostavljena primogenitura koja dozvoljava kćeri danskog monarha da ga naslijedi ako monarh nema zakonitih sinova. Time je Fridrikova najstarija kćerka postala prestolonasljednica i, nakon njegove smrti, kraljica.
Razbolio se nedugo nakon obraćanja narodu povodom Nove godine 1971/72. Umro je 14. januara 1972. godine. Sahranjen je u dvorištu katedrale Roskilde, za razliku od ostalih danskih monarha koji su sahranjeni unutar katedrale.
Kamene kugle
Kamene kugle u Bosni i Hercegovine su dio svjetskog nedovoljno objašnjenog fenomena. Otkrivene su u Meksiku, kraj gradića Ahualco, kao vulkanske kamene kugle, težine 35 tona. U Kostariki su od granodiorita, sa masom do 25 tona.
Fenomeni kamenih kugli otkriveni su u Bosni i Hercegovini na većem broju lokacija. Većinom su manjih dimenzija, ali ima i onih promjera jedan metar i teških po nekoliko tona.
Kod Kaknja, u malom selu Zlokuće nalazi se nekoliko kamenih magmatskih kugli. U Banjoj Luci, u selu Trn, bile su promjera 30–40 cm. i dvije iskorištene su kao građevinski materijal, a jedna i dalje stoji, prepolovljena na dva dijela. U Laktašima, nedaleko od centra naselja Slatina, pronađena je kugla, za koju se procjenjuje da teži oko 10 tona i prečnika je oko 2 metra. Do polovine je ukopana u potočić koji u toku ljeta ostane bez vode, a na njenoj površini vidljiva su udubljenja po njenom središnjem dijelu. Sada je turistička atrakcija i do nje se dolazi utabanim i obilježenim šumskim putićem. U Teočaku, kod Fethija džamije, nalazi se osam kamenih kugli. Pravilnog su oblika, ali im površina nije glatka. Fino su obrađene, ali nedostaje onaj zadnji korak poliranja. Materijal je granit. U kasnijoj fazi na nekim kuglama su izdubljenje rupe. U blizini Vareša, u selu Ponikve, stoji četverotonska izdužena kugla, pronađena1970. u Javorničkom potoku ispod korijenja oborenog bora. Kugla se nalazi na postolju ispred ugostiteljskog objekat. Po sastavu nalikuje onoj u Trnu - magmatska stijena. Kod Maglaja pronađene su prilikom kopanja tunela u brdu Cikota 1976-1978. god. Jedna kugla manjih dimenzija nalazi se u Samostanu u Kraljevoj Sutjesci, ispred Muzeja i Biblioteke. Kugle su pronađene i kod Mostara, Olova, Žepča, Gračanice i Doboja…
Status quo ante bellum
Rani primjer je ugovor kojim je okončani vizantijsko-sasanidski rat 602-628 između Istočnog Rimskog i Sasanidskog Perzijskog Carstva. Perzijanci su zauzeli Malu Aziju, Palestinu i Egipat. Nakon što je uspješna rimska kontraofanziva u Mezopotamiji konačno dovela do kraja rata, cjelovitost istočne granice Rima kakva je bila prije 602. godine je u potpunosti obnovljena. Oba carstva su bila iscrpljena nakon ovog rata, a nijedno nije bilo spremno da se brani kada je vojska islama izašla iz Arabije 632. godine.
Iransko-irački rat trajao je od septembra 1980. do augusta 1988. “Rat je ostavio granice nepromijenjene. Tri godine kasnije, kako se nazirao rat sa zapadnim silama, Sadam Husein je priznao iranska prava nad istočnom polovinom Shatt al-Araba, vraćajući se na status quo ante bellum koji je odbacio deceniju ranije."  U zamjenu, Iran je dao obećanje da neće vršiti invaziju na Irak dok je ovaj bio zauzet u Kuvajtu.
Kozija Luka (Trnovo, RS)
Kozija Luka je naseljeno mjesto u općini Trnovo, Bosna i Hercegovina.
Mellain Centar
Mellain centar je poslovni, stambeni, turistički i lječilišno-rehabilitacijski kompleks smješten u Tuzli. Mellain centar je smješten u užem centru grada Tuzle, gdje se nalaze poslovne, pravosudne, bankarske i obrazovne institucije ovog grada. Novi Mellain Centar je izgrađen na mjestu bivšeg hotela Bristol poznatog po banjskom lječilištu, a koji je srušen 2012. godine. Investitor ovog centra je kompanija "UniBristol" d.o.o., dok se vrijednost ove investicije kreće oko 150 miliona KM, a sam centar prostire na oko 87.000 m2. Gradnja centra je započeta u februaru 2013. godine, a stambeni dio i shopping centar su otvoreni polovinom 2015. godine. Hotel, teretana i bazen, spa centar i lječilište su započeli sa radom početkom 2016. godine. Kompletan centar zapošljava oko 200 osoba različitih struka na poslovima u hotelskom dijelu centra, shopping centru, teretani i bazenu, spa centru, lječilišnom dijelu, te garažnom dijelu samog centra.
Organizacija kompleksa
Kompleks se sastoji od četiri međusobno povezane lamele: Pored navedenog, izgrađene su i tri podzemne etaže namjenjene za parking vozila sa zatvorenim sistemom naplate i videonadzorom. Parking prostor sadrži 520 parking mjesta.
Prizemlje i galerija
Prizemlje i galerija su namjenjeni za poslovne i uslužne djelatnosti, odnosno shopping centar. Shopping centar se prostire na 8.200 m2 te broji 30 poslovnih prostora i hipermarket. Na prizemlju se nalaze poslovni prostori različitih namjena i veličina, kao i Belamionix hipermarket. Na galeriji se protežu poslovni prostori striktno namjenjeni za ekskluzivne modne radnje.
Lamela A i C
Lamela A i C čine stambeni dio Mellain centra sa ukupno 330 stambenih jedinica, veličina od 50 pa do 150 m2. Obje lamele imaju po 18 etaža.
Lamela B
Lamela B je namjenjena za wellness centar i polikliniku sa banjskim lječilištem. U sklopu poliklinike se nalaze ordinacije, kabineti, prostorije za fizikalnu terapiju i prostorije za lječenje ljekovitom slanom vodom. Pored poliklinike, banja posjeduje bazen sa slanom vodom namjenjen medicinskim tretmanima, olimpijski bazen, savremenu teretanu, saune, centar za masaže, te ugostiteljske sadržaje.
Lamela D
Hotel Mellain je smješten u sklopu lamele D i predstavlja jedan od najsavremenijih hotela sa pet zvjezdica na prostoru Bosne i Hercegovine. Hotel raspolaže sa 130 luksuzno opremljenih soba i apartmana raspoređenih na 20 etaža. Također, hotel nudi i bazen sa saunom, fitness centar, noćni klub, konferencijske dvorane, restoran Vidikovac (na 20.-tom spratu), te druge prateće ugostiteljske sadržaje.
Haram i halal u islamu
Halal u islamu
Halal je arapska riječ koja znači dozvoljeno ili nezabranjeno. Halal (kao izraz) se često koristi kad je nešto duševno ili religijski "čisto". Čovjek ne može da izmijeni haram (zabranjeno) u halal (dozvoljeno).
Hrana i piće
Hrana i piće smije sadržavati:
Halal-klanje
350px|thumb|Pravni zahtjevi za ritualno klanje u [[Evropa|Evropi: {{Legend|#FF0000|Omamljivanje nije potrebno}} {{Legend|#7CFC00|Potrebno omamljivanje nakon rezanja}} {{Legend|#00FFFF|Potrebno istovremeno omamljivanje}} {{Legend|#008000|Potrebno omamljivanje prije rezanja}} {{Legend|#0000FF|Ritualno klanje zabranjeno}} ]] Da bi se izvršilo pravilno halal-klanje, potrebno je:
Neke islamske vlasti kažu da meso može biti halal samo ako se životinja zakolje bez omamljivanja, druge islamske vlasti kažu da je omamljivanje dozvoljeno. Klanje bez omamljivanja ograničeno je u nekim evropskim zemljama. Ritualno klanje u Sloveniji bilo je zabranjeno 2012. godine.
Haram u islamu
Haram je arapska riječ koja znači zabranjeno ili nedozvoljeno. Haram (kao izraz) se često koristi kad je nešto duševno ili religijski "nečisto". Muslimanima naravno nije dozvoljeno činjenje harama tj. uzimanje/korištenje haram namirnica. Ishrana/piće
Hrana i piće ne smije da sadrži:
Ukoliko neki musliman uzima svjesno takve stvari onda je, prema islamskom vjerovanju, učinio/la grijeh. Međutim po istom vjerovanju ukoliko je u pitanju opstanak i preživljavanje čovjeka u najoskudnijim situacijama pri čemu je potrebna osnovna ishrana za održanje života neki od gore navedenih proizvoda se mogu koristiti bez da se to smatra haramom (tj. ukoliko se ta ishrana uzme u minimalnoj količini neophodnoj za preživljavanje).
Mnoga hrana sadrži tzv. emulgatore koji su ubačeni u hranu obično da bi mogla duže da traje ili da bi joj se dala određena boja, kao npr.: E474 koje označavaju da je to u stvari svinjska/životinjska mast ili drugi koji sadrže različite supstance insekata.
Vadžib
Vadžib je termin koji označava religioznu dužnost. Vadžib je jedan od 6 kvalifikatora po kojima Fikh (islamsko religiozno pravo), kvalifikuje svaki ljudski postupak. Ostale su: farz, mustehab, mubah, mekruh i haram. Učenjaci hanefijskog mezheba dijele mekruh na dva dijela - mekruh-i tahrimen i mekruh-i tenzihen i prave razliku između farza i vadžiba. Ostali mezhebi prepoznaju samo kategoriju vadžiba koji predstavlja strogu obavezu.
Nijekanje vadžiba
Većina islamske uleme (učenjaka) smatra da za vadžib vrijedi isto kao i za farz, tj. da za njegovo izvršenje slijedi nagrada, a za neizvršenje kazna. Razlika je u tome što onaj koji niječe obavezu vadžib nije prestao biti musliman
Zastava Nizozemskih Antila
mini|desno|300px|Zastava Nizozemskih Antila Zastava Nizozemskih Antila jest bijela sa horizontalnom plavom trakom na sredini i vertikalnom crvenom trakom iste širine. U sredini se nalazi pet zvjezdica koje predstavljaju pet ostrva Nizozemskih Antila: Bonaire, Curaçao, Saba, Sint Eustatius i Sint Maarten.
Kemal Monteno
Kemal Monteno (17. septembar 1948 – 21. januar 2015 ) bio je najpoznatiji bosanskohercegovački kantautor šansonjer, te jedan od najboljih kantautora na području bivše Jugoslavije. Zajedno sa Mahirom Palošem i Jadrankom Stojaković bio je najznačajniji predstavnik ove vrste muzike na sarajevskoj muzičkoj sceni.
Počeci
Rođen je 1948. u Sarajevu, gdje je završio osnovnu školu i gimnaziju. Osim njegovog zanimanja za muziku, bavio se i sportom. Tako je jedno vrijeme nastupao za podmladak nogometnog kluba FK Sarajevo. Tokom ranih 1960-ih na sarajevskoj muzičkoj sceni pojavljuju se prvi muzički sastavi, a njima se na svoj način, uz svoje kvalitetno pjevanje i solo akustičnu gitaru pridružuje i Kemal Monteno. Prvi javni nastup imao je s 15 godina, a bilo je to 1963. u Sarajevu na Festivalu amatera pjevača, gdje je osvojio dvije nagrade. Naredne godine, na istom festivalu ponovio je uspjeh. Osim prvih nastupa po tadašnjim sarajevskim domovima kulture, u drugoj polovini 1960-ih godina počinje s prvim ozbiljnijim koncertnim predstavljanjima publici. Prvi značajni muzički događaj u njegovoj veoma bogatoj i uspješnoj karijeri bio je nastupom na festivalu "Vaš šlager sezone" 1967. gdje je izveo vlastitu kompoziciju pod nazivom "Lidija". Osvojio je prvo mjesto, a bio je proglašen i za najboljeg interpretatora. Otad je miljenik festivalske publike u Sarajevu, gdje je redovno odnosio prve nagrade kao izvođač, autor muzike i autor teksta. Za "Šlager sezone" nastale su neke od njegovih najljepših šansona, a krajem 1970-ih ovdje su izvedene i njegove najljepše pjesme gradu Sarajevu i domovini, svojevrsne himne "Sarajevo ljubavi moja" (1976) i "Zemljo moja" (1977). Ubrzo zatim, 1967. imao je uspješan nastup na Omladinskom festivalu u Subotici, gdje je nastupom u finalu svojom kompozicijom osvojio prvo mjesto koje mu je dodijelio stručni žiri. Iste godine nastupao je na koncertu na kojem je odlučivano koja pjesma će zastupati Jugoslaviju na natjecanjima Intervizije.
Festivali
250px|mini|desno|Kemal Monteno, [[Malmö, 2010]] Svoju muzičku karijeru Kemal Monteno počinje u drugoj polovini 1960-ih godina nastupima na prestižnim domaćim festivalima zabavne muzike. Velike uspjehe bilježi na prvim festivalima "Vaš šlager sezone" u Sarajevu, gdje postaje miljenik publike svog rodnog grada i svojevrsni zaštitni znak Festivala. Prvi nastup bio je još sa pjesmom "Lidija" 1967, koja je osvojila prvu nagradu, a uslijedile su antologijske pjesme kao: "Sviraj mi o njoj" (VŠS 1971), "Laž" (VŠS 1972), "Spavaj, cvijete moj" (VŠS 1973, koju je otpjevao Mahir Paloš), "Ljubavna bol" (VŠS 1977), a svojevrsnu himnu Sarajevu, pjesmu "Sarajevo ljubavi moja" pjeva na 10. jubilarnom Šlageru Sezone 1976. Velike uspjehe Monteno je imao i sa nizom dalmatinskih šansona izvedenim na "Splitskom festivalu". Između 1976. i 2005. Monteno snima niz pitkih šansona, u kojima je do izražaja posebno došla njegova sklonost prema italijanskoj kanconi i vedroj mediteranskoj kantolini. Pjesme poput "Hiljade bijelih marama" (1976), "Cvite bili iz đardina" (1977), "Sunce djetinjstva" (1978), "Putovanja" (1978), "Adrijana" (1979), "Zvono djetinjstva"(1980), "Pričaju stare none"(1981), "Dobra večer, uzorita" (1983), "Produži lađo" (1984), "Zaboravi" (1995), "Kad ja ne mogu" (1997), "U meni imaš dom" (2002) i "Da je moja mandolina znala" (2005) ne samo da su potvrda tih Montenovih muzičkih sklonosti, nego i svojevsrtan dokaz stilske opredijeljenosti Kemala Montena kao autora i interpretatora ka ovoj strani zabavnomuzičke obale kod nas. Rado viđen gost Monteno je bio i na "Opatijskom festivalu", te na Zagrebfestu, posebno u drugoj polovini 1970-ih godina, a tradiciju nastupanja na festivalima Monteno nastavlja i u drugoj polovini 1990-ih godina, kad se pojavljuje na Radijskom festivalu i Festivalu dalmatinske šansone u Šibeniku. Svakako treba spomenuti i nastup na festivalu Melodije Mostara 2003. kad u duetu s Paulom Jusić osvaja Grand prix pjesmom "Nakon toliko godina". Ista pjesma je sljedeće godine na jubilarnom 10. festivalu "Melodije Mostara" osvojila nagradu najbolja od najboljih - "Pjesma desetljeća".
Stil i baština
Montena odlikuje poseban lirski, romantičarski muzički izraz, u kojem su na jedinstven način objedinjeni motivi bosanske sevdalinke sa mediteranskim šarmom italijanske kancone. Njegovi su tekstovi iskrena ispovjed pjesnika koji je okusio život i ljubavnu bol, te ih na svojstven način pretopio u pitku pjesmu jasnog i jednostavnog izraza. Iako se glavni, ljubavni motiv pojavljuje još od Montenove prve kompozicije, Monteno se ipak nikad ne ponavlja u svojim šansonama, nego isti motiv spretno varira na hiljadu različitih načina. Utopljene u harmonični kostim melodije, koja ne robuje turobnoj balkanskoj tradiciji, nego se okreće raspjevanom Mediteranu i još više, pokatkad sjetnoj, italijanskoj kanconi, napose onoj sa Festivala u San Remu, Kemal Monteno stvara jedinstven muzički izraz, kojemu nema premca na teritoriji cijele bivše Jugoslavije. Njegove su pjesme himna vječitoj ljubavi, čak i onda kad stihovi govore da je svemu kraj.
U toku svoje više no bogate muzičke karijere kantautora, Monteno je stvorio ne samo vlastiti muzički potpis na domaćoj zabavnomuzičkoj sceni, nego je svojim pjesmama znao doprinijeti i uspjehu svojih kolega pjevača-prijatelja. U toj muzičkoj saradnji sa tako zvučnim domaćim imenima kao što su Arsen Dedić, Zdravko Čolić, Oliver Dragojević, Tereza Kesovija, Gabi Novak, Mahir Paloš, Neda Ukraden, Ismeta Dervoz, Dražen Žerić, Paula Jusić i drugi, Monteno nije gledao vlastitu korist, nego svojevrstan način druženja sa svojom rajom i prijateljima, svojstven jednom skromnom i plemenitom čovjeku kao što je Monteno.
Kemo, kako ga popularno zovu njegovi prijatelji, tokom 1990-ih s istim je kolegama izvođačima ostvario i niz velikih dueta, a pored gore navedenih za mikrofonom su mu se pridružili: Rade Šerbedžija, Boris Novković, Fuad Backović Deen, Danijela, Maja Odžaklijevska i drugi. Kemal Monteno je živio na relaciji između Sarajeva i Zagreba, a njegov je muzički put bio ispunjen brojnim nastupima na domaćim festivalima i bogatom koncertnom aktivnošću po gotovo svim zemljama bivše Jugoslavije. Preminuo je 21. januara 2015. godine u Zagrebu zbog infekcije.
Uspjesi
Uz brojne festivalske nastupe Kemal Monteno komponirao je čitav niz hitova, koji su objavljeni na njegovim albumima tokom njegove više od četiri decenije duge karijere. Veliki dio njegovih pjesama i danas je jednako tako aktuelan, kao i u trenutku prvog objavljivanja. Pored gore spomenutih festivalskih hitova, mogu se izdvojiti i ostali njegovi veliki hitovi, koji se i danas slušaju sa istom pažnjom kao i prije.
Da Vincijev kod
Da Vincijev kod je knjiga, objavljena 2003. godine čiji je autor Dan Brown. Ova knjiga je svjetski bestseller broj jedan, te prodana u više od 80 miliona primjeraka širom svijeta. Radnja knjige prati harvardskog profesora Roberta Langdona koji je u poslovnoj posjeti u Parizu. 2006. godine se pojavila ekranizacija ovog bestsellera koju je režirao Ron Howard. Kontroverzna tema ove knjige je digla svijet na noge, te je osuđena od strane Vatikana jer baca novo svjetlo na katoličku crkvu, otkrivajući tajne, vješto skrivane od strane Crkve. Iako je većina podataka iz knjige pretpostavka i autorovo mišljenje, ova knjiga obiluje stvarnim detaljima i duboko skrivenim činjenicama.
Zavjera
Cijeli roman govori o zavjeri katoličke crkve, te o potrazi za dokazima o toj zavjeri. Prema Brownu, Biblija u sadašnjem obliku je sastavljena u 3. vijeku od strane rimskih moćnika predvođenih Konstantinom I. Na tom sastanku je odlučeno što će stajati u Bibliji, a što će biti izostavljeno. U to doba u Rimu je vladao politeizam (paganstvo), dok je i sâm car Konstantin I bio svećenik kulta Sunca. Veći dio naroda Rima je počeo prihvaćati učenje Isusa Krista, te da prihvata kršćanstvo. Konstantin I, u strahu da će izgubiti moć, te da će Rim biti podijeljen na dva dijela: kršćanski i paganski, odlučuje promijeniti službenu religiju Rima u kršćanstvo, te organizira pisanje nove Biblije, ali u tu Bibliju ubacuje mnoštvo paganskih simbola (kao npr. da je nedjelja sveti kršćanski dan, jer se nedjeljom slavilo Sunce u njegovom kultu).
Prava priroda Isusa Krista
Prema Brownu, Isus Krist je bio čovjek, a ne Bog kako neke crkve tvrde. Konstantin I je proglasio Isusa Krista Bogom iz razloga kako bi učvrstio moć Rima. Na taj način je ubijedio svijet da je Rimska crkva (Vatikan) jedini način da se uspostavi veza sa Bogom, te tako osigurao opstanak Rima. Prema Brownu, Isus je bio Božiji prorok (poslanik) kojem je Bog dao neke moći koje su bile uskraćene drugim ljudima. Brown navodi da je Isus bio oženjen, jer je svaki Jevrej u Jeruzalemu morao biti oženjen. Njegova supruga prema Brownu je bila Marija Magdalena koju Brown spominje kao prostitutku. Kada je Isus bio razapet na krstu, Marija Magdalena je bila trudna, te je nosila Isusovo dijete, što je glavni dokaz Isusovog ljudskog porijekla. Međutim Biblija ne kaže, da je Krist bio Bog nego, da je bio od Boga (bog).
Sveti Gral i Posljednja večera
Prema Bibliji, na posljednjoj večeri u Isusovom životu, večeri prije njegovog razapinjanja, Isus je sa svojih 12 apostola jeo kruh i pio vino i tada je rekao da će ga neko od apostola izdati. Vino su pili iz jednog pehara u kojem se sljedeći dan nalazila Isusova krv. Taj pehar se prema Bibliji zove Sveti Gral. Brown tvrdi da je Sveti Gral ustvari Marija Magdalena. Isusovi sljedbenici, u strahu da bi nevjernici mogli nauditi Mariji Magdaleni i njenom djetetu, krijumčare Magdalenu u Francusku gdje se ona porađa. Brown tvrdi da je biblijsko učenje da se u Svetom Gralu nalazi Isusova krv, ustvari metafora kojom se govori da Marija Magdalena nosi Isusovo dijete tj. u njoj se nalazi Isusova krv, odnosno Isusovo dijete. Također, Brown tvrdi da je Isus ostavio Magdaleni u naslijeđe da vodi crkvu, a ne Petru.
Umjetnik Leonardo Da Vinci slika Posljednju večeru, umjetničko djelo na kojem prikazuje Isusa na njegovoj zadnjoj večeri u životu. Interesantno je da se na stolu uopće ne nalazi pehar (Sveti Gral), nego svako za stolom ima svoju čašu. Biblija tvrdi da se za stolom nalazi Isus sa dvanaest apostola, mada je Da Vinči naslikao Isusa, 11 apostola i Mariju Magdalenu koja sjedi Isusu sa njegove desne strane i dodiruju se kukovima. Interesantno je, da ako njih dvoje zamjene mjesta, izgleda kao da su naslonjeni jedno na drugo. Sljedeći važan detalj je ruka apostola Petra koja se nalazi ispod Magdaleninog vrata i kojom kao da joj prijeti. I posljednji detalj je nečija ruka koja drži nož, mada se ne zna čija je to ruka.
Vitezovi templari
mini|300p|Slika [[Posljednja večera|Posljednje večere sa ukazanim detaljima]]
Kada je car Konstantin I objavio Bibliju, on se, prema Brownu, odlučio riješiti svih dokumenata koji su ukazivali na tvrdnje suprotne Biblijskim. Crkva je vijekovima uništavala dokumentaciju koja je svjedočila o Isusovom ljudskom porijeklu. Međutim u 11. vijeku, papa sazanje da u Jeruzalemu postoje četiri kovčega najvažnijih spisa koji svjedoče o pravom porijeklu Isusa Krista, kao i tijelo Marije Magdalene. U strahu od propasti Crkve, papa organizuje krstaške ratove, pod izgovorom da želi osloboditi Jerusalem od islama. Papa tada daje blagoslov na jedan od najkrvavijih pohoda u historiji čovječanstva koji bilježi kako velike muslimanske gubitke, tako i kršćanske. Tom pohodu se pridružuju i vitezovi templari koji imaju za cilj pronaći tajne spise i Magdalenin grob, što i uspijevaju. Sa svojim blagom se vraćaju u Evropu i ucjenjuju papu. Papa im daje neograničenu moć u Evropi, kako bi ih ušutkao. Templari su vijekovima grabili novac i zlato, te postajali sve moćniji i moćniji. Kako se njihov broj vremenom povećavao, postali su prijetnja Katoličkoj crkvi da će je nadvladati. Tada papa odlučuje ih sve proglasiti pobornicima sotonizma, kao i tzv. hereticima, te šalje vojsku da unište templare. Tog dana, u petak, 13. oktobra 1307. godine, su stotine templara gorili na lomačama. Brigu oko spisa i Magdaleninog groba preuzima Sionski priorat. Te su spise nazvali Sangreal.
Sionski priorat
Sionski priorat je tajno društvo nastalo u 12. vijeku kako bi se brinulo o sljedeće tri stvari:
Sionski priroat je oformio Red Vitezova templara, kao svoje vojske koja preduhitrila papu u pohodu na Sangreal. Na vrhu tog društva se nalazi Veliki majstor sa svoja tri sénéceaux-a koji jedini znaju lokaciju Sangreala. Veliki majstori su u obično bili značajne osobe velikog intelektualnog doprinosa društvu. Pa tako, Veliki majstori Sionskog priorata su bili: Leonardo Da Vinci, Isaac Newton, Botičeli, Victor Hugo i mnogi drugi. Sionski priorat je skoro 900 godina skrivao Sangreal i brinuo se o Isusovom potomstvu. Sionski priorat je napravio Ključni kamen koji predstavlja putokaz koji vodi do Sangreala.
Opus Dei
Opus Dei je katolička sekta koju slijede desetine hiljada katolika širom svijeta. Sjedište joj je u New Yorku, a vrijedna je 47 miliona dolara. Osnivač i glavni biskup te sekte je Manuel Aringarosa. Sekta ima punu podršku Vatikana. Specifična je po tome što propovijeda samokažnjavanje kao oslobađanje od grijeha. Aktivni članovi te sekte se često bičuju i nose remene oko butine sa šiljcima sa unutrašnje strane koji im se zariju u meso, te kontrolišu njihove seksualne potrebe.
Radnja knjige
Radnja knjige počinje ubistvom Jacquesa Saunière (Žak Sonijer), kustosa Pariskog muzeja Louvrea. Ubija ga aktivni član sekte Opus Dei, albino Silas u potrazi za informacijom o lokaciji Ključnog kamena. Naime, Saunière je Veliki majstor Sionskog priorata. On mu govori već dogovorenu laž za koju mu albino i povjeruje, te ga rani i ode. Saunière u svojih posljednjih 15 minuta života ostavi tajnovitu poruku u muzeju sa mnoštvom simbola. U isto vrijeme, u Parizu gostuje američki simbolog sa Harvarda koji pomaže policijskom kapetanu Bezu Fache rastumačiti ubistvo. Na žalost, Saunière je u postskriptumu svoje poruke spomenuo Roberta, iako se nikad prije nisu sreli. Policija sumnja na Roberta, kao potencijalnog ubicu i želi ga privesti. Na to ga upozorava Sophie Neveu, unuka Saunière-a koja također radi u policiji. Ona mu objašnjava da je ta poruka namjenjena njoj. Također poruka sadrži niz zagonetki i anagrama, koje njih dvoje uspijevaju dešifrovati, te naći ključ od sefa u Ciriškoj banci, skrivenog u muzeju koje im je Saunière ostavio prije smrti. Oni zajedno bježe od policije. Kapetan Fache ih pokušava uhvatiti na razne načine, između ostalog, tako što je cijelu Francusku upozorio na Roberta i Sophie. Sophieini roditelji, brat i baka su umrli kad je imala 5 godina, i od tada je živjela sa djedom.
Na drugoj strani Silas, prema lažnim uputstvima Saunière odlazi u crkvu Saint-Sulpis i tamo traži Ključni kamen, ali shvata da je nasamaren, te da je tajna izgubljena jer je ubio jedina 4 čovjeka koja su znala lokaciju ključnog kamena.
Robert i Sophie odlaze u Cirišku banku kako bi otvorili sef. Čuvar ih pušta, zove policiju i obavještava direktora banke - Andréa Verneta. Vernet lično posječuje Roberta i Sophie, te im govori kako će im pomoći da pobjegnu iz banke jer je bio dobar prijatelj Saunière-a. Robert i Sophie u sefu nalaze kripteks, spravicu sa brojčanicima u kojoj se nalazi papirus. Da bi ga otvorili potrebna je šifra. Uz kripetks su dobili i zagonetku pomoću koje će otvoriti kripteks. Budući da je policija već ušla u banku, Vernet ih krijumičari iz banke u kamionu. U putu, on čuje na radio da njih dvoje policija traži zbog četiri ubistva, te odluči predati ih policiji. Nasreću, oni bježe i uzmu mu kamion. Robert i Sophie odlaze kod Robertovog engleskog prijatelja Sira Leigha Teabinga. Teabing je inavlid bez nogu, ali je najveći stručnjak za Sveti Gral (Mariju Magdalenu) na svijetu. On ih krije u njihovoj kući te priča im o Svetom Gralu. Policija saznaje njihovu lokaciju te kreću u akciju na Teabingovu kuću.
Manuel Aringarosa, putuje u Pariz kako bi uzeo Ključni kamen. Prije pet mjeseci, iz Vatikana su ga obavijestili da žele ukinuti podršku njegovoj sekti. Tada ga je nazvao čovjek koji se predstavljao kao Učitelj i rekao da će mu pomoći da nađe Sveti Gral i tako ga učiniti najmoćnijim čovjekom na svijetu. Aringarosa je povezao Učitelja i Silasa, te je Učitelj stalno davao upute Silasu kako da nađe Ključni kamen. Učitelj zove Silasa i kaže mu da nije sve izgubljeno i da je Ključni kamen u Teabingovoj kući. Silas kreće u Teabingovu kuću, te ih napada tamo.
Teabing, Sophie i Robert uspijevaju onesposobiti Silasa, te ga vežu kao taoca. U tom trenutku im na imanje upada policija. Teabing ukrca Roberta, Sophie, Silasa i svog batlera Rémy-jana na privatni avion, te ih transportuje u London. U avionu riješe zagonetku i otvore kripetks, ali saznaju da se unutra nalazi još jedan sa još jednom zagonekom. U Londonu posječuju jednu crkvu kako bi pokušali riješiti zagonetku, dok Silas i Rémy ostaju u automobilu. Tu Rémy oslobađa Silasa, te obojica ulaze u crkvu, uzimaju kripteks i Teabinga za taoca. I rémy radi za Učitelja. Robert i Sophie posječuju biblioteku kako bi riješili zagonetku. Ubrzo je i shvate, te odlaze u jednu katedralu gdje se i nalazi riješenje.
Za to vrijeme, Učitelj pošalje Silasa u sjedište Ops Dei-a u Londonu, te tamo pošalje policiju po Silasa, a Rémy-ja otruje, te na kraju i on odlazi u istu katedralu sa kripteksom. Kada vidi Roberta i Sophie tamo on ima ostavlja poruku da ima Teabinga i vodi ih u zamku. Kada se napokon suoče sa Učiteljem shvataju da je on ustvari Teabing koji ih pod prijetnjom pištolja tjera da riješe zagonetku. Robert uspijeva, ali u tom trenutku dolazi policija i hapsi Teabinga.
Silas je došao u Opus Dei, ali ga tamo čeka policija i biskup Aringarosa. On u očaju puca u policiju i slučajno rani biskupa. Biskupa odvezu u bolnicu, te on preživljava, dok Silas ranjen umire u jednom parku.
Robert i Sophie putuju u Škotsku jer ih tamo upućuje Ključni kamen. Tamo Sophie otkrije da ima baku i brata, koji su izbjegli nesreću. Oni joj saopštavaju da je ona Isusov i Magdalenin potomak, te ona odlučuje ostati u Škotskoj. Robert se vraća u Pariz, te otkriva da je Sangreal u stvari sakriven u Louvre-u.
Milje (Trnovo, RS)
Milje su naseljeno mjesto u općini Trnovo, Bosna i Hercegovina.
Wolf–Hirschhornov sindrom
Wolf–Hirschhornov sindrom (WHS) je sindrom hromosomske delecije koji je posljedica djelimične delecije na kratkom kraku hromosoma 4 (del(4p16. 3)). Karakteristike uključuju poseban kraniofacijalni fenotip i intelektualnu invalidnost.
Znakovi i simptomi
Manje uobičajene karakteristike uključuju hipospadiju, kolobom šarenica, bubrežne anomalije i gluhoću. Nedostaci antitijela su također česti, uključujući običnu varijabilnu imunodeficijenciju i nedostatak IgA. T-ćelijska imunost je normalna.
Genetika
Wolf–Hirschhornov sindrom je mikrodelecijski sindrom uzrokovan delecijom unutar HSA pruge 4p16.3 kratkog kraka hromosoma 4, posebno u regiji WHSCR1 i WHSCR2.
Oko 87% slučajeva predstavlja "de novo" deleciju, dok je oko 13% naslijeđeno od roditelja sa hromosomskom translokacijom.
Ozbiljnost simptoma i eksprimirani fenotip razlikuju se ovisno o količini deletiranog genetičkog materijala. Kritična regija za određivanje fenotipa je na 4p16.3 i često se može otkriti genetičkim testiranjem i fluorescentnom in situ hibridizacijom (FISH). Pogođenim porodicama predlaže se genetičko testiranje i genetičko savjetovanje.
Dijagnoza
Inicijalna dijagnoza se zasniva na različitom kraniofacijalnom fenotipu nakon rođenja. Dijagnoza WHS-a se potvrđuje otkrivanjem delecije u WHSCR-u. Hromosomska mikromreža i citogenetička analiza. Za FISH studiju dostupne su specifične sonde za hromozomske pruge D4S96 ili D4Z1 4p16.3 – (Wolf-Hirschhorn region, Vysis, Inc).