cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ledeno doba
Čovjek
Ljudima najbliži bili su hominidi Australopithecinae koji su živjeli već u neogenu, a izumrli na početku pleistocena. Živjeli su, bar se tako pretpostavlja, na području Afrike.
Najnapredniji među njima bio je Homo habilis, koji se javlja na početku pleistocena. Taj hominid kretao se dvonožno i izrađivao je primitivno oružje koje je dobijao grubom obradom kamena (odvaljivanjem ili otkidanjem).
Ovo je bila prva etapa hominizacije. Nakon toga počinje druga etapa. U njoj se pojavljuju razni oblici hominida koji se u novije vrijeme uvrštavaju u rod Homo. Razlikuju se Homo erectus erectus, Homo erectus pekinensis, Homo erectus rhodesiensis, Homo erectus heidelbergensis i drugi. Svi oni pripadaju rodu Archantropi. Specifičnost ovih hominida je u tome što su bili prvi te vrste na evroazijskom kontinentu. To potvrđuje već spomenutu činjenicu kako su se i ljudi, kao i životinje, preko zaleđenih prostora u doba glacijala širili na ona područja koja su u toplijim razdobljima bila odvojena morem i na taj način nedostupna.
Homo erectus počinje koristiti pećine za svoje stalnije boravke, poznaje vatru, izrađuje bolje i modernije oruđe te sve više promatra život svog plijena (životinje) i podređuje mu svoj život, prateći velika krda za vrijeme njihovih seobi. Pretpostavlja se da su se pri komunikaciji koristili i nekom vrstom primitivnog jezika. Nalazište Homo erectusa nalazi se i u Hrvatskoj - u pećini Šandalji kod Pule.
U trećoj etapi javlja se grupa Palaeoanthropi. Njihova nalazišta prisutna su u Evropi i Aziji. Nalazi se spominju pod različitim imenima.
Vrsti Homo praeneanderthalensis pripisuju se nalazišta u Krapini, Ehringsdorfu u Njemačkoj, Saccopastore u Italiji i Ganovce u Slovačkoj.
Vrsti Homo neanderthalensis pribrajaju se nalazišta Neandertal kod Düsseldorfa, Spy u Belgiji, Gibraltar, Le Moustier, La Chapelle-Aux-Saints u Francuskoj i Tešik Tašu u Uzbekistanu. Danas su te obje vrste poznate pod jednim imenom - Homo sapiens neanderthalensis.
Završetak ledenih doba
Kraj ledenih doba karakterizira povećanje temperature i povlačenje ledenjaka i ledenih pokrova. Uz ta dva procesa također dolazi do izdizanja morske razine i nastajanja ostrva i zaljeva. Završetak posljednjeg ledenog doba definisan je otprilike 10 000 godina prije nove ere. Tada se led povukao u svoje sadašnje granice i formirali su se klimatsko-vegetacijski pojasi kakve danas poznajemo. Nakon pleistocena nastupio je holocen u kojem živimo i danas.
Klinčić
Klinčić je tropsko drvo visoko 8-12 metara, stalno zeleno od kojeg se sušenjem cvijetnih palica dobija aromatičan začin.
Upotrebljava se za začinjavanje mesnih jela, kao i za začinjavanje kuhanog vina.
Destilacijom Klinčića dobija se ulje koje se upotrebljava u zubarstvu kao anestezija i antiseptik.
Također se upotrebljava u parfimeriji i za parfimiranje sapuna.
Upotreba
Moze se koristiti kod zubobolje
NGC 5035
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 1940
IC 1940 (također poznat kao ESO 200-26 i PGC 12896) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 627 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Sat. Najveći prečnik je 0,90 (164 hiljade sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (164 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 14. oktobra 1898. godine.
NGC 3526
NGC 3526 (također poznat kao IRAS 11043+0726, MCG 1-28-39, NGC 3531, PGC 33635 i UGC 6167) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 65 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,90 (36 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (7 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 25. marta 1865. godine.
Miloš Bojanić
Miloš Bojanić (rođen 16. oktobra 1950) jugoslavenski je i srbijanski pjevač folk muzike.
NGC 3526
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 1940
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Miloš Bojanić
Biografija
Rođen je 16. oktobra 1950. u Bijeljini, u srpskoj porodici. Živio je u Ruhotini. Preselio se u Srbiju dok je bio mlad. Živi u Novom Sadu.
Karijera
Prvi album snimio je 1984. za PGP-RTB pod nazivom Hej mladosti, 'ej živote. Godina 1986. i 1988. snimio je po dva albuma. Starije pjesme su mu sporije i laganije, a novije prati brža, novokomponovana folk muzika. Od 2000. je pri izdavačkoj kući Grand Production iz Beograda. Njegove najpoznatije pjesme su "Tako, tako", "Ludilo", "'Ajmo na noge", "31 dan", "Zbog tebe jedina moja", "Oči zelene" i druge. Poznate su na prostorima bivše Jugoslavije, a naročito u Srbiji, Bosni i Hercegovini i Crnoj Gori.
Ostalo
Pobjednik je druge sezone rijaliti-šoua Farma (2010), kada je osvojio i novčanu nagradu od 100.000 eura. Bio je učesnik rijaliti-šoua Dvor (2011), kao i rijalitija Zadruga 3.
Ibn el-Farid
Ibn al-Farid (arapski: عمر بن علي بن الفارض `Umar ibn `Alī ibn al-Fārid) (22. mart 1181 – 1234) bio je arapski pjesnik. Rođen je u Kairu, a roditeljima su mu bili iz grada Hame u Siriji. Neko vrijeme je živio u Meki, a umro u Kairu. Pisao je sufijsku poeziju, te se smatra najvećim arapskim mističnim pjesnikom. Njegova poezija predstavlja vrhunac arapskog mističnog stiha. Za neke njegove pjesme se kaže da su napisane u ekstazama. Dva remek djela Ibn al-Farida su "Oda vinu", lijepa meditacija o "vinu" božanskog blaženstva i "Pjesma o sufijskom putu", duboko istraživanje duhovnog iskustva duž sufijskog puta i možda najduža mistična pjesma sastavljena na arapskom jeziku. Obje su pjesme vijekovima nadahnjivale dubinske duhovne komentare, koje su kod sufija i ostalih pobožnih muslimana još uvijek ostale u pamćenju.
Miloš Bojanić
Ostalo
Postao je član Srpske napredne stranke u septembru 2011. godine. Prilikom učlanjenja u prostorijama SNS-a primio ga je predsjednik i bivši premijer Srbije Aleksandar Vučić.
Ibn el-Farid
Iza Ibl al-Farida je ostao divan poezije. Njegove pjesme je u jednu knjigu sakupio njegov unuk, Ali ibn Sibt, koji je u uvodu tog divana napisao opširnu biografiju svoga djeda.
NGC 6464
NGC 6464 (također poznat kao IRAS 17452+6054, MCG 10-25-87 i PGC 60818) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 457 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 0,60 (80 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (80 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 18. septembra 1884. godine.
Kupreško polje
Prostor Kupreškog polja sastoji se iz tri sekundarne i hidrografski dosta samostalne kotline: Bajramovačke na sjeveru, Mrtvičke u sredini i Milačke na jugu. Tlo je najneravnije u bajramovačkom dijelu, gdje su mnogobrojne kose, uvale i vrtače velikih razmjera, a tek je na zapadu prostrana ravan. Kroz ovaj kraj protječe rječica Mrtvaja, koja izvire kod sela Stražbenice, teče prema sjeverozapadu i ponire na kraju polja, blizu Šemenovaca. Mrtvičkom kotlinom teče rječica Mrtvica, u koju se ulijevaju potoci Smrdelj, Karićevac i Jazmak. Teče prema zapadu i sjeverozapadu i uvire pod Kurljanjem, odnosno pod Jarmom. Milačkom kotlinom teče Milač, vodom najobilatija kupreška ponornica.
U polju je utvrđeno postojanje: 1 vrsta ribe, 134 vrste ptica, 13 vrsta vilinih konjića, 146 floralnih vrsta
Dani kosidbe
Na Kupreškom polju svake prve nedjelje u julu, održavaju se Dani kosidbe, u narodu poznatija pod imenom „Strljanica“. Ona datira još iz XIX vijeka i označava početak kosidbe trava, nekada najvažnijeg posla na ovoj visoravni.
Izbjeglica
Izbjeglica je raseljeno lice koje je prešlo državne granice i koje se ne može ili ne želi vratiti kući zbog osnovanog straha od progona. Takva osoba se može zvati tražiocem azila sve dok joj država ugovornica ili Visoki komesarijat Ujedinjenih naroda za izbjeglice (UNHCR) ne odobri status izbjeglice ako formalno podnese zahtjev za azil. Vodeća međunarodna agencija koja koordinira zaštitu izbjeglica je Ured Ujedinjenih nacija UNHCR-a. Ujedinjeni narodi imaju drugu kancelariju za izbjeglice, Agenciju Ujedinjenih naroda za pomoć i rad (UNRWA), koja je isključivo odgovorna za podršku velikoj većini palestinskih izbjeglica. mini|Konrad Schumann, istočnonjemački graničar koji je bježao iz Istočne Njemačke prema Zapadnoj Njemačkoj 1962
Etimologija i upotreba
Slični izrazi na drugim jezicima opisuju događaj koji obilježava migraciju određene populacije iz mjesta porijekla. Na engleskom, izraz izbjeglica potiče od korijena riječi utočište, od starofrancuskog refuge, što znači "skrivalište". Odnosi se na "sklonište ili zaštitu od opasnosti ili nevolje", od latinskog fugere, "bježati", i refugium, "utočište, mjesto u koje se bježi natrag". U zapadnoj historiji, termin je prvi put primenjen na francuske protestantske hugenote koji traže sigurno mesto protiv katoličkog progona nakon prvog edikta iz Fontainebleaua 1540. Riječ se pojavila u engleskom jeziku kada su francuski hugenoti u velikom broju pobjegli u Britaniju nakon Fontainebleauovog edikta iz 1685. (ukidanje Nantskog edikta iz 1598.) u Francuskoj i Deklaracije o popuštanju iz 1687. u Engleskoj i Škotskoj. Riječ je značila "onaj koji traži azil", sve do oko 1916. godine, kada je evoluirala u značenje "jedan koji bježi od kuće", u ovom slučaju primijenjena na civile u Flandriji koji su krenuli na zapad kako bi pobjegli od borbi u Prvom svjetskom ratu.
Definicije
Prva moderna definicija međunarodnog izbjegličkog statusa nastala je u okviru Lige naroda, 1921. godine, od Komisije za izbjeglice. Nakon Drugog svjetskog rata, i kao odgovor na veliki broj ljudi koji bježe iz istočne Evrope, Konvencija UN-a o izbjeglicama iz 1951. definirala je "izbjeglicu" u okviru člana 1. A.2 kao svaku osobu koja: "zbog osnovanog straha da će biti proganjan zbog rase, vjere, nacionalnosti, pripadnosti određenoj društvenoj grupi ili političkog mišljenja, nalazi se izvan zemlje svog državljanstva i nije u mogućnosti ili zbog takvog straha ne želi iskoristiti zaštite te zemlje; ili koji, zbog toga što nema državljanstvo i nalazi se izvan zemlje svog ranijeg uobičajenog boravišta kao rezultat takvih događaja, nije u mogućnosti ili, zbog takvog straha, ne želi da se vrati u nju. ""Svako lice koje je zbog vanjske agresije, okupacije, strane dominacije ili događaja koji ozbiljno narušavaju javni red u bilo kojem dijelu ili u cijeloj zemlji porijekla ili državljanstva, prinuđeno da napusti mjesto svog uobičajenog boravišta kako bi potražilo utočište u drugom mjestu. izvan njegove zemlje porijekla ili državljanstva. "Regionalna, neobavezujuća latinoamerička Kartagenska deklaracija o izbjeglicama iz 1984. uključuje:"lica koja su pobjegla iz svoje zemlje jer su im životi, sigurnost ili sloboda bili ugroženi generalnim nasiljem, stranom agresijom, unutrašnjim sukobima, masovnim kršenjem ljudskih prava ili drugim okolnostima koje su ozbiljno narušile javni red. "
Prisilno raseljavanje
Prisilno raseljavanje (prisilna migracija) jest nedobrovoljno ili prisilno kretanje osobe ili ljudi iz njihovog doma ili matične regije. UNHCR definira "prisilno raseljavanje" na sljedeći način: raseljeni "kao rezultat progona, sukoba, generaliziranog nasilja ili kršenja ljudskih prava".
Prisilno raseljeno lice može se nazivati i "prisilnim migrantom", "raseljenom osobom", ili, ako je raseljeno unutar svoje matične zemlje, "interno raseljenom osobom". Dok se neka raseljena lica mogu smatrati izbjeglicama, posljednji termin se posebno odnosi na takva raseljena lica koja primaju zakonski definiranu zaštitu i kao takva su priznata od strane njihove zemlje prebivališta i/ili međunarodnih organizacija.
Prisilno raseljavanje je privuklo pažnju u međunarodnim diskusijama i kreiranju politika od evropske migrantske krize. Ovo je od tada rezultiralo većim razmatranjem uticaja prisilnih migracija na pogođene regione van Evrope. Različite međunarodne, regionalne i lokalne organizacije razvijaju i provode pristupe kako za spriječavanje tako i za ublažavanje uticaja prisilne migracije u prethodnim matičnim regionima, kao i regionima primaoca ili destinacije. Osim toga, ulažu se određeni napori na saradnju kako bi se prikupili dokazi kako bi se tražilo krivično gonjenje onih koji su umiješani u izazivanje događaja prisilne migracije izazvane ljudskim djelovanjem. Otprilike preko 60 miliona ljudi može se smatrati prisilno raseljenim od početka 21. vijeka, a većina dolazi s globalnog juga
Definicije
Vlade, nevladine organizacije, druge međunarodne organizacije i društveni naučnici definišu prisilno raseljavanje na razne načine. Općenito su se složili da se radi o prisilnom uklanjanju ili preseljenju osobe iz njenog okruženja i povezanih veza. Može uključivati različite vrste kretanja, kao što su bijeg (od bijega), evakuacija i transfer stanovništva.
Vladislav Skarić
Vladislav Skarić (10. 6. 1869. Sarajevo - 6. 8. 1943, Sarajevo), historičar i geograf, akademik SANU od 1935.
Biografija
Vladimir Skarić je rođen u srpskoj trgovačkoj porodici u Sarajevu 1869. Njegov otac bio je Kosta Skarić, trgovac duhanom. Trgovinom se obogatio i sagradio jednu od najvećih kuća u Sarajevu toga doba (Rodna kuća Vladislava Skarića). U toj kući kod hotela Evrope, koja je proglašena za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine, danas se nalazi muzej savremene umjetnosti. Vladimir je zapamtio zadnje godine osmanske vladavine u BiH i bio je među prvim Srbima iz Bosne i Hercegovine koji je stekao fakultetsko obrazovanje. Osnovnu školu i dva razreda gimnazije završio je u Sarajevu, a ostatak gimnazije u Sremskim Karlovcima. Poslije završene gimnazije studirao je historiju i geografiju u Grazu. Radio je kao profesor u srednjim školama u Banjoj Luci i Sarajevu.
Iako prvi njegov rad datira iz 1895, Skarić se sa značajnijim radovima javlja od 1909. Bio je aktivista srpskog narodnog pokreta toga doba, pisao je za srpski časopis Bosanska vila, i bio jedan od osnivača Srpskog kulturno prosvjetnog društva Prosvjeta. Kao istaknutog srpskog intelektualca, austrougarske vlasti ga hapse zajedno sa velikim brojem Srba odmah nakon atentata 1914. Prvi svjetski rat je proveo u austrougarskom zatočeništvu.
Od 1919. postao je kustos, a od 1926. do 1936. bio je direktor Zemaljskog muzeja Bosne i i Hercegovine. U Glasniku Zemaljskog muzeja je objavio svoje najvažnije radove. Pred Drugi svjetski rat je izvršio popis predmeta Muzeja Stare srpske pravoslavne crkve na Baščaršiji, a 1939. je zajedno sa Đokom Mazalićem i Darinkom Despić otvorio nove prostorije i novu postavku muzeja u crkvi.
Spiskovi integrala
Pogledajte sljedeće stranice za spisak integrala:
Određeni nepravi integrali
Postoje funkcije čiji se integrali ne mogu predstaviti u zatvorenom intervalu ( integral [a,b] ).
"Sofomorov san"
(Pogledajte Johann Bernoulli i sofomorov san).
Nepomirljivi (1992)
Nepomirljivi američki je vestern iz 1992. o umirovljenom revolverašu koji prihvaća još jedan posao radi novca. U ovom antivesternu, koji prokazuje nasilje i mit o Starom Zapadu, nastupili su Clint Eastwood, Gene Hackman, Morgan Freeman, Richard Harris, Jaimz Woolwett, Saul Rubinek i Frances Fisher.
Scenario za film napisao je David Webb Peoples, a režirao ga je Eastwood. Film je osvojio četiri Oscara: za najboljeg sporednog glumca (Hackman), režiju, montažu i najbolji film. Eastwood je posvetio film bivšim režiserima i svojim mentorima, Donu Siegelu i Sergiu Leoneu.
Iako su oba smještena na Zapadu, ovaj film nema nikakve veze s istoimenim filmom iz 1960.
Radnja
Film počinje u bordelu u Wyomingu 1880. Kauboj unakazi lice prostitutki jer je ismijavala njegove male genitalije. Šerif kažnjava kauboja i njegova prijatelja (koji je isprva držao prostitutku, a zatim pokušao zaustaviti napadača) sa sedam konja - koliko je zatražio Skinny, vlasnik salona i svodnik. Ostale prostitutke su ogorčene zbog toga što su kauboji prošli samo s globom te ponude nagradu od 1.000 dolara onome ko ubije kauboje.
Dok Little Bill ismijava i vrijeđa zatvorenog English Boba, Logan i Munny pridružuju se Kidu. Nakon dolaska u grad jedne hladne, kišne noći, ulaze u salon na piće te da bi se raspitali o nagradi. Munny ostaje za stolom dok Logan i Kid odlaze na sprat prostitutkama. I dok čeka prijatelje, Little Bill otkriva da Munny nosi pištolj. U gradu je zabranjeno držanje oružja - dok su ulazili u grad Munny nije vidio (ili nije htio vidjeti) znak upozorenja postavljen uz cestu. Slab i bolestan, Munny se nije u stanju oduprijeti Little Billu, koji ga brutalno pretuče pred pomagačima. Munny se uspijeva izvući iz salona, dok Ned i Kid iskaču kroz prozor. Logan i Kid odvode Munnyja u brda iznad grada.
Munny se oporavlja uz pomoć prijatelja i prostitutki, te nakon oporavka njih trojica ubijaju iz zasjede u kanjonu jednog od dvojice kauboja. U tom trenutku Logan osjeća da više ne može podnijeti ubistvo i odluči poći kući. Munny i Kid pronalaze i ubijaju drugog kauboja u poljskom zahodu.
Te noći Munny ulazi u salon Greeley's, gdje je Little Bill okupio potjeru za Munnyjem i Kidom. Munny upita ko je vlasnik salona držeći ih sve na nišanu. Kada se Skinny predstavio, Munny ga upuca jednim hicem iz male udaljenosti. Little Bill opsuje Munnyja te mu kaže da je upravo ubio nenaoružana čovjeka, na što Munny odgovara: "Trebao se naoružati kad je već uredio salon mojim prijateljem." Slijedi pucnjava u kojoj Munny ubija članove potjere i ozbiljno ranjava Little Billa i njegova zamjenika. Pisac je zadivljen kako je Munny uspio svladati Little Billa s lahkoćom i ostati nepovrijeđen. Dok Munny puni ispražnjenu pušku, začuje kako Little Bill pokušava dosegnuti svoj pištolj. Munny staje na njegovu ruku i uperi pušku ravno u njegovo lice. Little Bill shvata šta slijedi: "Vidimo se u paklu, Williame Munny", na što Munny odvraća: "Da" i upuca ga u lice. Munny kreće prema vratima, pucajući u zadnjeg ranjenog zamjenika bez ciljanja. Nakon što je zaprijetio bilo kome ko bi mu se mogao naći na putu, napušta salon i odlazi jašući na bijelom konju.
Film završava epilogom: "Nekoliko godina poslije, gđa. Ansonia Feathers doputovala je u okrug Hodgeman da posjeti posljednje počivalište svoje jedine kćeri. William Munny odavno je nestao sa svojom djecom... Neki kažu u San Francisco gdje je, priča se, postigao uspjeh s tekstilnom robom. I nije bilo ničega što bi moglo objasniti gospođi Feathers zašto se njena jedina kćer udala za poznatog lopova i ubicu, opće ozloglašenog čovjeka neobuzdane ćudi."
Nasilje
Priroda nasilja pokazuje se kao glavna tema filma, te nesuglasje između stvarnog i izmišljenog nasilja. Dok većina vesterna veliča nasilje kao opravdano sredstvo, Nepomirljivi prikazuju nasilje mnogo realističnije i pokazuju kako ono škodi svima oko sebe. Munny zacijelo ne glorificira svoju nevjerovatno poročnu i nasilnu prošlost - kad ga je šerif upitao je li on William Munny koji je ubijao žene i djecu, odgovara: "Ubijao sam sve što je hodalo ili puzalo, a ovdje sam da ubijem tebe, Little Bill, zbog onoga što si učinio Nedu." Nema sumnje da postoji malo glamura u prikazu Munnyja kao opasnog i pokvarenog ubice.
Kao još jedan kontrast u odnosu na klasične prikaze nasilja u vesternima, on se sigurno ne temelji na klasičnim postavkama. Dok se sprema izići iz salona nakon "herojskog" obračuna s Little Billom i njegovom ekipom, Munny viče prema vani: "Ako vidim ikoga vani, ubit ću ga! Ako neki kučkin sin zapuca na mene, ne samo da ću ubiti njega, ubit ću mu ženu, sve prijatelje i zapaliti mu prokletu kuću!" Munny tada sjeda na konja i još jednom uzvikne da, ako još neko naudi kurvama, vratit će se i "ubiti sve vas kučkine sinove." Udaljavanje je brutalno realistično, za razliku od tužnih odlazaka u klasičnim vesternima, kao što je Shane.
Muževnost
Još jedna tema koja se pojavljuje kao veza između nasilja i muževnosti. Dvaput u filmu nasilje je povezano s doslovnom interpretacijom muškog spolnog organa; film počinje s prostitutkom koja je unakažena zbog ismijavanja kaubojeve muškosti. Drugi put Little Bill izjednačava penis s pištoljem, dok objašnjava nadimak jednog revolveraša. Film dalje povezuje nasilje s muževnošću u Kidovim pokušajima da se dokaže, posebno kad se pokaže da ima slab vid.
U Nepomirljivim nasilje nije slavno ni herojski čin, nego bolni pokazatelj muške nesigurnosti. Na ovo drugo posebno utječu žene. Najbolji primjer za to je kad Munny spominje kako mu je pokojna žena pomogla da postane puno stabilniji i plemenitiji. Drugi primjer je Munnyjev sastanak s prostitutkom koja je napadnuta, koji otkriva njegovu plemenitu stranu. Nježne i senzibilne žene u dubokom su kontrastu s osvetoljubivom i nasilnom prirodom muškaraca. Međutim, za razliku od mnogih drugih tema u filmu, za utjecaj žena ne može se ustvrditi je li posve dobar ili loš. Dok u nekim situacijama djeluju kao civilizirana snaga, ipak prostitutke nude nagradu i zahtijevaju krv, unatoč žrtvinoj spremnosti da oprosti svojim napadačima.
Alkohol i nasilje
Alkohol i njegova povezanost sa nasiljem još je jedna tema koja se obrađuje u filmu. Munny tokom filma naglašava da je bio druga osoba prije no što mu je žena pomogla da prestane piti i stalno ponavlja da se ne sjeća mnogo toga iz svog ranog nasilnog života, jer je bio pijan. Munny je trijezan kad ubija prvog kauboja te se čini posve normalnim. Međutim, prema kraju filma, kad počinje piti nakon što je čuo šta se dogodilo Nedu, ubrzo postaje užasna i zastrašujuća osoba. Dok ulazi u salon, već je popio bocu viskija i u glavi mu je želja za ubistvom.
Kritike
Kritike su pretežno bile vrlo pozitivne. Film se pojavljuje na IMDb-ovoj listi 250 najboljih filmova i popisu 100 najboljih filmova u zadnjih 100 godina Američkog filmskog instituta. 2005. Time.com proglasio ga je jednim od 100 najboljih filmova u zadnjih 80 godina. Mnogi kritičari pisali su kako je to elegija žanru vesterna.
Roger Ebert napisao je famoznu kritiku u kojoj je filmu dao dvije zvijezde jer mu se film nije svidio. Nakon što su ga obožavatelji "bockali" i poslije još priznanja filmu od strane kritike, Ebert je ponovo pogledao film i napisao puno bolju recenziju. Kasnije je o tom pisao u svojoj knjizi Great Films Series.
Reference
Nepomirljivi imaju mnoštvo referenci na ranije vesterne. Uvodna scena, kad Eastwood stoji ispred groba pokojne supruge, referenca je na vestern Johna Forda Nosila je žutu traku.
Scena u kojoj Eastwood kaže Rubineku da pokupi pušku u baru jeste aluzija na Bilo jednom na Divljem zapadu, koji ima sličnu scenu u baru, iako je i ona sama bila referenca na film Shane.
Rubinek tada upita Eastwooda kako je odredio kojim će redom ubiti petoricu ljudi, napominjući kako mu je Little Bill objasnio da iskusan revolveraš prvo gađa onog koga je najlakše pogoditi, kad se suočava s više protivnika. Eastwood odgovara: "Ma nemoj? U principu sam imao sreće... Ali uvijek sam imao sreće kad je u pitanju ubijanje." Ovo je referenca na Odmetnika Joseya Walesa, u kojem Eastwoodov lik, dok odgovara na slično pitanje, daje detaljan odgovor, kao što je Hackman rekao Rubineku šta iskusan revolveraš treba uraditi.
Konačno, scena u zatvoru, u kojoj Hackmanov lik govori kako je najvažnije obilježje revolveraša hladnokrvnost pod pritiskom, a ne brzina i preciznost (naglašavajući kako je teško biti brz i precizan dok protivnik uzvraća vatru), preslika je scene iz filma The Shootist. U njemu u dvorištu koje služi za vježbu pucanja lik Johna Waynea govori istu stvar mladom Ronu Howardu.
NGC 333
NGC 333 (također poznat kao MCG -3-3-13, NGC 333A i PGC 3519) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 745 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,60 (347 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (195 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 1877. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ivan II Duka
100px|mini|desno|Car [[Andronik II Paleolog je udao svoju kćerku Irenu za Ivana.]] Ivan II Anđeo Duka (grč. Ιωάννης Β΄ Άγγελος Δούκας, Iōannēs II Angelos Doukas) bio je grčki plemić te vladar Tesalije od 1303. do svoje smrti 1318.
Ivan je bio sin Konstantina (Κωνσταντίνος), vladara Tesalije te je bio nazvan po svom dedi, Ivanu I Duki (Ἰωάννης Α' Δούκας), koji je poznat i kao Ivan Kopile. Ivanova tetka je bila Helena Duka Anđeo, kraljica Srbije, a stric mu je bio Teodor Anđeo.
Pretpostavlja se da je Ivanova majka bila Ana Euagionissa. Njeno ime navodi Karl Hopf.
Ivan je zavladao 1303. nakon očeve smrti, a bio je tek dječak te je za regenta izabran njegov bliski rođak Guy II de la Roche od Atene. Guyeva majka je bila kćerka Ivanovog dede, Helena Komnena. Njena sestra, druga Helena, bila je kraljica Srbije.
Ana Paleolog, nećakinja cara Mihaela VIII Paleologa, bila je vladarica Epira kao regentica te je izvršila invaziju na Tesaliju, ali je povukla vojsku zbog Guya.
Andronik II Paleolog, sin cara Mihaela, imao je sa konkubinom kćerku Irenu Paleolog, koju je Ivan Duka oženio kako bi bio u šta boljim odnosima sa Bizantijom. Nije poznato jesu li imali djece.
Komorač
mini|Sjeme komorača Komorač (lat. Foeniculum vulgare)je aromatična začinska biljka.
Karakteristike
Biljka naraste od 60 do 120 cm u visinu. Ima duguljaste višestruko izdijeljene igličaste listove koji rastu na stabljici. Na kraju stabljike razvija se cvjetna glavica u obliku obrnutog kišobrana.
Upotreba
Plod je posebno bogat eteričnim uljem i upotrebljava se kao začin ili čaj protiv nadimanja i kao blago sredstvo protiv kašlja kod djece i kod proljeva i drugih probavnih smetnji kod dojenčadi. U povrtlarstvu je posebno odgojena jedna vrsta koja ima zadebljale početke stabljike koji formiraju oblik sličan glavici luka odmah iznad zemlje. Ta sočna zadebljanja upotrebljavaju se kao povrće u ishrani, bilo termički obrađeno ili u salati. Listovi se također upotreblljavaju kao začin a u tradicionalnoj kuhinji se koristi uz ribu.
Narodno vjerovanje
U narodnoj medicini se koristi kod očnih upala.
Bosna i Hercegovina na Zimskim olimpijskim igrama 2018.
Bosna i Hercegovina je nastupala na Zimskim olimpijskim igrama 2018. u Pyeongchangu, Južna Koreja, održanim od 9. do 25. februara 2018. godine.
Izbori za predsjednika Srbije 2012.
Petogodišnji mandat predsjedniku Borisu Tadiću je isticao 15. februara 2013. Prema Zakonu o izboru predsednika Republike, na birališta mora da se izađe od 30 do 60 dana od dana raspisivanja izbora. 5. aprila 2012. Boris Tadić je podnio ostavku na funkciju predsednika Republike, čime je skratio svoj petogodišnji mandat, omogućivši time održavanje općih izbora. Predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić Dejanović je istoga dana raspisala predsedničke izbore za 6. maj 2012. godine i preuzela mjesto vršioca dužnosti predsjednika Republike do izbora novog predsednika.
Žrijebom 20. aprila 2012. je određen redoslijed predsedničkih kandidata na glasačkom listiću.
Bosna i Hercegovina na Zimskim olimpijskim igrama 2018.
Skijaško trčanje
Bosna i Hercegovina imala je dvoje kvalifikovanih sportista u skijaškom trčanju, jednog skijaša i jednu skijašicu.
STX17
Sintaksin-17 jest protein koji je kod ljudi kodiran genom STX17 sa hromosoma 9. Kod konja, duplikacija introna 6 uzrokuje progresivno sijedenje.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 302 aminokiseline, a molekulska težina  33.403 Da.
Domaći pas
Domaći pas (Canis lupus familiaris) je sisar iz porodice Canidae.
Porijeklo
Psi su vjerovatno prve pripitomljene životinje, koje čovjeku vjerno služe sve do danas. Ljudi su ih pripitomili prije otprilike 12 000 godina. DNK analize su potvrdile da pas potiče od podvrste vuka koja se odvojila od glavne vrste prije 100.000 godina, uprkos tvrdnjama nekih da potiču i od lisica. Čak se i danas pripitomljeni psi mogu uspješno razmnožavati s vukovima. Ljudi su ih selektivno razmnožavali za mnoge namjene, a rezultat toga je životinja različitih oblika, veličina i sposobnosti.
Bez obzira na istinu o njihovu porijeklu, potpuno je jasno da su psi po prvi put pripitomljeni još u kamenom dobu, prije najmanje 50.000, a vrlo vjerovatno čak i 100.000 godina. Sve ovo doznajemo s crteža iz paleolitika koji prikazuju lov ljudi s psima. Najstariji ostaci pitomih pasa pronađeni su u iskopinama evropskih naseobina, a datiraju iz kasnog mezolitika. Ti ostaci nalikuju dingu, divljem psu udomaćenom u Australiji.
O razlozima zbog kojih se pas počeo smatrati "čovjekovim najboljim prijateljem" postoje mnoge teorije, ali nisu pronađeni dokazi koji bi ijednu od njih potvrdili.
Moguće je da su se psi zbog svoje sklonosti skupljanju ostataka priklonili čovjeku, a on je ubrzo razvio sve mogućnosti ove inteligentne, vješte i uglavnom poslušne životinje.
Psihologija pasa
Najsigurniji način za razvijanje osjećaja prema psima i njihovoj psihologiji je pažljivo posmatranje štenadi u leglu. Čak i prije nego što prestanu sisati, štenad počinje pokazivati karakteristike koje pseću vrstu čine korisnom ili problematičnom za ljude. Uspješan odnos čovjeka i psa ovisi o mogućnosti vlasnika da "pročita" svog ljubimca i da može misliti kao pas.
Pas je životinja koja pripada čoporu, koji ima urođenu potrebu za životom u sistemu hijerarhije. Već sa 4 do 5 sedmica očigledno je koji dio legla je dominantniji i kako se ta dominacija iskazuje. Dominantno štene je ono koje prvo jede, koje započinje igru i ono koje se usudi izaći iz legla. Kad napusti leglo, štene dobija novo društvo koje čine svi članovi jednog kućanstva; i ljudi i životinje. Odvojeno od sigurnosti i topline legle, neće se opustiti dok potpuno ne upozna novu teritoriju.
Baden (okrug)
Okrug Baden nalazi se u južnom dijelu austrijske savezne pokrajine Donje Austrije. Baden je najnaseljeniji okrug Donje Austrije, najpoznatiji po termalnim izvorima i vinorodnim područjima.
Domaći pas
Jezik psa
Kako pas odrasta, razvija cijeli repertoar signala i držanja tijela koji će objašnjavati njegovo ponašanje. Pas koji ima povjerenja u čovjeka pokazuje svoje osjećaje u uzdignutom stavu na sve četiri noge, uspravnih ušiju i uzdignutog repa. Kada treba pokazati poslušnost, pas koji nije psihički jak, spustit će rep, staviti uši u vodoravan položaj i ponekad okrenuti glavu u stranu kako bi izbjegao izravan pogled, a može čak leći na leđa.
Baden (okrug)
Upravna podjela
mini|400px|Općine u okrugu Baden Okrug se sastoji od ukupno 30 općine. Od toga je pet gradova i 18 općina sa statusom Markt. Broj stanovnika u pojedinoj općini nalazi se u zagradi.
Zastava Ujedinjenih nacija
mini|desno|200px|Zastava Ujedinjenih Nacija
Domaći pas
Jezik psa
Gledanje psa izravno u oči može isprovocirati psa jer on to doživljava kao napad.
Zastava Ujedinjenih nacija
Prva verzija zastave prvi put je upotrijebljena na Konferenciji 1945., sa razlikama u prikazivanju planeta Zemlje (karta u grbu je bila pomaknuta za 90°).
NGC 2039
NGC 2039 je grupa zvijezda i nalazi se u sazviježđu Orion. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 19. januara 1828. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
David Coulthard
David Marshall Coulthard (Dumfries, Škotska, 27. mart 1971) britanski je vozač Formule 1 iz Engleske.
Potpuni spisak rezultata u F1
(Key)(Utrke u boldu označuju najbolju startnu poziciju) (Utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
Prekambrij
Prekambrij (od =  prije i kambrium) ili rano zemljino doba, prema zastarijelom pojmu abiotik, jeste period vremena u Zemljinoj historiji. On obuhvata vremenski raspon od nastanka Zemlje prije otprilike 4,56 milijarde godina do razvitka živog svijeta tj. početka kambrija prije oko 540 miliona godina.
Prekambrij stoji kao neformalna jedinica izvan sistema razdoblja hronostratigrafije i obuhvata eone hadij, arhaik i proterozoik.
Nastanak života
O nastanku života na Zemlji do danas postoje nekoliko različitih mišljenja odnosno teorija, međutim dokazi tih procesa nastanka nisu otkriveni u prirodi niti su dobijeni eksperimentalno. U svakom slučaju, u ranom prekambriju vladali su potpuno drugačiji hemijski i klimatski uslovi.
Sve današnje teorije baziraju se na nekim općim fizikalno-hemijskim principima npr. samoorganizacija po Le Chatelierovom principu tj. prilagođavanju uslovima u optimalnim šupljinama. Iz toga se izvode teorije da je život možda mogao nastati u nekoj prasupi putem hemijskih reakcija. Druge teorije zastupaju mišljenje da je život mogao nastati nakon udara nekog asteroida ili komete odnosno vanzemljski komadi stijena mogli su sa sobom donijeli pojedine aminokiseline ili čak žive ćelije (panspermija).
Geologija
Masa stijena plutonskog i vulkanskog porijekla, po pravilu je veoma snažno promijenjena zbog metamorfoze stijena. U prekambriju nastalo je većina granita. Stijene iz ovog perioda su mjestimično veoma bogate vrijednim i korisnim depozitima poput zlata, bakra, nikla, željeza i mnogih drugih.
Podjela
Prekambrij se dijeli na sljedeće podjedinice:
Zemljotres
mini|desno|200px|Primjer zemljotresa (crveno) kao posljedice međusobnog trenja [[Tektonika ploča|tektonskih ploča.]] Potres je proces oslobađanja kinetičke energije na nekom nebeskom tijelu. Potres na Zemlji naziva se zemljotres. Događa se u Zemljinoj litosferi ili neposredno ispod, u sljedećem sloju tzv. astenosferi i plaštu, koji čini većinu Zemljine mase. Dio kinetičke energije koji se rasipa putem litosfere naziva se seizmička energija i mjeri se u seizmološkim opservatorijama (stanicama). Kod većine zemljotresa seizmička energija je proporcionalna ukupnoj kinetičkoj energiji. Zato su za većinu potreba površinske opservatorije dovoljne, a osim površinskih kopnenih postoje još i dubinske kopnene, te podmorske opservatorije. Oslobađanje energije može biti kontinuirano, kada govorimo o sporom zemljotresu i koji može trajati godinama, ili prividno trenutno, kada zemljotres obično traje kraće od jednog minuta. Zemljotresi mogu biti prirodni tj. nastali usljed djelovanja sila prirode, ili vještački izazvani aktivnošću čovjeka, npr. detonacijom eksplozivnih sredstava.
Prirodni zemljotresi
Litosfera je neprestano izložena djelovanju različitih unutarnjih i vanjskih sila koje naprežu stijensku masu. Na taj način stijenje nakuplja veliku potencijalnu energiju. Svaki materijal vremenom popušta naprezanju i oslobađa se stresa ispuštanjem kinetičke tj. stvarne energije. Veliku većinu zemljotresa karakterišemo kao slabe pošto ne razaraju vještačke objekte. Većina slabih zemljotresa događa se kad stijenska masa dosegne svoju materijalnu nestabilnost. Manji broj zemljotresa su razorni po vještačke objekte. Većina takvih zemljotresa nastaje usljed tektonske aktivnosti Zemlje tj. međusobnim trenjem kore i plašta u pokretu, najčešće duž postojećih raspuklina u Zemljinoj kori kao što su rasjedi, brazde ili rovovi. Međutim bilježe se razorni zemljotresi i u tektonski neaktivnim područjima, kao i oni koji stvaraju nove raspukline i druge geomorfološke oblike. mini|desno|200px|Prostiranje talasa energije emitirane tokom tipičnog zemljotresa.
Prostiranje energije iz zemljotresa
Brzina prostiranja talasa zavisi od gustoće i elastičnosti medija u koji talasi prodiru. Brzine se za našu planetu kreću od oko 3–8 km/s u Zemljinoj kori, pa do 13 km/s u najdubljem dijelu plašta. Zemljotresi proizvode razne vrste talasa s različitim brzinama. Pri prolasku preko seizmoloških opservatorija, njihovo različito vrijeme putovanja omogućava naučnicima da lociraju žarište (ili fokus, ili hipocentar) zemljotresa.
U geofizici, talasi isijani tokom zemljotresa koriste se na dva osnovna načina: tomografski gdje se, slično kao u medicini, koriste refrakcija i refleksija talasa za ispitivanje unutrašnjosti, te oscilacijski gdje se identifikacija pojedinih segmenata Zemljine unutrašnjosti vrši odnosno njihova fizikalno-hemijska svojstva ispituju posmatranjem vlastitih slobodnih oscilacija Zemlje karakterističnih za neki njen segment ili proces. Zahvaljujući velikoj globalnoj mreži seizmoloških opservatorija, seizmička tomografija je zastupljeniji način. Nedostatak oba ova načina je to što ih se može koristiti samo kad se desi vrlo jak zemljotres. To je naime jedina pojava na Zemlji, kod koje dolazi do ispuštanja dovoljne količine kinetičke energije da bi se dobila rezolucija (jasnoća) neophodna za dvodimenzionalno ili trodimenzionalno oslikavanje odnosno izučavanje unutrašnjosti planete.
Dva osnovna tipa seizmičkih talasa su tjelesni talasi i površinski talasi. Postoje i drugi načini prostiranja talasa ali oni nisu od velikog značaja u seizmologiji odnosno geofizici.
Tjelesni talasi
Tjelesni talasi putuju kroz unutrašnjost Zemlje. Oni slijede putanju zrake zakrivljenu promjenljivom gustoćom i Youngovim modulom (krutošću) Zemljine unutrašnjosti. Gustoća i moduli zauzvrat variraju u skladu s promjenama temperature, sastava i faze. Ovaj efekat je sličan refrakciji svjetlosnih talasa.
Površinski talasi
Površinski talasi su analogni vodenim talasima a putuju po Zemljinoj površini, i to sporije nego tjelesni talasi. Usljed njihove niske frekvencije, dugotrajnosti te velike amplitude, oni su većinom najrazornija vrsta seizmičkih talasa. Postoje dva podtipa površinskih talasa: Rayleigh talasi, te Love talasi.
Korisnost
U istraživanju i praksi najkorisniji su P i S talasi, na dva glavna načina: u geofizici kod izučavanja fizikalno-hemijskih svojstava unutrašnjosti Zemlje, te u seizmologiji kod lociranja zemljotresa.
U geofizici
Talasi isijavani tokom jakih zemljotresa predstavljaju glavni izvor informacija u istraživanju najdubljih regiona naše planete.
Na primjer, kad se zemljotres dogodi, seizmometri u blizini epicentra sve do udaljenosti oko 90 km su u stanju zabilježiti i P i S talase, ali oni udaljeniji više ne prepoznaju visoke frekvencije prvog S talasa. Pošto poprečni talasi ne mogu prolaziti kroz tečnost, ovaj fenomen je poslužio kao prvobitni dokaz danas dobro poznate činjenice da je Zemljina vanjska jezgra tečna. Slično je pretpostavljeno da i Mjesec ima čvrstu jezgru, ali su kasnija istraživanja ukazala da je Mjesečeva jezgra možda istopljena.
U seizmologiji
mini|desno|300px|Primjer određivanja mogućeg položaja hipocentra zemljotresa iz kašnjenja nailaska talasa na dvije udaljene seizmološke stanice (u proizvoljnim [[Mjerna jedinica|jedinicama).]] U slučaju lokalnih odnosno bližih zemljotresa, razlika u vremenu nailaska (dolaska prvih) P i S talasa koristi se za određivanje udaljenosti zemljotresa. U slučaju zemljotresa na ogromnim razdaljinama, neophodne su barem četiri geografski raznolike (tj. što ravnomjernije raspoređene oko hipocentra) seizmološke stanice na zajedničkom sistemu praćenja protoka vremena. Na njima se bilježi vrijeme nailaska P talasa, iz čega se onda računa jedinstveno vrijeme i lokacija zemljotresa. Tipično, desetine ili čak stotine nailazaka P talasa koriste se za proračun jednog hipocentra. Uobičajena su neslaganja u proračunu hipocentra do 0,5 sekundi kod udaljenih, a 0,1-0,2 sekundi kod lokalnih zemljotresa. Ovo praktično znači da je većina dojavljenih nailazaka P talasa u saglasnosti s proračunom lokacije hipocentra. Tipičan algoritam za računanje lokacije je iterativan (tj. rješenju se približava u koracima), a započinje s pretpostavkom da se zemljotres desio na dubini od 33 km, da bi potom podešavanjem dubine minimizirao ostatke iz proračuna. Većina zemljotresa dešava se na dubinama do 100 km.
Brz i najmanje pouzdan način određivanja razdaljine između seizmometra i ishodišta seizmičkog talasa do 200 km udaljenosti, je množenjem kašnjenja tj. razlike vremena nadolazaka P talasa i S talasa u sekundama, sa 8 km/s. Savremene mreže seizmoloških opservatorija služe se komplikovanijim i pouzdanijim načinima za lociranje zemljotresa.
Na ogromnim razdaljinama odnosno globalno, prvopridošli P talasi su prethodno putovali duboko u unutrašnjost Zemljinog plašta, i možda se čak i reflektovali od vanjsku jezgru, prije nego što su doputovali nazad do Zemljine površine gdje ih je zabilježila seizmološka opservatorija. Talasi na ovaj način putuju brže nego da su se od zemljotresa do seizmometra kretali pravolinijski. Razlog tome je što se, u skladu s Huygensovim principom, brzina kretanja unutar Zemlje znatno povećava. Po tom Principu gustoća unutar planete raste s dubinom, što bi samo po sebi usporilo talase, ali pošto s dubinom još više raste i modulus stijena, dublje znači brže. Stoga duži put može zahtijevati kraće vrijeme.
Da bi se precizno sračunala lokacija hipocentra, stvarno vrijeme putovanja mora biti poznato s velikom tačnošću. Zato je od velike važnosti da opservatorije budu na istom sistemu praćenja protoka vremena. Danas u tu svrhu najčešće služi sistem globalnog pozicioniranja GPS, koji kao sastavni dio svoje navigacijske radio-poruke sadrži i vrijeme. Budući da u svakoj sekundi vremena P talasi prevale velike razdaljine, čak i greška od 0,5 s u proračunu vremena nailaska može značiti za više stotina kilometara pogrešan proračun udaljenosti pa time i lokacije zemljotresa. U praksi se stoga koriste nailasci P talasa u veliki broj seizmoloških stanica zajedno, kako bi se na taj način greške umanjile ili poništile. Tako sračunata lokacija epicentra danas je uglavnom pouzdana, i kreće se u prosjeku oko 10–50 km globalno. Guste mreže bliskih stanica, kakve postoje npr. u Kaliforniji, omogućuju tačnost od oko 1 km. Daleko veća tačnost je ostvariva kad se vrijeme mjeri direktno pomoću unakrsnog koreliranja talasnih frontova.
Klasični
Jačina zemljotresa opisuje se na dva glavna načina. U prvom koji koristi Richterovu skalu i njene varijacije, mjeri se količina kinetičke energije emitirane u hipocentru. Ova skala je logaritamska, pa svaki naredni stepen označava da je zemljotres bio deset puta jači od onog s prethodno nižim stepenom jačine. Ova skala sadrži stepene od 0 do 9,5. U drugom načinu koji koristi Mercallijevu skalu i njene varijacije, procjenjuju se posljedice zemljotresa na površini, a prema štetama za ljudsku zajednicu nastalim u okolini epicentra. Ova skala je apstraktna i sadrži stepene od II do XII. Prvi je čulno neprimjetan, dok je XII stepen katastrofalan u smislu rušenja svih građevina i značajnih izmjena reljefa.
NGC 6465
NGC 6465 (također poznat kao ESO 521-**2) je grupa zvijezda i nalazi se u sazviježđu Strijelac. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. jula 1826. godine.
Zemljotres
Klasični
Po dubini, zemljotresi se dijele na plitke i duboke. Pri tome se oni najplići označavaju dubinom "10 km", što se koristi i kad se plitka dubina ne može precizno utvrditi. Najdublji zabilježeni zemljotresi bili su na dubinama oko 700 km. Podjela zemljotresa po dubini nije urvrđena konvencijom. Mehanizam nastanka dubokih zemljotresa nije razjašnjen, budući da materijal na tim dubinama nije u čvrstom stanju. mini|desno|200px|Opis rasjeda odgovarajućom orijentacijom lopte za plažu (eng. beachball), zabilježenom tokom cijepanja. Paralelno rasjedu (strike-slip), kompresivnim nasrtanjem (thrust), i produženjem (normal).
NGC 6465
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zemljotres
Savremeni
Tokom posljednjih decenija razvijen je i metod karakterizacije zemljotresa određivanjem njihovog moment-tenzora. Tenzor je matematska generalizacija koncepta vektora. Ovom metodom opisuju se način i prostorna orijentacija oslobađanja kinetičke energije u žarištu, koje time više nije pojednostavljeno predstavljano tačkom, nego ga se može opisivati s određenim stepenom složenosti.
Npr. snažniji zemljotresi, koji se često nazivaju tektonski zemljotresi i koji po magnitudi dosežu 7 ili više stepeni na Richterovoj skali, sada se mogu karakterisati preciznije. To znači da ih se može opisivati u vremenu i prostorno - duž izduženih geomorfoloških struktura poput rasjeda i sl. - čak i po nekoliko stotina kilometara.
Rezultat novog pristupa je i momentna magnituda Mw, kojom se određuje veličina zemljotresa (vidi sekciju Mjerenja i opažanja). Ovim metodom je omogućeno promatranje tektonskih zemljotresa u širem tj. globalnom kontekstu, uz nadu da će to možda pomoći u utvrđivanju uzroka tektonike.
Nastanak
Pored frakture stijenske mase, uzroci slabijih zemljotresa su još i: punjenje pa pražnjenje akumulacionih jezera, rudarstvo, sezonske padavine naročito snježne, i dr. Velike kiše u stanju su lubricirati već napregnute rasjede, mijenjajući fizikalna i hemijska svojstva materijala uključujući plašt, te tako pospješiti pojavu slabijih ili jačih zemljotresa.
Uzroci tektonike kao generatora razornih zemljotresa su nepoznati. To je zato što su nejasni izvori energije neophodne za pokretanje tektonskih masa. O uzrocima pojave tektonike na Zemlji postoje najmanje četiri fizikalne hipoteze. Uzroci očito mogu biti unutarzemaljski, vanzemaljski, ili kombinacija unutarnjih i vanjskih uzroka.
Predviđanja zemljotresa još uvijek nisu moguća. Da bi neko predviđanje bilo od koristi, potrebno je da tačno prognozira magnitudu, vrijeme i lokaciju zemljotresa.
Podmorski prirodni zemljotresi nekada izazovu cunami, u dijelu okeana ili mora gdje topografija dna svojim pogodnim oblikom uvećava učinak emitirane kinetičke energije. Usljed plitkosti i relativno male veličine te zatvorenosti Jadranskog mora, mogućnost cunamija nakon zemljotresa duž južne (Italija) ili sjeverne obale (Dalmacija, bosansko, crnogorsko i albansko primorje), je praktično zanemariva.
Vrste dodira ploča
mini|desno|350px|Tri vrste dodira tektonskih ploča. Većina razornih zemljotresa nastaje međusobnim dodirom tektonskih masa. Postoje tri vrste dodira tektonskih ploča, zavisno od načina na koji se jedna masa kreću u odnosu drugu, kao i od raznih površinskih fenomena.
Globalna mjerenja tektonike
mini|260px|Kretanje ploča: primjer iz jedne od [[NASA-inih kampanja GPS mjerenja; vektori ukazuju na mogući opći smjer i intenzitet kretanja. Drugi primjeri pokazuju drugačiji opći smjer i intenzitet.]] Vektor stvarnog kretanja tektonskih ploča je očito funkcija svih sila koje djeluju na određenu ploču. Stepen nepoznavanja doprinosa pojedinih sila kretanju pojedinih ploča je nepremostiv problem za globalne pristupe mjerenju tektonike. Jedini preostali ispravni pristup onda je razmatranje nekog pogodno odabranog relativnog mjerila kretanja ploča.
Stoga sve studije koje nastoje globalno "izmjeriti tektoniku", treba uzimati s oprezom. Dodatan izvor njihove nepouzdanosti su satelitski sistemi korišteni za određivanje lokacije (GPS, GLONASS, GALILEO i dr.). Iako su takvi sistemi vrlo precizni, takva mjerenja po definiciji nisu nikada apsolutna odnosno tačna. Naime, svi takvi satelitski sistemi su geocentrični tj. lokacija i orijentacija im je određena relativno u odnosu na centar mase Zemlje. Ti sistemi tako nemaju nijedan stepen slobode pa ih se ne može uzimati kao nezavisne tj. apsolutne mjerne sisteme. Rezultati njihovih mjerenja uvijek zavise od početno odabranog koordinatnog sistema i njegovih karakteristika poput orijentacije, rotacije, dinamike, tačnosti, preciznosti itd.