cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Posavski kanton
Putevi
Ukupna dužina magistralnih puteva u Posavskom kantonu iznosi 64,57 kilometara, dok dužina autoputeva iznosi oko 10 kilometara (stanje 11. 12. 2017).
Obrazovanje
U Posavskom kantonu postoje tri srednje škole, te brojne osnovne škole, dok univerziteta na području kantona nema.
Zdravstvo
Glavna bolnica u Posavskom kantonu je kantonalna bolnica u Orašju, pored koje postoje još tri doma zdravlja:
Kultura
mini|246x246piksel|[[Samostan u Tolisi]] Podrucje Bosanske Posavine bilo je naseljeno i u prehistoriji, što svjedoče razni arheološki nalazi novca i drugih stvari.
Nakon 1718, kada je došlo do mira između Osmanlijskog Carstva i Austro-Ugarske, uglavnom su katoličke porodice iz brdskih sela raseljene po ravnici, jer su se Osmanlije same naselile po brdima i dolinama. U sela Kopanice, Vidovice, Tolisu i Domaljevac doselili su se Hrvati iz Županje, Babine Grede i Štitara.
U današnje općine Derventa i Brod naselio se narod porijeklom iz Hercegovine, i to od 1735. do 1782. i još jednom u manjem valu 1820, jer se 1697. otprilike 20.000 katolika iselilo s toga područja. U općine Modriča, Gradačac, Orašje, Šamac i Brčko se narod doselio najviše iz Mostara, Posušja, Gornjeg Vakufa-Uskoplja, Bugojna, Livna, Tomislavgrada, Poreča, Vareša, Imotskog, Dalmacije, Srebrenice, Tuzle, Kraljeve Sutjeske i Olova. S tuzlanskog i srebreničkog područja je bilo masovnih selidba katolika na područje Posavine.
Sport
Nogometni klubovi u Posavskom kantonu:
Kantonalna skupština
Skupštinu kantona na osnovu Općih izbora u BiH 2022. sačinjava 21 zastupnik.
Psihijatrija
Psihijatrija (psiha - duša i iatrein - liječiti) jeste grana medicine koja se bavi zaštitom i unapređenjem mentalnog zdravlja, otkrivanjem i liječenjem psihičkih poremećaja. Kao posebna naučna disciplina ustanovljena je krajem 18. vijeka.
Podjela
Primarna prevencija se bavi sprečavanjem nastanka i/ili razvoja psihičkih poremećaja. Sekundarna prevencija obuhvata otkrivanje, dijagnostikovanje i liječenje psihičkih poremećaja. Tercijarna prevencija se bavi rehabilitacijom sa težnjom ka vraćanju izgubljenih i razvijanju novih sposobnosti oboljelih omogućavanjući adaptaciju bolesnika u socijalnoj sredini.
Dolje navedena podjela je urađena na osnovu ustaljenih ili uobičajenih načina podjele na oblasti, slijedeći kako didaktičke tako i naučne potrebe. Ona naravno, nije potpuna i kompletna, ali koja će nadam se, zadovoljiti početne potrebe vikipedije. Poglavlje "Patologija psihijatrijskih bolesti" počiva na međunarodnoj klasifikaciji bolesti, deseta verzija (MKB 10 ili ICD-10).
Razumijevanje psihijatrijskih poremećaja podrazumijeva dobro poznavanje svih psihičkih funkcija i poremećaja koji su detaljno obrađeni u poglavljima "Psihičke funkcije i njihovi poremećaji" i predstavlja uvjet za dalje praćenje psihijatrijskih tema.
Šefik Daupović
Šefik Fiko Daupović bosanskohercegovački je pisac za djecu.
Biografija
Šefik Fiko Daupović rođen je 18.augusta 1951. godine u Sarajevu. U Sarajevu je završio Pedagošku akademiju, odsjek za književnost i jezik, gdje je kasnije dugo radio kao bibliotekar. Objavio je više knjiga poezije i proze za djecu. Također, piše i aforizme. Dobitnik je više nagrada za književnost među kojima i nagrade "Mak Dizdar" u Stocu. Živi i radi u Sarajevu.
Vanjski linkovi
Poezija - Šefik Daupović Fiko
Maksimilijan I, car Svetog Rimskog Carstva
Maksimilijan I bio je car Svetog Rimskog Carstva od 1508. do smrti. On je dinastiju Habsburg učinio najmoćnijom evropskom dinastijom putem osvajanja i sklapanja dinastički povoljnih brakova svoje djece i rodbine. Oženio se Marijom, vojvotkinjom i nasljednicom Burgundije, i izgubio austrijske teritorije u današnjoj Švicarskoj od Švicarske Konfederacije.
"Ti, sretna Austrijo, sklapaj brakove..."
Nakon Marijine smrti Maksimilijan se 1490. oženio bretonskom vojvotkinjom Anom, postavši tako iure uxoris vojvoda Bretanje. Međutim, papa je sljedeće godine poništio njihov nekonzumirani brak nakon što je Anu na brak prisilio Karlo VIII, kralj Francuske. Dana 16. marta 1493. oženio se Blankom Marijom Sforzom, kćerkom milanskog vojvode. S njom nije imao djece. Po njihovom vjenčanju želio je proširiti svoju teritoriju na dijelove Italije, što je dovelo da intervencije Francuza i izbijanja dugih Italijanskih ratova. Također je bio prisiljen dati nezavisnost Švicarskoj, gdje je pokušao povratiti izgubljenu vlast Habsburgovaca.
Godine 1496. svog sina oženio je Ivanom Aragonskom i Kastiljskom, kćerkom aragonskog kralja Ferdinanda II i kastiljske kraljice Izabele I. Svoju kćerku prvo je zaručio za francuskog dofena, a nakon njegove smrti udao za Ivana Aragonskog i Kastiljskog, također sina Katoličkih kraljeva.
Kako bi smirio situaciju u Češkoj i Ugarskoj i očuvao nadmoć Habsburgovaca u tim zemljama, Maksimilijan je svoju unuku Mariju udao za budućeg ugarskog kralja Ludovika II, sina Ladislava II, a svog unuka Ferdinanda oženio je Ladislavljevom kćerkom Anom. Ovi dinastički brakovi nadahnuli su izreku: "Dok drugi ratuju, ti ćeš se, sretna Austrijo, vjenčavati; što drugima pribavlja Mars, tebi pribavlja Venera."
Posljednje godine
Godine 1508. Maksimilijan se, uz odobrenje pape Julija II, proglasio izabranim carem, tako okončavši vijekovima staru tradiciju po kojoj je cara morao okruniti papa da bi mogao nositi carsku titulu.
Maksimilijanov sin Filip je, zajedno sa svojom suprugom Ivanom, naslijedio Kastilju, te su Habsburgovci tako zavladali Španijom. Maksimilijan je imao skrbništvo nad svojim unucima, budući da je nadživio svoga sina, a Ivana je bila psihički nestabilna. Prije smrti je unučad i vlast nad Holandijom povjerio kćerki. Maksimilijan je umro u Welsu, a naslijedio ga je unuk, Karla V, jer je njegov jedini sin Filip umro prije njega.
Vražalice (Pale, FBiH)
Vražalice su naseljeno mjesto u općini Pale, Bosna i Hercegovina.
Historija
Naselje Vražalice se do rata u Bosni i Hercegovini nalazilo u sastavu općine Rogatica.
Aeronautika
mini| [[Space Shuttle Atlantis|Space Shuttle Atlantis na avionu nosaču šatla.]] Aeronautika je nauka ili umjetnost uključena u proučavanje, dizajn, i proizvodnju mašina sposobnih za letenje u vazduhu, i tehnike upravljanja letjelicama i raketama u atmosferi. Britansko kraljevsko aeronautičko društvo identificira aspekte "aeronautičke umjetnosti, nauke i inženjerstva" i "profesije aeronautike" (termin uključuje astronautiku)
Značajan dio aeronautičke nauke je grana dinamike koja se zove aerodinamika, koja se bavi kretanjem zraka i načinom na koji on stupa u interakciju s objektima u pokretu, kao što je avion. desno|mini| Dizajn letećih mašina Leonarda da Vinčija, oko 1490 Pokušaji letenja bez ikakvog pravog aeronautičkog razumijevanja pravljeni su od najranijih vremena, obično konstruiranjem krila i skakanjem s tornja sa osakaćenjima ili smrtonosnim rezultatima.
Mudriji istraživači nastojali su da steknu neko racionalno razumijevanje kroz proučavanje leta ptica. Srednjovjekovni islamski naučnici Zlatnog doba, poput Abbasa ibn Firnasa, također su radili takve studije. Osnivači moderne aeronautike, Leonardo da Vinci u renesansi i Cayley 1799. godine, obojica su započeli svoja istraživanja proučavanjem leta ptica. mini| [[Antonov An-225|Antonov An-225 Mriya, najveći avion ikada napravljen.]]
Donja Vidovska
Donja Vidovska je naseljeno mjesto u općini Velika Kladuša, Bosna i Hercegovina. Naselje Donja Vidovska se nalazi oko 10 kilometara istočno od Velike Kladuše na pravcu između Bihaća i Velike Kladuše. Graniči sa: Gornjom Vidovskom, Johovicom, Beglukom i Gredarom u Republici Hrvatskoj.
Amfitrita
mini|desno|François Théodore Devaulx: Amfitrita, kip, sjeverna fasada muzeja [[Louvre, 1866]] Amfitrita (grč. Ἀμφιτρίτη, Amphitrítê) je grčka morska božica. Rimski joj je pandan Salacia.
Amfitrita je kćer Nereja i Doride, Nerejida. Sestra joj je Tetida. Personifikacija je mora.
Amfitrita i Posejdon
U Amfitritu se zaljubio Posejdon, ali se bojala udati se za njega jer bješe niže božanstvo od njega. Zato je pobjegla i sakrila se u najudaljenijem kraju mora. Ipak, Posejdonov ju je dupin pronašao i doveo, a za nagradu je smješten među zvijezde. Vjenčali su se i rodila mu je dvoje djece: Roda i Tritona. Apolodor spominje da se kći Posejdona i Amfitrite zvala Bentesikima. Amfitritino potomstvo su i tuljani i dupini sa kojima je često portretirana.
U umjetnosti je obično prikazivana uz Posejdona ili u vožnji kočijom koju vuku morski konjici ili ostala stvorenja mora. Odjevena je u kraljevsku odjeću i ima mrežicu u kosi.
Mars (mitologija)
mini|250px|[[Joachim Wtewael: Mars i Venera otkriveni od bogova]]
Mars (latinski Mars) je bog iz rimske mitologije, bog rata. Nakon Jupitera je najvažniji bog kod Rimljana. Izvorno je bio povezan sa vegetacijom, kao što piše Caton u svojoj molitvi ratara upućenoj Marsu, a usto je čašćen i kao zaštitnik stoke.
Opis i mitovi
Mars je sin Jupitera, vrhovnog boga, i njegove žene - Junone. Prema drugom mitu, sin je Junone i cvijeta kojeg je nosila Flora. Rimljani su kasnije poistovijetili ovoga boga sa grčkim bogom Aresom, te se tako bog ratara, koji su često bili prisiljeni ratovati, pretvorio u boga rata. Na taj su mu način pripale mnogostruke uloge: zaštitnik je radova na polju, daje plodnost, štit borce i daje im ratnički duh. Marsova je ljubavnica Venera, žena Marsovog nakaznog brata Vulkana, a djeca su im Kupid, Timor, Formido i Konkordija. Vulkan je otkrio njihovu prijevaru, te je njihov čin pokazao svim bogovima, koji su mu se samo narugali. Mars je otac Romula i Rema koji su osnovali Rim, te tako praotac Rimljana. Njihova je majka bila svećenica Reja Silvija. Njegov je svećenik u Rimu bio flamen maior, a bili su mu posvećeni vuk (Mars je poslao vučicu da hrani njegovu djecu) i zelena žuna. Marsov astrološki znak je danas znak za muški spol.
Kult
Mars je u službenoj rimskoj religiji bio i bog proljeća, pa je svečano slavljen u martu (odatle ime tome mjesecu). Ostale važne proslave u njegovu čast odvijale su se u februaru i oktobru. Svakih pet godina na Campus Martius, pred njegovim oltarom, popis stanovništva popraćen je obredom čišćenja. U Rimu su se nalazila i druga dva hrama: ara Martis na polju (138. pr. n. e.) i onaj izvan vrata Capena (388. pr. n. e.). Mars je štovan i u vrijeme Carstva, zahvaljujući Augustu koji je ustanovio kult Marsa Ultora ("osvetnika"). Mars je zauzeo mnogo važnije mjesto u rimskoj mitologiji nego što je to slučaj sa Aresom, njegovim grčkim pandanom. Razlog je tomu vjerovatno u tome što ga se držalo ljubavnikom Reje Silvije i ocem Romula i Rema koji su utemeljili Rim. Stoga je čašćen kao otac rimskoga naroda, a Rimljani su se nazivali djecom Marsa. Marsu je bio posvećen i dan u sedmici, (utorak, italijanski: martedì) te planeta Sunčevog sistema (Mars).
IC 219
IC 219 (također poznat kao MCG -1-6-88 i PGC 8813) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 232 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,00 (67 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (40 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Frank Muller 17. novembra 1887. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Sastanak sa smrću
Sastanak sa smrću jest kriminalistički roman Agathe Christie iz 1938.
Gimnastika na Olimpijskim igrama 1928 – preskok
Takmičenje u preskoku na OI 1928. u Amsterdamu održano je 10. augusta.
Sherlock Holmes (1916)
Sherlock Holmes je nijemi film iz 1916, snimljen u produkciji Essanay Studiosa i jedna od najranijih američkih filmskih adaptacija Doyleovog detektiva. Glavnu ulogu tumačio je William Gillette, čija je drama iz 1899. poslužila kao predložak za ovaj film. Sama drama nije zasnovana na jednom slučaju, već uzima inspiraciju iz Skandala u Češkoj, Posljednjeg problema, Bakrenih bukvi i Studije u grimizu. Danas ne postoji nijedna kopija ovog filma, tek nekoliko fotografija kadrova.
U filmu, čovjek koji je povezan s kraljevskom porodicom traži od Holmesa da pronađe pisma koja je pisao sestri Alice Faulkner. Alice ga namjerava ucijeniti tim pismima, ali i nju otme par koji radi za prof. Moriartyja.
Uloge
thumb|left|
Elektromagnetna indukcija
Elektromagnetna indukcija je djelovanje magnetnog polja na provodnik kroz koji protiče električna struja. Jedinica za magnetnu indukciju je 1 Tesla (N/Am). Naziv je dobila u čast Nikole Tesle, zasluženog za razvoj nauke o elektromagnetizmu i njenu primjenu.
Dakle, magnetno polje B ima indukciju od 1T ako na žicu od 1m kroz koju prolazi struja od 1 ampera djeluje sila od 1N. Magnetna indukcija predstavlja jačinu magnetnog polja, a vektor magnetne indukcije se poklapa sa tangentom u datoj tački linije sile magnetnog polja. Magnetna indukcija je vektorska fizička veličina sto znači da je određena pravcem, smjerom i intenzitetom.
B=Fs/q*v
Samael
Samael je imaginarni lik iz serijala epske fantastike Točak vremena. Samael je Izgubljeni, jedan od 13 Aes Sedai, velikih sluga Mračnog. U Dobu legendi Samael se zvao Tel Džanin Elinsar. Imao je veliki ožiljak preko cijelog lica koji mu je zadao Lijus Terin Telamon u jednom meču. Samael je ostavio taj ožiljak kao znak sijećanja na taj poraz. Samael je bio veliki sportista i svjetski šampion. Nakon početka Rata moći, postao je general. U njemu je nađena velika ratna vještina i on je taj talenat dobro koristio. Ipak, on je sa svojim snagama ulazio u bitku tek kada je bio siguran u pobjedu. Prešao je sijenci u četvrtoj godini rata. Bio je veliki vojskovođa, ali loš guverner. Nakon što je bio zatvoren u zatvoru Mračnog, oslobodio se sa drugim Izgubljenima poslije 3000 godina. Zavladao je Ilijanom, ali ga je ubio Rand al'Tor, ponovorođeni Lijus Terin Telamon.
Forsaken (Wheel of Time)
NGC 311
NGC 311 (također poznat kao MCG 5-3-28, PGC 3434 i UGC 592) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 233 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,50 (102 hiljade sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (54 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 15. septembra 1828. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Karl May
mini|Karl Friedrich May Karl Friedrich May (Ernstthal, 25. februar 1842. - Radebeul, 30. mart 1912.) je bio njemački književnik. Najpoznatiji je po setu avanturističkih romana o američkom Divljem Zapadu. Glavni likovi su mu: Winnetou, poglavica Mescalero Apača i Old Shatterhand, njemački doseljenik na Divlji Zapad. Napisao je i niz knjiga o Orijentu i Bliskom Istoku u kojem su glavni protagonisti: Kara Ben Nemsi i Hadschi Halef Omar. Osim proze pisao je i poeziju, pozorišna djela a komponovao je i muziku. Svirao je i nekoliko muzičkih instrumenata. Mnogi njegovi radovi su prilagođeni za film, pozorište, audio drame a fiktivni likovi iz njegovih djela su poslužili kao osnova za strip.
Autor kojega zaboravljaju gotovo svi književni historičari, a pamte milioni čitalaca, pustolovni pisac čije je djelo zabavne naravi i velike popularnosti. Na djelima Karla Maya, ne baš posebnog umjetničkog obima, odgojili su se mnogi naraštaji mladih čitalaca.
Djela su mu prevedena na tridesetak jezika i objavljivana u rekordnim tiražima.
Delinkvencija
Četiri godine, u periodu između 1865. i 1869. bio je zatvoren u popravnom domu, u zamku Osterstein, u Zwickau. Zbog dobrog ponašanja, postao je administrator zatvorske biblioteke pri čemu mu se pružila prilika da dođe do široke lepeze literature. U tom periodu je sastavio spisak radova koje je planirao da napiše u budućnosti (Repertorium C. May)
Nakon puštanja na slobodu, Karl je nastavio tamo gdje je stao prije zatvaranja, sa sitnim krađama. Kada je uhvaćen poslije jedne krađe i doveden na mjesto zločina, tokom suđenja uspjeo je pobjeći u Češku. Tamo je uhvaćen zbog skitnje i zatvoren. Naredne 4 godine (1870. - 1874.) je proveo u zatvoru u Waldheimu, u Saksoniji.
Rani period
Po izlasku iz zatvora, maja 1874. godine, May se vraća kod roditelja i započinje s pisanjem. U novembru 1874. godine objavljuje djelo "Ruža iz Ernstthala". Postaje i urednik u izdavačkoj kući Heinrich Gothold Münchmeyer u Dresdenu. Uređuje različite radove kao što su zabavnik Schacht und Hütte a nastavlja objavljivati i vlastita djela ("Sabrane putopisne priče" iz 1876.). Podnosi ostavku u maju 1876. godine i zapošljava se kod Brune Radella u Dresdenu.
1878. godine postaje slobodni pisac a 1880. se oženio s Emmom Pollmer. 1882. se vraća kod bivšeg poslodavca Münchmeyera i započinje s prvim od pet velikih romana. Jedan od njih je i Das Waldröschen (1882–1884). 1887. je objavio roman "Sinovi lovca na medvjede a 1891. i "Blago u srebrnom jezeru". Objavljuje i u časopisima koristeći pseudonime. Sve u svemu, objavio je preko stotinu članaka. Godine 1892. objavljuje se njegovo djelo Collected Travel Accounts koje mu donosi financijsku sigurnost i priznanje.
Čežnja Karla Maya za silnim junacima u kojima će vidjeti samoga sebe, izazvala je istu čežnju u većini onih što su čitali njegove priče. Bilo je i odviše nepravde, pa su se mnogi čitaoci lahko simbolično identificirali s Mayevim superjunacima.
Kasniji period
mini|Karl May i Sascha Schneider, 1904. godina Godine 1899. putuje zajedno sa svojim slugom, Sejd Hassanom u Egipat a zatim i na Sumatru. Sljedeće godine im se pridružuju Klara May i Richard Plohn. Grupa se vratila u Radebeul u julu 1900. godine. Tokom tog putovanja Karl je pokazivao osjećaje emocionalne nestabilnosti.
Nosna kost
Nosne kosti su dvije male duguljaste kosti, različite veličine i oblika u različitih osoba. Nalaze se jedna uz drugu na sredini i gornjem dijelu lica i formiraju spoj – "most" nosa. Svaa ima po dvije površine i četiri ruba.
Karl May
Kasniji period
Nije mu se nimalo sviđalo na tim turističkim lutanjima. Žalio se da ga grizu muhe, da ga muči proljev i da od vrućine ne može ni gledati. Ipak, njegova je fantazija ostala budna i bujna. Mayev biograf Erich Loest piše: "Baš onoga dana kad gotovo nije izlazio iz toaleta zbog strašnog proljeva, May je pisao u Njemačku kako je tobože otkrio dotad nepoznato zlatonosno polje na Cejlonu: 'Morao sam jahati dvanaest sati bez prestanka da doprem do toga predjela u čijim se njedrima krije zlatna ruda, ali me taj nalaz ostavio hladnim', tvrdio je Karl May. Nije mi bilo potrebno to zlato, jer imao sam više nego dovoljno da ne moram oskudijevati..."
Nosna kost
Površine
Vanjska površina je konkavnokonveksna odozgo nadolje, konveksna od jedne do druge strane. Obložena je mišićima musculus procerus i musculus nasalis, oko centra šupljia preko otvora za prolaz male vene.
Galateja (mitologija)
mini|[[Rafael: Galateja, detalj, iz 1511. ]]
Karl May
Kasniji period
Nakon povratka s tog putovanja May se razveo od svoje supruge Emme, s kojom je dugo živio u neslozi i svađama. Oženio se ubrzo udovicom jednog svog prijatelja, tvorničara. Dotad mu je Klara Plohn vodila korespondenciju. S njom je May turističkim autobusom putovao po Sjevernoj Americi, obilazeći indijanske rezervate. Umjesto kožnog traperskog odijela što ga je ostavio kod kuće, Old Shatterhand alias Karl May, koji je u međuvremenu sasvim osijedio, bio je odjeven u pomodno gradsko odijelo tamne boje s prslukom, bijelom košuljom s uškrobljenim visokim ovratnikom i šarenom kravatom.
Hermann Cardauns i Rudolf Lebius su kritikovali Maya zbog samopromocije vezane za Old Shatterhand legendu. Optužen je i za neovlaštene publikacije knjiga kao i korištenja ilegalnog doktorata. Godine 1902. dodijeljen mu je počasni doktorat Njemačko-američkog univerziteta za djelo "U carstvu srebrnog lava".
1908. godine, zajedno s Klarom provodi šest sedmica u Sjevernoj Americi. Proputovali su kroz Albany i Buffalo do Nijagarinih vodopada i posjetili prijatelja u Lawrenceu, Massachusetts. Mavedeno putovanje ga je inspirisalo da napiše djelo Winnetou.
Kako je stario, May je sve više igrao ulogu moralizatora. Rekao je Kischu za njegove posjete vili u Radebeulu: "Ono 'Ja' kojim sam pisao, nema ničega zajedničkog s mojom ličnošću. Tim 'Ja' mislio sam na čovječnost, kojoj sam dao u zadatak da riješi sve zagonetke ljudskog postojanja i da pojača osjećaj plemenitosti u ljudima..." Bez ikakva osjećaja nelagodnosti što uspoređuje sebe s jednim velikanom svjetske književnosti, May je dodao: "Zar i Dante nije u 'Paklu' i 'Čistilištu' pisao u Ich-formi, a svakome je jasno da tamo nije mogao biti..."
Dana 22. marta 1912. godine, pozvan je od strane Akademskog društva za književnost i muziku u Beču da održi predavanje. Umro je sedmicu dana kasnije, 30. marta 1912. godine. Prema službenom zapisu, smrt su prouzrokovali srčani zastoj, akutni bronhitis i astma. Sahranjen je u Radebeul Eastu.
Djela
Karl May je često koristio pseudonimime a neki od njih su: "Kapetan Ramon Diaz de la Escosura", "D. Jam", Ema Pollmer", "Ernst von Linden", "Hobble-Frank", "Karl Hohenthal", "M. Gisela", "P. van der Löwen", "Prinz Muhamel Lotreamona" i "Ričard Plohn". Većina anonimno objavljenih radova i radova s pseudonimom su identificirana.
Za romano o Americi, May je stvorio likove Winnetoua, mudrog poglavice Apača i Old Shatterhanda, bjelca, Winnetouovog brata po krvi. Napisao je i seriju romana o Osmanlijskom carstvu. U ovom serijalu, narator-protagonista, Kara Ben Nemsi, putuje sa svojim lokalnim vodičem i slugom Hadschi Halef Omarom preko Sahare do Bliskog Istoka, pri tome doživljavajući mnoge uzbudljive avanture.
Najpoznatija djela su mu:
Tiraži i prijevodi
Navodi se da je Karl May najčitaniji pisac od svih koji su pisali na njemačkom jeziku. Objavljena djela su mu štampana u oko 200 miliona primjeraka, od toga oko polovina na njemačkom jeziku.
Njegov prvi prevedeni rad je bila je prva polovina djela Orijenta, prevedena na francuski jezik 1881. godine. Od tada, May je prevođen na više od trideset jezika, uključujući između ostalih i na latinski, esperanto i vijetnamski. UNESCO je 1960-ih, objavio da je Karl May najprevođeniji njemački pisac.
Uticaj
Djela Karla Maya su ostavila značajan uticaj na veliki broj poznatih ljudi njemačkog govornog područja i ne samo na njemačko stanovništvo. Albert Einstein je svojedobno uživao u djelima ovog pisca a jedne prilike je i rekao: "Cijeli moj period adolescencije bio je pod njegovim uticajem. Zaista, čak i danas, bio mi je drag u mnogim mojim trenucima očaja ... ".
I Adolf Hitler je bio obožavatelj djela Karla Maya a u svom poznatom djelu Moja borba (Mein Kampf) navodi da su ga kao dječaka njegovi romani "preplavlili" i to u toj mjeri da je popustio u školi. Prema Hitlerovom anonimnom prijatelju, Hitler je čak i prisustvovao predavanju Karla Maya održanom u Beču marta 1912. godine. Kako ironično, predavanje je održano kao apel za mir.
Smatra se da su popularnost njegovog pisanja i njegovi (uglavnom njemački) protagonisti, ispunili prazninu u njemačkoj psihi koja je do Karla Maya i 19. vijeka imala samo nekoliko popularnih heroja.
Dvije godine prije Mavjeve smrti slavni češki reporter Egon Erwin Kisch ustao je u odbranu tog popularnog pisca. On je ocijenio prijašnje kazne kao nešto što je u stvari i bilo, kao mladenačke grijehe. Kisch je našao riječi opravdanja i za Mayeva izmišljena putovanja: još kao četrnaestogodišnjak i predani čitač Mayevih romana, Kisch, kao i njegovi drugovi, uostalom, koji su također gutali stranice priča iz dalekih zemalja, nisu ni u jednom času pomislili da je to autor sve i doživio, držali su to samo pričom punom fantazije.
Kroz svoja djela, kod čitaoca je izazivao čežnju za bijegom iz industrijaliziranog kapitalističkog društva. Doprinjeo je stvaranju popularne slike o Indijancima u zemljama njemačkog govornog područja.
Uticaj na druge autore
Njemački pisac Carl Zuckmayer je toliko bio zaintrigiran Karlovim glavnim likom Winnetouom da je svoju kćerku nazvao Maria Winnetou. Heinz Werner Höber, dvostruki dobitnik Glauserove nagrade, je bio sljedbenik Maya. Rekao je: "Kada sam imao oko 12 godina napisao sam svoj prvi roman o Indijancima koji je, naravno, od početka do kraja u potpunosti ukraden iz djela Karla Maya."
Galateja (mitologija)
Galateja (grč. Γαλατεια, Galateia = mliječno bijela) u grčkoj mitologiji ime je dviju djevojaka - nimfe Galateje i oživjelog kipa.
mini|desno|[[Polifem nalazi Galateju i Akida]]
Nimfa
Galateja je bila morska nimfa Nereida (kći morskog boga Nereja) u koju se zaljubio sicilski kiklop Polifem, sin boga Posejdona. No, ona je bila zaljubljena u sicilskoga mladića Akisa. Ljubomorni ga je Polifem ubio gromadom u bijesu, a Galateja je njegovu krv pretvorila u istoimenu rijeku u Siciliji.
Druga verzija priče govori da je Polifem na njih poslao krdo konja od čijeg se topota tresla zemlja i uzburkalo more. Prestravljeni Akid i Galateja bacili su se u more i pretvorili u ribe da bi otišli na sigurno. Da se ne bi izgubili, povezali su se dugom plavom trakom. Vidjevši njihovu neizmjernu ljubav, bogovi su se sažalili i pretvorili ih u sazviježđe na nebu - Ribe.
Kip
Galateja je bila i mliječno bijeli kip od bjelokosti koji je napravio Pigmalion na Kipru koji je oživjela Afrodita. Galateja je Pigmalionu rodila Pafa (Paphos) koji je osnovao istoimeni grad čija je zaštitnica bila Afrodita.
Nosna kost
Površine
Unutrašnja površina je udubljena od jedne do druge strane I odozgo prema dolje popriječena žlijebom za prolaz ogranka nosnocilijarnog živca.
Zglobljavanja
Nosna kost se zglobljava sa četiri kosti glave: čeona i sisasta, te dvije kosti lica, suprotno nosnim i gornjeviličnoj.
Ostale životinje
U primitivnih košljoriba i tetrapoda, nosne kosti su najistaknitije iz prednje seta od četiri uparene kosti, koje formiranje krov lobanje, prateći u nizu: od čeone, tjemenska i posttjemenske kosti. Njihov oblik i današnjih vrsta je vrlo varijabilan, ovisno o obliku glave, ali uglavnom formiraju krov njuške ili kljuna, pružajući se od nozdrva do pozicije kraće od orbita. U većini životinja, stoga su uglavnom srazmjerno veće nego kod ljudi ili velikih majmuna, zbog skraćenog lica potonjih. Kornjačama, što je neobično, nedostaju nosne kosti, ali imaju pretčeonu kost koja se proteže sve do nozdrva.
Alpina
mini|desno|240px|2017 Alpina B5 Alpina Burkard Bovensiepen GmbH je tunerska firma iz Njemačke, specijalizirana za preradu BMW-ovih automobila. Osnivač firma je Burkard Bovensiepen. BMW-ovi automobili, koje preradi Alpina, u potpunosti zadržavaju BMW-ovu garanciju. Alpinini modeli su prepoznatljivi po aluminijskim felgama sa 20 žica.
Vinička oblast
Vinička Oblast (uk. Вінницька область) oblast je u Ukrajini. Prema popisu iz 2001. u ovoj oblasti je živjelo 1.772.400 stanovnika. Administrativno središte oblasti je grad Vinica, a oblast je uspostavljena 27. februara 1932.
Peuceti
mini|300px|Ilirska kolonizacija juga Italije mini|250px|Magna Graecia, oko 280. godine p. n. e.
Vinička oblast
Geografija
thumb|200px|lijevo|Geografska karta Viničke Oblasti. Vinička Oblast se nalazi zapadno od desne obale rijeke Dnjepar koja Ukrajinu približno dijeli na dva dijela. Graniči se sa sedam ukrajinskih administrativnih područja: na sjeveru je Žitomirska Oblast, na istoku je Kijevska Oblast, Kirovogradska Oblast i Čerkaška Oblast, na jugu je Odeška Oblast i na zapadu su Hmeljnička Oblast i Černivačka Oblast. Na jugozapadu ove oblasti duž rijeke Dnjestar nalazi se dio državne granice sa Moldavijom dužine 202 km. Vinička Oblast se prostire na ukupnoj površini 26.513 km2 (4,5%) te je 12 oblast po veličini u Ukrajini, a prema broju stanovnika nalazi se na 11 mjestu. Većina stanovnika 953.500 (54%) živi u ruralnim područjima, dok je 818.900 (46%) stanovnika živi u urbanim područjima.
Peuceti
Peuceti (Peucezi) su bili antički narod koji je naseljavao područje Peucetija, južno od grada Bari, u regiji Apulija, Italija. Stari Grci i antički historičari su jugoistok Italije podijelili u tri dijela: Daunija (današnja Fođa - Foggia) u kojoj su živjeli Dauni, Peucetija i Mesapija (Leće - Lecce) koja je bila naseljana Mesapima. Sve tri kulture su se često navodile pod zajedničkim imenom - Japigi a smatra se da su govorili tzv. mesapski jezik. (Mesapski jezik je indo-evropski i to vjerovatno ilirskog porijekla zbog sličnih ili istih vlastitih imena koja su pronađena uklesana na nadgrobnim spomenicima ili u zapisima antičkih historičara. Mesapi su poznavali pismenost i usvojili su jonsko-tarentinsku verziju grčkog alfabeta za zapise na vlastitom jeziku kojih je do sada pronađeno oko 50 ali tek djelimično dešifriranih.)
Historija
Peuceti su naselili navedene teritorije oko 700. godine p. n. e. i ubrzo došli u dodir sa kulturom Grka koji su u blizini osnovali svoje kolonije. Najvažniji naseljeni centri koje su Peuceti uspostavili su bili Sannace, oko pet kilometara od Gioia del Colle, i Rubi (Ruvo di Puglia). Najvjerovatnije je da su Peuceti stigli na jug Italije skupa sa Daunima i Mesapima oko XI stoljeća p. n. e. došavši iz Ilirije preko Jadranskog mora kroz Otrantska vrata. Antički historičar Strabon da su ove ilirske pridošlice po svom dolasku otjerali Ilire koji su na navedeno područje došli čak četiri ili pet stoljeća ranije. Od IV stoljeća p. n. e. sa širenjem Rimske Republike Peuceti bivaju nadvladani i asimilirani.
Vinička oblast
Znamenitosti
thumb|lijevo|200px|Manastir sv. Pokrovski thumb|desno|200px|Katolička katedrala sv. Ana Stari historijski dvorci koji svake godine privlače veliki broj domaćih posjetilaca i stranih turista u Viničku Oblast nalaze se najvećim dijelom u gradu Bar. Grad je bio mala trgovačka luka na rijeci Riv od 13. - 15. vijeka u okviru Podoljske Kneževine. Najpoznatije historijske građevine u gradu su:
Grad Bar je popularno turističko odredište jer je tamo bio rođen matematičar Viktor Bunjakovski.
Peuceti
Kultura
Privreda Peuceta bila je pretežno zasnovana na stočarstvu i zanatstvu a znali su i presti vunu. Veoma im je bio važan kontakt sa kolonijama Magna Grecije (Velika Grčka), najprije sa Metapontom a također i sa Tarentumom. Pronađeni predmeti poput kovanog novca i vaza potvrđuju ovu tvrdnju. Sa Mesapima su imali brojne kontakte i ratove.
Vinička oblast
Znamenitosti
Sljedeće lokacije su bile nominirane za Sedam čuda Ukrajine:
Peuceti
Napomene
Postoji i teorija zasnovana na antičkim izvorima a prema kojoj su Peuceti zapravo stigli sa ostrva Krit:
Grčki historičar Herodot (oko 484.-425. godine p. n. e.) zabilježio je predanje prema kojem je znatan broj stanovnika ostrva Krit nakon smrti kralja Minosa otplovio u Sikaniju (današnja Sicilija) i tamo pet godina bezuspješno opsjedao grad Camicus. Napokon ih je glad natjerala da se vrate natrag, međutim, oluja ih je zadesila u blizini obale koja je kasnije nazvana Japigija i razbila im brodovlje u komade pa su tu bili primorani ostati.
Vinička oblast
Znamenitosti
Podoljska tradicija narodnog ikonografskog slikarstva poznata je u Ukrajini, a izražena je kroz duge kućne ikonostase obojene na platnu s kraja 19. do početka 20. vijeka. Crvene, zelene i žute boje preovladavaju, lica prikazanih svetaca su malo izdužena, a njihove oči su bademaste. Na ovim ikonostasima obojeni su najviše obožavani porodični sveci. Zbirke podiljskih narodnih ikonostasa poseduju Muzej umjetnosti u Vinici i Muzej ukrajinskih kućnih ikona u dvorcu Radomisl.
Spisak naseljenih mjesta u općini Pale (FBiH)
Opći podaci
Općina Pale (FBiH) (prije Pale-Prača) nalazi se u Bosansko-podrinjskom kantonu, Bosna i Hercegovina. Poslije potpisivanja Dejtonskog sporazuma, općina Pale je podijeljena te je jedan dio općine Pale ušao je u sastav Federacije Bosne i Hercegovine od kojeg je dijela nastala općina Pale (FBiH). Naseljena mjesta u općini Pale (FBiH), po popisu stanovništva iz 2013. (ukupno 15) su:
NGC 2015
NGC 2015 (također poznat kao ESO 56-SC147) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 24. novembra 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nimfa
mini|300p|William-Adolphe Bouguereau: Nimfe, 1878.
Černigivska oblast
Černigivska oblast (uk. Чернігівська область) je oblast u Ukrajini. Prema popisu stanovnika iz 2001. godine u ovoj oblasti je živjelo 1.245.300 stanovnika. Administrativno središte oblasti je grad Černigiv, a oblast je uspostavljena 4. decembra 1939.
Nimfa
Nimfa (grč. νύμφη, númphê) je u grčkoj mitologiji pripadnica vrlo širokog kruga nižih ženskih božanstava - duhova prirode. Nimfe se često povezuju sa plodnošću, rastom drveća i vodom. Nisu nužno besmrtne ali žive mnogo duže od ljudi. U načelu su ljubazne prema ljudima. One su često družbenice božica (Artemida), ljubavnice bogova (Zeus, Apolon, Posejdon), ali i smrtnih ljudi (Minos, Sizif, Odisej).
Černigivska oblast
Geografija
thumb|lijevo|200px|Karta Černigivske oblasti. Černigivska oblast se nalazi u sjeveroistočnom dijelu Ukrajine blizu granice sa Bjelorusijom i Rusijom. Graniči sa: Kijevskim rezervoarom rijeke Dnjepar i Kijevskom oblašċu na zapadu, Sumskom oblašċu na istoku i Poltavskom oblašċu na jugu. Na sjevernoj granici ove oblasti je dio međunarodne granice Ukrajine prislonjene na Gomelsku oblast u Bjelorusiji na sjeverozapadu i ruskom Brjanskom oblašċu na sjeveroistoku.
Nimfa
Često se dijele na različite široke podgrupe, kao što su Melije (nimfe jasena), Drijade (nimfe hrasta), Najade (slatkovodne nimfe), Nereide (morske nimfe) i Oreade (planinske nimfe).
Černigivska oblast
Geografija
Černigivska oblast je prepolovljena na sjeverni i južni dio rijekom Desna, koja se ulijeva u Dnjepar sjeverno od gradskog graničnog područja Kijeva. Ova oblast se prostire na 31.865 km2. Visinski raspored zemljišta u ovoj oblasti kreċe se padinom od 220 metara do 120 metara, uključujuċi i močvarne nizine oko toka rijeke Dnjepar. Grad Černihiv također leži u slivu rijeke Desna, koja ima mnoge pritoke kao što su rijeke Oster i Snov.
Nimfa
U Italiji su postojala domaća božanstva potoka, brzaka i vode (zvana Limfe) koja su vrlo slična grčkim nimfama. Također su primjetne paralele sa slovenskim vilama, npr. vile brodarice i Nereide.
Černigivska oblast
Geografija
U ovoj sjevernoj ukrajinskoj regiji ima mnogo pošumljenih površina. Jedna petina Černihivske oblasti se sastoji od šume u kojima se uglavnom mogu naċi stabla drveća poput: hrasta, johe, bora i breze.
Nimfa
Etimologija
Grčka riječ νύμφη ima značenje "mladenka" i "prekrivena veom", odnosno označava djevojku spremnu za udaju. Prema Hesihiju, jedno od značenja također je i ružin pupoljak.
Černigivska oblast
Historija
Černigivska oblast je nastala 15. oktobra 1932. godine kao dio Ukrajinske Sovjetske Socijalističke Republike.
Nimfa
Mitologija
mini|Sophie Anderson: Nimfina glava
Černigivska oblast
Historija
Glavni grad Černihiv je prema arheološkim istraživanjima bio naseljeno mjesto prije više od 2000 godina. Ova oblast je bila vrlo važno historijsko područje još iz vremena Kijevske Rusije, kada su često bili spominjani gradovi Černigiv i Novhorod-Siverskji. Černigivska oblast se nalazi u historijskom području Polesja (ukrajinski: Полісся).
Nimfa
Mitologija
Nimfe su prikazivane kao prekrasne mlade žene. Povezane su s božanstvima - Artemidom, Apolonom, Dionizom te s Panom i Hermesom. Često su bile mete požudnih satira. Bile su ljubavnice mnogih bogova - Zeusa, Apolona, Posejdona, a također i smrtnika - Minosa, Sizifa i Odiseja. Živjele su u prirodi, u planinama, rijekama, izvorima, dolinama.
Černigivska oblast
Administrativna podjela
Černigivska oblast bila je podijeljena u 26 područja: 22 okruga (rejona) i 4 gradske opštine (mis'krada ili misto), službeno poznatih kao područja kojima upravljaju gradska vijeća. . Od 2020 god. oblast ima 5 okruga (rejona).
Nimfa
Mitologija
Grčke nimfe su također bile prikazivane kao duhovi koji su bili vezani za mjesta, za razliku od latinskog genius loci, a ponekad je to proizvodilo komplikovane mitove poput kulta Aretuze na Siciliji. U nekim djelima latinskih pjesnika školovanih u Grčkoj, nimfe su postepeno apsorbirale u svoje redove autohtona italijanska božanstva izvora i potoka (Juturna, Egerija, Karmentu, Fontana), dok su Limpfe, italijanske boginje vode, zahvaljujući zbog slučajne sličnosti njihovih imena, mogle se poistovjetiti s grčkim nimfama. Malo je vjerovatno da su klasične mitologije rimskih pjesnika utjecale na obrede i kultove pojedinačnih nimfi koje su poštovali seljaci u izvorima i rascjepima Lacija. Među rimskom književnom klasom, njihova sfera uticaja bila je ograničena i oni se pojavljuju gotovo isključivo kao božanstva vodenog elementa.
Černigivska oblast
Klima
Klima u Černigivskoj oblasti je umjereno kontinentalna, poput mnogih drugih područja u Ukrajini. Sezonske temperature se kreću od visokih 32 °C do 21 °C ljeti i od -12 °C do 7 °C zimi, a padne u prosjeku od 500 do 600 mm kiše godišnje.
Stanovništvo
Prema popisu iz 2006. godine, sadašnji broj stanovnika ove oblasti procjenjuje se na oko 1.155 609, a sačinjavaju ga uglavnom Ukrajinci, sa manjinskim bjeloruskim i ruskim stanovništvom koje uglavnom živi na sjeveru okruga.
Ovo područje je doživjelo dugoročni pad broja stanovnika sa 23% u odnosu na popis iz 1959. godine, kada je bilo 1. 554.000 žitelja. To je najveċi pad od bilo koje druge ukrajinske oblasti, pa zbog toga ima najnižu gustoću stanovništva u zemlji.
Privreda
Privreda Černigivske oblasti se uglavnom zasniva na vađenju nafte i prirodnog gasa, transportu, mašinstvu i tekstilnoj industriji. Veliki fabrika duhana nalazi se u gradu Priluki. Gradovi Bahmač i Nižin su važne raskrsnice na željezničkim linijama koje vode iz Rusije i Bjelorusije ka Jugoistočnoj Evropi. Postoje značajni kapaciteti mašinske i elektronske industrije u Černihivu, a tu se nalazi i pivara u kojoj se proizvodi pivo pod nazivom "Černigivske".
Kulturne i turističke znamenitosti
left|thumb|Neki od izloženih eksponata u Muzeju ukrajinskih kuċnih ikona, Dvorac Radomisl. Na području Černigivske oblasti se nalazi i nekoliko historijski izuzetno značajnih primjera pravoslavnih crkvi i građevina u gradovima: Trojski manastir u Černihivu obnovljen 1695. godine, Novhorod-Siverskji, Ljubeč, Nižin, i Kozelec (grad iz vremena Kijevske Rusije, stariji i od Kijeva). Nižin je historijski grad Kozaka u kojem se nalaze Manastir svetog Nikole osnovan 1650ih, Borisoglebski manastir i univerzitet. Obližnje peċine ili pećine Antonija Pečerskog su osnovane u 11. vijeku, a predstavljaju primjer drevne monaške arhitekture. Černigivska oblast je poznata po svom posebnom stilu narodnog ikonoslikarstva. Svjetlina i realnost kao i upotreba crvenih i toplih žutih boja u prikazima svetaca na ikonama su uobičajene za ovu vrstu umjetnosti. Ikone su ukrašene cvijećem što podsjeċa na slavenske predhrišċanske tradicije. Ikonoslikarstvo iz Černigivske oblasti se proširilo i izvan tog područja. Mnogi primjeri ove vrste slikarstva su sačuvani u Muzeju ukrajinskih kuċnih ikona kao glavna kulturna znamenitost Dvorca Radomisl. Neki od ovih veċ navedenih primjera su značajni u okviru cjelokupne svjetske kulturne baštine.
Nimfa
Usnula nimfa
Motiv koji je ušao u evropsku umjetnost tokom renesanse bila je ideja o statui nimfe koja spava u pećini ili izvoru. Ovaj motiv navodno potiče iz italijanskog izvještaja o rimskoj skulpturi nimfe na fontani iznad rijeke Dunav. Izveštaj i prateća pjesma navodno na fontani koja opisuje usnulu nimfu, sada he generalno stav da je falsifikat iz petnaestog vijeka, ali se motiv pokazao uticajnim među umjetnicima i vrtlarima nekoliko vijekova nakon toga, a kopije su viđene u neoklasičnim baštama kao što su kao pećina u Stourheadu.
Zemljane nimfe
mini|100p|Evelyn De Morgan: Drijada
Vodene nimfe
mini|James Herbert Draper: Vodena nimfa
Ostale nimfe
mini|Francesco Hayez: Nimfe na kupanju, 1831.
Nimfe
mini|Jules Joseph Lefebvre: Nimfa sa [[slakovima]]
mini|William-Adolphe Bouguereau: [[Satir i nimfe, 1873. ]]
Louis Chiron
Louis Alexandre Chiron (Monte Carlo, 3. august 1899 - Monte Carlo, 22. juni 1979) bio je vozač u Formuli 1.
Potpuni spisak rezultata u F1
(Utrke u boldu označuju najbolju startnu poziciju) (Utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
Marija, vojvotkinja Burgundije
Marija (13. februar 1457 - 27. mart 1482), vojvotkinja Burgundije, je vladala kao vojvotkinja Luksemburga, Brabanta i Limburga, markgrofica Namura i grofica Artoisa, Charolaisa, Flandrije, Hainauta, Holandije, Zelanda i Zutphena.
Porijeklo
Marija je rođena u Briselu, kao jedino dijete Karla Smjelog i Izabele Burbonske. Njeno rođenje izazvalo je podjeljene osjećaje; Marijin djed, Filip III Dobri, nije bio oduševljen rođenjem djevojčice, za razliku od njene nane, Izabele Portugalske.
Zaruke
Kao jedino dijete svoga oca, Marija je bila nasljednica velikih i bogatih teritorija, te je stoga bila najpoželjnija mladenka u Evropi. Prvu prošnju primila je sa samo pet godina, od budućeg aragonskog kralja Ferdinanda II. Ubrzo je Luj XI, kralj Francuske, dobio sina, buućeg Karla VIII, i u njegovo ime je zaprosio trinaest godina stariju Mariju. Marijin otac ju je planirao udati za lotarinškog vojvodu Nikolu I, Marijinog vršnjaka čije je vojvodstvo graničilo sa Burgundijom, te tako spojiti dva vojvodstva, ali planovi su propali sa Nikolinom smrću u bici 1473. godine.
Vladavina
Nakon što je njen otac pao u bici kod Nancya, 5. januara 1477. godine, Marija je postala devetnaestogodišnja vojvotkinja Burgundije. Luj XI je tada počeo ubjeđivati Mariju da se uda za njegovog sina i tako osigura vlast nad Burgundijom budućim francuskim kraljevima. Marija je odbila njegovu prošnju po savjetu svoje maćehe, Margarete od Yorka, s kojom je bila u izuzetno dobrim odnosima. Luj XI je tada odlučio uzeti Burgundiju silom, pa je Marija, čija je vojska bila mala i izmorena čestim bitkama, odlučila pomoć potražiti kod svojih podanika u Holandiji. Pomoć je i dobila, ali uz visoku cijenu; dana 10. februara 1477. godine u Gentu Marija je potpisala dokument koji je u historiji poznat kao Velika privilegija. Ovim ugovorom provincije i gradovi Flandrija, Brabant, Holandija i Hainault su povratile privilegije koje su bile ukinute dekretima vojvoda od Burgundije koji su pokušavali da stvore centralizovanu vlast u Burgundiji po ugledu na Francusku. Parlament u Mechelenu koji je osnovao Karlo Smjeli 1470. godine bio je raspušten i ponovo je uspostavljen Pariski parlament. Marija je također bila primorana obećati da neće ratovati, sklapati mir ili sakupljati porez bez odobrenja država i da neće postavljati strance na državna mjesta.
Električni otpor
Električni otpor (znak: R) – fizikalna veličina kojom se izražava visina napona koji je potreban da bi se uspostavio protok električne struje određene jačine, što je za mnoge materijale stalna vrijednost (Ohmov zakon). Mjerna jedinica u Međunarodnom sistemu (SI) je om. Za fizičko ostvarivanje određene vrijednosti otpora u elektrotehnici i elektronici koriste se otpornici.
Marija, vojvotkinja Burgundije
Brak
Pet godina kasnije, 25-godišnja vojvotkinja koja je uživala u jahanju, umrla je od posljedica pada s konja. Vjeruje se da je sokolarila sa suprugom kada se njen konj spotakao, zbacio je sa sebe, i zatim pao na nju, slomivši joj tako kičmu. Umrla je nekoliko dana nakon nesreće, a naslijedio ju je njen sin s Maksimilijanom, Filip IV. Bila je posljednji član burgundskog ogranka dinastije Valois.
Električni otpor
Otpor vodiča
Otpor vodiča stalnog poprečnog presjeka proporcionalan je njegovoj dužini (l), obrnuto proporcionalan površini presjeka (S), a specifični električni otpor (ρ) ovisi o materijalu:
Željezo kao vodič nije dovoljno dobro jer je njegov otpor oko 7 puta veći od otpora bakrenog vodiča potpuno istih dimenzija. Kod čistih metala (bakar, aluminij, zlato, srebro, itd.) otpor raste s porastom temperature. Kod nekih legura proizvedenih za izradu otpornika, kao što su manganin i konstantan otpor se ne mijenja s temperaturom. Kad se koristi ugalj, njegov otpor čak i pada kada se zagrijava.
Omski električni otpor
Omski električni otpor je specijalni otpor čija vrijednost ostaje konstantna bez obzira na promjenu visine električnog napona, jačine električne struje ili frekvencije. U ovom slučaju vrijedi:
Protokom struje kroz omski otpornik, dolazi do pada napona na otporniku i zagrijavanja koje rezultira električnim radom.
Slijepi električni otpor
Slijepi električni otpor je veličina u elektrotehnici koja izmjeničnu električnu struju kroz prouzrokovanje određenog električnog napona ograničava i time dovodi do pomjeranja faznog toka između struje i napona. Vrijednost ovog otpora je ovisna o frekvenciji. Kapacitivni ili induktivni otpor se može nazvati i slijepi otpor jer do njega dolazi do prenosa električne energije koja se na otporniku ne pretvara u termičku ili mehaničku energiju.
Induktivni električni otpor
Navojni otpornik:
gdje je j imaginarna vrijednost. Njegov induktivni otpor je imaginarni dio impedacije:
Afrodita
mini|190 px|Kip Afrodite, Austrija Afrodita (Ἀφροδίτη, Aphrodítê znači rođena iz morske pjene) u grčkoj mitologiji je jedna od dvanaest Olimpijaca, božica ljubavi, ljepote, požude, zadovoljstva, strasti, razmnožavanja i spolnosti. Afroditin pandan u rimskoj mitologiji je Venera, a u egipatskoj Hathor. Afrodita se opisuje sa plavom kosom.
Električni otpor
Kapacitivni električni otpor
Kondenzator:
Afrodita
Afroditini glavni simboli su mirte, ruže, golubovi, vrapci i labudovi. Kult Afrodite u velikoj mjeri potiče od feničanske božice Astarte, srodne istočnosemitske božice Ištar, čiji je kult bio zasnovan na sumerskom kultu Inane. Afroditini glavni kultni centri bili su Kitera, Kipar, Korint i Atina. Njen glavni festival bila je Afrodizija, koja se slavila svake godine usred ljeta. U Lakoniji Afrodita je bila obožavana kao boginja ratnica. Ona je također bila boginja zaštitnica prostitutki, udruženja koje je navelo rane naučnike da predlože koncept "svete prostitucije" u grčko-rimskoj kulturi, ideju koja se danas generalno smatra pogrešnom.
Električni otpor
Kapacitivni električni otpor
Njegov kapacitivni otpor je imaginarni dio impedacije:
Ovaj otpor je linearno neovisan o jačini struje i veličini napona, dok se njegova vrijednost smanjuje povećanjem frekvencije.
Afrodita
U Hesiodovoj Teogoniji, Afrodita je rođena na obali Citere iz pjene (ἀφρός, aphrós) koju proizvode Uranove genitalije, koje je njegov sin Kron odsjekao i bacio u more. U Homerovoj Ilijadi, međutim, ona je kći Zeusa i Dione. Platon, u svom Simpozijumu, tvrdi da ova dva porijekla zapravo pripadaju odvojenim entitetima: Afrodita Ourania (transcendentna, "nebeska" Afrodita) i Afrodita Pandemos (Afrodita zajednička "svim ljudima"). Afrodita je imala mnogo drugih epiteta, od kojih je svaki naglašavao drugačiji aspekt iste božice ili ih je koristio drugi lokalni kult. Tako je bila poznata i kao Citerea (Gospa od Citere) i Cipris (Gospa od Kipra), jer su stanovnici obje lokacije tvrdili da su mjesto njenog rođenja.