cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
RTF2
Replikacijski faktor terminacije je protein koji je kod ljudi kodiran genom RTF2 i pripada istoimenoj porodici proteina sa kompletnbom sekvencom DNK. Ovaj unos ima jednu opisanu i tri potencijalne izoforme, koje su računarski preslikane, prema FASTA.
Funkcija
Faktor replikacijske terminacije je komponenta produženog replisoma (vjerovatno). Potreban je za signalizaciju ATR puta, nakon oštećenja DNK i ima pozitivnu aktivnost tokom replikacije DNK. Može funkcionirati kako bi olakšao pauzu replikacijske viljuške na replikacijskim barijerama poput rDNK. Može biti globalno potreban za stimuliranje ATR signalizacije, nakon što se viljuške zaustave ili naiđu na leziju (vjerovatno). Interaktivan je sa DNK u nastajanju
Rasprostranjenje
> Euarchontoglires > Primates > Haplorrhini > Catarrhini > Hominidae > Homo
Podvrgava se proteasomskoj degradaciji, putem DDI1 i DDI2. Za stabilnost genoma potrebni su uklanjanje zaustavljenih replisoma i razgradnja proteina 1.
FK Sloga Doboj
FK Sloga Doboj je nogometni klub iz Doboja u sjevernoj Republici Srpskoj u Bosni i Hercegovini. Klub se takmiči u Premijer ligi Bosne i Hercegovine i svoje utakmice igra na Stadionu Luke sa kapacitetom od 3.000 sjedišta.
Trenutna ekipa
''Posljednja izmjena: 9. novembar 2022.''
Skupštinski izbori u Štajerskoj 2015.
Skupštinski izbori u Štajerskoj održali su se 31. maja 2015. godine. Na izborima je nastupilo osam partija. Na izborima se biralo 48 zastupnika u četiri izborna kruga. Odlukom od 30. juna 2011. broj poslanika u Skupštini Štajerske smanjen je sa 56 na 48, sa provođenjem odluke nakon izbora 2015. godine. Pravo glasa imaju svi građani Austrije sa stalnim mjestom boravka u Štajerskoj, stariji od 16 godina.
Rezultati
mini|300px|Dobijena većina po općinama u Štajerskoj
Od ukupno 964.665 glasača sa pravom glasa na izbore je izašlo 655.052, što predstavlja 67,90% od ukupnog glasačkog tijela. Učestvovanje na izborima je bilo nešto niže nego na izborima 2010. godine (69,54%). Od toga je 7.270 glasova bilo nevažećih, te je ukupno prebrojano 647.782 glasova (98,89%).
Rezultati po izbornim krugovima
mini|300px|Ergebnisse in den vier Regionalwahlkreisen. Die Farben der Kreissektoren entsprechen den Parteifarben. Die Fläche der Kreise entspricht der jeweiligen Wählerzahl. Jedes Kästchen entspricht einem gewählten Abgeordneten.
U slijedećim tabelama prikazani su izborni rezultati po izbornim regionalnim krugovima. Štajerska je podijeljena na četiri izborna okruga: Od 48 mandata 38 se dodijeljuje po izbornim krugovima. Ostalih deset se raspoređuje po dobijenim glasovima po glasačkim listama.
Vlada
Koalicijom SPÖ i ÖVP, povlačenjem iz politike dotadašnjeg predsjednika Franz Vovesa (SPÖ), i kompromisnim predavanjem prava na predsjedničko mjesto ÖVP, drugoj partiji po broju osvojenih glasova, Vladu Štajerske su sastavili novi predsjednik Hermann Schützenhöfer (ÖVP) i novi zamjenik predsjednika Štajerske Michael Schickhofer (SPÖ).
Idrsko
mini|280px|Idrsko, detalj iz naselja i rimokatolička crkva "Sv. Tomaž" Idrsko je naseljeno mjesto u sastavu općine Kobarid, regija Goriška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Tolmin.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Idrsko je imalo 325 stanovnika.
Prave košljoribe
Prave košljoribe  (Teleostei; grč. teleios = kompletno + osteon = kost) su ribe sopstvrnog nadrazreda u redu Acanthopterygii (zrakoperke). Uključuju većinu današnjih riba, što iznosi oko 20.000 vrsta, sa oko 40 redova ili 97% svih vrsta riba. Najstariji fosil potiču iz ranog trijasa. Skelet im je potpuno okoštao i izgrađen od koštanih pršljenova na koje se nadovezuju parna rebra.
Tijelo im je prekriveno krljuštima koje mogu biti okruglaste ili cikloidne kao što je kod šaranolikih, na primjer klena (rod Leuciscus) ili ktenoidne (sa zupcima) kao kod grgeča. Imaju vazdušni mjehur, što im omogućava prilagodbu na kretanje u svim dubinama vodenog stuba. Tome doprinosi i hirodinamično kretanje, bez obzila na veliku raznolikost oblika tijela. Imaju simetrično (homocerkno) repno peraje. Kod većine vrsta, oplodnja je vanjska.
Dimenzije im se kreću od divovske ribe 7,6 m ili više i okeanske sunčanice težine preko 2 tone, do malehnogg mužjaka vrste Photocorynus spiniceps, dužine samo  6,2 mm. Uključujući ne samo ribe u obliku torpeda građene za postizanje  brzine, teleostei se mogu kretati i vertikalno ili vodoravno, biti izduženo cilindrične ili imati specijalizirane oblike kao u morima i morski konjici. Košljoribe dominiraju u morima od pola do pola i nastanjuju se u okeanskim dubinama, ušćima, rijekama, pozocima, jezerima, pa čak i močvarama.
Teleostei su evolucijski najizvedenija grupa riba, sa mnoštvom prilagodbi na različite okolinske uvjete.
Spoljni odnosi
Teleostei je, kao posebnu grupu, prvi prepoznao njemački ihtiolog Johannes Peter Müller 1844. godine prepoznali kao posebnu grupu. Müller je ovu klasifikaciju temeljio na određenim karakteristikama mehkog tkiva, što se pokazalo problematičnim, jer nije uzelo u obzir razlikovna obilježja fosilnih oblika. U ,1966. Greenwood i dr. dali čvršću klasifikaciju. Najstariji fosili ovih košljoriba datiraju iz kasnog trijasa, a razvijaju se od riba povezanih pramcolikom ribama u kladusu Holostei. Tokom mezozoika i kenozoika one su diverzificirale, a kao rezultat, 96% svih poznatih vrsta riba su prave košljoribe. Kladogram prikazuje njihove odnosa prema dugim koštanim ribama, i kopnrnim kičmenjacima  (tetrapodama), koji su evoluirali iz srodne grupe riba. Approximate dates are from Near et al., 2012.
Unutrašnji odnosi
Filogenija pravih košljoriba podvrgnuta je dugoj raspravi, bez konsenzusa, bilo o njihovoj filogeniji, bilo o vremenu nastanka glavnih skupina prije primjene moderne kladističke analize na bazi DNK. Near et al. (2012) istraživali su sukcesiju filogenije i divergencije svake glavne loze analizirajući DNK sekvence 9 nepovezanih gena u 232 vrste. Dobili su dobro riješene filogenije s jakom potporom čvorovima (tako da je prikazan obrazac razgranavanja vjerojatno tačan). Kalibrirali su (postavili stvarne vrijednosti) vremena grananja na ovom stablu pomoću 36 pouzdanih mjerenja apsolutnog vremena fosilnih zapisa. Teleostei su podijeljeni na glavne kladuse prikazane na kladogramu, sa datiranjem prema Near et al.
Evolucijski trendovi
thumb|upright|[[Aspidorhynchus acustirostris, rana košljoriba iz srednje jure, srodna nekim današnjim sjevernoameričkim ribama]] Prvi fosili koji pripadaju ovoj raznovrsnoj grupi pojavljuju se u ranom trijasu, nakon čega su akumulirale nove oblike tijela pretežno postepeno prvih 150 miliona godina svoje evolucije (rani trijas i tokom  rane krede).
Najbliže baznoj grupi među živim teleostima su Elopomorpha (jegulja i srodnici) i Osteoglossomorpha (slonovske ribe i srodnici). Postoji 800 vrsta elopomorfa. Imaju tanke larve u obliku lišća, poznate kao leptocefalusi, specijalizirane za morsko okruženje. Među elopomorfima, jegulje imaju izdužena tijela sa izgubljenim karličnim pojasevima i rebrima i spojenim elementima u gornjoj vilici. Oko 200 vrsta osteoglossomorfa definirano je prema koštanim elementom na jeziku. Ovaj element iza sebe ima bazibranhije, a obje strukture imaju velike zube koji su upareni sa zubima na parasfenoidu u krovu usta. Kladus Otocephala uključuje Clupeiformes (haringe) i Ostariophysi (šaran, som i srodnici). Clupeiformes se sastoji od 350 živih vrsta haringi i riba nalik na haringe. Ovu skupinu karakterizira neobičan trbušni skutelum i drugačiji raspored hipurala. Kod većine vrsta, plovni mjehur proteže se do mozga i ima ulogu u funkciji sluha. Ostariophysi, koji uključuje većinu slatkovodnih riba, obuhvatajući vrste koje su razvile neke jedinstvene prilagodbe. Jedna je Weberov aparat, raspored kostiju (Weberove koščice) koji povezuju plivajući mjehur s unutrašnjim čulom sluha. To pojačava njihov sluh, jer zvučni talasi čine da mjehur vibrira, a kosti prenose vibracije do unutrašnjeg rceptora. Takođe imaju hemijski alarmni sistem; kada se riba ozlijedi, supstanca koja upozorava pada u vodu, alarmirajući obližnje ribue. Većina teleostea pripada kladusu Euteleostei, koji se sastoji od 17.419 vrsta raspoređenih u 2.935 rodova i 346 porodica. Zajedničke osobine euteleosta uključuju sličnosti u embrionskom razvoju koštane ili hrskavične strukture, smještene između glave i dorzalnog peraja (supraneuralne kosti), izraslina na steguralnoj kosti (kost koja se nalazi u blizini neuralnih lukova repa) i kaudalne medijalne hrskavice smještene između hipurala kaudalne baze. Većina euteleosta su u kladusu Neoteleostei. Izvedena osobina neoteleostea je mišić koji kontrolira farinksne čeljusti, dajući im ulogu u mljevenju hrane. Unutar neoteleostea, članovi grupe Acanthopterygii imaju bodljikavo dorzalno peraje koja je ispred mehkih zraka leđnog peraja. Ovo peraje pomaže da se postigne potisak pri kretanju. što može imati i ulogu u odbrani. Acanthomorphs su razvile bodljikavu ktenoidne krljušti (sa bodljom ili bodljikavim češljem), za razliku od cikloidnih krljušti drugih skupina, noseći premaksilske zubove i veće prilagodbe brzom plivanju.
Vrhi Pregradski
Vrhi Pregradski su naseljeno mjesto u sastavu grada Pregrade, Krapinsko-zagorska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Pregrada.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vrhi Pregradski su imali 395 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Vrhi Pregradski je imalo 411 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Šebrelje
Šebrelje su naseljeno mjesto u sastavu općine Cerkno, regija Goriška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Idrija.
Rubikova kocka
Rubikova kocka je 3D kombinacijska slagalica koju je 1974. godine izumio mađarski kipar i profesor arhitekture Ernő Rubik. Izvrono nazvana Magična kocka, slagalica je licencirana od strane Rubika, a od 1980. godine je prodaje Ideal Toy Corp. preko biznismena Tibora Laczija i Sevena Townsa osnivača Tom Kremera, i osvajač specijalne nagrade Njemačka igra godine za najbolju slagalicu godine. Do januara 2009. godine, prodano je preko 350 miliona kocki širom svijeta, čime je ova slagalica postala najprodavanija na svijetu. Smatra se da je ovo najprodavanija igračka na svijetu.
Kod klasične Rubikove kocke, svako od šest lica je prekriveno sa devet naljepnica, a svaka je jedne od šest boja: bijela, crvena, plava, narandžasta, zelena, i žuta. U trenutno prodavanim modelima, bijela je nasuprot žute, plava je nasuprot zelene, i narandžasta je nasuprot crvene, a crvena, bijela i plava su raspoređene u smjeru kazaljke na satu. Na prijašnjim kockama, pozicija boja je varirala od kocke do kocke. Interni pivot mehanizam omogućava svakom licu da se okreće samostalno, te se na taj način mješaju boje. Kako bi se slagalica složila, svako lice se mora vratiti da se sastoji od jedne boje. Sada se proizvode slične slagalice sa različitim brojem strana, dimenzija, i naljepnica, ali sve od njih nisu Rubikove.
Iako je Rubikova kocka dostigla vrhunac svoje popularnosti tokom 1980-tih, ona je još uvijek veoma poznata i koristi se. Mnogi speedcuberi i dalje treniraju slaganje ove i drugih uvrnutih slagalica, te se takmiču za najbrže vrijeme u različitim kategorijam. Od 2003. godine, World Cube Association, međunarodno upravno tijelo Rubikove kocke, organizuje takmičenja i vrši evidenciju svjetskih rekorda.
Prethodni pokušaji
U martu 1970. godine, Larry Nichols je izumio 2×2×2 "Slagalicu sa rotirajućim dijelovima u grupama" i podnio kanadsku prijavu patenta za to. Nicholsova kocka je držana zajedno pomoću magneta. Nicholsu je odobren 11. aprila 1972. godine, dvije godine prije nego što je Rubik izumio svoju kocku.
9. aprila 1970. godine, Frank Fox je patentirao "Spherical 3×3×3". Svoj UK patent (1344259) je dobio 16. januara 1974. godine.
Rubikov izum
Sredinom 1970-tih, Ernő Rubik je radio u Odjeljenju za dizajn enterijera na Akademiji primjenjenih umjetnosti i zanata u Budimpešti. Iako je opšte poznata priča da je kocka napravljena kao nastavno sredstvo koje bi pomoglo studentima da bolje razumiju 3D objekte, njena stvarna svrha je bila riješavanje strukturalnih problema kretanja pokretnih dijelova samostalno, bez raspada cijelog sistema. Ernő ustvari nije shvatio da je stvorio slagalicu dok je nije prvi put pomješao, nakon čega je pokušao popraviti. Rubik je dobio mađarski patent HU170062 za njegovu "Magičnu kocku" 1975 godine. Rubikova kocka je prvo nazvana Magična kocka (Bűvös kocka) u Mađarskoj. Slagalica nije patentovana međunarodno iste godine kao originalni patent. Zakon o patentima je kasnije spiječio mogućnost patentiranja. Ideal je želio barem prepoznatljivo ime za zaštitni znak; naravno, tada je Rubik došao u centar pažnje jer je Magična kocka preimenoana u ime njenog izumitelja 1980 godine.
Prva test serija Magičnih kocki je proizvedena krajem 1977. godine i izdana je u trgovinama igrački Budimpešte. Magična kocka je držana zajedno pomoću blokade od komada plastike koji je spriječavao da se slagalica lako rastavi, za razliku od magneta u Nicholsovom dizajnu. U septembru 1979. godine, potpisan je ugovor sa Idealom da izda Magičnu kocku širom svijeta, i slagalica je napravila svoj međunarodni debi na sajmovima igračaka u Londonu, Parizu, Nürnbergu i New Yorku, tokom januara i februara 1980. godine.
Gradska vrata (Valletta)
Gradska vrata (, doslovno "Vrata grada") su vrata koja se nalaze na ulazu u Valetu, na Malti. Sadašnja kapija, koja je peta koja je stajala na tom mjestu, izgrađena je između 2011. i 2014. godine prema nacrtima italijanskog arhitekte Renza Piana.
Rubikova kocka
Rubikov izum
Nakon njenog međunardonog debija, napredak kocke prema policama prodavnica igračaka na zapadu je nakratko zaustavljen, tako da bi se na zapadu mogla proizvoditi sigurno i sa ambalažnim specifikacijamasa. Proizvedena je lakša kocka, i Ideal je odlučio da je preimenuje. Razmatrani su "Gordijski čvor" i "Zlato Inka", ali kompanija se konačno odlučila za ime "Rubikova kocka", i prva serija je izvezena iz Mađarske u maju 1980. godine.
Gradska vrata (Valletta)
Prva vrata koja su stajala na tom mjestu bila su Porta San Giorgio, koja je sagrađena 1569. godine prema nacrtima Francesca Laparellija ili Girolama Cassara. Vrata su preimenovana u Porta Reale oko 1586. godine, prije nego što su obnovljena 1633. godine, vjerovatno po nacrtima Tommasa Dinglija. Nakratko su preimenovana u Porte Nationale tokom francuske okupacije Malte 1798. godine, ali im se ime vratilo u Porta Reale kada je Malta pala pod britansku vlast 1800. godine. 1853. godine ovo su ponovno zamijenila veća vrata, koja su bila poznata i kao Kingsgate ili Kingsway. Sva ova prva troja vrata bila su utvrđena, čineći dio gradskih zidina Valete. Vrata su se neformalno zvala i Porta di terra (što znači "kopnena vrata"), jer su bila jedini prilaz gradu. lijevo|mini| Slika mosta koji vodi do Gradskih vrata 1910. godine mini|300x300piksel| Kingsgate početkom 1900-ih mini|Bergonzova gradska vrata slikana 2006. godine lijevo|mini| Peta gradska kapija u izgradnji 2013. godine
Rubikova kocka
Imitacije
Iskoristivši početne nedostatke kocke, pojavile su se mnoge imitacije i varijacije, od kojih je mnogo možda prekršilo jedan ili više patenata.
Danas, patenti su istekli, tako da mnoge kinske kompanije proizvode kopije, u nekim slučajevima sa poboljšanjima, dizajna Rubika i V-kocke. Najpopularnije su kompanije Bao Daqingo (包大庆) i DaYano (大雁, doslovno Velika guska), koje proizvode modele GuHong (孤鸿, doslovno Usamljena labudova guska), ZhanChi (展翅, doslovno Širenje krila) i sada PanShi (磐石, doslovno Čvrsti kamen), među ostalim. Speedcuberi daju prednost ovim ispred originalnih kocki zbog svoje lakoće pri okretanju.
Historija patenta
Nichols je svoj patent dosijelio svom poslodavcu Moleculon Research Corp., koji je tužio Ideal 1982. godine. 1984. godine, Ideal je izgubio zbog povrede patenta, nakon čega su uložili žalbu. 1986. godine, apelacioni sud je potvrdio presudu da je Rubikova 2×2×2 džepna kocka narušila Nicholsov patent, ali je ukinuo presudu za Rubikovu 3×3×3 kocku.
Čak i dok je prijava Rubikovog patenta bila u obradi, Terutoshi Ishigi, saomuki inžinjer i vlasnik željezare u blizini Tokija, podnio je prijavu za japasnki patent gotovo identičnog mehanizma, kojeg je i dobio 1976. godine (JJapanski patent izdanje JP55-008192). Do 1999. godine, kada je izvršena izmjena japankog zakona o patentima, ured za japanske patente je odobravao japanske patente koji su bili neobjelodanjeni u Japanu, bez potrebe da budu novitet u svijetu. Stoga, u to vrijeme Ishigijev patent je općenito prihvaćen kao nezavisan novi izum. Rubik je prijavio još neke patente 1980. godine, uključujući i drugi mađarski patent 28. oktobra. U Sjedinjenim Američkim Državama, Rubik je dobio 29. marta 1983, za svoju kocku. Ovaj patent je istekao 2000. godine.
Grčki izumitelj Panagiotis Verdes je 2003. godine patentirao metodu kreiranja kocke između 5×5×5, pa do 11×11×11, iako je on tvrdio da je prvobitno mislio o ovoj ideji oko 1985. godine. Do 19. juna 2008, modeli 5×5×5, 6×6×6, i 7×7×7 su u proizvodnji njegove linije "V-kocki". V-kocka se također proizvodi u dimenzijama 2×2×2, 3×3×3 i 4x4x4.
Autroska prava
Prema Rubik's Brand Ltd., profesor Ernő Rubik drži "autorska prava" za Rubikovu kocku, te im je dao prava na licencu i izvršenje. Međutim autorska prava se ne odnose na ideje, pronalaske ili fizičke objekte, tako da se ova prava pretpostavalja se odnose na uputstva i dijagrame koje je napisao Ernő Rubik dok je proizvodio svoje uzorke.
Zaštitni znakovi
Rubikova se uspješno branila protiv njemačkog proizvođača igračaka, koji je želio sebi priuštiti EU zaštitu žiga u Evropskoj uniji. Međutim, sud EU nije dozvolio drugim proizvođačima igračaka da proizvode drugačije oblikovane slagalice koje se rotiraju na sličan način.
Mehanika
Mjere standardne Rubikove kocke su 5.7 cm na svakoj strani. Slagalica se sastoji od dvadeset šest jedinstvenih minijaturnih kocki, također zvanih "kockice". Svaka od njih sadrži skriveno unutršanje proširenje koje se kači za ostale kockice, što im omogućuje kretanje na različitim mjestima. Međutim, centar kocke svakog od šest lica je samo jedna kockica fasade; svih šest su pričvršćene za jezgro mehanizma. One pružaju strukturu za ostale dijelove da bi stajali i rotairali se. Dakle, postoji dvadest jedan dio: jedan jezgreni dio koji se od presjeka tri ose koji drži šest centara kvadrata na mjestu, ali im dopušta i da se rotiraju, i dvadeset manjih plastičnih dijelova koji se uklapaju u formu sklopljene slagalice.
Svaki od šest centralnih dijelova okreće se na šarafu (zatvarač) koji se drži pomoću centralnog dijela, "3-D krst". Opruga između svake glave šarafa i odgovarajućeg dijla pritišće dio unutra, tako da kolektivno, čitav sklop ostaje kompletan, ali se i dalje lako može manipulirati. Šaraf se može stegnuti ili opustiti da bi se promijenio "osjećaj" kocke. Novije službene kocke Rubikovog brenda imaju zakovice ujesto šarafa tako da se ne mogu podešavati.
Kocka se može rastaviti bez mnogo poteškoća, obično okretanjem gornjeg sloja za 45°, a zatim povlačenjem jedne ivice kocke od druga dva sloja. Prema tome ovo je jednostavan način kako "složiti" kocku tako što je rastavite na dijelove, a zatim je sastavite u složeno stanje.
Postoji šest centralnih dijelova koji pokazuju po jedno obojedno lice, dvanaest rubnih dijelova koji pokazuju po dva obojena lica, i osam ugaonih dijelova koji pokazuju tri obojena lica. Svaki dio pokazuje jedinstvenu kombinaciju boja, ali sve kombinacije nisu prisutne (na primjer, ukoliko su crvena i narandžasta na suprotnim stranama riješene kocke, ne postoji rubni dio sa obje narandžaste i crvene strane). Položaj ovih kockica u odnosu jednih na druge se može mijenjati okrečući spoljašnju trećinu kocke za 90°, 180° ili 270°, ali položaj obojenih strana u odnosu jednih na druge u stanju završene slagalice se ne može mijenjati: to je fiksno od relativne pozicije centra kvadrata. Međutim, postoje i kocke sa alternativnim rasporedom boja; na primjer, sa žutom nasuprot zelenoj, plavoj nasuprot bijeloj, i crvena i narandžasta ostaju nasuprot jedna drugoj.
Douglas Hofstadter, u julu 1982 izdao je Scientific American, gdje je istakao da kocke mogu biti obojene na takav način da se nagalase uglovi i rubovi, umjesto lica koja se inače uzimaju za standard kod bojenja; ali ni jedno od ovih alternativnih bojenja nikad nije postalo popularno.
Velike Sesvete
Velike Sesvete su naseljeno mjesto u sastavu grada Križevaca, Koprivničko-križevačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Križevci.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Velike Sesvete su imale 87 stanovnika.
Napomena: ''Naselja Male Sesvete i Velike Sesvete iskazuju se od 1900. Do 1890. iskazivano je naselje pod imenom Sesvete. Za to bivše naselje sadrži podatke od 1857. do 1890.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Velike Sesvete je imalo 117 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Đulići (Andrijevica)
Demografija
Od ukupnog broja stanovnika po popisu stanovništva 2011. godine u Đulićima bilo je 62 (61,4%) muškaraca i 39 (38,6%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 1590:1000. Udio stanovništva mlađeg od 19 godina u naselju je 25 (24,8%). Udio punoljetnih muškaraca je 46 (74,2%), a udio punoljetnih žena 30 (76,9%). Omjer broja punoljetnih muškaraca i žena je 1533:1000.
Svjetsko prvenstvo u sinhroniziranom plivanju 2015 – slobodni program (mješoviti duo)
Takmčenje u sinhroniziranom plivanju u disciplini mješoviti duo slobodni program na Svjetskom prvenstvu u sinhroniziranom plivanju 2015. održano je od 28. do 30. jula 2015. godine.
Rezultati
Preliminarna runda je održana 28. jula u 12:25. Finale je održano 30. jula u 19:15.
Divan (osmanlijska vlada)
Osmanlijski divan je funkcionirao i kao neka vrsta vlade. U začetcima države plemenski starci činili su ovo vijeće. To se poslije promijenilo pa su u odlučivanju sudjelovali i vojni profesionalci i mjesni viđeniji ljudi poput vjerskih i političkih savjetnika visokog staleža. Sultan je u početku bio upravljao Divanom, a veliki vezir od 14. stoljeća. Ministri svoje vrste bili su članovi Divana koje se nazivalo vezirima. Veliki vezir, vrsta premijera, preuzeo je poslije neke od sultanovih nadležnosti.
HAO2
Funkcija
Ovaj gen je jedan od tri srodna gena koji imaju aktivnost 2-hidroksikisele oksidaze. Kodirani protein lokaliziran na peroksisomima ima najveću aktivnost prema supstratu 2-hidroksipalmitatu. Alternativna prerada rezultira višestrukim varijantama transkripta.
Jevšček
Jevšček je naseljeno mjesto u sastavu općine Kobarid, regija Goriška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Tolmin.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Jevšček je imao 29 stanovnika.
IC 3612
IC 3612 (također poznat kao IC 3616, PGC 42309 i UGC 7814) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 57 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 1,00 (17 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (8 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Royal Harwood Frost 10. maja 1904. godine.
Folikulostimulirajući hormon
330px|thumb|3D struktura FSH (alfa – zeleni lanac, beta – narandžasti lanac) u kompleksu sa FSH-receptorom (plavi), prema PDB 1XWD.
Folikulostimulirajući hormon (folitropin, folikul-stimulirajući hormon, FSH) je hormon koji se sintetizira i izlučuje u prednjem režnju hipofize (adenohipofiza). FSH zajedno sa luteinizirajućim hormonom (LH) ima važnu ulogu u spolnom sistemu.
Struktura
FSH je glikoprotein od dva polipeptidna lanca, od kojih oba, na kraju, imaju vezane molekule šećera. Jedan lanac čini alfa, a drugi beta podjedinicu. Alfa podjedinica sastoji se od 92 aminokiseline i jednaka je alfa podjedinici LH, TSH (tireotropin) i HCG (ljudski horionski gonadotropin). Beta podjedinice se razlikuju i daju određeni specifični uefekt svakom hormonu. Beta-lanac FSH ima 118 aminokiselina i zaslužan je za vezanje sa FSH-receptorom. Za normalnu fiziološku aktivnost hormona potrebne su i alfa i beta podjedinica.
Šećerni dio hormona se sastoji od fukoze, galaktoze, manoze, galaktozamina, glukozamina, i sijalinske kiseline. Poluživot FSH je 4 sata.
Geni
350px|thumb|Gen za alfa podjedinicu je na dugom (q), a za beta podjedinicu, na kratkom (p) kraku ljudskog [[hromosom 11 (čovjek)|hromosoma 11.]] Kod ljudi, gen za alfa podjedinicu nalazi se na citogenetičkoj lokaciji 6q14.3. Ispoljava se u dva tipa ćelija, od kojih su najistaknutiji bazofili prednjeg režnja hipofize. Gen za beta podjedinicu nalazi se na hromosomskoj poziciji  11p13, a eksprimira se u gonadotropnim ćelijama hipofize, kojima kontrolira GnRH, inhibira inhibin i pojačava aktivin.
Djelovanje
FSH regulira razvoj, rast, pubertetsko sazrijevanje, i spolne procese u ljudskom tijelu. Kod muškaraca i žena, FSH stimulira sazrijevanje spolnih ćelija. Razine FSH kod muškaraca uglavnom su stalne, dok se kod žena mijenjaju tokom menstruacijskog ciklusa.
Razine FSH koje se luče iz hipofize kod žena, vrlo su niske sve do 9. ili 10. godine, kada postepeno počnu rasti. S porastom FSH i LH počinje i rast jajnika što vodi u pubertet i menarhe (bez podražaja FSH i LH jajnici ostaju neaktivni).
FSH djeluje vezujući se na FSH-receptor (transmembranski protein) koji se nalazi na ćelijama jajnika, sjemenika i maternice. U jajniku, FSH potiče rast folikula vezujući se za receptore na zrnaste ćelije.
thumb|450px|Referentni rasponi za krvne testove razine folikkulostimulirajućeg hormona tokom [[menstruacija|menstruacijskog ciklusa. ]]
FSH-receptori nalaze se na testisnim Sertolijevima ćelijama, a ispoljavaju se i u žljezdanom epitelu materničkog endometrija u luteinskoj fazi menstruacijskog ciklusa.
Regulacija lučenja
Izlučivanje FSH iz prednjeg režnja hipofize zavisi od hipotalamusnog GnRH, zatim samoj hipofizi (peptidi, aktivin, folistatin) i  povratne informacije hormona jajnika (estrogeni, progesteron, inhibin, aktivin).
Victoria Pedretti
Victoria Pedretti (rođena 23. mart 1995) jest američka glumica. Glumila je različite likove u 2. sezone, u antologijskom Netflix-ovom serijalu Prokletstvo. Pedretti trenutno tumači ulogu Love Quinn u Netflix-ovoj triler seriji Ti.
Rani život
Padretti je rođena u Pensilvaniji. Kada je imala šest godina otkriven joj je AHDH. Pohađala je Srednju školu Pennsbury u Fairless Hillsu, gdje je izrazila zanimanje za muzičko pozorište u Školu drame Carnegie Mellon u Pittsburgu. 2017. godine, dobila je diplomu za glumu. U intervju za Collider, Pedretti je izjavila da fakultet u kojem je bila, da su joj iz fakulteta rekli da se ne bavi glumom. Izjavila je: "Oni su govorili: "Ne znam, da li ste spremni za ovo. Možda biste trebali pokušati režisirati." I u sebi sam rekla da režija nije lakša.
Karijera
Pedretti je počela svoju kariju u dva nezavisna kratka filma 2014. godine. Pedretti je postala popularnija u antogolijskom serijalu Prokletstvo, gdje je glumila u objema sezonama pod imenom "Prokletstvo kuće Hill" i "Prokletstvo imanja Bly.   2017. godine, Pedretti je bila na audiciji za ulogu Guinevere Beck u triler seriji Ti; iako je u početku bila odbijena na audiciji, režiseri su kasnije je kasnije pozvali da glumi u seriji, nakon što su vijdeli njen prethodni glumački rad s glumicom Penn Badgley.   2019. godine, Pedretti se pijavila kao Leslie Van Houten u komičnom dramskom filmu "Bilo jednom u Hollywoodu". 2020. godine, Pedretti je glumila u antologijskoj seriji "Amazing Stories", tumačeći lika Evelyn Porter, a iste godine je tumačila ulogu i Katherine u biografksom dramskom filmu "Shirley", od kojih je dobila pozitivne kritike kritičara. 2021. godine, najavljeno je da će Pedretti glumiti u nadolazećom filmu "Lako".
MDFIC
Protein porodice inhibitora MyoD sa domenom je protein koji je kod ljudi kodiran genom MDFIC.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je aminokiselina, а molekulska težina  25.788 Da.
Funkcija
Ovaj genski proizvod je član porodice proteina koje karakterizira specifična cistein-bogati C-terminalni domen, koji je uključen u regulaciju transkripcije u ekspresiji virusniog genom. Alternativno započinjanje prevođenja iz uzvodnog ne-AUG (GUG), i unutar okvira, nizvodnog AUG kodona, rezultira proizvodnjom dvije izoforme, p40 i p32, koje imaju različitu subćelijsku lokalizaciju; p32 se uglavnom nalazi u citoplazmi, dok je p40 usmjeren na jedarce. Obje izoforme imaju transkripcijsku regulatornu aktivnost koja se može pripisati C-terminalnom domenu bogatom cisteinom. Alternativne prerada rezultira u više varijanti transkripta.
Veliki Potočec
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Križevci.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Veliki Potočec je imao 399 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Veliki Potočec je imalo 423 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Ševval
Ševval (arapski:شوال) je deseti od 12 lunarnih mjeseci islamskog kalendara. Dolazi poslije mjeseca ramazana i prva tri dana ovog mjeseca muslimani širom svijeta obilježavaju kao jedan od dva najveća muslimanska praznika, Ramazanski bajram. U ovom mjesecu se preporučuje post u trajanju od šest dana.
U arapskom jeziku riječ ševval ima višestruko značenje. Između ostalog, termin se koristi za devu čije je mlijeko oskudno ili za devu čije je mlijeko presušilo.
Vrijeme nastupa ševvala
Islamski kalendar je lunarni kalendar i početak mjeseca se računa od pojave mladog mjeseca. Pošto je islamska lunarna godine za 11-12 dana kraća od solarne godine, mjesec ševval svake naredne godine dolazi ranije i vremenski gledano se kreće kroz sva godišnja doba. U slijedećoj tabeli su datumi početka i završetka mjeseca ševvala u periodu između 2014. i 2023. godine (na osnovu Umm al-Qura kalendara iz Saudijske Arabije) );
IC 5261
IC 5261 (također poznat kao ESO 603-26, IRAS 22517-2037, MCG -4-54-1 i PGC 69969) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 148 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodolija. Najveći prečnik je 1,50 (64 hiljade sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (56 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 11. septembra 1896. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ruševac (Brestovac)
Ruševac je naseljeno mjesto u sastavu općine Brestovac, Požeško-slavonska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Požega.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Ruševac je imao 2 stanovnika.
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Hruševac, a od 1910. do 1981. pod imenom Ruševac Požeški. Od 1857. do 1880. podaci su sadržani u naselju Čečavački Vučjak.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Ruševac je imalo 44 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Trebenče
mini|280px|Trebenče, spomenik [[Narodnooslobodilačka borba|NOB-u]] Trebenče su naseljeno mjesto u sastavu općine Cerkno, regija Goriška, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Trebenče su imale 95 stanovnika.
Napomena: ''U 2017. izvršena je manja razmjena teritorija između naselja Gorje i Trebenče.''
Jezerca
Jezerca su naseljeno mjesto u sastavu općine Kobarid, regija Goriška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila su se u sastavu stare općine Tolmin.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Jezerca su imala 26 stanovnika.
Hadži Lojo
alt=|mini|Hadži Lojo Salih Vilajetović, poznat kao Hadži Lojo (1834–1887) bio je bošnjački vođa u Sarajevu 1870-ih.
Radnik u kamenolomu, učitelj u medresi i bašibozuk, Lojo je postao poznat u gradu nakon što se pridružio otporu otomanskim reformama, a posebno kada se 1872. godine pobunio protiv gradnje nove nove pravoslavne crkve. U narednim godinama on se odmetnuo i vršio razne nasilne ispade i razbojništva.
Neposredno prije okupacije Bosne i Hercegovine od Austro-Ugarske, Lojo je okupio muslimanske, pravoslavne, jevrejske i čak neke katoličke građane da se bore. Lojo je bio jedan od glavnih vođa muslimanskog otpora okupaciji u gradu 1878. godine, uz ljude kao što su Mehmed Šemsikadić, Hafiz Kaukčija i Muhamed Hadžijamaković. Protivnici okupacije su 28. jula organizovali vladu u gradu i odredili mobilizaciju svih muslimanskih i drugih građana sposobnih za vojnu službu. U noći između 16. i 17. augusta, Hadži Lojo je ulazeći u jedno konačište, nosio pušku na leđima s cijevi okrenutom prema zemlji. Puška je slučajno opalila i pogodila ga ispod koljena. Sa tom teškom ranom pobjegao je u naselje Praču kod Rogatice gdje se sakrio kod pravoslavne porodice Čvoro. Odatle je pobjegao u Čajniče gdje je proveo oko dvije sedmice
Zbog bola u ranjenoj nozi Hadži Lojo nije mogao bježati više. Izdao ga je Mićo Kojić nakon čega ga hapsi natporučnik Mihajlo Stipetić i privodi u Sarajevo. Zbog rane na nozi, poslat je u vojnu bolnicu gdje ga liječi dr. Kramer ali nije bilo spasa. Noga mu je amputirana. Vlasti su tražile njegovu smrtnu kaznu, a optužnica ga je teretila kao glavnog agitatora otpora protiv okupacionih četa. Nakon izdržane petogodišnje kazne, Hadži Lojo treba da se vrati u Sarajevo. Međutim, carska vlast Austrije rekla je kako je on nepodoban u Bosni. Ponudili su mu da bira u koju zemlju želi ići. On je odlučio da je za njegovu porodicu; suprugu Fatimu, kćerku Aišu i dva sina, Muhameda i Mustafu najbolje da se skrase u Meki.
Dwight Yorke
Dwight Eversley Yorke (Canaan, 3. novembar 1971.) je bivši profesionalni nogometaš koji nastupao za Aston Villu, Manchester United, Blackburn, Birmingham, Sydney i Sunderland. Bio je i reprezentativac Trinidada i Tobaga.
Karijera
Profesionalnu karijeru je počeo u Aston Villi 1989. godine. Debitovao je 24. marta 1990. godine protiv Crystal Palaca. U Birminghamu se zadržao do 1998. godine kada prelazi u Manchester United. U prvoj sezoni u klubu sa Old Trafforda je bio jedan od ključnih igrača. Sezonu je završio sa 18 postignutih golova. Sa Manchesterom je osvojio Premijer ligu u tri navrata, te po jedanput FA kup, Ligu prvaka i Interkontinentalni kup.
Crkva Svete Trojice u Ravnom
Crkva Svete Trojice u Ravnom je crkva Srpske pravoslavne crkve i pripada Eparhiji zahumsko-hercegovačkoj i primorskoj. Proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine Spomenik čini crkva Svete Trojice sa pokretnim naslijeđem (ikone Svetog Arhanđela i Svetog Georgija).
Historija
Ne zna se tačan datum izgradnje. Na kamenom dovratniku iznad ulaznih vrata uklesan je datum 1897. Usljed snažnih oštećenja nastalih na crkvi 90-ih godina 20. stoljeća uništeno je i pokretno naslijeđe, odnosno ikonostas i ikone. Kamena ploča sa novim natpisom izrađena je 2004. godine kada su izvođeni posljednji radovi na sanaciji crkve.
Opis
Prema arhitektonskim obilježjima i prema konceptu prostorne organizacije crkva pripada tipu jednobrodnih crkava sa polukružnom apsidom i zvonikom na preslicu. Orijentacija crkve je u pravcu istok–zapad sa ulazom na zapadnoj i apsidom na istočnoj strani. Vanjske dimenzije objekta iznose oko 10,10 X 5,30 m (dužina mjerena sa apsidom). Crkva ima masivne kamene zidove čija debljina iznosi oko 60 cm. Zidovi su izrađeni od krupnih kamenih blokova, koji su sa vanjske strane vidljivi i koji su fugirani cementnim malterom, dok su kameni zidovi sa unutrašnje strane malterisani cementnim malterom i bojeni. Kameni blokovi su visine oko 30 cm, a širina im je promjenljiva. Gornju konstrukciju naosa čini podužno postavljen bačvasti svod. Apsida je polukružna sa unutrašnje i vanjske strane, a praskomidija i đakonikon imaju pravougaone niše i nalaze se u bočnim zidovima apside. Poluprečnik apside iznosi oko 172 cm. Oltar je izrađen od novih kamenih blokova. Unutrašnja visina crkve, mjerena od poda do tjemena svoda iznosi oko 5,0 m. Krov crkve je dvovodni i u cjelini je prekriven crijepom. Apsida je prekrivena aluminijskim limom. Pod crkve je izrađen od starih kamenih ploča.
Cunj
Cunj (ital. Cugni) je naseljeno mjesto u sastavu grada Buzeta, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Buzet.
Stanovništvo
Napomena: ''Iskazano pod imenom Pzunj od 1869. do 1900. i Čunj u 1910. U 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Buzet. U 1857. i 1869. sadrži podatke za naselje Selca i dio podataka za naselja Strana i Sveti Ivan.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Cunj je imalo 16 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Gnjili Potok
Gnjili Potok je naselje, koje se nalazi u općini Andrijevica u Crnoj Gori. Prema popisu stanovništva iz 2011. godine u Gnjilom Potoku je živjelo 87 stanovnika što predstavlja 1,7% od ukupnog broja stanovnika općine Andrijevica.
Demografija
Od ukupnog broja stanovnika po popisu stanovništva 2011. godine u Gnjilom Potoku bilo je 51 (58,6%) muškaraca i 36 (41,4%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 1417:1000. Udio stanovništva mlađeg od 19 godina u naselju je 21 (24,1%). Udio punoljetnih muškaraca je 40 (78,4%), a udio punoljetnih žena 26 (72,2%). Omjer broja punoljetnih muškaraca i žena je 1538:1000.
HMGCS2
Mitohondrijska 3-hidroksi-3-metilglutaril-CoA sintaza 2 jest enzim koji je kod ljudi kodiran genom HMGCS2 sa hromosoma 1.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 508 aminokiselina, a molekulska težina 56.635 Da.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Grubišno Polje)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Grad Grubišno Polje je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 269 km2 imao 6.478 stanovnika, što predstavlja 5,41% od ukupnog broja stanovnika Bjelovarsko-bilogorska županije, odnosno 0,15% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Grubišnom Polju je 24 stanovnika/km2.
Elektrokardiogram
Elektrokardiogram (EKG ili ECG) je grafički i/ili elektronski prikaz reziltata elektrokardiografije – procesa snimanja električne aktivnosti srca tokom perioda u kojem su prikopčane elektrode na određena mjesta kože. One otkrivaju sitne električne promjene na koži koje nastaju iz srčanomišićnih elektrofizioloških obrasca depolarizacije u svakom srčanom ciklusu. To je test koji se u kardiologiji vrlo često obavlja.
U konvencionalnom 12-kanalnom EKG-u, postavlja se 10 elektroda – na ekstremitetima pacijenta i na površini grudnog koša. Ukupne veličine električnog potencijala srca se zatim mjere iz 12 različitih uglova ("vodova"), a snima se u određenom vremenskom periodu (obično 10 sekundi). Na taj način, ukupna veličina i smjer električne depolarizacije srca uhvaćeni su u svakom trenutku tokom srčanog ciklusa. Grafikon napona u odnosu na vrijeme koje proizvodi ovaj neinvazivni medicinski postupak naziva se elektrokardiogram.
Tokom svakog otkucaja, zdravo srce ima urednu progresiju depolarizacije koja počinje u pejsmejker ćelijama u sinoatrijskom čvoru. Zatim se širi se kroz pretkomoru, prolazi kroz AV čvor dolje u Hisov snop i u Purkinjeova vlakna, pa se rasprostire i na lijevu stranu širom komora. Ovaj redovni obrazac depolarizacije dovodi do karakterističnog EKG traga. Za obučene kliničare, EKG daje veliku količinu informacija o strukturi srca i funkciji provođenja u njegovom električnom sistemu. Između ostalog, EKG može se koristiti za mjerenje stope i ritma otkucaja srca, veličine i položaja srčanih komora, prisustvo oštećenja mišićnih ćelija srca ili sistema provođenja, efekta srčanih lijekova i funkcije ugrađenih pejsmejkera.
Historija
thumb|Jedan rani komercijalni EKG uređaj (1911) Etimologija naziva je izvedena iz grčkih riječi elektro, jer je vezan za električnu aktivnost + καρδία - kardía =  srce + γράμμα - grámma = opis.
Alexander Muirhead je u bolnici St Bartholomew's Hospital (Bolnici sv. Bartolomeja), 1872., izvijestio da se u prikačenoj  žici na  zglob grozničavog pacijenta dobije zapis otkucaja  pacijentovog srca. Još jedan rani pionir u ovoj oblasti bio je Augustus Desiré Waller, u St Mary Hospital, London. Njegova elektrokardiografska mašina sastojala se od Lippmannovog kapilarnog elektrometra pričvršćenog na projektor. Trag aktvnosti srca je projiciran na fotografsku ploču koja je i sama bila fiksirana na igračku vlaka. To je omogućilo da se otkucaji srca evidentiraju u realnom vremenu.
Početni pravi proboj u ovo područje došao je kada je Willem Einthoven, koji  je radio u Leidenu, Holandija, koristio strunasti galvanometar (prvi praktični elektrokardiograf), koji  je izmislio 1901. godine. Ovaj uređaj bio je mnogo osjetljiviji nego Wallerov kapilarni elektrometar i strunasti galvanometar koji je odvojeno izumio francuski inženjer Clément Ader, u 1897. Einthoven je ranije, 1895., dodijelio slova P, Q, R, S, i T za talase, a teorijski talasni oblik je stvorio pomoću jednadžbe koja ispravlja stvarni oblik talasa koji je dobijen pomoću kapilarnog elektrometra, da se nadoknadi nepreciznost tog instrumenta. Korištena slova se razlikuju od A, B, C i D (koja se upotrebljavaju za talasni oblik kapilarnog elektrometra), što je olakšanje u odnosu na odstupanja  nekorigiranih  i nekorigiranih  linija  na istom grafikonu. Einthoven je vjerojatno odabrao početno slovo P, slijedeći primjer koji je  postavio Dekart i geometriji. Kada su dobijeni precizniji talasi na strunastom galvanometru, koji su odgovarali oblicima korigiranih kapilarnih talasa, nastavio je upotrebu slova P, Q, R, S, i T, koja  su i danas u upotrebi. Einthoven je također opisao elektrokardiografske karakteristike brojnih kardiovaskularnih bolesti. Za ovo otkriće, 1924. godine, dobio je Nobelovu nagradu za medicinu.
U 1937., Taro Takemi Izumio je prvi prijenosni EKG uređaj.
Iako su osnovni principi tog doba još uvijek u primjeni i danas, tokom godina, napravljena su mnoga unapređenja u elektrokardiografiji. Instrumentacija je evoluirala od neprikladnih laboratorijskih aparata do  kompaktnih elektronskih sistema koji često uključuju kompjuterizirano tumačenje elektrokardiograma.
Medicinska upotreba
thumb|325px|12-kanalni EKG 26-godišnjeg muškarca sa nekompletnim [[RBBB]] Sveukupni cilj obavljanja elektrokardiografije je pribavljane informacija o strukturi i funkciji srca. Medicinske koristi od ovih informacija su različite i uglavnom se odnose na potrebu ovladavanja znanjem o strukturi i/ili funkciji. Neke indikacije za propisivanje elektrokardiografije uključuju:
U SAD, postoji  Operativna grupa za preventivne usluge ne preporučuje rutinski skrining za postupke EKG u pacijenata bez simptoma i onih sa niskim rizikom za koronarnu bolest srca. To je zato što EKG može lažno ukazati na postojanje problema, što je dovelo do pogrešne dijagnoze, preporuke invazivnih postupaka ili pretjeranog lijetenja. Međutim, osobe zaposlene u ključnim zanimanjima, kao što su piloti zračnih snaga, mogu tražiti da snimaju EKG kao dio svoje rutinske zdravstvene evaluacije.
Kontinuirano praćenje EKG se koristi za praćenje kritično bolesnih pacijenata, pacijenata koji su podvrgnuti generalnoj anesteziji i onih koji imaju česte pojave srčane aritmije, što bi bilo teško da se vidi na konvencionalnim deset-kanalnim EKG uređajima.
12-kanalni EKG obično obavlja specijalizirani tehničari koji može biti certificirani elektrokardiogramski tehničari.
Tumačenje EKG-a je sastavni dio mnogih zdravstvenih polja (medicinske sestre i liječnici i kardiohirurge što je najčešće) ali i svako ko je obučen za interpretaciju EKG-a je slobodan da to učini.
Međutim, "službene" interpretacije vrši kardiolog. U određenim oblastima, kao što je anestezija koristi se  kontinuirano praćenje i poznavanje tumačenja EKG je od ključnog značaja za taj  posao.
Dodatni oblik EKG-a se koristi u kliničkoj elektrofiziologiji srca u kojoj se za mjerenje električne aktivnosti koristi kateter.
Kateter se umeće kroz femoralnu venu i može imati nekoliko elektroda, po dužini za snimanje smjera električne aktivnosti unutar srca.
Elektrokardiografi
Elektrokardiograf je mašina koja se koristi za snimanje EKG-a i proizvodi elektrokardiogram. Prvi elektrokardiografi koji su gore navedeni bili su električno primitivni u odnosu na današnje mašine.
Temeljna komponenta ovog elektrokardiografa je Instrumentacijsko pojačalo, koje je odgovorno za uzimanje razlika napona između elektroda (vidi dolje) i pojačavanja signala. Naponi EKG-a, mjereni preko tijela su reda stotina mikrovolti do jedan milivolt (mali kvadrat na standardnom EKG-u je 100 mikrovolti). Ovo zahtijeva ključne niske napone, niska kola buke i instrumentacijska pojačala.
Rani elektrokardiografi su bili sa analognom elektronikom i signal je mogao pokretati  motor za ispis signala na papiru.
Danas, elektrokardiografi koriste analogno-digitalni pretvarač za preoblikovanje u digitalni signal, kojim se zatim može manipulirati digitalnom elektronikom. Ovo omogućava digitalno snimanje EKG-a i korištenje na računarima.
Postoje i druge komponente za elektrokardiograf:
Tipska konstrukcija za prijenosni elektrokardiograf je kombinirani uređaj koji uključuje zaslon, tastaturu i pisač – na kolicima sa malim točkovima.
Uređaj se povezuje s dugim kablom koji se račva na svaki od vodova, koji se montiraju na provodni jastučić na pacijentu.
Konačno, elektrokardiografi mogu uključivati analizu algoritamskog ritma koji proizvodi kompjuterizovano tumačenje elektrokardiograma.
POLR3F
Podjedinica RPC6 DNK-usmjerene RNK-polimeraze III je enzim koji je kod ljudi kodiran genom  POLR3F.
Vojsko (Idrija)
mini|280px|Vojsko, vidikovac Hudournik Vojsko je naseljeno mjesto u sastavu općine Idrija, regija Goriška, Slovenija.
Elektrokardiogram
Elektrokardiografi
Rezultati ovih algoritama se smatraju "preliminarnim" do provjerenog i/ili modificiranog tumačenja elektrokardiograma obučenog medicinara.
POLR3F
Funkcija
Protein koji je kodiran ovim genom jedna je od više od desetak podjedinica koje tvore eukariotsku RNK polimerazu III (RNK Pol III), koja transkribira 5S gene ribosomske i transportne RNK. Pokazalo se da ovaj protein veže i za TFIIIB90 i za TBP, dvije podjedinice RNK-polimeraze III, faktor inicijacije transkripcije IIIB (TFIIIB). Za razliku od većine ostalih RNK Pol III podjedinica, kodirani protein je jedinstven za ovu polimerazu.