cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Američki dolar
Bimetalizam
1878. godine donesen je Bland-Allison zakon da obezbijedi slobodno kovanje srebra. Ovaj zakon zahtijevao je od vlade da mjesečno obezbijedi srebrnih poluga u vrijednosti između 2 i 4 miliona dolara po tržišnim cijenama i da od tog srebra iskuju srebrni dolari. Ovo je bio poticaj za politički uticajne proizvođače srebra.
Zlatni standard
Bimetalizam, kao standard, postojao je do 14. marta 1900. godine. Tada je donesen Zakon o zlatnom standardu koji je određivao da će dolarska vrijednost iznositi 1,67 grama zlata i da će to biti standardna jedinica vrijednosti, a da će sve novčanice ili novčići izdavani od strane Sjedinjenih Država održavati vrijednost ovog tečaja.
Ovo je uvelo Sjedinjene Države u doba zlatnog standarda, napravilo zlato jedinim legalnim sredstvom obračuna vrijednosti novca i postavilo vrijednost dolara na $20,67 za uncu zlata. Ovo je dalo mogućnost zamjene dolara u iznosu od $1,5 (otprilike) za jedan gram zlata – istu mogućnost zamjene koju je dolar imao i u bimetalizmu.
Za vrijeme velike privredne krize poznate kao Velika depresija, predsjednik Franklin Delano Roosevelt promijenio je vrijednost dolara i tada se dolar mogao zamijeniti u iznosu od $1,125 za gram zlata. To je predstavljalo pad vrijednosti dolara i on je odlukom vlade bio devalviran za gotovo 41%. Godine 1928. dolarska novčanica je identifikovana kao "Novčanica Sjedinjenih Država" i na njoj je stajalo odštampano "Plaća se donosiocu po zahtjevu", što ne stoji na današnjim novčanicama.
U martu 1968. godine pokušaji da se održi propisana cijena zlata na slobodnom tržištu, napušteni su. Počeo je dvoredni sistem. U ovom sistemu sve transakcije zlata centralnih banaka bile su izolovane od slobodnih tržišnih cijena. Centralne banke mogle su trgovati međusobno zlatom po dotadašnjoj propisanoj cijeni, ali nisu smjele trgovati na slobodnom tržištu. Na slobodnom tržištu moglo se trgovati prema važećim realnim cijenama (cijenama koje su se određivale ponudom i potražnjom), i ne bi se intervenisalo protiv toga. Cijene na tržištu su odmah skočile na $1,383 za gram zlata (1,383 $/g), ali su se krajem 1969. godine nakratko vratile na staro, da bi ubrzo nakon toga cijena zlata započela postojani rast. Najveća vrijednost zlata dostignuta je krajem 1972. godine (2,29 $/g). Do tog vremena pojavile su se i slobodne kursne liste po kojima se zlato razmjenjivalo i van slobodnog tržišta, što je de facto ukazivalo na prestanak važenja Bretton Woods ugovora. Dvoredni sistem je napušten u novembru 1973. godine. Do tada cijena zlata je narasla na (3,22 $/g).
Tokom 1970-ih, inflacija izazvana rastućim cijenama uvoznih dobara, naročito nafte i povećana budžetska potrošnja zbog vijetnamskog rata, a koja nije praćena odgovarajućim rezovima troškova u drugim oblastima, kombinovana sa trgovinskim deficitom, dovela je do toga da je dolar vrijedio manje nego zlato koje mu je služilo kao podloga.
Godine 1972. Sjedinjene Države su odredile vrijednost dolara od $1,22 po gramu zlata. Zato što su druge valute vrednovane preko U.S. dolara, ovo je stvorilo zabunu i neke poremećaje na tržištu valuta. Od 1975. godine Sjedinjene države su pustile da se vrijednost dolara odredi na slobodnom tržištu. S ovim potezom vrijednost dolara je po prvi put u historiji određivana slobodnim kursom.
Iznenadni skok cijene zlata, nakon što su centralne banke odustale od njegovog kontrolisanja, signalizirao je gubitak povjerenja u dolar. U odsustvu garantovane vrijednosti dolara u odnosu na zlato, investitori su odlučili pokloniti povjerenje zlatu. Posljedica toga je da je cijena zlata rasla s 1.125 $/g u 1969. godini na čak 29$/g u 1980. godini.
mini|600p|centar|Grafikon kretanja vrijednosti dolara
Ubrzo nakon što je ranih 1970-ih cijena zlata počela sa svojim rastom, cijene drugih dobara kao što je nafta također su počele da rastu. Dok su cijene drugih dobara bile prilično nestabilne i promjenljive, odnos između cijena nafte i zlata ostao je uglavnom sličan tokom 1990-ih, kao što je to bilo u prethodnim decenijama.
Bojeći se pojave ekonomije zasnovane na novčićima sa zlatnom podlogom i slobodnim određivanjem vrijednosti, odvojene od centralne banke i sa nadolazećom prijetnjom kolapsa američkog dolara vlada Sjedinjenih Država odobrila je nekoliko promjena u trgovini. Ove promjene su izvedene putem COMEX-a (skraćenica od Commodity Exchange, Inc.), koji je dio New York tovarne berze (New York Mercantile Exchange), a dovele su do naglog opadanja obima trgovine plemenitim metalima od 1980. naovamo.
U septembru 1987. godine, američki sekretar finansija u administraciji predsjednika Ronalda Reagana James Baker, načinio je prijedlog za MMF (Međunarodni monetarni fond) da se načini korpa roba (uključujući i zlato) koja će služiti kao referentno mjerilo prilikom određivanja vrijednosti svjetskih valuta. Međutim krah tržišta dionica u oktobru 1987. godine, praćen iranskim skandalom udaljio je administraciju od tih planova i povoljan politički momenat je bio propušten. Maja 2004. godine aktiva rezervi Sjedinjenih Država iznosila je $11,045,000,000 u zlatu (koje je vrjednovano 1.36 $/g).
Dekretni novac*
(*Prijevod američke riječi fiat je naredba, dekret. "Fiat money" predstavlja novac za koji se ne garantuje određena isplatna vrijednost, kao što je to bilo ranije, već je taj novac određen kao sredstvo plaćanja dekretom države ili odgovarajuće državne institucije, ali država ne garantuje isplatu nominalne vrijednosti donosiocu. U ovom tekstu ćemo ga označavati kao dekretni novac.)
Godine 1963. riječi "biće plaćeno donosiocu po zahtjevu" su povučene sa svih novoštampanih novčanica. Zatim je 1968. godine zamjena starih novčanica s tim natpisom za zlato ili srebro, zvanično okončana. Zakonom o kovanicama iz 1965. godine uklonjeno je svo srebro iz novčića od četvrt dolara i iz dajm-ova (novčića od 10 centi), koje su su bile do 90 %-tno od srebra. Ostala je zakonska odredba koja je dozvoljavala da novčići sadrže do 40% srebra, ali je kasnije i ova odredba povučena i današnji novčići nemaju u sebi ni trun srebra.
Plod
thumb|Kulinarski plodovi thumb|Razni jestivi plodovi thumb|Razni plodovi thumb|Plodovi u [[Naggaru, Himachal Pradesh, Indija]] thumb|Kolekcija limuna porodice [[Mediči (Bartolomeo Bimbi, 1715.)]] thumb| Bobice su jednostavni mesnati plod. U smjeru kazaljke na satu, od gore desno: [[brusnica|brusnice, linjon bobice, borovnice i crvene američke borovnice]] upright|thumb| Plod kapsula jednog ljiljana ([[Lilium sp.)]]
Američki dolar
Dekretni novac*
Važno je napomenuti da su sve novčanice izdate od 1861. godine naovamo, priznate od vlade kao legalno sredstvo plaćanja u njihovoj nominalnoj vrijednosti. Iako se ne mogu mijenjati za zlato ili srebro, jer je taj vid obaveze prestao važiti poslije 1968. godine. Neke od tih novčanica imaju veoma visoku vrijednost za numizmatičare. Jedini izuzetak od ovog pravila su novčanice od $10,000 isplative u zlatu, serija 1900, koje su nenamjerno puštene u promet zbog požara 1935. godine. Jedna kutija ovih novčanica je doslovno bačena kroz prozor. Za ovu grupu novčanica se ne računa da su u prometu i ustvari računa se kao ukradeno vlasništvo. Čini se da vlada SAD-a i nije previše zabrinuta zbog njih, pošto su sve novčanice te vrijednosti otkazane i prema tome van prometa. Njihova unutrašnja vrijednost je ništavna, a njihova kolekcionarska vrijednost iznosi, prema gruboj procjeni, oko $1,000.
Plod
Plod (lat. fructus) – u botanici – je reprodukcijski organ viših biljaka, skrivenosjemenjača. To je zasebna rasplodna cjelina, koja nastaje od usplođa, odnosno plodnih listova, (perikarpa). U njemu se nalazi jedna ili više sjemenki (semen). Nastaje nakon oplodnje cvijeta, a pored plodnice, u sastav ploda se uključuju i drugi dijelovi cvijeta, kao čaška i cvjetište. U oplođenom cvijetu nastaje onoliko plodova koliko je imao plodnica.
Američki dolar
Novčanice
Federalna vlada je za vrijema Američkog građanskog rata počela sa izdavanjem novčanica, čija su podloga bili španski dolari. Kako fotografska tehnika tog doba nije mogla raditi slike u boji, odlučeno je da pozadina dolarske novčanice bude u nekoj boji (samo ne crnoj). Izbor je pao na zelenu, pošto ona simbolizira stabilnost. Novčanice su postale poznate kao "greenbacks" (u prijevodu nekih naših autora zelembaći) zbog boje pozadine, a s njima je započela tradicija da se američke novčanice štampaju sa zelenom podlogom. Za razliku od mnogih drugih valuta, američke novčanice uvijek se štampaju u istoj boji (crnoj sa zelenom pozadinom i zelenim prelivima preko crne), ne računajući jedva primjetne prelive drugih boja na novijim novčanicama od $20 i $50. Novčanice Federalnih rezervi su se štampale u istoj boji veći dio 20. vijeka, iako starije novčanice zvane srebrne imaju plave prelive naprijed, a "United States notes" (novčanice Sjedinjenih Država) crvene prelive naprijed.
Godine 1929. veličina novčanica je standardizovana (što je dovelo do 25%-tnog smanjenja njihove tadašnje veličine). Moderne američke novčanice, bez obzira na denominaciju, široke su 66.3 mm, duge 156 mm, a debljina im je 0.109 mm. Novčanica teži otprilike jedan gram, i troškovi njene proizvodnje su oko 4,2 centa po komadu.
Mikroprintanje i sigurnosna nit uvedeni su u seriji 1991. Druga serija, započeta 1996. godine, uvela je sljedeće novine: mnogo veći portret, pomjeren iz centra, da bi se dobilo više prostora za vodeni žig. Vodeni žig, smješten desno od portreta, prikazuje istu sliku kao i portret. Vidljiv je samo ako se zadrži pod svjetlom i dugo je predstavljao jednu od glavnih zaštitnih mjera većine glavnih valuta. Sigurnosna nit daje crveni odsjaj pod ultraljubičastim svjetlom i smještena je drukčije na novčanicama različitih denominacija. Tinta koja mijenja boju ako se posmatra iz različitih uglova. Pojavljuje se na rednom broju u donjem desnom uglu prednje strane novčanice. Mikroprintanje na rednom broju u donjem lijevom uglu, kao i na kaputu Benjamina Franklina (Bendžamin Frenklin). Imaju štampane usredsređene fine linije u pozadini portreta i na zadnjem dijelu novčanice. Ovaj način štampanja je veoma teško kopirati.
Plod
Kategorizacija plodova
Prema prirodi nastanka, plodovi se svrstavaju u četiri glavna tipa i više podtipova.
Američki dolar
Novčanice
Novčanica od $50 iz juna 1997. sadrži veliki tamni broj sa svjetlijom pozadinom sa zadnje strane novčanice, tako da olakša ljudima da raspoznaju denominaciju. Novčanica od $20 iz 1998. sadržavala je nove mogućnosti za mašinsko registrovanje, što je trebalo olakšati registrovanje na skener uređajima. Sigurnosna nit svijetli zeleno pod svjetlošću i natpis "USA TWENTY" kao i zastava su štampane na niti, dok je broj 20 štampan ispred polja sa zvijezdama na zastavi. Mikroprintanje je izvedeno na donjem lijevom uglu slike, kao i na donjem lijevom uglu prednjeg dijela novčanice. Kako je od 1998. godine novčanica od $20 bila najviše falsifikovana od svih novčanica, od 13. maja 2003. godine, Ministarstvo finansija Sjedinjenih Američkih Država je odlučilo predstaviti nove boje na toj novčanici, što je bilo po prvi put da novčanice sadrže drugu boju, osim crne ili zelene, još od 1905. godine. Potez je bio više namijenjen suzbijanju falsifikovanja, nego tome da poveća vizuelnu razliku između novčanica različite denominacije. Glavne boje svih novčanica ipak su i dalje crna i zelena, a druge boje su prisutne samo kao sporedne i to na manje važnim elementima novčanice. Ovo predstavlja kontrast Euru i drugim valutama, čije se novčanice različitih denominacija upadljivo razlikuju.
Nove novčanice od $20 su u upotrebi od 9. oktobra 2003. godine, a nove $50 novčanice od 28. septembra 2004. godine. Nove novčanice od $10 su u upotrebi od 2005. godine, dok su nove novčanice od $100 puštene u javnu upotrebu 8. oktobra 2013. Svaka od novih novčanica ima dodatne elemente drugih boja, s tim da su glavne boje ipak ostale zelena i crna. Ministarstvo finansija Sjedinjenih Američkih Država najavljuje da će osavremenjavati novčanice i njihov dizajn svakih 7-10 godina, da bi se efikasnije suprotstavili pokušajima falsifikovanja.
Plod
Kategorizacija plodova
Prema konzistenciji usplođa, plodovi mogu biti:
Američki dolar
Novčanice
Neke od zaštitnih tehnika koje se upotrebljavaju danas su plave i crvene zaštitne niti. Broj u donjem desnom uglu mijenja boju iz zelene u zlatnu ako se posmatra pod drugim uglom, a postojeći vodeni žig kojim je napisano US # (ovo # predstavlja bilo koji broj). Mnoge novčanice sadrže sliku rađenu vodenim žigom, koja predstavlja neku historijsku ličnost. Na ceremoniji predstavljanja novog dizajna novčanice od $20 bivši predsjednik Ministarstva finansija Sjedinjenih Američkih Država Alan Greenspan je izjavio: Zadnja izmjena izgleda novčanice od $20 u bliskoj prošlosti desila se 1996. godine.
Plod
Kategorizacija plodova
Na bazi načinu raskidanja, odnosno rasijavanja sjemenki, plodovi su:
Medicinske klasifikacije
Postoji više klasifikacijskih sistema koji se odnose na oboljenja i procedure sa kojima se susrećemo u svakodnevnoj praksi. Već je uobičajeno da se rutinski koristi Deseta revizija MKB klasifikacije (MKB 10) gdje su oboljenja i stanja predstavljena alfanumeričkim trocifrenim ili četvorocifrenim kodom. ICD-10 Procedure Coding System (ICD-10-PCS) je dio ove klasifikacije koji se koristi za kodiranje procedura. Najnovija verzija uvodi takozvano alfanumeričko kodiranje te ostavlja prostor za dodavanje novih kodova ukoliko je to potrebno. Kodovi iz ove klasifikacije se koriste u DRG klasifikacijskom sistemu za kreiranje potrebnih kodova shodno pravilima koja su utvrđena za ovu klasifikaciju.
Međunarodna klasifikacija bolesti i srodnih zdravstenih problema
MKB predstavlja tipičnu hijerarhijsku klasifikaciju. Sve medicinske Bolesti, stanja i postupci u prvoj su nivou klasifikacije podijeljeni na 21 kategoriju, pretežno prema etiologiji (npr. zarazne bolesti, zloćudne novotvorine, ozljede i trovanja) i anatomskom sistemu (npr. bolesti probavnog sistema, bolesti urogenitalnih organa). U sljedećim nivoima podjele glavne se kategorije dalje hijerarhijski dijele sve do definiranja egzaktnih dijagnoza. Šifra MKB je alfanumerička oznaka koja se sastoji od četiri polja, od kojih je prvo polje slovno, preostala tri polja su brojčana, a zadnje polje je od ostalih odijeljeno tačkom. Troznakovne kategorije MKB šifriraju sve osnovne skupine dijagnoza bolesti, stanja i postupaka, a četveroznakovne kategorije šifriraju zadnju razinu podjela bolesti, stanja i postupaka. Brojčani dio šifre odgovara sistemu serijskog šifriranja s unaprijed zadanim rasponom brojeva, što omogućuje buduća proširenja i promjene bez korjenite izmjene šifrarnika.
MKB 10
MKB-10 (međunarodna klasifikacija bolesti i srodnih zdravstvenih problema engl. International Classification of Diseases, ICD, deseta revizija), je klasifikacija koja je kod nas i u svijetu našla široku primjenu. Začetak ovog medicinskog klasifikacijskog sistema je u 1900. godini, a danas je u upotrebi deseta revizija (ICD-10) koju je 1992. godine objavila Svjetska zdravstvena organizacija.
CD-10
CD-10 Procedure Coding System (ICD-10-PCS) je samostalni sistem za kodiranje procedura. Ne postoji druga internacionalna klasifikacija koja bi se mogla uporediti ili sa kojom je u relaciji. Sistem je uređen tako da komprimira opise procedura u kod sastavljen od sedam karaktera. ICD-10-PCS je klasifikacijski odnosno sistem za grupiranje procedura.
Diagnosis-Related Group
Diagnosis-Related Group je sistem koji klasificira sve bolničke slučajeve u oko 500 grupa. DRG se zasniva na “grupiranju “ baziranom na MKB dijagnozi, proceduri, starosti i spolu te prisustvu komorbiditeta. Svrha sistema je da procijeni koliko se u pojedinim bolnicama plaća za istu uslugu jer se očekuje da iste bolesti trebaju koštati isto u različitim zdravstvenim ustanovama.
DRG se može dalje grupisati u Glavne dijagnostičke kategorije (The Major Diagnostic Categories-MDCs). Ove kategorije su formirane na osnovu podjele na sve moguće glavne dijagnoze iz MKB klasifikacije i dijele se međusobno u 25 ekskluzivnih dijagnostičkih područja. Svaka dijagnoza iz pojedine MDC bi odgovarala jednom organskom sistemu ili jednoj etiologiji bolesti.
MDC 1 do MDC 23 su povezani sa posebnim medicinskim specijalnostima ovisno od glavne dijagnoze. Postoji nekoliko različitih sistema koji su razvijeni u SAD-u i u svijetu).
MKB klasifikacija u državama svijeta
Postoji više varijanti ove klasifikacije prilagođenih potrebama pojedinih zemalja. Najpoznatije su one koje se koriste u:
Američki dolar
Mane dolarskih novčanica
Uprkos relativno kasno načinjenim izmjenama na izgledu novčanica, koje su za cilj imale da spriječe falsifikovanje, kritičari smatraju da je ono još uvijek dosta lahko izvodljivo. Mogućnost izrade boja kod modernih pisača i njihova dostupnost svima značajno olakšavaju posao falsifikatorima. Zbog otežavanja mogućnosti falsifikovanja, predlaže se uvođenje holografskih crta na novčanice, kao što je urađeno kod većine drugih novčanica: kanadskog dolara, švicarskog franka i euro. Druga tehnika koja bi se mogla koristiti je razvijena u Australiji i usvojilo je nekoliko zemalja, štampanje polimerskih (plastičnih) novčanica.
Plod
Zbirni ili cenokarpni plodovi (coenocarpium)
Zbirni plodovinastaju iz cijelih cvasti, a razlikuju se:
Američki dolar
Mane dolarskih novčanica
Američki dolar i nije toliko ranjiv kao što to smatraju njegovi kritičari. Dvije najbitnije komponente novčanice papir i tinta posebnog su sastava i pravljene su po specijalnim recepturama koje se čuvaju kao tajna. Teksture koje taj papir i tinta u kombinaciji proizvode, teške su za oponašati bez određene opreme i materijala. Unatoč svim naporima zaštite od falsifikovanja, dolar opet ostaje dosta nesigurniji od drugih valuta. U bankama postoje uređaji koji su u stanju razlikovati pravu tintu i papir od lažnih, ta sigurnost se gubi na nižim nivoima (u prodavnicama, na ulici i sl.).
U nekim drugim kritikama spominju se to da je novčanice različitih denominacija teško razlikovati, jer su sve istih dimenzija. Zastupnici osoba sa slabim vidom i slijepih osoba predlažu da bi se na dizajnu novčanica trebalo naći mjesta i za oznake na brajevom pismu, što bi olakšalo raspoznavanje novčanica osobama oštećenog vida. Neke od takvih osoba tvrde da dolare uspijevaju raspoznati po osjećaju, dok se drugi oslanjaju na čitače novčanica.
Većina drugih novčanica (kao euro) su različitih veličina i boja za različite denominacije. To je korisno i to ne samo slijepim osobama. Tako se teško može desiti da se novčanica veće vrijednosti zamijeni za onu manje vrijednosti. U Sjedinjenim Državama to se često dešava, naročito turistima, pošto su oni manje upoznati sa detaljima koji čine razliku između novčanica različitih vrijednosti.
Međunarodna upotreba
thumb|450px|desno|Zemlje u svijetu koje koriste dollar. Nekoliko zemalja osim Sjedinjenih Država koriste dolar kao svoju zvaničnu valutu. Ekvador, El Salvador, i Istočni Timor su prihvatili dolar kao svoju valutu, nezavisno jedni od drugih. Države bivše Američke Teritorije Pacifičkih Ostrva, uključujući Palau, Sjedinjene Države Mikronezije i Maršalska Ostrva, se nisu odlučili za nezavisnu valutu nakon proglašenja nezavisnosti. Pored toga valute Bahama, Bermuda, Paname i još nekih država se slobodno mijenjaju u odnosu 1:1 za američki dolar. I Argentina je bila postavila fiksni kurs 1:1 između dolara i svoje valute (pezosa) u periodu od 1991. do 2002. godine. Hong-Kong je ranih 1980-tih čvrsto vezao odnos svoje valute i dolara, što je uradila i Kina 1990-tih. Malezija je to formalno uradila 1997. godine.
Dolar se koristi i kao standardna jedinica vrijednosti za neka dobra kojima se trguje na svjetskim tržištima, poput nafte i zlata. A čak i kompanije koje imaju malo direktnih dodira sa Sjedinjenim Državama, poput evropskog Airbus-a, izlistavaju svoju ponudu i prodaju svoje proizvode u dolarima.
Dolar je danas još uvijek najčešće korištena rezervna valuta, najviše čuvana u novčanicama denominacije $100. Veći dio novčanica dolara ustvari je u prometu van Sjedinjenih Država. Ugledni ekonomist Paul A. Samuelson objašnjava da tolika potražnja za dolarom, omogućava Sjedinjenim Državama da i dalje održavaju veliki vanjskotrgovinski deficit, bez potrebe da poduzimaju mjere kao što su obaranje vrijednosti valute ili ograničavanje uvoza.
Nedugo nakon što je predstavljen euro (€; ISO 4217 kod EUR) i nakon što je pušten u opticaj 2002. godine (jer je euro neko vrijeme prije toga bio obračunavan na računima, ali novčanice nisu bile puštene u promet), vrijednost dolara je započela svoj stalni pad na svjetskoj sceni. Nakon što je vrijednost eura počela da raste od marta 2002. godine, a deficit budžeta Sjedinjenih Država počeo se povećavati. Do kraja 2004. godine dolar je pao na svoju najnižu vrijednost u odnosu na druge valute, naročito prema novom takmacu euru. Euro je narastao na oko $1.36 /€ (odnosno 0.74 €/$) po prvi put krajem decembra 2004. godine, što je činilo veliku razliku u odnosu na njegovu nisku vrijednost iz prvih mjeseci 2003 godine ($0.87/€).
Medicinske klasifikacije
MKB klasifikacija u državama svijeta
Njemačka vlada implementira ovaj klasifikacijski sistem za praćenje pacijenata u skladu sa najnovijoj reformom zdravstvenog sistema (G-DRG).
Internacionalna klasifikacija zdravstevenih intervencija
International Classification of Health Interventions je klasifikacija kreirana od strane Australian National Centre for Classification in Health (NCCH) kao prijedlog za internacionalnu klasifikaciju procedura prije svega namijenjenu zemljama koje nemaju klasifikaciju procedura. Ona treba da bude osnov za upoređivanje ovih zemalja sa zemljama u kojim su druge sofisticiranije procedure u upotrebi. ICHI sadrži 1421 numerisanu klasu intervencija u zdravstvu. Gotovo sve klase su grupirane oko slijedećih osovina: organskih sistema i specijalnosti, anatomske pozicije ili tipa procedure. Klase su kodirane listom brojeva od 1 do 1421 bez mogućnosti ubacivanja novih klasa. Procedure mogu biti manje ili više specifične kao na primjer:
Kod 954 osim procedura sutura jetre podrazumijeva i transplantaciju jetre.
NBA 1964/1965.
NBA sezona 1964-65 je bila 19. sezona NBA lige.
Istočna grupa
{|
Zapadna grupa
{|
Gabrovica pri Komnu
mini|280px|Gabrovica pri Komnu, rimokatolička crkva "Sv. Peter" Gabrovica pri Komnu je naseljeno mjesto u sastavu općine Komen, regija Obalno-kraška, Slovenija.
Evropsko prvenstvo u atletici 2016 – skok u vis (žene)
Takmičenja u skoku u vis za žene na Evropskom prvenstvu u atletici 2016. održana su 6. i 7. jula na Olimpijskom stadionu u Amsterdamu. Takmičenje je bilo podijeljeno u dvije faze: kvalifikacije i finale. Ruth Beitia iz Španije osvojila je zlatnu medalju, Mirela Demireva iz Bugarske osvojila je srebro, dok je Airinė Palšytė iz Litvanije osvojila bronzanu medalju.
Gabrovica pri Komnu
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Sežana.
Evropsko prvenstvo u atletici 2016 – skok u vis (žene)
Raspored
Sva vremena prikazana su po lokalnom vremenu (CEST/UTC +2).
Zemlje učesnice
Učestvovalo je 26 takmičarki iz 20 država.
Finale
mini|desno|150px|[[Ruth Beitia]] Finalno takmičenje održano je 7. jula 2016. u 17:30 (CEST).
NGC 3290
NGC 3290 (također poznat kao Arp 53, IRAS 10328-1701, MCG -3-27-20, PGC 31346 i PGC 31347) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 486 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Najveći prečnik je 1,00 (141 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (71 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mario Mandžukić
Mario Mandžukić hrvatski je nogometaš i nekadašnji reprezentativac te zemlje. Igra na poziciji napadača.
Rane godine
Nogomet je počeo trenirati u njemačkom Ditzingenu blizu Stuttgarta, gdje je njegov otac igrao nogomet. Poslije povratka u rodni grad igrao je za NK Marsoniju od 1997. do 2003. Sljedeće godine igrao je u gradskom niželigašu Željezničaru, a nakon toga, ponovno je jednu sezonu 2004/05. odigrao za Marsoniju. U junu 2005. prešao je u NK Zagreb.
U dresu Zagreba, na Dvoranskom prvenstvu HNL, u sezoni 2005/06, izabran je za najboljeg igrača prvenstva, a na istom takmičenju u sezoni 2006./07., bio je najbolji strijelac.
Dinamo Zagreb
mini|lijevo|130px|Mandžukić u dresu [[zagrebačkog Dinama]] Zbog vrlo dobrih igara pod vodstvom Miroslava Blaževića u Zagrebu, koji ga je isprva napadao, pobudio je javno zanimanje gradskog rivala Dinama. Nakon dugo pregovora i odbijanja, prešao je u Dinamo početkom jula 2007, zajedno s Ivicom Vrdoljakom.
Odigrao je više odličnih utakmica u dresu Dinama, a posebno se istakao protiv Ajaxa u Amsterdamu, 4. oktobra, kada je postigao dva gola i bio zaslužan za kazneni udarac za još jedan gol. U novinama je sljedećeg dana dobio maksimalnu ocjenu 10.
U sezoni 2008/09. dobio je Žutu majicu Sportskih novosti za najboljeg igrača Prve HNL. Iste godine bio je i najbolji strijelac lige sa 16 golova.
Wolfsburg
Dana 16. jula 2010. objavljeno je da prelazi u redove njemačkog prvoligaša VfL Wolfsburg.
U dvije godine i 56 nastupa postigao je 20 golova i bio je jedan od najboljih igrača glavom u Bundesligi. mini|desno|160px|Mandžukić u dresu [[FC Bayern München|Bayerna]]
Bayern München
Dana 26. juna 2012. potpisuje ugovor s njemačkim Bayern Münchenom,, zahvaljujući sjajnoj sezoni u Wolfsburgu.
Budući da je često bio strijelac, osigurao je mjesto u prvih 11, te je na ulasku u 2013. bio najbolji strijelac Bundeslige.
Atletico Madrid
Dana 10. jula 2014. potpisao je ugovor s Atlético Madridom. .
Za "Jorgandžije" je skupio 28 nastupa i postigao 12 golova.
U toj jednoj sezonu osvojio je Španski superkup.
Juventus
Dana 22. jula 2015. potpisuje ugovor s talijanskim Juventusom.
Počeci u reprezentaciji
Bio je standardni član mladih hrvatskih nogometnih reprezentacija (U-19, U-20, U-21), a 21. novembra 2007. debitirao je i za Hrvatsku A selekciju u kvalifikacijskoj utakmici protiv Makedonije. Prvi gol za reprezentaciju Hrvatske postigao je 10. septembra 2008. u 77. minuti utakmice protiv Engleske (1:4) u kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 2010.
Euro 2012.
U kvalifikacijskoj grupi za Evropsko prvenstvo, Mandžukić je postigao dva gola za reprezentaciju, i to izjednačujući pogodak protiv Gruzije na Poljudu, kao i posljednji pogodak Hrvatske u grupi, na Kantridi protiv Latvije. U dodatnim kvalifikacijama, hrvatska reprezentacija je ždrijebana sa Turskom. U utakmici na Türk Telekom Areni, Mandžukić je postigao drugi gol na utakmici i tako učvrstio vodstvo Hrvatske koje je kasnije zapečatio Ćorluka.
Na završnici prvenstva, u grupi sa Španijom, Italijom i Republikom Irskom, Mandžukić je najavljen kao jedan od glavnih napadača nakon ozljede Ivice Olića. U prvoj utakmici s Ircima, Mandžukić postiže dva pogotka, oba glavom, i tako postaje prvi reprezentativac Hrvatske koji je postigao dva pogotka na nekom velikom takmičenju još od Davora Šukera na Euru 1996. Hrvatska je na kraju pobijedila rezultatom 3:1. U idućoj utakmici s Italijanima, opet postaje ključni igrač reprezentacije; nakon dominacije i vodstva Italije, Mandžukić postiže pogodak u 72. minuti i donosi novi bod Vatrenim. Tim pogocima Mandžukić je privremeno bio najbolji strijelac prvenstva, ali Hrvatska nije uspijela proći u četvrfinale zbog boda prednosti koju je imala reprezentacija Italije.
SP 2014.
U kvalifikacijama prvi gol zabija protiv Srbije za 1:0, utakmica je završila rezultatom 2:0. U dodatnim kvalifikacijama zabija za 1:0 protiv Islanda i Hrvatska pobjedom sa 2:0 odlazi na Svjetsko prvenstvo u Brazil 2014.
NGC 1796B-2
NGC 1796B-2 (također poznat kao ESO 119-37A i PGC 16789) je spiralna galaksija i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba.
Mario Mandžukić
SP 2014.
Prvu utakmicu bio je suspendiran zbog crvenog kartona. U drugoj utakmici zabio je dva gola za Hrvatsku nad pobjedom protiv Kameruna rezultatom 4:0.
Euro 2016.
Selektor Hrvatske Ante Čačić objavio je u maju 2016. spisak za nastup na Evropskom prvenstvu u Francuskoj, na kojem je bio i Mandžukić.
NGC 1796B-2
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 4812
NGC 4812 (također poznat kao ESO 323-48, MCG -7-27-18 i PGC 44204) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 169 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kentaur. Najveći prečnik je 1,20 (59 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (20 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 8. juna 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Brugadaov sindrom
Brugadaov sindrom je genetički poremećaj koji se nasljeđuje autosomno dominantno, sa varijabilnom ekspresijom. Opisan je s kraja 20. stoljeća, kao novi klinički entitet, obilježen tipskim promjenama EKG-a (blokom desne grane i perzistentnom elevacijom ST segementa u desnim prekordijalnim odvodima (V1–V3).
Brugadaski sindrom je dobio ime po španskim kardiolozima Josepu i Pedru Brugadi koji su opisali stanje 1992. godine, iako je veza između karakterističnog EKG obrasca i iznenadne srčane smrti prijavljena 1989. Brugada sindrom je opisan kao uzrok sindroma iznenadne neobjašnjive srčane smrti viđenog kod tajlandskih muškaraca 1997. godine. Prve genetičke mutacije koje utiču na gen SCN5A povezan sa sindromom identifikovao je njihov brat Ramon Brugada 1998., sa mnogo više mutacija koje utiču na najmanje 19 gena koje su naknadno identifikovali drugi.
Najčešće kliničke manifestacije su životno ugrožavajuće aritmije, česta komorska fibrilacija ili polimorfna komorska tahikardija, palpitacije, fibrilacia pretkomora, sinkopa ili iznenadni srčani zastoj. Nenormalne srčane aritmije javljaju se i pri odmaranju. Okidač im mogu biti i povišena temperatura sa groznicom. Mnogi faktori mogu izazvati pojavu tipskg EKG nalaza; visoka temperatura, blokatori natrijevih kanala, lijekovi i određena klinička stanja. Dijagnoza se obično postavlja nakon klinički značajnog događaja u kojem je pacijent sa tipskim EKG nalazom, na kojem se mora pokazati BrP tipa 1, spontano ili nakon indukcije blokatorima natrijevih kanala. Po postavljanju dijagnoze svakom pacijentu treba se procijeniti rizik od razvoja malignih komornih aritmija i iznenadne srčane smrti.
Terapija izbora za prevenciju naprasne srčane smrti je ugradnja implatabilnog kardioverter defibrilatora kod bolesnika koji su imali komorsku tahikardiju ili fibrilaciju i kod onih kojima se elektrofiziološkim ispitivanjem indukuju zloćudni komorski poremećaji ritma.
Etiopatogeneza
Brugadaov sindrom se nasleđuje autosomno dominantno, sa nepotpunom penetrabilnošću u zahvaćenim porodicama. U osnovi njegovog nastanka je otprilike više od 250 patoloških varijacija u 18 različitih gena koji kodiraju za natrijeve, kalijeve i kalcijeve kanale i proteine povezane sa tim kanalima.
Prva otkrivena mutacija bila je mutacija SCN5A gena koji kodira za natrijumove voltažne kanale u srcu. I pored velikog broja dosad otkrivenih mutacija, samo je kod otprilike 35% bolesnika utvrđen genetski uzrok. U 30% otkrivena je kao vodeća otkrivena mutacija SCN5A gena (koja dovodi do poremećaja funkcije natrijumovih kanala, a za sve ostale gene utvrđeno je da se javljaju u 5% slučajeva.
Genetika
Brugada sindrom nasljeđuje se na autosomno dominantan način, što znači da je potrebna samo jedna kopija defektnog gena da bi se proizveo sindrom. Međutim, osoba s dijagnozom ovog stanja može biti prva u svojoj porodici koja ima Brugada sindrom ako je nastao kao mutacija de novo. Gen u kojem se mutacije najčešće nalaze u Brugadskom sindromu, poznat kao SCN5A, odgovoran je za srčane natrijeve kanale. Mutacije u SCN5A povezane s Brugada sindromom općenito uzrokuju smanjenje protoka jona natrija. Međutim, samo 20% slučajeva ovog sindroma povezano je s mutacijama u SCN5A, jer kod većine pacijenata sa genetičko testiranje nije u mogućnosti identificirati odgovornu gensku mutaciju. Preko 290 mutacija u SCN5A gen je otkriven do danas, a svaki mijenja funkciju natrijevog kanala na suptilno različite načine. Ova varijacija djelimično objašnjava razlike u ozbiljnosti stanja između različitih osoba, u rasponu od veoma opasnog stanja koje uzrokuje smrt u mladoj dobi do benignog stanja koje možda neće uzrokovati nikakve probleme. Međutim, genetika Brugada sindroma je složena i vjerovatno je da je stanje rezultat interakcije mnogih gena. Zbog ovih složenih interakcija, neki članovi porodice koji nose određenu mutaciju mogu ispoljavatii znake Brugadskog sindroma, dok drugi koji nose istu mutaciju možda ne, što se naziva varijabilna penetrabilnost. Čini se da mutacije u genu SCN5A imaju prognostičku vrijednost.
Nekoliko drugih gena je identificirano u vezi s Brugada sindromom. Neki su odgovorni za druge proteine koji čine dio natrijskih kanala, poznatih kao β-podjedinice natrijskih kanala (SCN1B, SCN2B, SCN3B), dok drugi formiraju različite tipove natrijskih kanala (SCN10A). Neki geni kodiraju onske kanale koji nose ione kalcija ili kalija (CACNA1C, CACNB2, KCND3, KCNE3, KCNJ8), dok drugi stvaraju proteine koji stupaju u interakciju s ionskim kanalima. (GPD1L, PKP2, MOG1, FGF12). Preostali gen povezan sa ovim stanjem je RRAD. Geni povezani s Brugada sindromom i njihov opis uključuju:
Neke mutacije povezane s Brugada sindromom mogu uzrokovati i druga srčana oboljenja. Oni koji pokazuju više od jednog srčanog stanja u isto vrijeme uzrokovano jednom mutacijom opisani su kao sindrom preklapanja. Primjer sindroma preklapanja je Brugada i sindrom dugog QT (LQT3) uzrokovan mutacijom u SCN5A, koja smanjuje vršnu struju natrija, ali istovremeno ostavlja uporno curenje struje. Za Brugada sindrom opisano je kao preklapanje sa aritmogena desnokomorska kardiomiopatija (ARVC) uzrokovana mutacijom gena PKP2, uzrokujući Brugadim obrazac EKG, ali strukturne promjene u srcu karakteristične su za ARVC.
Mehanizmi
Abnormalni srčani ritmovi uočeni kod osoba sa Brugada sindromom su tipski opasne aritmije kao što su komorskaa fibrilacija ili polimorfna komorska tahikardija, ali oni s BrS također imaju veću vjerovatnoću da dožive ubrzane otkucaje srca zbog manje opasnih aritmija kao što je AV nodusna reentrantna tahikardija i abnormalno spori srčani ritmovi kao što je disfunkcija sinusnog čvora. Postoji nekoliko mehanizama pomoću kojih genetičke mutacije mogu uzrokovati ove aritmije.
Neki tvrde da je glavni razlog za pojavu ovih aritmija zbog abnormalno spore električne provodljivosti u područjima srca, posebno desna komora. Genetičke varijante povezane sa BrS podržavaju koncept kao što je SCN5A, gen koji se najčešće povezuje sa stanjem, zajedno sa SCN10A, SCN1B, SCN2B i SCN3B, svi direktno utiču na natrijevu struju INa. Natrijeva struja je glavni doprinos karakterističnom protoku električnog naboja kroz membranu ćelija srčanog mišića koji se javlja sa svakim otkucajem srca poznatom kao akcijski potencijal. INa uzrokuje početni brzi porast akcijskog potencijala (faza 0), a smanjenje rane vršne struje, kao što se događa u genetičkim varijantama povezanim s BrS, dovodi do usporavanja električne provodljivosti kroz srčani mišić. Ova spora provodljivost omogućava stvaranje 'kratkih spojeva', blokirajući talase električne aktivnosti u nekim oblastima, dok dozvoljava talasima da prođu u drugim u fenomenu poznatom kao prekid talasa. S obzirom na prave okolnosti, taj talasni prekid može omogućiti valovima električne energije da izvrše okretanje unutar mišića, putujući u obrnutom smjeru prije nego što počnu brzo kružiti oko tačke, što se naziva ponovnim ulaskom, i uzrokujući abnormalni srčani ritam. Oni koji podržavaju ovo gledište (poznato kao hipoteza depolarizacije) tvrde da usporavanje provodljivosti može objasniti zašto se aritmije kod osoba s Brugada sindromom obično javljaju u srednjim godinama, kada su drugi faktori kao što su ožiljci ili fibroza koji prate starost pogoršali sklonost usporavanju provodljivosti uzrokovanu genetičkom mutacijom.
Drugi sugeriraju da je glavni uzrok aritmija razlika u električnim svojstvima između unutrašnje (endokard) i vanjske (epicard) srca (poznato kao hipoteza repolarizacije). Oblik akcijskg potencijala razlikuje se između epikarda i endokarda. Akcijski potencijal u ćelijama iz epikarda pokazuje istaknutu zadstoj nakon početnog skoka zbog prolazne unutrašnje struje. Ovaj zarez je daleko manje očigledan u ćelijama iz endokarda, a razlika između endokarda i epikarda najjasnije se vidi u desnoj komori. Kod onih sa Brugada sindromom, ove razlike su povećane, stvarajući kratak period unutar svakog srčanog ciklusa, kada struja teče od endokarda do epikarda stvarajući karakterističan EKG obrazac. Razlike u električnim svojstvima između epi- i endokarda opisane su kao 'transzidna disperzija repolarizacije' koja, ako je dovoljno velika, može dovesti do blokiranja električnih impulsa u nekim regijama, ali ne iu drugim. Još jednom, ovaj prekid talasa može dozvoliti talase električne energije koji obično putuju samo u jednom smjeru da bi umjesto toga počeli kružiti oko tačke kao krug koji se vraća, uzrokujući aritmiju.
Elektrofiziološki nalaz
Komorske e aritmije mogu nastati kao posljedica heterogenosti refraktornih perioda u miocitima desne komore. Ta heterogenost nastaje zbog istovremenog javljanja normalnih i abnormalnih natrijevih kanala u istom tkivu i drukčijeg efekata struje natrija na tri sloja srca (endokard, miokard i epikard).
U miocitima sa abnormalnim natrijevim kanalima, inicijalna depolarizacija u fazi 0 akcijskog potencijala može biti smanjena, a učinak struje može biti značajniji nego u miocitima sa normalnim kanalima. To izaziva slabiju inicijalnu depolarizaciju i smanjenu aktivaciju kalcijevih kanala koji održavaju stanje depolarizacije tokom faze 2 akcijskog potencijala, zbog čega može biti značajno skraćena.
Ćelije s abnormalnim natrijevim kanalima i posljedično smanjenom funkcijom, ne mogu izazvati širenje akcijskog potencijala, zbog čega nastaje lokalizirani blok sprovođenja. Međutim, zbog skraćenja faze 2, te iste ćelije imaju kraći refraktorni period i oporavljaju ekscitabilnost ranije od ostalih normalnih okolnih ćelija. Istovremeno postojanje lokaliziranog bloka provođenja i skraćenja refraktornog perioda omogućuje nastanak lokaliziranog kružnog ritma faze 2. Posljedica toga je nastanak preuranjenih komorskih kontrakcija, koje mogu uzrokovati nastanak komorskih aritmija. Ove promene najizraženije su u epikardnim ćelijama koje su okružene miocitima heterogenih refraktornih perioda, pogotovo u epikardu desne komore. S obzirom na EKG nalaz, opisana su tri karakteristična obrasca.
Klinička slika
Većina pacijenata je asimptomska, a prvi simptom je najčešće nesvjestica. Kao i kod sindroma produženog QT-intervala, i u ovom sindromu postoji veliki rizik od nastanka iznenadne srčane smrti.
Oko 20% bolesnika ima suprakomorske aritmije, najčešće fibrilaciju pretkomora koja može biti prvi simptom. Iznenadni srčani zastoj također može biti jedan od prvih simptoma u kod do jedne trećine bolesnika. Aritmije se događaju u srednjoj životnoj dobi, češće noću nego danju i češće u snu nego u budnom stanju. Najčešće dolazi do komorske fibrilacije ili polimorfne ventrikulske tahikardije. Prema dosadašnjim studijama srčani zastoj se ne događa tokom fizičke aktivnosti ili napora. U bolesnih od Brugada sindroma,  česti su poremećaji disanja tokom spavanja, pogotovo kod bolesnika sa visokim  rizikom od komorskh aritmija i nagle srčane smrti. Može se javiti i apneja i hipopneja u snu.
Liječenje
Terapija izbora kod bolesnika sa sindromom Brugada je ugradnja implatabilnog kardioverter defibrilator, u cilju primarne i sekundarne prevencije malignih komorskih poremećaja ritma.
Bolesnici koji su na terapiji amiodaronom i beta blokatorom imaju manji mortalitet (26%) nego oni bez terapije (31%), a bolesnici kojima je ugrađen ICD uglavnom su preživeli.
Genska terapija je intervencija budućnosti za bolesnike sa Brugadinim sindromom, kao i drugih električnih bolesti srca, kao što su sindrom dugog QT, sindrom kratkog QT, varijante  kratkospregnutog Torsades de Pointesovog sindroma, Anderson-Tawilov sindrom itd.
Epidemiologija
Incidencija bolesti je oko 5/10.000 stanovnika i vodeći je uzrok smrti muškaraca mlađih od 50 godina u regijama svijeta gde je nasljedni sindrom javlja endemski.
Berkelij
Berkelij jest vještački dobijeni hemijski element sa simbolom Bk i atomskim brojem 97. U periodnom sistemu nalazi se u grupi aktinoida (7. perioda, f-blok) pa se prema tome ubraja u transuranijske elemente. Ovaj element dobio je ime po gradu Berkeley u Kaliforniji, središtu kalifornijskog univerziteta i jednog od najvećih središta za ispitivanje jezgara na svijetu, gdje je i otkriven. Berkelij je radioaktivni metal, srebrenasto-bijelog izgleda. Prvi put je dobijen u decembru 1949. bombardiranjem elementa americija α-česticama (ionima helija). On nastaje u vrlo malim količinama u nuklearnim reaktorima. Primjenu je našao isključivo u laboratorijama za sintetiziranje težih transuranijskih i transaktinoidnih elemenata.
Brugadaov sindrom
Epidemiologija
Prevalencija Brugadinog sindroma veća je u Aziji nego u Evropi i Sjedinjenim Američkim Državama. Brugadaovog sindrom tipa 1 češći je u Aziji (0% –0,36%) i Evropi (0% –0,25%) nego u Sjedinjenim Američkim Državama (0,03%). Tip 2 i tip 3 češći su u Aziji (0,12% –2,23%) nego u Evropi (0,0% –0,6%) ili Sjedinjenim Američkim Državama (0,02%). Starosne razlike pokazuju da je prevalencija tipa 1 kod djece oko 0,005%, što je mnogo niže nego u populaciji odraslih.
Od ukupne neočekivane iznenadne smrti, smrtnost mladiih od Brugada sindroma je između 4 i 12%.
Berkelij
Historija
Kao što su elementi americij (atomski broj 95) i kirij (96) otkriveni gotovo jedan iza drugog tokom 1944. i 1945. godine, na sličan način su 1949. i 1950. uslijedila su otkrića elemenata berkelija (97) i kalifornija (98). Naučnici Glenn T. Seaborg, Albert Ghiorso i Stanley G. Thompson dobili su prva jezgra novog elementa 19. decembra 1949. u 60-inčnom ciklotronu na Univerzitetu Kalifornije u Berkeleyju. Bio je to peti otkriveni transuranijski element. Njegovo otkriće objavljeno je zajedno sa otkrićem elementa kalifornija.
Salih Alić
Salih Alić (Bijeljina, 30. septembar 1906. - Zagreb, 11. mart 1982.) je bosanskohercegovački pjesnik.
Berkelij
Historija
Odabir imena za novi element slijedio je zajedničko porijeklo dva novootkrivena elementa. Berkelij je nazvan po mjestu njegovog otkrića, gradu Berkeley u Kaliforniji. Time je na još jedan način slijeđen trend kao i kod mnogih drugih aktinoida i lantanoida: terbij koji u periodnom sistemu stoji tačno iznad berkelija dobio je ime po švedskom gradu Ytterby gdje je prvi put otkriven: Sugerirano je da se elementu 97 dodijeli ime berkelij (simbol Bk) po gradu Berkeleyju na sličan način koji se koristio za davanje imena njegovom hemijskom homologu terbiju (atomski broj 65) čije ime je izvedeno od imena grada Ytterby u Švedskoj, gdje je taj rijetki zemni mineral prvi put otkriven. Za element 98 odabrano je ime kalifornij u čast Univerziteta i savezne države Kalifornije.
Salih Alić
Rođen 30. septembra 1906. godine u Bijeljini, gdje je završio osnovnu školu i medresu. Prvo je radio kao knjigovođa, a zatim kao dopisnik sarajevskih listova "Jugoslavenski list" i "Večernja pošta". Nakon kratkotrajnog boravka u Zagrebu gdje se bavi preprodajom knjiga dolazi u Sarajevo i radi u Islamskoj dioničkoj štampariji. Od 1936. godine Zagrebu, kreće se u bohemskom krugu Tina Ujevića i objavljuje pjesme u brojnim časopisima i listovima. Umro je 11. marta 1982. godine u Zagrebu gdje je i sahranjen.
Berkelij
Historija
Kao najteži korak u pripremanju sinteze elementa pokazao se razvoj odgovarajućih hemijskih metoda separacije kao i dobijanje dovoljnih količina americija koji je služio kao materijal za metu. Priprema uzorka uslijedila je nakon nanošenja rastvora americij-nitrata (sa izotopom 241Am) na foliju od platine, zatim se rastvor isparavao a ostatak se žario do nastanka oksida (AmO2). Zatim se taj uzorak unio u 60-inčni ciklotron te se bombardirao jako ubrzanim alfa česticama sa energijom od 35 MeV tokom šest sati. Pri tome je u takozvanoj (α,2n) reakciji nastao 243Bk i dva slobodna neutrona:
Salih Alić
Salih Alić, uz Hamzu Humu, najznačajniji je predstavnik međuratne bošnjačke poezije, karakteristično za Alićev pjesnički opus jest dosljedno pjevanje u duhu neoimpresionizma i neosimbolizma, pri čemu, kako to ističe Željko Ivanković, ne zaboravlja bosanskomuslimansku pjesničku tradiciju i zavičajne pejzaže čak i kad pjeva sa Medvednice.
Berkelij
Historija
Nakon bombardiranja u ciklotronu, sloj uzorka se rastvarao pomoću dušične kiseline i zagrijavao, da bi se napokon istaložio sa koncentriranim vodenim rastvorom amonijaka u vidu hidroksida i kasnije centrifugirao. Talog se zatim ponovno rastvarao u dušičnoj kiselini.
Salih Alić
Sagledamo li Alićev pjesnički opus u cjelini uočavamo dominaciju pejzažne lirike. Alić je prije svega bio pjesnik – slikar prirode. Pjesnička preokupacija prirodom provlači se kroz i kroz njegovu poeziju socijalne tematike te kasniju poeziju poetskog i životnog suosjećanja sa samim sobom. Pjesničko djelo Salih Alića uvjetno bi se moglo podijeliti dvije faze – faza pejzažne lirike i faza sebe-opservacije u duhu ujevićevske tradicije. Ovome valja pridodati i pjesme socijalne tematike koje su sporadična pojava u Alićevom pjevanju. Salih Alić je pjesnik godišnjih ciklusa u prirodi i njegova poezija himna je monotoniji cikličnih promjena u prirodi. Za Alića ne može biti drugačijeg poimanja svijeta do onog prirodnog koje se iscrpljuje u smjeni godišnjih doba, pri čemu su jesen i zima izvori sjete i tuge, a proljeće i ljeto himna životu, radosti i snazi. U pjesmama jeseni i zime pjesnik sanja život, nada mu se, očekuje ga, a u pjesmama proljeća i ljeta i ne sluti mogući kraj. Čovjek u Alićevoj pejzažnoj lirici uvijek je u saglasju sa prirodom i njenim ritmom i stoga je svaka transformacija lirskog subjekta u neraskidivoj vezi sa samim mijenama prirode, sve ljudsko se isprepliće i stapa sa prirodnim ambijentom. Pjesma Ditramb meni karakteristična je za njegovu slikarsku preokupaciju i njegov poetski svijet.
Berkelij
Historija
Godine 1958. Burris B. Cunningham i Stanley G. Thompson su prvi put dobili mjerljive količine ovog elementa nakon dugogodišnjeg izlaganja neutronima izotopa 239Pu u testnom reaktoru Nacionalne laboratorije u američkoj saveznoj državi Idaho.
Salih Alić
Uočava se prisustvo slikarskih elemenata. Naglašenom slikovitošću izražena je pjesnikova preokupacija prirodom i izravan odnos lirskog subjekta prema lirskoj predmetnosti. Spajanjem boja i raspoloženja otkriva se bitna oznaka neoimpresionističke poezije.
Berkelij
Osobine
Pošto je još uvijek nemoguće dobiti dovoljne količine elementarnog berkelija da bi se ispitale njegove osobine, previđa se da bi mogao imati srebrenasti metalni sjaj, lahko oksidirati u zraku pri povišenoj temperaturi, te da bi se mogao rastvarati u razblaženim mineralnim kiselinama.