cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ključ (općina)
Historija
U srednjem vijeku formirala se jedinstvena teritorijalno-politička cjelina-župa Sanica u kojoj je Ključ bio župski grad. Bio je jedan od najstarijih gradova tokom 13. stoljeća. Grad se Ključ prvi put izričito spominje 1322. godine, u povelji bana Stjepana II Kotromanića koji daruje Vukosavu Hrvatiniću župe Banicu (Mrenska župa) i Vrbanju, i u njima gradove Ključ i Kotor. Ključ, kao centar župe Banice, postaje posjed Hrvatinića, a Vukosav, sin kneza Hrvatina, spominje se 1325. godine kao ključki knez.
Ali, grad je uskoro prešao u ruke ugarskog kralja pošto je 1363. godine knez Vlatko Vukoslavić mijenjao grad Ključ za slavonski grad Bršljanovac. U pitanju je bilo ne samo ovo gradsko naselje, već i sva sela koja su pripadala Ključu. Vlast ugarske države postojala je sve do oko 1382. godine, kada je vojvoda Hrvoje, nakon smrti kralja Lajoša, preduzeo vojne akcije da vrati porodične posjede, u čemu je i uspio. Grad s podgrađem spominje se u povelji kralja Stjepana Tomaša 1446. Godine izdatom u Vranduku 1446. godine, kada je potvrdio posjed Ključa Ivanišu Dragišiću i sinovima. Iako je grad Ključ bio poznat već 120 godina, tek se u navedenoj povelji kralja Tomaša spominje i varoš Podključ.
Ključ je posljednja prijestolnica bosanskog kralja Stjepana Tomaševića koji se pred Osmanlijama povlači iz Jajca u Ključ pa grad sa pravom dobija epitet Kraljevskog grada. Pod drevnim gradom Ključem odigrala se 1463. posljednja epizoda između bosanske i osmanlijske vojske kojom je označen kraj samostalnosti srednjovjekovne bosanske države. Od tada Bosna ulazi u veliko osmanlijsko carstvo kao Bosanski sandžak, a poslije kao Bosanski pašaluk. Ključ je u prvim godinama zborište Turske vojske za daljnja osvajanja prema Bihaću i hrvatsko-austrougarskim teritorijama. U vrijeme osmanlijske vladavine Ključ je sjedište nahije, kadiluka i kapetanije. Slična priča se ponavlja 1878. godine u vrijeme okupacije Bosne i Hercegovine kada su Bošnjaci pružili snažan otpor na Starom gradu austrougarskoj vojsci.
Stari grad Ključ u Ključu proglašašen je nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine.
Stari grad Kamičak nalazi se na blagom uzvišenju, na lijevoj obali rijeke Sane, u istoimenom naselju, općina Ključ. prema njegovom nacrtu osnove srednovjekovnog grada Kamička, obradi kamena, načinu zidanja i vrsti maltera, može se zaključiti da je Kamičak bio srednjovjekovni utvrđeni grad. Tvrđava Kamičak, koja se nalazila kod istoimenog današnjeg naselja, na lijevoj obali Sane, oko 15 km nizvodno od Ključa, posljednji put se spominje pred pad pod tursku vlast 1495. Godine.
Povijesno područje – Stari grad Kamičak u Ključu proglašen je nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine
U posljednjem ratu u Bosni i Hercegovini 1992-1995, pripadnici srpskih oružanih snaga ubili su preko 700 stanovnika Ključa. Na prostoru općine ubijeni su muškarci (93%), žene, djeca i starci. Ubistva su se desila na cijeloj teritoriji općine: Sanica, Krasulje, Ramići, Hripavci, Prhovo, Pudin Han, Velagići, Biljani (260 stanovnika). Mnogi stanovnici bili su zatočenici logora Manjača. Najveće grobnice su Lanište I sa 188 žrtava, Lanište II sa 77 žrtava, Prhovo sa 38 žrtava.
Na području grada Ključa ekshumirano je ukupno 540 tijela.
Općina je doživjela i velika razaranja, između ostalog srušeno je 5 džamija i katolička crkva.
Nacionalni spomenici
Na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine za općinu Ključ se nalaze sljedeći spomenici:
Stanovništvo
Po popisu stanovništva iz 1991. godine, općina Ključ imala je 37.391 stanovnika, raspoređenih u 61 naselju. Poslije potpisivanja Dejtonskog sporazuma, veći dio općine Ključ ušao je u sastav Federacije Bosne i Hercegovine. U sastav Republike Srpske ušla su naseljena mjesta: Busije, Crkveno, Čađavica, Donja Previja, Donja Slatina, Donji Ribnik, Donji Vrbljani, Dragoraj, Gornja Previja, Gornja Slatina, Gornje Sokolovo, Gornji Ribnik, Gornji Vrbljani, Rastoka, Sitnica (Ribnik), Sredice, Stražice, Treskavac, Velijašnica, Velije, Zableće i dijelova naseljenih mjesta Donje Ratkovo, Donje Sokolovo, Dubočani, Gornje Ratkovo, Jarice, Ljubine i Velečevo. Od ovog područja formirana je općina Ribnik.
NGC 833
NGC 833 (također poznat kao Arp 318, MCG -2-6-30 i PGC 8225) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 177 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,50 (77 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (36 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 28. novembra 1785. godine.
Bubanj
mini|200px|Bubanj iz 19. vijeka koji je koristila 40. pješadijska regimenta iz New Yorka tokom [[Bitka kod Gettysburga|Bitke kod Gettysburga 1863. godine.]] Bubanj je muzički instrument iz porodice perkusionističkih instrumenata, stručno klasifikovan kao membranofon. Bubnjevi se sastoje od barem jedne membrane, koja se naziva membrana ili glava bubnja, koja je razvučena preko školjke i dovoljno zategnuta da proizvede zvuk usljed udara palicom ili dlanom ruke. Obično se na donjoj strani bubnja nalazi rezonantna glava, podešena na nešto nižu visinu od gornje glave bubnja. Druge tehnike korištene su za proizvodnju zvuka bubnjeva, poput okretanja i udaranja palcem u bubanj. Bubnjevi spadaju u najstarije i najrasprostranjenije muzičke instrumente, a dizajn im se u osnovi nije promijenio hiljadama godina. Bubnjevi se mogu svirati pojedinačno, pri čemu svirač koristi jedan bubanj, a neki bubnjevi, poput djembea, gotovo se uvijek sviraju na ovaj način. Drugi se obično sviraju u grupi od dva ili više, koje svira samo jedan svirač, poput bongo bubnjeva i timpana. Brojni različiti bubnjevi zajedno sa činelama danas sačinjavaju osnovni savremeni komplet bubnjeva. .
NGC 833
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 4645A
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Histon H4
Histon H4 je jedan od pet glavnih histonskih proteina uključenih u strukturu hromatinu eukariotskim ćelijama. Sa glavnim globulastim domenom i dugim N-terminalnim repom, H4 je uključen u strukturu nukleosomske organizacije 'perli na niti'. Histonski proteini su visoko posttranslacijski modificirani. Kovalentno vezane modifikacije uključuju acetilaciju i m etilaciju N-terminalnih repova. Ove modifikacije mogu promijeniti ekspresiju gena smještena na DNK koja je povezana sa svojim roditeljskim histonskim oktamerom. Histon H4 je važan protein u strukturi i funkciji hromatina, gdje se smatra da njegove varijante transkripta i varijabilna stanja modifikacije imaju ulogu u dinamičkoj i dugoročnoj regulaciji gena.
Struktura
Histon H4 je protein od 102 do 135 aminokiselina koji dijeli strukturni motiv, poznat kao histonski nabor, formiran od tri alfa-heliksa povezana sa dvije petlje. Histonski proteini H3 i H4 se vezuju da formiraju dimer H3-H4, dva od ovih H3-H4 dimera se kombinuju i formiraju tetramer. Ovaj tetramer se dalje kombinuje sa dva H2a-H2b dimera kako bi formirao kompaktno histon-oktamerno jezgro.
Varijante sekvence
Histon H4 je jedan od proteina koji najsporije evoluiraju. Postoje H4 geni koji se konstitutivno eksprimiraju kroz ćelijski ciklus koji kodiraju proteine identične u sekvenci glavnom H4. Varijante ljudskog histona H4 su tek nedavno otkrivene i vrlo su rijetke.
Patogene de novo misens varijante su identificirane u šest H4 gena (HIST1H4C, HIST1H4D, HIST1H4E, HIST1H4F, HIST1H4I, HIST1H4J) u ukupno 33 osobe, svi imaju neurorazvojne karakteristike intelektualne invalidnosti i motorno i/ili grubo zaostajanje u razvoju, ali sa promjenjivim neurološkim karakteristikama. Deset aminokiselina je bilo pogođeno, od kojih je šest pronađeno rekurentno. Ove mutacije su locirane ili unutar globulastog domena jezgra H4 (uključene u interakciju protein-protein) ili [[C-kraj|C-terminalnog repa (uključenog u posttranslacijske modifikacije).
Alternativna translacija
Osteogeni peptid rasta (OGP) je 14-aminokiselinskom sekvencom proizveden iz alternativnog prevođenja histonske H4 iRNL, koji dijeli C-terminalnu sekvencu  histona H4. Translacija se pokreće na 85. aminokiselini iRNK histonske H4, što rezultira 19-aa peptidom (preOGP). Ovo se pretvara u OGP, cijepanjem 5 amino-terminalnih ostataka. Nalazi se u cirkulaciji ljudi i pacova, kao i u regeneraciji koštane srži. U krvnom serumu je vezan za α2M zajedno sa dva druga vezujuća proteina koja nisu jasno identifikovana. Specifični receptor nije identificiran, ali su razjašnjeni neki signalni putevi uključeni u njegovu funkciju regeneracije kostiju.
Posttranslacijske modifikacije
Eukariotski organizmi mogu proizvesti male količine specijalizovanih varijantnih jezgri histona koji se razlikuju po aminokiselinskoj sekvenci od glavnih. Ove varijante sa različitim kovalentnim modifikacijama na N-terminalu mogu se dodati histonima, čineći mogućim različite strukture hromatina koje su potrebne za funkciju DNK kod viših eukariota. Potencijalne modifikacije uključuju metilaciju (mono-, di- ili tri-metilaciju) ili acetilaciju na repovima.
Acetilacija
Smatra se da acetilacija histona opušta kondenzirani heterohromatin jer negativni naboj acetilnih grupa može odbiti naboje DNK fosfata okosnice, čime se smanjuje afinitet vezivanja histona za DNK. Ova hipoteza je potvrđena otkrićem histon-acetiltransferaza (HAT), aktivnosti nekoliko kompleksa aktivatora transkripcije. Acetilacija histona utiče na strukturu hromatina na nekoliko načina. Prvo, može pružiti oznaku za vezivanje proteina koji sadrže područja koja prepoznaju acetilirane repove. Drugo, može blokirati funkciju remodelatora hromatina. Thirdly, it neutralizes the positive charge on lysines. Acetilacija histona H4 na lizinu 16 (H4K16ac) je posebno važna za strukturu i funkciju hromatina kod raznih eukariota i katalizirana je specifičnim histonskim lizin-acetiltransferazama (HAT). H4K16 je posebno zanimljiv jer je ovo jedino mjesto koje se može acetilirati na H4 N-terminalnom repu i može uticati na formiranje kompaktne strukture hromatina višeg reda. Čini se da hipoacetilacija H4K16 uzrokuje odloženo regrutiranje popravljanja proteina do mjesta oštećenja DNK u mišjem modelu sindroma preranog starenja Hutchinson-Gilfordove progerije. H4K16Ac također ima ulogu u aktivaciji transkripcije i održavanju euhromatina.
1679.
Godina 1679. (MDCLXXIX) je bila redovna godina gregorijanskog kalendara koja počinje u subotu, odnosno redovna godina julijanskog kalendara koja počinje u srijedu.
Kvadratna funkcija
mini|desno| U matematici, kvadratna funkcija je polinomalna funkcija oblika, gdje je. Grafik kvadratne funkcije je parabola čija je glavna osa paralelna sa y-osom.
Izraz ax^2+bx+c u definiciji kvadratne funkcije je polinom stepena 2 ili polinom drugog stepena, zato što je najveći stepen od x broj 2.
Radio Preporod Odžak
Radio Preporod Odžak je bosanskohercegovačka radio stanica koja emituje iz Odžaka, Bosna i Hercegovina.
Kvadratna funkcija
Ako se za kvadratnu funkciju kaže da je jednaka nuli, tada je rezultat kvadratna jednačina. Rješenja ove jednačine nazivaju se korijeni jednačine ili nule funkcije.
Radio Preporod Odžak
Historija
6. oktobra 1997. godine je dan kada je Radio Preporod Odžak počeo emitovati svoj program. Sa izjavom "Dobar dan i dobar prijem programa Odžačkog Radio Preporoda", na tadašnjoj frekvenciji 88,6 MHz., Ago Mehić je postao prvi spiker radio stanice.
Kvadratna funkcija
Korijeni
Dva korijena kvadratne jednačine, gdje je , su:
Ova formula naziva se kvadratna formula.
Radio Preporod Odžak
Frekvencije
Odžački Radio Preporod je frekvenciju 88,6 MHz koristio nepunu godinu dana kada je došlo do promjene na 89,6 MHz. U periodu kada je osnovana Regulatorna Agencija za Komunikacije (RAK) BiH, došlo je do selekcije medija, pa tako i svih radio stanica na području Bosne i Hercegovine. 11. augusta 2002. godine radio stanica je počela sa emitovanjem programa na novoj, stalnoj frekvenciji 95,2 MHz.
Radio Preporod je učestvovao u mnogobrojnim humanitarnim akcijama prikupljanja novčanih i drugih sredstava za pomoć oboljelima, organizovanju humanitarnih koncerata za Udruženje građana roditelja i djece sa posebnim potrebama "Kuća nade", sudjelovanje i medijska popraćenost memorijalnih turnira "Amir Jupić–Pidžama" i "Bahrija Šogorović–Šiš". Radio stanica svake godine učestvuje u manifestaciji "Musini dani" koja se održava u čast rođenja istaknutog bosanskohercegovačkog pjesnika Muse Ćazima Ćatića koji je rođen u Odžaku. Svake godine se u sklopu ove manifestacije održava literarni konkurs za učenike srednje i osnovnih škola iz Odžaka. U saradnji sa centrom za kulturu, radio Preporod je po prvi put stavio na pozornicu "Život i djelo Muse Ćazima Ćatića".
Kvadratna funkcija
Korijeni
Ako imamo da je i  (ili obrnuto),  se može napisati kao.
Grafik
mini| mini| mini| Bez obzira na oblik, grafik kvadratne funkcije je parabola (kao što je prethodno pokazano).
Koeficijent a kontroliše brzinu rasta (ili opadanja) kvadratne funkcije iz tjemena, veći pozitivan broj a čini da funkcija raste brže, te se grafik čini više zatzvorenim.
Koeficijenti b i a zajedno kontrolišu osu simetrije parabole (također i x-koordinatu tjemena parabole).
Koeficijent b je strmost parabole kada ona presjeca y-osu.
Koeficijent c kontroliše visinu parabole, specifičnije, to je tačka gdje parabola presjeca y-osu.
Presjek sa x–osom
Presjeci grafika sa x-osom su isti kao i korijeni kvadratne funkcije (pogledajte iznad).
Tjeme
Tjeme (ili vrh) parabole je mjesto gdje se ona previja, pa se zbog toga naziva i tačka prevoja. Ako je kvadratna funkcija u svom standardnom obliku, tjeme je (h, k)\,\!. Metodom potpunog kvadrata, može se opći oblik: pretvoirti u
tako da će tjeme parabole u općem obliku biti
Ako je kvadratna funkcija u faktorskom obliku
srednja vrijednost dva korijena
je x-koordinata tjemena, te je tjeme
Tjeme je, također, tačka kasimuma, ako je a < 0 \,\! ili tačka minumuma, ako je a > 0 \,\!.
Vertikalna linija
koja prolazi kroz tjeme se naziva osa simetrije parabole.
Kvinkverema
Kvinkverema (lat. quinquerēmis) ili pentera (grč. pentērēs), naziv je za drevnu antičku galiju koja se razvila od trireme, te koristila u pomorskim sukobima na Mediteranu od 4. vijeka st. e. do 1. vijeka n. e. Brod je pod palubom imao pet redova vesala, odakle mu i ime (lat. quinque "pet"). Kao i kod ostalih antičkih ratnih brodova, veslači su sjedili jedan iznad drugoga u kosom redu, pri čemu su vesla (lat. remi) u višim redovima bila duža no ona u nižim redovima. Vremenom su se razvile i različite varijacije ovoga tipa broda. Ne zna se kada je kvinkverema postala, ali se prvi put spominje u atinskim državnim spisima iz 325. vijeka p. n. e., a do kraja 4. vijeka p. n. e. nalazimo je u upotrei mornarica gotovo svih helenističkih država. Kako je ovaj tip broda bio veći i teži od uobičajenih trirema, u njemu je bilo više prostora za smještaj mornara, oružja i rimskih "mostova za ukrcavanje", pomoću kojih su rimski vojnici prelazili sa svoga broda na neprijateljski. Zbog toga se najveći dio rimske flote tokom punskih ratova sastojao upravo od kvinkverema, koje su Rimljani gradili po uzoru na zarobljene kartaginske lađe. Nakon bitke kod Akcija 31. st. e. kvinkveremu postupno zamjenjuju manji i lakši brodovi.
Bosanska krajina
mini|desno|300px|Karta regije s gradovima. Bosanska krajina je geografska regija Bosne i Hercegovine, podregija Bosne uklopljena u tri rijeke: Una, Sava i Vrbas. Regija je historijska, ekonomska i kulturna oblast Bosne i Hercegovine. Najveći grad i historijski centar je Banja Luka a ostali gradovi/općine su: Bihać, Cazin, Velika Kladuša, Bužim, Sanski Most, Prijedor, Gradiška, Kozarska Dubica, Novi Grad, Bosanska Krupa, Ključ, Bosanski Petrovac, Kotor Varoš, Šipovo, Mrkonjić Grad, Drvar, Bosansko Grahovo, Kneževo, Laktaši i Čelinac.
Bosanska krajina nema administrativno utvrđene granice, niti ima političko predstavništvo u trenutnoj upravnoj strukturi države Bosne i Hercegovine, ali ima značajan kulturno-historijski identitet koji je formiran kroz mnoge historijske i ekonomske događaje.
Ime
Regija koju danas poznajemo kao Bosanska krajina djelomično je obuhvatala srednjovjekovne teritorije Donji kraji i Zapadne strane. Osmanlije su teritoriju nazivali Serhat. Između 16. i 18. vijeka teritorija između Une i Vrbasa je na nekim kartama označavana kao Turska Hrvatska. Pojam su izmislili vojni kartografi koji su radili za Austro-osmanlijsku graničnu komisiju koja je oformljenja povodom mirovnih ugovora u Karlovcu 1699. i Požarevcu 1718. Sredinom 19. vijeka ime Turska Hrvatska uglavnom je iščezlo nakon Austrougarskog pripajanja Bosne, te se termin Bosanska Krajina počeo češće koristiti, a prva upotreba tog termina bilježi se 1594.
Kultura
Institucije koje održavaju kulturni identitet Bosanske krajine su u Banjoj Luci, gdje se nalazi Muzej Bosanske krajine i Narodno Pozorište Bosanske krajine.
Liburna
Liburna je u historiju ušla zahvaljujući uspješnoj primjeni u bitki kod Akcija godine 31. p. n. e. kada je flota Oktavijana Augusta potukla flotu Antonija i Kleopatre opremljene većim, ali slabije pokretljivim galijama.
Ascheni (Stargate)
mini|350px|Ascheni Ascheni su izmišljena rasa u naučno fantastičnoj američkoj televizijskoj seriji Stargate SG-1. Oni su ljudska vrsta, ali tehnološki naprednija od zemljana. Po ljudskim standardima Ascheni imaju malo osobnosti, pojedinci se mogu okarakterisati i kao veoma arogantni, te nemaju smisao za humor ali zato su veoma inteligentni.
Ascheni su osnivači Aschenske Konfederacije u kojoj se nalaze planete u blizini njihove matične planete označene kao P4C-970. Međutim vrste koje se nalaze u Konfederaciji nisu poznate jer su Ascheni napravili genetsko oružje koje polahko sprječava drugu vrstu da se razmnožava i kada se broj te vrste smanji na odgovarajući broj, Ascheni ih jednostavno unište. To je mnogo jednostavniji, mirniji i jeftiniji način osvajanja svijeta nego putem oružanog napada. Nakon što unište vrstu Ascheni zauzmu njihovu planetu teraformiraju na taj način da postane pogodan za poljoprivredu te da udovolji njihovom načinu života.
Prvo pojavljivanje
Ascheni se pojavljuju u eizodi 2010, u četvrtoj sezoni. U alternativnoj realnosti Zemlja je kontaktirala Aschene u 2000 i oformila savez sa njima protiv Goa'ulda. Međutim, SG-1 nije uspio odkriti njihove prave namjere, a svako ko bi odkrio istinu kao naprimjer George Hammond bio je eliminiran. Do 2010 u ovoj realnosti Goa'uldi su bili eliminirani i Zemlja je postala tehnološki napredan raj. Ascheni su na Zemlji počeli distirbuirati lijek koji je produžavao životni vijek ali je kao nuspojavu imao serilitet. To je dovelo do pada nataliteta za 90%. Kada je Zemlja postal suviše slaba za odbranu, bivši članovi SG-1 su poslali kroz vrijeme poruku SG-1 u sadašnjosti da ni pod kojim uvjetima ne zovu planetu označenu kao P4C-970. S obzirom da je na papiru bilo krvi Jack O'Neilla Hammond je naredio da se Aschenska planeta zaključa.
NGC 1620
NGC 1620 (također poznat kao IRAS 04340-0014, MCG 0-12-52, PGC 15638 i UGC 3103) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 161 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 2,90 (136 hiljada sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (47 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. januara 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zico
Arthur Antunes Coimbra (Rio de Janeiro, Brazil, 3. mart 1953-), brazilski nogometaš i trener, poznatiji pod imenom Zico a u Brazilu zvan i bijeli Pele.
U svojoj igračkoj karijeri Zico je odigrao 1180 utakmica i postigao 826 golova, od kojih je 66 golova postigao u 88 utakmica igrajući za reprezentaciju Brazila. Igrao je na tri svjetska prvenstava (1978, 1982. i 1986), međutim nema niti jedno osvojeno svjetsko prvenstvo sa Brazilom. Trenutno je trener grčkog prvoligaša Olympiacosa.
Arif Hikmetbeg Rizvanbegović
Arif Hikmet-beg Rizvanbegović Stočević, u turskoj kniževnosti poznat kao Arif Hikmet, bio je unuk vezira Ali-paše Rizvanbegovića. Rođen u Stocu 1839. Umro u Istanbulu 1903.
Poslije pohoda Omer-paše Latasa, preselio se s porodicom u Sarajevo, a onda je otišao u Carigrad i tu se posvetio nauci. Bio je predsjednik suda u Bursi, a potom u Bitolju, Janji, Kastamuniji, Adani. Godine 1896. premješten je u Carigrad. Bio je savjetnik u vrhovnom sudu.
Iako daleko od rodnog kraja, Arif Hikmet nikad nije zaboravio Hercegovinu o kojoj je pjevao s ljubavlju. U Istanbulu je osnovao "Društvo pjesnika", a kakav je ugled uživao govori knjiga Savršenost mudrosti koju mu je posvetio Ibnulemin Mahmud Kemal-beg. Zbog svoje slobodoumnosti nikada nije dobio mjesto koje mu je pripadalo kvalitetom i znanjem.
U zrelijim godinama pridružio se kadirijskom derviškom redu. Njegova poezija iz mladosti je izgubljena, a pjesme iz zrelije faze koje su sačuvane ne čine potpun divan. Pored poezije napisao je i nekoliko filozofskih i pravnih rasprava.
Čavka
Zapadna čavka (lat. Coloeus monedula) – poznata i kao evroazijska čavka, evropska čavka  ili jednostavno čavka – je  ptica iz potporodice Passerinae u porodici Corvidae (vrana). Rasprostranjena je u Evropi, zapadnoj Aziji i Sjevernoj Africi. Uglavnom je stanarica, iako zimi, sjeverne i istočne populacije migriraju na jug. Prepoznate su četiri podvrste koje se uglavnom razlikuju po obojenosti perjanice na glavi i vratu. Prvi formalni opis dao je  Linnaeus, dajući joj ime Corvus monedula.
Duga je 34–39 cm, crnopera ptica sa sivimm potiljkom i prepoznatljivo blijedo-sivim dužicom. To je društvena i veoma glasna ptica, koja živi u malim grupama složenog društvenog ustrojstva na poljoprivrednim imanjima, otvorenim šumama, na obalnim liticama i u urbanim sredinama. Poput svojih rođaka, vrabaca, čavka je inteligentna ptica, a primijećeno jei da se služi određenim alatima.
U ishrani je omnivorna je i oportunistička; jede širok izbor biljnog materijala i beskičmenjaka, kao i hranu iz otpada urbanih područja. Zapadne čavke su monogamne i grade jednostavna gnijezda od grančica u šupljinama na drveću, liticama ili zgradama. Ženka položi i inkubira oko pet blijedoplavih ili plavozelenih jaja sa smeđim mrljama. Mladi dobijaju perje za četiri do pet semica.
Taksonomija
Studija iz 2000. utvrdila je da je genetička udaljenost između čavke i ostalih članova roda Corvus veća od one unutar ostatka roda. Pamela Rasmussen ponovo je uspostavila ime roda Coloeus, koje je kreirao Johann Kaup, 1829, u njenoj knjizi "Ptice Južne Azije" (Birds of South Asia) (2005), citirala je također sistematiku iz 1982 kao njamački autor Hans Edmund Wolters. Studija filogenije korvida, poduzeta u 2007., usporedbom  sekvenci kontrolne regije mitohondrijske  DNK  (mtDNK)  nekoliko  predstavnika porodice Corvidae. Uočeno je da je zapadna čavka blisko srodna sa daurskom čavkom (Corvus dauuricus)  iz istočne  Rusije i Kine, nego baznom jezgru  kladusa  roda Corvus. Imena Coloeus monedula i Coloeus dauuricus usvojio je Međunarodni ornitološki kongres u svojoj službenoj listi. Za dvije vrste čavki objavljeno je da su hibridizirale na planini  Altaj, na jugu Sibira i Mongoliji. Analiza mitohondrijske DNK uzoraka ove dvije vrste i iz jezgarne grupe pokazuje da su genetički različite.
mini|Coloeus monedula mini|Mlada čavka
Podvrste
thumb|right|C. m. monedula iz Švedske. Ova podvrsta ima djelimično bjeličasti  okovratnik. Postoje dvije podvrste zapadne čavke. Sve evropske podvrste intergradiraju na dodirnim područjima populacija. C. m. monedula prijelazni oblik C. m. soemmeringii u tranzicijskoj zoni koja od Finske južno preko Baltika i istočne Poljske do Rumunije,  Hrvatske i Bosne i Hercegovine.
1677.
Godina 1677 (MDCLXXVII) bila je redovna godina koja počinje u petak po Gregorijanskom kalendaru, odnosno redovna godina koja počinje u ponedjeljak po, 10 dana sporijem, Julijanskom kalendaru.
Magijski realizam
mini|Jorge Luis Borges mini|Gabriel Garcia Marquez Magijski realizam, ili magični realizam, je književno-umjetnički smjer u kojem se elementi fantastike isprepliću sa stvarnošću, poistovjećujući se na taj način s njom i tvoreći skladnu cjelinu zasnovanu na objektivnom odnosu.
Čudesni realizam je stil fikcije i književnog žanra 20. vijeka. Na termin je uticao istoimeni njemački slikarski stil 1920-ih. Kao stil književne fikcije, magični realizam slika realističan pogled na svijet, a istovremeno dodaje i magične elemente, često se baveći zamagljivanjem linija između fantazije i stvarnosti. Magijski realizam, možda najčešći pojam, često se posebno odnosi na književnost, s magičnim ili natprirodnim fenomenima predstavljenim u inače stvarnom svijetu ili svjetovnom okruženju, koji se obično nalazi u romanima i dramskim predstavama. Unatoč tome što uključuje određene magične elemente, općenito se smatra da je žanr drugačiji od fantazije jer magični realizam koristi znatnu količinu realističnih detalja i koristi magične elemente kako bi ukazao na stvarnost, dok su fantastične priče često odvojene od stvarnosti. Magični realizam se često posmatra kao spajanje stvarnih i magičnih elemenata koji stvaraju inkluzivniji oblik pisanja od književnog realizma ili fantazije.
Također pogledajte
Narativ
IC 1396
IC 1396 je emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Kefej. Prvo otkriće je napravio Edward Emerson Barnard u augusta 1893. godine.
NGC 7563
NGC 7563 (također poznat kao MCG 2-59-15, PGC 70872 i UGC 12465) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 192 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 1,90 (106 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (50 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 19. oktobra 1784. godine.
IC 1396
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Botanička bašta Jevremovac
Položaj i površina
Nalazi se u užem centru Beograda, na teritoriji Općine Stari grad i okružena je značajnim saobraćajnicama, koji povezuju glavnu sa dunavskom željezničkom stanicom, ulicama Kneza Miloša, Takovskom, Cvijićevom, Đure Đakovića i Trgom Republike (Bulevar Kralja Aleksandra). Sa istočne strane se graniči ulicom Vojvode Dobrnjca, sa zapadne se nalazi kompleks zgrada, sa sjeverne je ulica Despota Stefana, sa južne Dalmatinska, a sa jugoistočne je Takovska ulica.
Historija
Univerzitetska botanička bašta „Jevremovac“ je nastala 1855. godine. Od 1889. godine nalazi se na imanju kralja Milana Obrenovića koje je on poklonio Velikoj školi sa obavezom da služi u prosvjetne ciljeve, da se na njemu podigne botanička bašta i da se nazove „Jevremovac“.
1890. godine je počelo uređivanje beogradske Botaničke bašte na Paliluli. Prva Bašta podignuta je 1855. godine u dvorištu Konaka knjeginje Ljubice Obrenović. Na molbu srpskog prirodnjaka Josifa Pančića, ministarstvo prosvjete Srbije je 1874. godine odredilo mjesto za Botaničku baštu na kraju Dunavske ulice, ali je ona uništena 1888. godine prilikom izlijevanja Dunava. Tada je kralj Milan Obrenović poklonio gradu imanje na Paliluli, pod uslovom da Botanička bašta bude nazvana „Jevremovac“, u znak sjećanja na njegovog dedu Jevrema T. Obrenovića, „velikog ljubitelja narodne prosvete“.
Godine 1892. je u Botaničkoj bašti Beograda, na površini od 500 m2, podignuta staklena bašta koja se sastoji od dva krila spojenih centralnom kupolom. Izgrađena je iz dijelova koji su prenijeti iz Drezdena i u to vrijeme bila je među najljepšim na Balkanu.
Godine 1994. Zavod za zaštitu prirode Srbije dao je prijedlog da se Botanička bašta Jevremovac proglasi za Spomenik prirode od velikog značaja, što je Uredbom Vlade Republike Srbije iz 1995. godine i učinjeno.
Hiragana
Hiragana (平仮名, ひらがな) je jedan od tri japanska sistema pisanja, zajedno sa katakanom i kandžijem.
Riječ hiragana doslovno znači "obična" ili "jednostavna" kana ("jednostavna" u suprotnosti s kandžijem).
Hiragana i katakana su oba kana sistemi. Uz nekoliko izuzetaka, svaka mora u japanskom jeziku je predstavljena jednim znakom (ili jednim digrafom) u svakom sistemu. Ovo može biti ili samoglasnik kao što je "a" (hiragana あ); suglasnik iza kojeg slijedi samoglasnik kao što je "ka" (か); ili "n" (ん), nazalni sonant koji, ovisno o kontekstu, zvuči ili kao engleski m, n ili ng kada je slog završni ili kao nazalni samoglasnici francuskog, portugalskog ili poljskog. Budući da znakovi kane ne predstavljaju pojedinačne suglasnike (osim u slučaju ん "n"), kana se naziva slogovnim simbolima, a ne abecednim slovima.
Hiragana se koristi za pisanje okurigane (kana sufiksi koji slijede korijen kandžija, na primjer za skretanje glagola i pridjeva), raznih gramatičkih i funkcijskih riječi uključujući riječce, kao i raznih drugih izvornih riječi za koje ne postoje kandži znakovi ili čiji je oblik kandžija nejasan ili previše formalan za svrhu pisanja. Riječi koje imaju uobičajene kandži interpretacije također mogu ponekad biti napisane umjesto hiragane, u skladu s preferencijama pojedinca, na primjer kako bi se prenio neformalni osjećaj. Hiragana se također koristi za pisanje furigane, pomagala za čitanje koje pokazuje izgovor kandži znakova.
Sistem pisanja
Nakon reforme pisma iz 1900. godine, koja je stotine znakova smatrala hentaiganom, hiragana se sastoji od 48 osnovnih znakova, od kojih se dva (ゐ and ゑ) koriste samo u nekim vlastitim imenima:
を [o] (koristi se samo kao riječca i u nekim nazivima), ゐ [i] i ゑ [e] (oba se koriste samo u nekim nazivima/imenima)
Oni su zamišljeni kao mreža 5×10 (godžūon ,五十五十音, "pedeset zvukova"), kao što je ilustrovano u susjednoj tabeli, čitajte あ (a), い (i), う (u), え (e), お (o), か (ka), き (ki), く (ku), け (ke), こ (ko) i tako dalje (ali si → shi/ši, ti → chi/ći, či, tu → tsu/cu, hu → fu), sa suglasnikom jednineん (n) dodatom na kraju. Od 50 teoretski mogućih kombinacija, yi, ye i wu su zastarjele, dok se wi (ゐ), koji se izgovara kao [i], i mi (ゑ), koje se izgovara kao [e], izuzetno su rijetki u modernom japanskom jeziku. Wo (を), koje se izgovara kao [o], čest je kao riječca, ali inače izuzetno rijedak.
Tabela hiragane
Sljedeća tabela prikazuje kompletnu hiraganu zajedno sa Hepburnovom romanizacijom i IPA transkripcijom u gojūon (godžūon) redoslijedu. Hiragana sa dakuten ili handakuten simbolima slijedi godžūon kanu bez njih, a yōon kana slijedi. Oni koji su podebljani ne koriste početni zvuk za taj red.
Historija
alt=|lijevo|mini| Oblici znakova hiragane izvedeni su iz kineskog kurzivnog pisma (sōšo). Ovdje je prikazan primjer kurzivnog pisma kineskog kaligrafa iz [[Dinastija Tang|dinastije Tang Sun Guotinga iz kasnog 7. vijeka. Imajte na umu da znak 為 (wei) na koji pokazuje crvena strelica veoma podsjeća na znak hiraganeゐ (wi).]] desno|320x320piksel Hiragana se razvila iz man'yōgane (manjogana), kineskih znakova koji se koriste za njihov izgovor, praksa koja je počela u 5. vijeku nove ere. Najstariji primjeri man'yōgane uključuju Inarijamski mač (稲荷山古墳出土鉄剣, inariyama kofun shutsudo tekken), željezni mač iskopan u Inarijamskom kofunu (grobnici) 1968. godine. Smatra se da je ovaj mač napravljen godine 辛亥年 (najčešće se smatra 471. godina nove ere). Oblici hiragane potiču iz kurzivnog stila kineske kaligrafije. Slika ispod prikazuje izvođenje hiragane iz manyōgane putem kurzivnog pisma. Gornji dio prikazuje znak u obliku regularnog pisma, središnji znak u crvenoj boji prikazuje formu znaka iz kurzivnog pisma, a donji prikazuje ekvivalentnu hiraganu.
Kada je prvi put razvijena, hiragana nije bila prihvaćena od svih. Obrazovani ili elita radije su koristili samo kandži. Historijski gledano, u Japanu, znakovi oblika uobičajenog pisma (kaišo) koristili su muškarci i nazivali otokode (男手), "muško pismo", dok su kurzivni oblik (sōšo) kandžija koristile žene. Otuda je hiragana prvo stekla popularnost među ženama, kojima generalno nije bio dozvoljen pristup istim nivoima obrazovanja kao i muškarcima, pa je hiragana prvi put bila široko korištena među dvorskim ženama u pisanju ličnih komunikacija i literature. Odatle dolazi alternativni naziv onnade (女手), "žensko pisanje". Na primjer, Priča o Gendžiju i drugi rani romani ženskih autorica koristili su uveliko ili isključivo hiraganu. Čak i danas se smatra da hiragana ima ženski kvalitet.
Redoslijed i smjer pisanja
Sljedeća tabela prikazuje metodu za pisanje svakog znaka hiragane. Tabela je uređena na tradicionalan način, počevši odozgo desno i čitajući kolone prema dolje. Brojevi i strelice označavaju redoslijed i smjer poteza. centar
Branislav Ivanović
Branislav Ivanović ( 22. februara 1984. u Sremskoj Mitrovici) jeste srbijanski nogometaš i reprezentativac. Trenutno nastupa za engleski West Bromwich Albion. Bivši je kapiten srpske reprezentacije. Njegov nadimak je „Bane“.
Chelsea
Ivanović je došao u Chelsea za 13.000.00$ iz Lokomotive Moskve 15. januara 2008. godine. Sviđao se italijanskom Milanu, Ajaxu, Juventusu i Interu. Pošto je Chelsea prodao Glena Johnsona Ivanović je dobio broj 2 koji je Johnson nosio u Chelseau. Za Chelsea je debitovao protiv Portsmoutha 24. septembra 2008. godine. U polufinalu Lige Šampiona je dobio crvjeni karton zato što je faulirao Xavia u meču u kojem je Chelsea pobjedio sa 3:2.
TOR1AIP1
Torzin-1A-interaktivni protein 1 jest protein koji je kod ljudi kodiran genom TOR1AIP1 sa hromosoma 1.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 583 aminokiseline, a molekulska težina  66.248 Da.
Park prirode Piva
Reljef je raznovrstan i dominira planinski krajolik. Uz Pivsku planinu, park obuhvata još tri planine: Bioč (2.397 m.), Maglić (2.386 m.) i Volujak (2.336 m.). U parku su rijeke Piva i Sušica sa duboko usiječenim kanjonima. Najniža tačka parka je na nadmorskoj visini od 433 metra na Šćepan polju, na sastavcima rijeka Pive i Tare, koje zajedno na samoj granici između Crne Gore i Bosne i Hercegovine, stvaraju rijeku Drinu.
Jezera
U parku su planinska jezera:
Silmarili
Silmarili (kvenijski Silmarilli), iz J. R. R. Tolkienove mitologije, su fiktivni sveti artifakti u obliku brilijantnih dragulja zvjezdastog oblika, koji su sadržavali neokaljanu svjetlost Dva Drveta. Silmarile je, od kristalane supstance silima, napravio Feanor, noldorski Vilenjak, u Valinoru tokom Godina Drveća.
Silmarili nisu bili samo običan nakit koji je isijavao jakom svjetlošću. Tri Silmariliona su na određen način bila i živa i sveta. Nikada u potpunosti nije objašnjeno na koji ih je način Feanor stvorio. Čak ni Valari, uključujući i Aulea, nisu mogli iskopirati Silmarile. U stvari, čak ih ni Feanor nije mogao ponovo napraviti, jer je jedan dio njega nepovratno "nestao" dok ih je stvarao. Njihova vrijednosti, u Tolkienovom svijetu, je bila beskonačna (čak i za Valare), jer su bili jedinstveni i nezamjenjivi.
Kada je Ungoliant, zajedno sa Valarom Melkorom, uništila Dva Drveta, jedino u Silmarilima je ostala neokaljana svjetlost Drveća. Zbog toga su Valari molili Feanora da im ih pokloni kako bi mogli da obnoviti Drveće, ali ih je on odbio. A onda su stigle vijesti: Melkor je ubio Feanorovog oca, Finwea, Vilinkralja Noldora, i ukrao Silmarile. Od tog dana, Silmarile je Melkor nosio na svojoj kruni.
Feanor je bio bijesan na Melkora kojeg je nazvao Morgoth, "Mračni neprijatelj svijeta", kao i na Valare zbog toga što su htjeli da uzmu dragulje za svoje svrhe. Zajedno sa svojim sinovima zakleo se Kletvom Feanora, koja ih je uslovila da se bore sa bilo kim ko bude želio Silmarile za sebe. Ova stravična kletva je uzrokovala mnoge buduće nevolje, uključujući i masovna ubistva kao i rat među Vilenjacima.
Feanor je poveo mnoge noldorske Vilenjake sa sobom u Međuzemlje. Njegov bijeg, koji je započeo Prvo Doba Međuzemlja, donjeo je mnogo jada prvo Vilenjacima a onda i Ljudima Međuzemlja. Pet velikih bitaka je vođeno u Beleriandu, ali na kraju svi oni koji su se zakleli nisu uspjeli Morgotu preoteti Silmarile.
Jedan od Silmarila su uspjeli preoteti Beren i Lutijena, uz mnoge opasnosti i gubitke. Taj Silmaril je kasnije Earendil predao Valarima kao znak pokajanja, a oni su dragulj postavili na nebo da sija kao zvijezda. Ostala dva Silmarila su ostala u Morgotovim rukama, sve dok mu nisu bila oduzeta na kraju Rata Bijesa. Uskoro nakon ovoga, zbog zakletve koju su položili prije mnogo godina, dva preostala Silmarila kradu dva Feanorova sina, Maedhros i Maglor. Ali dragulji, odbijajući da pređu u njihovo vlasništo, počinju im pržiti ruke, kao što su pržili i ruke Morgota. U agoniji, Maedhros se baca, zajedno sa svojim Silmarilom, u plamenu jamu, dok se Maglor sa svojim baca u more. I tako su Silmarili ostali u sva tri elementa - nebu, vodi i vatri.
Po Mandosovom proročanstvu, nakon Melkorovog posljednjeg pojavljivanja i poraza u Dagor Dogoratu (Bitka nad bitkama), svijet će se promijeniti i Valari će uzeti Silmarile nazad. A onda će Feanor biti oslobođen iz Dvorana Mandosa i dati Silmarile Yavanni koja će ih slomiti i njihovim svjetlom oživjeti Dva Drveta, a Pelorske planine će se izravnati i svjetlost Dva Drveta će ispuniti svijet vječitim blaženstvom.
Također pogledajte
Gegenstände in Tolkiens Welt
Galijaca
mini|desno|300px|Galijaca Galijaca je naziv za ratni brod koji se krajem srednjeg vijeka razvio na Mediteranu kao svojevrstan prijelazni oblik između starih galija i novijih jedrenjaka. Broj vesala je smanjen, prvenstveno zato da bi se stvorilo što više mjesta za topove.
Veća vatrena moć kršćanskih galijaca u odnosu na turske galije, te njihova veća visina - koja je omogućila bolje korištenje strijelaca prije abordaža - se smatra jednim od ključnih faktora u kršćanskoj pobjedi kod Lepanta.
Dol Guldur
mini|desno|200px|Dol Guldur Dul Guldur je izmišljena Sauronova tvrđava iz Gospodara Prstenova. Sauron ju je sagradio u Mrkoj Šumi i vladao u njoj pod imenom Nekromant. U Dol Gulduru kotili su se Orci, Paukovi i druga zla bića. Nakon što se Sauron uzdigao u Mordoru Dol Guldurom su vladali Nazguli. Za vrijeme Rata za Prsten Vilenjaci Loriena su uništili Dol Guldur.
Također pogledajte
Regionen und Orte in Tolkiens Welt Lista zamków i twierdz Śródziemia
Urea
Urea ili karbamid je organski spoj hemijske formule (NH2)2CO. Ureu je otkrio 1773. godine francuski hemičar Hilaire Rouelle, u urinu. Urea je prvi organski spoj sintetiziran iz anorganskih spojeva, što je uspjelo 1828. godine Friedrich Wöhleru:
Urea igra glavnu ulogu u metabolizmu dušikovih spojeva kod životinja i ljudi i glavna je supstanca koja sadrži dušik u mokraći.
Dromon
frame|Bizantska freska koja prikazuje dromon Dromon (od grčkog "trkač") je naziv za najvažniji ratni brod bizantske ratne mornarice od 6. do 12. vijeka. Dromoni su se razvili od drevnih trirema te su za pogon koristili vesla i jedra.
Gradili su se u raznim oblicima i veličinama, te su bili dugi između 30 i 50 metara, odnosno široki između 5 i 7 metara. Imali su oko 300 članova posade, uključujući marince i veslače.
Razvoj svjetskog rekorda na 5000 m
mini|Svjetski rekorder [[Kenenisa Bekele u utrci na 5000 m u Parizu 2006.]] Službene svjetske rekorde na 5000 m drže Uganđanin Joshua Cheptegei u muškoj i Etiopljanka Letesenbet Gidey u ženskoj konkurenciji.
Dromon
Dromoni su imali središnji toranj (xylokastron = drveni toranj) blizu glavnog jarbola, odakle su marinci mogli neprijatelja gađati strijelama, kopljima i drugim projektilima. Većina dromona bila je opremljena s drevnim plamenobacačima (syphonopho-rami) koji su po neprijatelju djelovali s grčkom vatrom te katapultima koji su mogli projektile od 500 kg izbaciti na daljinu od 1000 metara. Mnogi dromoni su bili oklopljeni, kako bi se zaštititili od neprijateljskog kljunovog udara.
Razvoj svjetskog rekorda na 5000 m
Prvi svjetski rekord u ovoj disciplini za žene priznat je 1981. Zaključno s 2021. godinom, IAAF je ratificirao 14 ženskih svjetskih rekorda. Prije nego što je IAAF priznao 5000 m kao disciplinu u kojoj se vode službeni svjetski rekordi utrka na 3000 m bila je najčešća ženska dugoprugaška utrka na međunarodnim takmičenjima. Ipak, žene se jesu povremeno takmičile i na 5000 m prije dodavanja ove discipline u program svjetskih prvenstava (od 1995) i Olimpijskih igara (od 1996).
Pilana
mini|Pilana mini|Pilana u Austriji Pilana je privredni pogon za obradu trupaca koji se dobijaju sječom stabala u prirodnim ili uzgojenim šumskim sastojinama. Privredna grana koja se bavi uzgojem, zaštitom i obnovom šuma je šumarstvo. Pokretačke mašine starijih pilana radile su na hidropotencijal i naftu, a savremene koriste se električnom energijom.
NGC 6076-1
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Pilana
Pilana ima pogone za istovar trupaca, pilansko mašinsko postrojenje, mjesta za skladištenje rezane građe i odlaganje sekundarnih sirovina – otpadaka (kora drveta, piljevina i sl.) U postrojenju se nalaze mašine za razrezivanje trupaca i sredstva za njihovo održavanje. Najvažnije mašine u pilani su testera ili tračna pila, koja reže i gater koji pili trupce, najčešće u daske, grede i letve, te transporteri - koji prenose izrezanu robu do odlagališta ili mjesta utovara.
Urea
Urea se za komercijalnu primjenu sintetizira iz amonijaka i ugljik dioksida. Više od 90% svjetske proizvodnje se koristi u poljoprivredi kao umjetno gnojivo.
Vrsta sa PJ2-445
Prvo pojavljivanje
Njihovo prvo pojavljivanje je u epizodi Jedan pogrešan korak u drugoj sezoni.
Poroci Miamija
Poroci Miamija (eng. Miami Vice) je američka kriminalistička TV-serija koju je režirao Michael Mann za NBC televizijsku kuću. Serija je stekla popularnost širom svijeta, glavne uloge su tumačili Don Johnson kao James "Sonny" Crockett i Philip Michael Thomas kao Ricardo "Rico" Tubbs koji su bili policijski detektivi u Odjelu za poroke. NBC je emitirao 5 sezona serije u periodu od 1984. do 1990. "Poroci Miamija" su jedna od prvih serija koja se emitirala u stereo zvuku.
Nastanak
Najzaslužniji za nastanak TV-serije bio je Brandon Tartikoff, direktor Odjela za zabavni program NBC-ja, kome je palo na pamet da napravi policijsku seriju koja bi se sadržajem i stilom razlikovala od TV-serija koje su dominirale tadašnjim programom. Svoju zamisao je napisao na salaveti u obliku riječi "MTV policajci" te dostavio svom suradniku Anthonyju Yerkovichu, bivšem izvršnom producentu popularne policijske serije Hill Street Blues. Yerkovich je došao na ideju da snimi film o paru policajaca iz Miamija. Umjesto filma snimljena je serija. Miami mu je pao na pamet zbog toga što je cijeli grad tokom 1970-ih i 1980-ih ubirao poreze od kokaina, oko 3/4 banaka poslovalo je "prljavim novcem" te su se događali sukobi Kubanaca i Amerikanaca.
Odabir uloga
Nick Nolte i Jeff Bridges su bili razmatrani za ulogu Sonnyja Crocketta, ali odbili su je jer tada filmskim glumcima nije bilo isplativo otići s filma na televiziju. Nakon 2 puta odgođenog pilota i kandidata, izabrani su Don Johnson i Philip Michael Thomas. Producenti nisu imali baš previše razumijevanja za tada 35-godišnjeg Johnsona zbog par prethodnih neuspješnih pilota. Nakon dvije sezone, Johnson je bio spreman otići te je već uloga bila ponuđena Marku Harmonu, ali se ipak predomislio i ostao do samog kraja. To mu se i isplatilo, jer 1986. godine dobija Zlatni globus za najbolju mušku ulogu u televizijskim serijama.
Muzika
Muzika je igrala veoma važnu ulogu u serijalu po čemu je ta serija i poznata. Glavna tema serije je instrumentalna synthpop muzika (tada veoma popularna) Jana Hammera, koja je nagrađena Grammyjem 1986. godine, dvaput nominirana za Emmy, 1985. i 1986. te je vladala top listom u SAD-u. Osim toga, u seriji se pojavljivala muzika grupa i pjevača "novog vala", kao što su: Phil Collins, Depeche Mode, U2, Tina Turner, ZZ Top i drugi. Za korištenje pjesama u serijalu producenti su znali plaćati i po 10.000$. Godine 1987. izlazi još jedan hit Jana Hammera, synthopop instrumental Crockett's theme, koji je postao broj 1 u Evropi iste godine.
Likovi
James „ Sonny “ Crockett (Don Johnson) je bivša studentska nogometna zvijezda, ali je zadobio ozljede zbog koje je rano okončao sportsku karijeru. Odslužio je dvije ture u Vijetnamu - ili kako ga on naziva, 'Jugoistočnoj azijskoj konferenciji'. 1974. godine pridružuje se policijskom Metro-Dade odjelu u Miamiju, a kasnije postaje tajni istražitelj u Odjelu za poroke. Posjeduje Ferrari Daytona Spyder (kasnije Ferrari Testarossu), moćni gliser "Scarab" i jedrilicu na kojoj živi sa svojim ljubimcom aligatorom Elvisom. Rastavljen je od bivše supruge Caroline i ima sinčića Billyja.
Ricardo 'Rico' Tubbs (Michael Philip Thomas) - Tokom istrage kolumbijskog dilera Estebana Calderobnea u eksploziji automobilske bombe gine Sonnyjev partner. Tu na scenu nastupa njujorški policijski agent Tubbs, koji želi osvetiti ubistvo brata. Crockett i Tubbs uspijevaju uhapsiti Caleronea, ali on plaća jamčevinu od dva miliona dolara i bježi. Na kraju Crockett nagovara Tubbsa da se preseli u Miami i pridruži mu se u potrazi za narkobossom. On se pridružuje odjelu i postaje Crockett stalni partner.
Poručnik Martin Castillo (Edward James Olmos)- voditelj u Odjela za poroke. Vrlo je šutljiv čovjek i živi povučeno izvan posla. Tokom Vijetnamskog rata bio je DEA-in agent u Zlatnom trouglu jugoistočne Azije i oštro se protivio CIA-noj trgovini heroinom za finansiranje rata.
Gina Calabrese (Saundra Santiago) - neustrašiva istražiteljica u Odjelu za poroke i Trudyna partnerica. Nakon Crockettovog razvoda, imala je kratku romansu s njim, a nakon prekida, ostali su dobri prijatelji.
Trudy Joplin (Olivia Brown) - istražiteljica u Odjelu za poroke i Ginina partnerica. Iako izvana djeluje čvrsto, često se zbog prirode posla osjeća loše iznutra.
Stanley "Stan" Switek (Michael Talbott) -istražitelj i suradnik Sonnyja i Rica. Veliki je slušalac Elvisa Presleya.
Larry Zito (John Diehl) - Stanov partner i istražitelj u Odjelu za poroke. Često provodi vrijeme sa Stanom zbog toga što su često zaduženi za zašttitu svjedoka i uvijek služe kao pojačanje Gini i Trudy.
Moda
Moda je igrala važnu ulogu u popularnosti serije. Gledaoci ovog serijala pamte Dona Johnsona kako je hodao u mokasinama na bosoj nozi, majicama i hlačama te sakoima u pastelnim bojama. Producent Michael Mann želio je učiniti seriju različitom od konkurentskih serija drugih programa, prikazati policajce sa stilom, skupim autima i satovima, u čemu je i uspio. Odjeću su dizajnirali najskuplji kreatori i modne kuće kao što su: Giorgio Armani, Hugo Boss, Gianni Versace i dr. Sam Gianni Versace je rekao: Prvu osobu koju sam odjenuo u Miamiju bio je Don Johnson. Moda u seriji je ostavila dubok trag u modi 1980-ih, koja je još aktuelna i danas. Također, Ray-Ban svoje, tada veoma nepopularne modele sunčanih naočala 'Wayfarer' promovira tokom serijala i prodaje ih kasnije u više od 10 miliona primjeraka.
Automobili
200px|desno|mini|Replika Ferrari Daytona Spydera koji je vozio Don Johnson u seriji "Poroci Miamija" U seriji su prikazivani brojni evropski automobili, a veoma malo američkih. Sonny Crockett vozi crni Ferrari Daytona Spyder 365 GTS/4 (kopija) do kraja 1986. kada u jednoj od epizoda biva raznesen.
Skakanje
mini|desno|250px|Skakanje mini|desno|250px|Skakanje za frizbijem Skakanje je proces kada se tijelo za kratko vrijeme odvaja od zemlje koristeći vlastitu silu, obično pomoću ekstenzije nogu. Ovu mogućnost posjeduje većina ljudi i životinja. Može se skakati u svrhu dostizanja nečeg visokog, preskakanja ograde ili kanala, skakanje na nižu razinu, skakanje u plesu, u sportu i sl. Neke životinje kao npr. kenguri koriste skakanje kao primarnu formu kretanja.
U životinjskom svijetu najbolji skakači su buhe, koje mogu skočiti i 200 puta više u odnosu na dužinu tijela.