cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
James Coburn
James Coburn (31. august 1928. Lorel, Nebraska - 18. novembar 2002. Beverlly Hills Kalifornija), je bio američki filmski i televizijski glumac. Coburn se pojavio u skoro 70 filmova i imao je više od 100 televizijskih nastupa tokom svoje 45-godišnje karijere, i igrao je širok raspon uloga; osvojio je Oscara za najbolju sporednu mušku ulogu Glena Whitehousa u filmu Grad zločina. Sposoban, grubo isklesani vodeći glumac, njegov zubat osmijeh i mršavo tijelo učinili su ga da bude savršena junačina u brojnim vodećim i sporednim ulogama vesterna i akcijskih filmova, kao što su: Sedmorica veličanstvenih, Pakao je za heroje, Veliki bijeg, Major Dundee, Naš čovjek Flint, Za šaku dinamita, Pat Garrett i Billy the Kid i Željezni križ. Tokom kasnih 1960-ih i ranih 1970-ih on će njegovati imidž koji je sinonim za "smirenog" junaka, i zajedno s takvim savremenicima kao što su Lee Marvin, Steve McQueen i Charles Bronson, postao je jedan od istaknutih "tvrdih momaka" glumaca svog vremena. Također se zna da je bio Jeet-Kune Do učenik Brus Lija. Coburn je sin Mylet S. (djevojački Johnson) i Jamesa Harrisona Coburna, Jr., vlasnika garažne firme koja je bila propala zbog Velike depresije. Coburn je od škotsko-irskog porijekla kao i švedskog.
Škotsko visočje
mini|desno|250px|Škotsko visočje (tamnozelena) Škotsko visočje (škotski gelski: A' Ghàidhealtachd; škotski: the Hielands) historijska je regija Škotske. Obuhvata veći dio sjeverne i zapadne Škotske, a kulturološki se počela razlikovati od Nizija krajem srednjeg i početkom novog vijeka, kad je germanski škotski jezik zamijenio škotski gelski u većem dijelu Nizija.
Zoe Saldana
Nagrade i nominacije
mini|desno|Saldana u decembru 2007. godine
Škotsko visočje
Naziv "Visočje" koristi se za područje sjeverno i zapadno od gorskog graničnog rasjeda iako tačne granice nisu jasno definirane, posebno s istočne strane. Veliki Glen, koji se nalazi između Grampijanskih planina na jugoistoku i Sjeverozapadnog visočja, razdvaja regiju na dva dijela. Škotski gelski naziv A' Ghàidhealtachd doslovno znači "mjesto Gaela" i među govornicima škotskog gelskog jezika tradicionalno se odnosi na Zapadno otočje i Visočje. Stanovnici Visočja obično se nazivaju Gorštaci.
Regija je veoma rijetko naseljena i u njoj se nalazi veliki broj planinskih lanaca, kao i najviša planina Britanskih ostrva, Ben Nevis. Prije 19. vijeka Visočje je imalo mnogo veći broj stanovnika, ali zbog raznih faktora, posebno represije nakon ugašenog Jakobitskog ustanka 1745., kao i masovnog progona stanovništva koji je uslijedio, poznat pod imenom "Raščišćavanje Visočja" i iseljavanja stanovništva u urbana područja kao posljedica industrijske revolucije, Visočje se danas ubraja u najrjeđe naseljena područja u Evropi. Sa 9,1 stanovnika po km2 u 2012, gustoća stanovništva ove regije manja je više od sedam puta u odnosu na cijelu Škotsku.
.mil
mini|desno|200px|logo .mil je najviša internet domena koja se striktno dodjeljuje web stranicama vojnih snaga Sjedinjenih Američkih Država. Jedna je od najstarijih najviših internet domena i u upotrebi je od 1985 godine.
Ime domene mil je sponzorisana domena najvišeg nivoa (sTLD) u sistemu imena domena na Internetu za Ministarstvo odbrane Sjedinjenih Država i njegove podružnice ili pridružene organizacije. Ime je izvedeno od military (vojske). Bio je to jedan od prvih domena najvišeg nivoa, kreiran u januaru 1985.
Sjedinjene Države su jedina zemlja koja ima domenu najvišeg nivoa za svoju vojsku, što je naslijeđe uloge američke vojske u stvaranju interneta. Druge zemlje često koriste domene drugog nivoa u tu svrhu, npr. mod.uk za Ministarstvo odbrane Ujedinjenog Kraljevstva. Kanada koristi norad.mil sa Sjedinjenim Državama jer zajedno upravljaju Sjevernoameričkom komandom za zračno-svemirsku odbranu.
Obalska straža Sjedinjenih Američkih Država, kao i druge vojne službe, koristi domen mil, iako za vrijeme statutarnog mirnodopskog vremena služba potpada pod Ministarstvo domovinske sigurnosti Sjedinjenih Država.
Reference
<references group="" responsive="1">
Nizozemska
Nizozemska, poznata i kao Holandija, jest mala, gusto naseljena država u zapadnoj Evropi i kojoj pripadaju i tri ostrva u Karibima. Graniči s Njemačkom na istoku i Belgijom na jugu, a na sjeverozapadu izlazi na Sjeverno more. Najveći i najvažniji gradovi Nizozemske jesu Amsterdam, Den Haag i Rotterdam. Glavni grad je Amsterdam, dok je sjedište vlade i parlamenta u Den Haagu. Roterdamska luka najveća je luka u Evropi.
Bila je treća zemlja u svijetu koja je imala izabran parlament, a od 1848. regulirana je kao unitarna država s parlamentarnom demokratijom i ustavnom monarhijom. Ima dugu historiju društvene tolerancije i generalno se smatra liberalnom zemljom. Abortus, prostitucija i eutanazija legalizirani su, dok prema upotrebi određenih vrsta narkotika vodi progresivnu politiku. Godine 2001. postala je prva zemlja na svijetu koja je legalizirala istospolne brakove.
Jedan je od osnivača Evropske unije, eurozone, G-10, NATO-a, OECD-a i Svjetske trgovinske organizacije. Zajedno s Belgijom i Luksemburgom sačinjava Beneluks. Ova država sjedište je Organizacije za zabranu hemijskog oružja i pet međunarodnih sudova: Stalnog arbitražnog suda, Međunarodnog suda pravde, Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju, Međunarodnog krivičnog suda i Specijalnog suda za Liban. Prva četiri smještena su u Den Haagu, kao i sjedište Europola i Agencije za saradnju u pravosuđu Eurojust. Zbog toga se Den Haag smatra pravnom prijestonicom svijeta. Nizozemska je i dio Šengenske zone.
Historija
Historija Nizozemske jest historija pomorskih ljudi koji su nastanjivali delte rijeka na njihovom ušću u Sjeverno more u sjeverozapadnoj Evropi. Njena historija počinje u četvrtom stoljeću formiranjem regije na granici Rimskog Carstva. Ta regija bila je pod sve većim pritiskom germanskih naroda, koji su se kretali prema zapadu. Kada se Rimsko Carstvo raspalo, ovo područje naselila su tri dominantna germanska naroda: Frizijci na sjeveru, Sasi na sjeveroistoku i Franci na jugu.
U srednjem vijeku potomci Franaka, karolinška dinastija, dominirala je područjem, a zatim je proširila vladavinu na veliki dio zapadne Evrope. Regija Holandija zbog toga je postala dio Donje Lotaringije unutar Franačkog i Svetog Rimskog Carstva.
Godine 1433. vojvoda Burgundije preuzeo je kontrolu nad Donjom Lotaringijom i stvorio Burgundsku Nizozemsku, koja je uključivala modernu Belgiju, Luksemburg i dio Francuske. Za vrijeme cara Karla V proglasila je nezavisnost od Njemačke i Francuske, a zatim postala dio Španije.
Katolički kraljevi Španije preduzeli su jake mjere protiv protestantizma i drugih neslaganja između naroda današnje Belgije i Nizozemske. Nizozemski revolt doveo je do razdvajanja Burgundske Nizozemske na južnu "Špansku Nizozemsku", na teritoriji današnjih Belgije i Luksemburga, i sjevernu "Veliku pokrajinu", iz koje se razvila moderna Nizozemska.
Nizozemsko zlatno doba imalo je vrhunac oko 1667, kada se dogodio procvat trgovine, industrije, umjetnosti i nauke. Nizozemska je osnovala i Nizozemsku istočnoindijsku kompaniju, koja je postala jedna od najranijih i najvažnijih nacionalnih trgovačkih kompanija.
U 18. stoljeću moć i bogatstvo Nizozemske smanjivali su se. Niz ratova protiv Britanije i Francuske doveo je do njenog slabljenja. Britanija je to iskoristila i od Nizozemske preuzela sjevernoameričku koloniju Novi Amsterdam, pretvarajući ga u New York City. Porasli su nemiri i sukobi između oranjista i patriota. Nakon Francuske revolucije Napoleon je osnovao satelitsku državu Kraljevinu Holandiju (1806–1810), koja je kasnije postala francuska pokrajina.
Nakon pada Napoleona 1815. nastalo je proširena Ujedinjena Kraljevina Nizozemska, s dinastijom Oranje na čelu, vladajući Belgijom i Luksemburgom. Belgija se pobunila 1830, pa je 1839. dogovorena podjela Kraljevine na tri zemlje. Nakon konzervativnog perioda, novim ustavom 1848. zemlja je postala parlamentarna demokratija s monarhom na čelu. Moderni Luksemburg u početku je ostao ujedinjen s Nizozemskom, ali danas njime vlada posebna grana nizozemske vladarske porodice.
Nizozemska je bila neutralna za vrijeme Prvog svjetskog rata, ali je tokom Drugog napadnuta i okupirana od nacističke Njemačke. Nacisti su pogubili gotovo sve Jevreje u Nizozemskoj (najpoznatija je Ana Frank). Kada se povećao nizozemski otpor, nacisti su povukli zalihe hrane za veliki dio zemlje, uzrokujući veliku glad 1944. i 1945. Nizozemska je 1943. izgubila kontrolu nad Indonezijom, koja je postala kolonija Japana. Nakon japanske predaje 1945. Indonezija proglašava nezavisnost 1947, a Surinam 1975. Nakon rata se događa brz ekonomski oporavak, uvodi se socijalna država i počinje doba mira i prosperiteta. Nizozemska formira novi ekonomski savez s Belgijom i Luksemburgom, Beneluks, i postaje jedna od članica Evropske unije i NATO-a. U posljednjih nekoliko desetljeća nizozemska ekonomija usko je povezana s njemačkom i veoma je prosperitetna. Nakon Drugog svjetskog rata religija je odvojena od države. Broj vjernika katoličke i protestantske vjeroispovijesti opada. Međutim, dolazak imigranata muslimana prouzrokuje novu polarizaciju u 21. stoljeću.
Politika
Biračko pravo imaju svi državljani stariji od 18 godina, a pasivno stariji od 21 godine.
Prijesto se ravnopravno nasljeđuje po muškoj i ženskoj liniji s obzirom na redoslijed nasljeđivanja.
Nizozemska ima dvodomni parlament: Prvi dom ima 75, a drugi 150 članova. Sjedište parlamenta jest u Den Haagu. Prijedlozi zakona moraju biti prihvaćeni u oba doma i mora ih prihvatiti kralj(ica).
Vlada
Nizozemska je ustavna monarhija i parlamentarna demokratija. Važniji događaji u političkoj historiji jesu izmjena Ustava 1848. pod vodstvom liberalnog vođe Thorbeckea, kojom se, između ostalog, staje na kraj moći kralja, uvodi kraljevska nepovredivost te ministarska odgovornost za političke odluke, a parlament dobija mnogo veći utjecaj, te 1919. godina, kada se uvodi opće pravo glasa. Nizozemsku politiku dugi niz godina karakterizira tzv. verzuiling (fragmentacija stanovništva u društvene "stupove"), ali istovremeno postoji velika težnja za postizanjem opće saglasnosti. S međunarodne perspektive Nizozemska je najpoznatija po liberalnoj politici na polju droga, prostitucije, eutanazije te istospolnih brakova. Glavni grad Holandije jest Amsterdam. Den Haag je, međutim, još od 16. stoljeća gotovo bez prekida sjedište vlade i monarha.
Političke podjele
Kraljevina Nizozemska suverena je država s teritorijama u zapadnoj Evropi i Karibima. Danas ima četiri države:
Voda
Holandija je sjevernim morem omeđena sa sjevera i zapada. Na sjeveru se nalazi niz pješčanih poprečnih frizijskih otoka, južno od njih je plitko Vadensko more. U srcu zemlje je jezero Eiselmer, na mjestu nekadašnjeg Zidskog zaljeva, koji je sagradio brana Asfluitdijk 1932. zatvoren i sad sadrži samo slanu vodu. Važniji ušće i ušće su Dolard i Livers na jugu, nizozemski Dihep, Haringwliget, Grevelingenmer i Oster te Westerschide na jugozapadu. Holandijska obala prolazi kroz dvodnevni morski meni čija amplituda varira između 1,5 i 2 metra duž obale, ovisno o utjecaju vjetra. Pored vertikalnog kretanja vode, postoji vodoravno kretanje, trka plima. Zbog relativno blagih temperatura (3 °C zimi i 16 °C ljeti), Wadensko more i Ostershold preplavljuju se zlatom, listom i školjkama.
NGC 3758
NGC 3758 (također poznat kao IRAS 11338+2152, MCG 4-27-73 i PGC 35905) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 411 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 0,50 (60 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (60 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Ralph Copeland 18. marta 1874. godine.
Trasjanka
Trasjanka jest bjelorusko-ruska patoa ili vrsta međujezika (sa lingvističke tačke gledišta). Neki autori ga smatraju sociolektom.
Nizozemska
Privreda
Visoko razvijena te industrijalizirana zemlja. Industrija; metalna, brodogradnja, metalurgija, elektrotehnička, tekstilna, elektronska, oblikovanje dijamanata, hemijska. Rude: kameni ugalj, zemni plin. Poljoprivreda visoko razvijena sa sitnim posjedima koji grade kombinate; pšenica, ječam, krompir, šećerna repica. Razvijen plovni saobraćaj.
NGC 3758
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Trasjanka
Često se naziva "pidžin" ili čak "kreolski", što nije tačno prema raširenoj definiciji pidžina i kreolskog.
Nizozemska
Stanovništvo
Prema statističkim podacima, Nizozemci su jedna od najviših nacija na svijetu: prosječna visina 1,81 m za muškarce i 1,68 m za žene.
Trasjanka
Etimologija
Na bjeloruskom jeziku, riječ u doslovnom prevodu označava niskokvalitetno sijeno, nastalo kada siromašniji farmeri tresanjem miješaju (bjeloruski: trasucь) svježe pokošenu travu sa jučerašnjim sijenom. Riječ je relativno nedavno dobila drugo značenje (u smislu „jezičke mješavine"), vjerovatno u doba raspada Sovjetskog Saveza, iako je i od prije ta jezička pojava bila poznata.
Postojali su i drugi nazivi (navedeni su kako se čita i piše na bjeloruskom): „movnaja žvačka“ („moўnaя žvačka"), „movni gibrid“ („moўnы gіbrыd"), „movni suragat“ („moўnы suragat"), „movnaja himera“ („moўnaя hіmэra"), „mešanina“ („mešanіna"), „lamanina“ („lamanіna"), „tarabarščina“ („tarabarščыna"). Godina 1920-ih se javio i izraz „čavnja“ („čaўnя") (moguće nastalo od bjeloruske riječi „čaўpsьcі") (Vaclav Lastovski). Kao što je vidljivo, nazivana je jezičnim hibridom, surogatom, himerom, mješavinom itd.
Nizozemska
Stanovništvo
Stanovništvo uključuje pripadnike nacija iz cijelog svijeta. Nizozemci čine 80,6% stanovništva. Većina pridošlica dolazi iz Njemačke (2,4%) i Belgije (0,7%), zatim iz bivših kolonija Indonezije (2,4%) i Surinama (2%), te na kraju iz Maroka (2%) i Turske (2%).
Trasjanka
Govorno područje
Na područjima gdje se graniče Bjelorusija i Rusija (barem), čak i u današnjici (podataka iz 2004), bjelorusko-ruska jezična mješavina ne naziva se „trasjankom“. Riječ, koja se tamo mnogo češće koristi je mešanka, sa sličnim značenjem kao „trasjanka“.
Nizozemska
Jezici
Nizozemski je službeni jezik iako to nije regulirano zakonom. U pokrajini Friziji koristi se i frizijski jezik. Lokalni nizozemski dijalekti često su isprepleteni sa srodnim dijalektima njemačkog jezika.
Trasjanka
Govorno područje
Nastala je kao sredstvo komunikacije između bjeloruskog seoskog stanovništva i ruskogovorećih obrazovanijih činovnika. Trasjanka je vrsta jezika kojom tipično govore seljaci u Bjelorusiji, čiji maternji jezik je bjeloruski, ali su napustili u korist ruskog, smatrajući potonji „gradskijim“, „modnijim“, „uljuđenijim“. Stoga su prestali da govore ovom mješavinom, odnosno međujezikom.
Nizozemska
Jezici
U prekomorskim teritorijama, na Karibima, uz nizozemski, službeni jezici su papjamento i engleski.
Trasjanka
Govorno područje
Prema lingvisti Hienadziju Cihunu (Genadzій Cыhun), veliku ulogu u širenju trasjanke je odigrala Staljinova politika 1920-ih i 1930-ih godina. Trasjanka se proširila u gradove migracijama stanovništva sa sela. Tako se trasjanka može čuti u bjeloruskim gradovima, gdje njome govore stariji i ljudi srednjeg doba, (obično rečeno, bivši doseljenici iz sela u gradove). Njome govore i neki obrazovaniji ljudi (stariji ili srednjeg doba), na primjer, bjeloruski predsednik (polovinom 1990-ih) ili ministar poljoprivrede (u 2005) i još neki. Trasjanka nije postala osnovno sredstvo komunikacije, jer se smatrala kao „nepismenjačkim, priprostim, nekulturnim jezikom“ (nekulьturnaя mova).
Nizozemska
Jezici
Nizozemci imaju jaku tradiciju učenja stranih jezika. 87% stanovništva govori engleski, 55-60% govori njemački, a 25% francuski.
Trasjanka
Govorno područje
Izgleda da je to nepostojan jezik, čija upotreba bi se mogla smanjiti u budućnosti, jer mlađi naraštaji ne govore njome, već govore ili čisti ruski ili čisti bjeloruski.
Nizozemska
Religija
Osim navedenih, postoji veći broj ostalih vjerskih grupa, kao što su baptisti, Jehovini svjedoci itd. mini|191x191piksel|[[Erazmo Roterdamski (1466–1536)]]
Trasjanka
Društveni problemi
Postoje određeni društveni problemi kada se govori trasjankom, posebno kada pitanje generacijskog jaza koji trasjanka i književni bjeloruski i ruski stvaraju između roditelja i dece, a i odbijanje i otuđenje s kojim su se suočili neki nacionalistički aktivisti koji ustraju na upotrebi ispravnog književnog bjeloruskog.
Nizozemska
Nauka
Nizozemsko društvo od nastanka je relativno tolerantno prema različitim religijama i mišljenjima. Često je služilo kao utočište za učenjake i filozofe, poput Renéa Descartesa, Gabriela Fahrenheita i Johna Lockea. Najpoznatiji lokalni filozofi jesu Erazmo Rotterdamski i Baruch Spinoza. Najstariji nizozemski univerzitet osnovan je 1575. u Leidenu.
Trasjanka
Društveni problemi
Uopšte gledano, smatra se „iskvarenim“ bjeloruskim i ruskim. Postoje neki komičari u Bjelorusiji (npr. Saša i Siroža), koji koriste trasjanku u svojim djelima.
Struktura
Govornici trasjanke koriste većinom ruski skup riječi, ali imaju sačuvana fonetska svojstva bjeloruskog. Gramatika izgleda kao kombinovana bjelorusko-ruska. Iako nema strukturalnih regulativa, trasjanka je relativno promenljiva i predstavlja prije jezički kontinuum između bjeloruskog i ruskog nego diskretni jezički sistem.
Nizozemska
Umjetnost
mini|219x219piksel|Suncokreti, slika Vincenta van Gogha Doba najvećeg prosperiteta Nizozemske Republike u 17. stoljeću bilo je popraćeno izuzetnim dostignućima u kulturi, posebno u slikarstvu. To doba naziva se "zlatnim vijekom Nizozemske". Najistaknutiji slikari tog razdoblja jesu Rembrandt van Rijn, Johannes Vermeer i Frans Hals. Slike prikazuju teme karakteristične za nizozemsko civilno društvo: pojedinačni i grupni portreti, mrtva priroda, pejzaži, historijske kompozicije i žanrovske scene.
Trasjanka
Struktura
U Ukrajini postoji slična društveno-lingvistička pojava, mješavina ukrajinskog i ruskog, zvana suržik.
Nizozemska
Umjetnost
Zlatnom doua pripada dramaturg Jost van den Vondel.
Trasjanka
Trasjanka i lingvisti
Trasjanka je bila ignorisana od glavne lingvističke struje i od sociologa u Bjelorusiji i inostranstvu sve do 1990-ih, kada su se počeli pojavljivati prvi članci koji su se isključivo bavili trasjankom.
Nizozemska
Umjetnost
Poznati nizozemski umjetnici u 19. i 20. stoljeću bili su slikar Vincent van Gogh, slikar i dizajner Piet Mondrian i slikar Morris Escher.
Trasjanka
Trasjanka i lingvisti
U starijoj jezikoslovnoj literaturi, ovaj fenomen se obrađivao pod poglavljima „jezične kultivacije“ ("kulьtura movы"), „lingvističke interferencije“ i sl.
Nizozemska
Vanjski linkovi
🇪🇺
Mađarski jezik
Mađarski jezik službeni je jezik Republike Mađarske, kao i Autonomne Pokrajine Vojvodine te dijelovima Republike Slovenije (okolina mjesta Lendava, u istočnoj Sloveniji). Pored toga, mađarski se govori i u dijelovima Rumunije, Slovačke, Ukrajine, Hrvatske i Austrije, ali u njima ne uživa status službenog jezika. Pripada fino-ugarskoj grupi uralskih jezika. Njime govori 14,5 miliona ljudi. Budući da je mađarski jezik službeni jezik Mađarske, istovremeno je i jedan od službenih jezika Evropske unije.
Mađarski jezik specifičan je po tome što ima veliki broj padeža (lingvisti se ne slažu o tačnom broju, ali smatra se da ih ima barem 24). Imenica ház koja znači kuća poprima oblik házból u značenju iz kuće, házban u značenju u kući, házba u značenju u kuću, házról u značenju s kuće, házon u značenju do kuće, házra u značenju prema kući, itd.
Kompleksnosti mađarske gramatike doprinosi i činjenica da mađarski ne poznaje glagol imati. Imam se na mađarskom iskazuje s nekem van, što u doslovnom prijevodu znači na meni je.
Glagoli se konjugiraju u zavisnosti od toga imaju li komplimentaran objekt ili ne. Látok znači vidim (nešto)), ali Látom a könyvet znači vidim knjigu.
Mađarski jezik ima dosta zajedničkih riječi sa bosanskim, a mnogo riječi su i jedan i drugi jezik preuzeli iz turskog jezika. Tako se na mađarskom papuča kaže papucs, ključ je kulcs, stol je asztál itd.
493. p. n. e.
mini|Temistoklo
Strip
Strip je niz naracijom povezanih prizora. Strip dolazi od američkog naziva Comic Strip što doslovno znači komična traka. Njegovo postojanje povezano je s pojavom masovnih medija. Iako u početku egzistira kao dodatna zabava za čitatelje novina ubrzo postaje nezavisni medij ili kako se voli kazati "deveta umjetnost".
Značajniji autori
Značajniji domaći strip-autori: Ahmet Muminović, Dragan Rokvić, Senad Mavrić, Milorad Vicanović Maza, Miroslav Slipčević Mimi, Denis Dupanović, Filip Andronik
Značajniji strani strip-autori: Hugo Pratt, Hermann, Milton Caniff, Moebius, Hergé, Raymond, Battaglia, Osamu Tezuka, Frank Miller, Carl Barks, François Bourgeon, Wilhelm Busch, Walt Disney, Will Eisner, Gébé, René Goscinny, Gary Larson, Loriot, Henrik Madsen, Mandryka, Morris, Quino, Don Rosa, Charles M. Schulz, Albert Uderzo, Jean Van Hamme, Gabriel Vargas, Bill Watterson, Georges Wolinski, Enki Bilal
Tri svjetska centra
Današnji svijet ima tri centra stripa: Francusku/Belgiju, Japan i Sjedinjene Države. Ta tri centra imaju posve različite tradicije stripa.
Francuska/Belgija oduvijek njeguje umjetničku stranu stripa, a nakon 1960-ih godina i uspona stripa za odrasle, bande dessinée (kako oni nazivaju strip) postala je prava umjetnost. Francuski je strip obično u formatu albuma s četrdesetak velikih stranica, te ima tvrde korice i kvalitetan papir. Autori stripa imaju mnogo viši status nego u Americi i Japanu, dapače, smatraju se umjetnicima. Najslavniji autor je belgijanac Hergé (Tintin).
Japan je najmlađi ali i najveći od tri centra. Japanski stripovi, manga, čine 40% ukupnog tiskanog materijala u Japanu. Svaki mjesec izlazi oko 350 stripovskih magazina i 500 stripova. Izdaju se u svescima od dvjestotinjak stranica (tankoubon), a nije neobično da serija dosegne i 10,000 stranica. Zato se u japanskim stripovima najviše pazi na radnju, dok je crtež sporedan. Poseban fenomen je doujinshi, ogromno tržište amaterskih stripova. Najslavniji autor je Osamu Tezuka (Astro Boy, Blackjack).
Sjedinjene Države su stvorile masovnu potrošnju stripova kroz ideju superjunaka, koja i danas čini osnovu američke industrije stripa. Postoji oštra razlika između comics, koji se prodaju u tankim izdanjima od dvadesetak stranica i smatraju se razbibrigom, i graphic novels, koji imaju format albuma, obično s tankim koricama, i pretendiraju na status umjetnosti. Najslavniji autor je Frank Miller (Batman: The Dark Knight Returns).
Wankelov motor
mini|250px|Wankelov motor u [[Deutsches Museumu u Minhenu, Njemačka]] mini|250px|[[Mazda RX-8, sportski automobil kojeg pokreće Wankelov motor]]
Wankelov motor je vrsta motora sa unutrašnjim sagorijevanjem koji koristi rotacioni dizajn kako bi pretvorio pritisak u rotaciono kretanje, umjesto korištenja recipročnih klipova. Njegov četverotaktni ciklus dešava se u protoru između unutrašnjosti ovalnog kućišta epitrahoidnog oblika i rotora, koji je, po obliku, sličan Reuleauxovom trouglu. Ovaj dizajn omogućava i daje veliku obrtnu snagu iz kompaktne veličine. Još od njegovog prvog predstavljanja, ovaj motor se često naziva rotacioni motor, iako se ovo ime, također, koristi kod nekih drugih, potpuno drugačijih dizajna.
Ovaj motor izumio je njemački inženjer Felix Wankel. Njegov razvoj počeo je u ranim 1950tim u NSU Motorenwerke AG-u (NSU), prije nego je završio radni prototip 1957. godine. NSU na, potom, licencirala koncept za ostale kompanije širom svijeta, koje su nastavile usavršavati dizajn.
Zbog svog komapktnog dizajna, Wankelovi rotacioni motori ugrađivani su i razne vrste vozila i mašina, kao što su automobili, uključujući i trkaća auta, kao i zrakoplove, kartinge, motorne pile, i tako dalje. U auto-industriji, Wiankelov motor najviše koristiti japanska kompanija Mazda.
Historija
mini|Prvi DKM Wankelov motor DKM 54 (Drehkolbenmotor), u Deutsches Museumu u [[Bonn, Njemačka]]
1951. godine, njemački inženjer Felix Wankel počeo je raditi na razvoju motora u kompaniji NSU Motorenwerke AG, upravo gdje je zamislio koncept rotacionog motora 1954. godine (DKM 54, Drehkolbenmotor). Takozvani KKM 57 (Wankelov rotacioni motor, Kreiskolbenmotor) konstruisao je NSU-ov inženjer Hanns Dieter Paschke 1957. godine, bez znanja Felixa Wankela, koji je pri tome izjavio "pretvorili ste mog trkaćeg konja u kobilu za oranje". Prvi radni prototipnu DKM 54 proradio je 1. februara 1957. godine u NSU-ovom odjelu za istraživanje i razvoj Versuchsabteilung TX.
Značajan trud uložen je u dizajniranje rotacionih motora tokom 1950tih i 1960tih godina. Ovi motori bili su od posebnog interesa jer su radili glatko i tiho, te su bili jako pouzdani. Sve ovo bilo je rezultat njihovog jednostavnog dizajna.
U Sjedinjenim Američkim Državama, 1959. godine, pod licencom NSU-a, Curtiss-Wright uveli su neka mala poboljšanja u osnovni dizajn motora. U Britaniji, tokom 1960tih, Rolls Royce Motor Car Division u Creweu, Cheshire, uveo je dvostepenu dizel verziju Wankelovog motora.
Također u Britaniji, Norton Motorcycles razvio je Wankelov rotacioni motor za motocikle, koji je ugrađivan u njihove motocikle Commander i F1; Suzuki je, također, proizveo motocikl sa Wankelovim motorom, RE-5. 1971. i 1972. godine, kompanija Arctic Cat proizvela je motorne sanke u koje je ugrađen Wankelov rotacioni motor zapremine 303 cc, kojeg je proizvela kompanija Sachs iz Njemačke. Kompanija Deere & Company dizajnirala je verziju ovog motora, koji je bio sposoban koristiti razne vrste goriva. Ovaj dizajn je predložen kao izvor snage za borbena vozila i ostalu opremu Korpusa marinske pješadije SAD-a za vrijeme kasnih 1980tih.
Materijali
Za razliku od klipnih motora, gdje se cilindar hladi nadolazećim punjenjem smjesom, nakon što biva zagrijan zbog sagorijevanja, kućišta Wankelovog rotora konstantno se griju na jednoj strani, dok se na drugoj hlade, što dovodi do visokoih lokalnih temperatura i nejednakog toplotnog širenja. Dok ovo postavlja visoke zahtjeve od materijala koji se koristi, jednostavnost Wankelovog dizajna omogućava lakše korisštenje alternativnih materijala, kao što su egzotične legure i keramike. Sa vodenim hlaženjem u radijalnom ili aksijalnom smijeru strujanja, gdje vrela voda, nastala hlađenjem zagrijanog luka, zagrijava hladni luk, toplotno širenje ostaje u granicama tolerancije.
Mesari
Mesari su naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina. Nalazi se na putnom pravcu Trebinje - Mostar, sjeverno od ceste. Od Trebinja je udaljeno 17 kilometara vazdušne linije prema sjeverozapadu. Oko 1,5 kilometara južno od sela diže se manje brdo sa nadmorskom visinom 351 m, geografskom širinom 42º 46' 47" i geografskom dužinom 18º 11' 19.8", koje se zove Ilijino brdo ili Ilijina glavica.
Brdo je hstorijsko područje na kojem se nalaze tri nacionalna spomenika Bosne i Hercegovine:
Novi Pazar
Novi Pazar je grad i središte istoimene općine u Srbiji.
Geografija
Nalazi se na 290 km južno od Beograda, na dionici starog puta koji preko Ibarske magistrale vodi prema Podgorici i Jadranskom moru. Lociran je u zvjezdastoj dolini rijeke Jošanice, Raške, Deževske i Ljudske, na nadmorskoj visini od 496 m. Okružen je visokim planinama Golijom i Rogoznom i Pešterskom visoravni. Ukupna površina općine sa 100 naseljenih mjesta iznosi 742 km2. Njegov osnivač Isa-beg Ishaković je podigao grad u neposrednoj blizini srednjovjekovnog utvrđenja Trgovište, poznatog pod imenom Ras. Prvi pisani dokument koji pominje ime Novi Pazar datira iz 15. vijeka, kada je Malo vijeće Dubrovačke republike odlučilo da u njemu postavi svog konzula. To potvrđuje da je grad u to vrijeme već bio razvijen, zahvaljući svom izuzetnom geografskom položaju, jer se nalazio na raskršću važnih puteva koji su vodili od Dubrovnika prema Nišu, Sofiji, Istanbulu, Solunu, Beogradu, Pešti i Sarajevu. O Novom Pazaru su pisali brojni putopsici, a Evlija Čelebi je u 17 vijeku zabilježio da je bio jedan od najvećih gradova na Balkanu. Ime Novi Pazar ušlo je u leksikone kao sinonim za Sandžak od 1878. godine, kada je na Berlinskom kongresu kao corpus separatum čitava regija nazvana Novopazarski sandžak. Od Prvog svjetskog rata, njegova sudbina postaje neizvjesna, grad intenzivno slabi i gubi na svom značaju. Kasnije, izgradnjom novih puteva preko moravsko-vardarske doline, on postaje marginalizovan, daleko od važnih saobraćajnica i komunikacija.
Stanovništvo
Prema zvaničnom popisu iz 2011. godine, Novi Pazar ima 100.410 stanovnika. Etnički sastav stanovništva čine Bošnjaci sa 77,137%, Srbi 16,17%, Muslimani 4,09%, Crnogorci sa 0,04%, Albanci sa 1,23%.
Privreda i resursi
Društvena privreda uglavnom ne radi, za razliku od privatnog sektora koji je veoma razvijen. Preko 500 privatnih preduzeća se bavi proizvodnjom odjeće, obuće i namještaja, a ostala pretežno uslužnim djelatnostima i trgovinom. Značajnu ulogu imaju i transport robe i putnički saobraćaj sa preko 2.650 firmi za prijevoz robe i putnika. Novi Pazar je trenutno najveći proizvođač džins odjeće u Srbiji i Crnoj Gori. Čitav kraj je također bogat prirodnim resursima. To je prostrana planinska teritorija, na kojoj se optimalno smenjuju blagi i oštri usponi, riječni usjeci i doline, visoravni, veliki kompleksi četinarskih šuma, livade i pašnjaci, a prostor ima bogatu floru i faunu, čistu vodu, termalne i mineralne izvore (Novopazarska i Rajčinovića banja i Slatinski i Deževski kiseljak). Uz prirodne i ljudske resurse, kao i brojne spomenike kulture, Novi Pazar ima potencijale za održiv razvoj - proizvodnju zdrave hrane i razvoj svih vidova turizma.
Kulturni spomenici
Arheološki nalazi govore da je ovo područje bilo naseljeno još od kamenog doba - nalaz Naprelje, preko željeznog doba - nalaz Smolučka pećina i ranoantičkog doba - Novopazarski nalaz, te nalazišta ostataka kasnoantičkih i srednjovjekovnih utvrđenja Jeleč i Ras. Među najvažnije kulturnohistorijske spomenike spadaju:
Infrastruktura
Nedostatak infrastrukture spriječava dalji razvoj. Kao najveći potrošač PTT usluga, poslije Beograda, Novi Pazar ima 10.000 neriješenih zahtjeva za telefonski priključak. Postojeća sanitarna deponija je tehnički neispravna i ugrožava sve vodotokove, a smještena je na udaljenosti od 23 km od grada, na nadmorskoj visini od 1050 m.
Brinje (čvor)
Hrvatska:
Slovenija:
NGC 5265
NGC 5265 (također poznat kao IRAS 13379+3706, MCG 6-30-68 i PGC 48354) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 263 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 0,70 (54 hiljade sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (46 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. maja 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Makka Sagaipova
Makka Umarovna Sagaipova (rođena 14. februara 1987. u Groznom, Čečensko-Inguška ASSR, Sovjetski Savez ) jest čečenska pjevačica.
Biografija
Ona je kćerka harmonikaša Umara Sagaipova. Sa šest godina Sagaipova je počela da pjeva, a kada je imala osam, naučila je da pleše u čečenskom omladinskom ansamblu Lovzar. Makkinu karijeru je u velikoj mjeri sponzorirao čečenski milioner Malik Saidullaev.
Ima jednu sestru Tamilu Sagaipovu koja se također bavi pjevanjem.
Brinje (Dol pri Ljubljani)
mini|280px|Brinje, nuklearni reaktor "Podgorica" Brinje su naseljeno mjesto u sastavu općine Dol pri Ljubljani, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu grada Ljubljane, odn. stare općine Bežigrad.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Brinje su imale 156 stanovnika.
Senahid Halilović
Senahid Halilović (22. mart 1958 – 24. april 2023) bio je bosanskohercegovački lingvist i član Akademije nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine. Studirao je na Univerzitetu u Beogradu, gdje je i doktorirao 1990. Dijalektolog, istraživao je istočnobosanski dijalekt, kao i hercegovačke govore Poneretvlja. Bio je odgovorni urednik Bosanskohercegovačkog dijalektološkog zbornika i predsjednik Komisije za Općeslavenski lingvistički atlas ANUBiH. Objavio je više od stotinu stručnih i naučnih radova iz oblasti dijalektologije i normativistike i više knjiga (Bosanski jezik 1991, Govorni tipovi u međuriječju Neretve i Rijeke dubrovačke 1996, Pravopis bosanskoga jezika 1996, Gnijezdo lijepih riječi 1996, Gramatika bosanskoga jezika 2000. i Pravopis bosanskoga jezika 2018). Služio se ruskim, njemačkim i engleskim jezikom. Umro je 24. aprila 2023. u Sarajevu.
Pravopis bosanskoga jezika 1996.
desno||mini|Pravopis bosanskoga jezika
Najpoznatiji je njegov rad na standardizaciji bosanskog jezika, u čemu su najznačajnija djela: "Pravopis bosanskoga jezika", "Bosanski jezik", kao i "Gramatika bosanskoga jezika" (jedan od tri autora). Pionirsku ulogu je odigrao "Pravopis bosanskoga jezika", prvi pravopisni priručnik čiji je autor Bošnjak, koji kani postaviti pravopisne odredbe za bosanski standardni jezik i pomoći u njegovom razlikovanju kako od hrvatskog, tako i srpskog jezika.
Karakteristike ovog pravopisa su ekvidistanca spram hrvatskog i srpskog u pravopisnim i morfološkim preskripcijama, te izrazi koji se drže karakterističnim za bosansku normu (ozvaničenje fonema "h" u nekoliko riječi specifičnih za govor Bošnjaka u nekoliko prethodnih stoljeća: mehko, lahko, kahva, mahrama, kao i geminacija u preslovljavanju imena islamske provenijencije: Allah, Muhammed). Većina pravila je ilustrirana tekstovima iz djela bošnjačkih pisaca 20. vijeka. Pravopis je prihvatila 11. novembra 1995. Pravopisna komisija u koju je ušlo osamnaest istaknutih lingvista.
Kritike
Jedan dio srpskih i hrvatskih lingvista osporava kako bosanski jezik, tako i samo ime jezika kojeg pokušavaju zamijeniti sa odrednicom bošnjački jezik. Kritike načina standardizacije bosanskog jezika publikovanjem pravopisa, gramatike i rječnika argumentovano dolaze i od bosanskohercegovačkog lingviste, Midhata Riđanovića.
Slavistički komitet
Halilović je jedan od osnivača i aktuelni predsjednik Slavističkog komiteta u BiH. Slavistički komitet septembra 2008. zvanično je primljen u Međunarodni slavistički komitet (MSK), svjetsku zajednicu slavističkih udruženja.
Halilović je i koautor knjige "Govor grada Sarajeva" objavljene 2009. godine u Biblioteci Bosnistika Slavističkog komiteta BiH.
Pravopis bosanskoga jezika 2018.
Halilović je nakon 22 godine od prvog Pravopisa najavio novi Pravopis bosanskoga jezika koristeći zvanični web-sajt Pravopis.ba početkom 2018. godine. Novo izdanje pravopisa promovirano je 17. aprila 2018. u velikoj sali Općine Stari Grad. Halilović novi pravopis smatra osavremenjenim izdanjem, dok za Pravopis iz 1996. tvrdi da je zastario i da ne odgovara trenutnom stanju u bosanskom jeziku. Nedugo zatim, 14. juna 2018. godine, objavljene su besplatne Android i iOS aplikacije za mobitele, kako je ranije najavljeno. Po izdavanju pravopisa, Halilović je potpisao Deklaraciju o zajedničkom jeziku, dok je na svojoj web-stranici objavio kako smatra da su bosanski, hrvatski i srpski jezik različita imena za jedan te isti jezik, te da svako ima pravo svoj jezik imenovati kako hoće.
Egipatski most
Egipatski most jest most u Sankt Peterburgu preko rijeke Fotanke.
Most premošćuje Fontanku duž ose Lermontovskog prospekta. Uzvodno uz rijeku od Egipatskog mosta je Krasnoarmejski most a nizvodno Engleski most. Najbliža metro stanica (1,1 km) je Baltijskaja.
Etimologija
Egipatski most je dobio ime zbog neobičnog dizajna: arhitektura lančanog mosta odražavala je povećano interesovanje za umjetnost starog Egipta, karakteristično za početak 19. vijek a. lijevo|mini|Rušenje mosta 1905. U periodu projektovanja i izgradnje, u zvaničnim dokumentima most je nazvan Veliki lančani most ili Putujući lančani most između Izmailovskog i Kalinkinskog mosta.
Od 1828. do 1836. nosio je naziv "Novi lančani most", od 1836. do 1867. - Egipatski lančani most, te od 1867. samo Egipatski most.
Rušenje
Orginalni most, koji su koristili i pješaci i konjska vuča, srušio se 20. januara 1905. kada je konjički eskadron marširao preko njega. Sadašnja struktura, koja uključuje sfinge i nekoliko drugih detalja sa mosta iz 19. vijeka, završena je 1955. godine.
Gornji Bogićevci
Gornji Bogićevci su naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Brodsko-posavskoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Nova Gradiška.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Gornji Bogićevci je imala 1.975 stanovnika, od čega u samim Gornjim Bogićevcima 699.
Općina Gornji Bogićevci
Napomena: ''Nastala iz stare općine Nova Gradiška. Od 1857. do 1981. sadrži dio podataka za općinu Okučani.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Gornji Bogićevci je imalo 881 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
IC 499
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
494. p. n. e.
Godina '''494. p. n. e.''' bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U Rimskom Carstvu bila je poznata kao Godina konzulstva Trikosta i Gemina (ili, rjeđe, godina 260. Ab urbe condita). Oznaka 494. p. n. e. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.
mini|Ruševine Mileta
Mionići
Mionići su naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina.
NGC 6731
NGC 6731 je grupa zvijezda i nalazi se u sazviježđu Lira. Prvo otkriće je napravio J. Gerhard Lohse 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kramar
Kramar (Primićur) je vođa karavana, starješina ponosnika u karavanskom saobraćaju.
Kramar je okupljao ponosnike i ugovarao prevoz robe sa trgovcima. Ugovorom je preciziran broj tovara (ponekad i vrsta robe), destinacija prevoza (ponekad i putni pravac), cijena prevoza i obaveza predaje prevožene robe u ispravnom stanju. Kramar se u svoje ime i u ime ekipe ponosnika obavezivao da preuzima sve prateće rizike koji bi se eventualno mogli desiti karavanu na putu. Zavisno od situacije, kramar i trgovac se dogovaraju da se dio cijene prevoza unaprijed isplati kramaru i ponosnicima. Kramar je najodgovornija osoba za uspješan ishod karavanskog prijevoza robe do odredišta.
Kramari su uglavnom istaknutiji predstavnici Vlaha iz pojedinih katuna. Pribač Nikolić Vlah Burmaz obavezao se marta 1407. godine Radoslavu Obradoviću da će prevesti 100 tovara soli, po volji Radoslava na jedno od tri mjesta: Praču, Kreševo ili Dubrovnik (in uno trium locorum, videlicet, aut in Praza aut in Cresseuo aut in Dobru ad voluntate dicti Radoslaui) po cijeni od polovine prevezene soli. Početkom novembra 1422. godine Klapac Stanković i Radoslav Milićiević označeni kao primićuri i katunari obavezali su se Ostoji Krakiću, Vlatku Bogdanoviću, Marku Ratkovom i Martolu Mišljenovom prevesti „60 tovara tkanina i stvari potrebnih za život ljudi“ (salmas sexaginta quatuor pannorum et rerum necessariarum ad vita hominis) do Breze i Prijepolja a po cijeni od 8 perpera i 6 groša po tovaru. Augusta 1479. godine spomenut je Bijelja Veseoković („de Xoilon“), Vlah, označen kao kramar. On je od Mladiena Radosalića iz Olova primio 12 tovara olova i prevezao ih do dubrovačkog vlastelina Antonija Gučetića u Dubrovnik. Februara 1501. godine Radoje iz Rudina, označen kao katunar i kramar, obavezao se dubrovačkomv lastelinu Francisku Crijeviću prevesti 18 tovara tkanina i stvari do Foče po cijeni od 75 aspri (akči) po tovaru. Maja 1514. godine Hasan Popović Vlah Maleševac označen kao kramar primio je od Andrije Jurjeva Albanca 340 aspri za prijevoz tovara Petra Klobučarevića do Novog Pazara za Vuju Baljinovića iz Toplica.
Reptili
Reptili (ili gmizavci) su četvoronožne životinje (tetrapodi), parafiletske grupe koja se sastoji od svih sauropsida osim ptica čiji je embrio okružen amniotičkom membranom. Živi gmazovi obuhvataju slijedeće rodove:
Od marta 2022. Baza podataka o reptilima uključuje oko 11.700 vrsta. U tradicionalnom Linneovom sistemu klasifikacije, ptice se smatraju zasebnom klasom od gmizavaca. Međutim, krokodili su bliže povezani s pticama nego s drugim živim gmizavcima, pa moderni kladistički sistemi klasifikacije uključuju ptice unutar Reptila, redefinirajući pojam kao kladu. Druge kladističke definicije u potpunosti napuštaju pojam gmizavac u korist klade Sauropsida, koja se odnosi na sve amniote koji su bliži modernim reptilima nego sisavcima. Proučavanje tradicionalnih redova gmizavaca, historijski kombinovanih sa onim modernih vodozemaca, naziva se herpetologija.
Najraniji poznati proto-gmizavci nastali su prije oko 312 miliona godina tokom perioda karbona, a evoluirali su od naprednih reptiliomorfnih tetrapoda koji su se sve više prilagođavali životu na suhom. Najraniji poznati eureptil ("pravi reptil") bio je Hylonomus, mala životinja nalik gušteru. Genetski i fosilni podaci pokazuju da su se dvije najveće loze gmizavaca, Archosauromorpha (krokodili, ptice i srodnici) i Lepidosauromorpha (gušteri i srodnici), razišle pred kraj permskog perioda. Pored živih gmizavaca, postoje mnoge različite grupe koje su sada izumrle, u nekim slučajevima zbog događaja masovnog izumiranja. Konkretno, izumiranje u kredi i paleogenu uništilo je pterosaure, plesiosaure i sve neptičje dinosaure zajedno sa mnogim vrstama krokodiliforma i skvamata (npr. mosasaure). Savremeni reptili koji nisu ptice naseljavaju sve kontinente osim Antarktika.
Gmizavci su kičmenjaci tetrapodi, stvorenja koja ili imaju četiri uda ili, poput zmija, potiču od četveronožnih predaka. Za razliku od vodozemaca, gmizavci nemaju vodeni stadij larve. Većina gmizavaca je oviparna, iako je nekoliko vrsta skvamata živorodno, kao što su bile i neke izumrle vodene klade  – fetus se razvija unutar majke, koristeći placentu (ne-sisara), a ne u ljusci jajeta. Kao amnioti, jaja reptila su okružena membranama za zaštitu i transport, koje ih prilagođavaju reprodukciji na suhom. Mnoge živorodne vrste hrane svoje fetuse kroz različite oblike placente analogne onima kod sisara, a neke pružaju početnu brigu o svojim mladuncima. Postojeći reptili variraju u veličini od sićušnog gekona, Sphaerodactylus ariasae, koji može narasti do 17 mm do morskog krokodila, Crocodylus porosus, koji može doseći preko 6 m u dužinu i težiti preko 1000 kg.
Taksonomija
Opšta klasifikacija izumrlih i živih gmizavaca, sa fokusom na glavne grupe:
Filogenija
Kladogram ispod ilustruje "porodično stablo" gmizavaca i prati pojednostavljenu verziju odnosa koje je pronašao M.S. Lee, 2013. godine. Sve genetske studije su podržale hipotezu da su kornjače dijapsidi; neki su smjestili kornjače u Archosauromorpha,    iako je nekoliko njih oporavilo kornjače kao Lepidosauromorpha umjesto toga. Kladogram ispod je koristio kombinaciju genetskih (molekularnih) i fosilnih (morfoloških) podataka da bi dobio rezultate.
Vanjski linkovi
http://www.biodiversitylibrary.org/item/23742
NGC 595
NGC 595 je dio galaksije i nalazi se u sazviježđu Trokut. Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 1. oktobra 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
495. p. n. e.
Godina '''495. p. n. e.''' bila je godina predjulijanskog rimskog kalendara. U Rimskom Carstvu bila je poznata kao Godina konzulstva Sabina i Priska (ili, rjeđe, godina 259. Ab urbe condita). Oznaka 495. p. n. e. za ovu godinu se koristila od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini postala glavna metoda u zapadnoj Evropi sa označavanje godina.
Svjetsko prvenstvo u skijaškim letovima 1990.
Svjetsko prvenstvo u skijaškim letovima 1990. održano je 25. februara na letaonici Vikersundbakken u norveškom Vikersundu. To je Vikersundu bilo drugo domaćinstvo nakon SP-a 1977.
Rezultati
Napomena: Održane su samo 2 serije.
Shikoku
thumb|desno|250p|Šikoku
Šikoku je najmanje od četiri glavna ostrva Japana. Površina ostrva je 18.800 km2, a broj stanovnika (1990.) 4.195.000. Najznačajniji gradovi su Macujama i Takamacu.
Šikoku je 225 kilometra dug i između 50 i 150 km širok. Nalazi se južno od ostrva Honšu i istočno od ostrva Kjušu, između Unutrašnjeg mora (Inland Sea) i Pacifičkog okeana. Značajno je zarastao u šume, a reljef je planinski. Najviši vrh je planina Išizuči (1.982). Glavni proizvodi ostrva su voće, riža, duhan i soja. Najznačajnije industrijske grane su ribolov, drvna industrija i proizvodnja papira.
Spike (raketa)
Spike je četvrta generacija prijenosnih i nenavodećih antitenkovskih rakete koji koriste HEAT bojeve glave a samo oružje je razvila izraelska vojna industrija Rafael Advanced Defense Systems te je danas u službi brojnih zemalja diljem svijeta. mini|200px|desno|Lanser montiran na tronošcu zajedno s komandno-lansirnom jedinicom i termalnom kamerom. mini|250px|desno|Pripadnica [[IDF|IDF-a s lanserom Gil koji izbacuje projektile Spike-LR.]]
Dizajn
Spike je nenavodeća protivoklopni sistem koji se kreće na temelju automatskog samovođenja te je opremljen sa infracrvenim lokatorom.
Kod projektila srednjeg i velikog dometa Spike se navodi pomoću optičke žice. Tako operater može pronaći metu čak i ako ona nije u njegovom videokrugu ili promijeniti metu u letu. Također, raketa može i izbjeći prepreke koje nenavođene verzije ne mogu. Projektil ima mogućnost "mekog lansiranja" što znači da se motor u njemu uključuje tek nakon ispaljivanja iz lansera. To omogućuje ispaljivanje projektila iz malih prostora, najčešće u urbanom ratovanju.
Bojeva glava sadrži HEAT (jaki antitenkovski eksploziv) kojim se može prodrijeti bilo kakav reaktivni oklop. Spike je trenutno zamjena antitenkovskim projektilima 2. generacije kao što su MILAN i M47 Dragon u zemljama koje su ih koristile.
Sistem Spike se lansira s tronošca na kojem se nalazi lanser s kontrolama paljbe te projektil u njemu. Lanser nema toplinsko navođenje već sam projektil koristi infracrveni tražitelj koji je na njemu montiran.
Pješadija koristi Spike zajedno s lanserom a postoji i mogućnost montiranja na nosače vojnih vozila ili helikoptera. Također, ispitana je i mogućnost korištenja Spikea na SAGEM Sperwer bespilotnoj letjelici. Španska vojska koristi verzije Spike-ER na svojim borbenim helikopterima Eurocopter Tiger a rumunska vojska na IAR 330 helikopterima.
Proizvodnja
Originalni proizvođač antitenkovskog oružja Spike je izraelska vojna industrija Rafael Advanced Defense Systems. Zbog velike potražnje na evropskom tržištu u Njemačkoj je formirana tvrtka EuroSpike GmbH. Glavni dioničari tvrtke su Diehl BGT Defence (40%), Rheinmetall Defence Electronics (40%) i ERCAS B.V (20%). ERCAS B.V. je nizozemska holding kompanija u 100%-tnom vlasništvu Rafael Advanced Defense Systems. Sam EuroSpike GmbH je lociran u njemačkom mjestu Röthenbach an der Pegnitz a licencno proizvodi antitenkovsko oružje pod nazivom EuroSpike koje se malo razlikuje od izraelskog originala.
Ferrari F10
Potpuni spisak rezultata u Formuli 1
(key) (Utrke u boldu označavaju najbolju startnu poziciju, dok utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
Opća gimnazija Zenica
Prva (Opća) gimnazija Zenica je jedna od jedanaest srednjih škola na području općine Zenica.
Historija
Prva (Opća) gimnazija u Zenici postoji preko 60 godina. Ovako dug period njenog postojanja učinio je ovu školu najstarijom vaspitno-obrazovnom ustanovom u gradu, kao i "tvornicom" visoko obrazovnih ljudi, intelektualaca, uglednih Zeničana.