cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krvotok
Krv je tekućina koja se sastoji od plazme, crvenih krvnih zrnaca, bijelih krvnih zrnaca i trombocita koja cirkulira po tijelu prenoseći kisik i hranjive tvari do tkiva, a otpadne tvari dalje. Cirkulisani nutrijenti uključuju proteine i minerale, ostale komponente koje se transportuju su gasovi kao što su kiseonik, ugljen dioksid, hormoni i hemoglobin; pruža hranu, pomaže imunološkom sistemu u borbi protiv bolesti i održava homeostazu stabilizacijom temperature i prirodnog pH.
Kod kičmenjaka, komplementaran cirkulatornom sistemu je limfni sistem. Ovaj sistem prenosi višak plazme filtrirane iz kapilara kao intersticijsku tečnost između ćelija, dalje od tjelesnih tkiva na pomoćni put da bi se višak tečnosti vratio u cirkulaciju krvi u obliku limfe. Prolaz limfe traje mnogo duže od prolaska krvi. Limfni sistem je podsistem koji je neophodan za funkcionisanje sistema krvotoka; bez toga krv bi izgubila tečnost. Limfni sistem radi zajedno sa imunološkim sistemom. Za razliku od zatvorenog cirkulacijskog sistema, limfni sistem je otvoren sistem. Neki izvori ga opisuju kao sekundarni cirkulacijski sistem.
Cirkulacijski sistem može biti pogođen mnogim kardiovaskularnim bolestima. Kardiolozi su medicinski stručnjaci koji se specijalizuju za srce, a kardiotorakalni hirurzi su specijalizovani za operacije na srcu i okolnim područjima. Vaskularni hirurzi fokusiraju se na poremećaje krvnih žila i limfnih sudova.
Dok najprimitivnije vrste životinja nemaju krvožilni sistem, neki beskičmenjaci imaju otvoreni krvotok. Svi kičmenjaci imaju zatvoreni krvotok.
Otvoren krvotok
Otvoreni krvotok je unutrašnji prenos tvari kod mehkušaca i člankonožaca pri kojem su organi uronjeni u tekućinu u šupljini, te krv i interstitialna tekućina nisu odvojene već se miješaju u jednu tekućinu zvanu hemolimfa. Kretanje mišića prilikom gibanja životinje može olakšati kretanje hemolimfe, ali skretanje toka iz jednog područja u drugo je ograničeno. Opuštanjem srca, krv biva povučena natrag prema srcu kroz pore.
Zatvoreni krvotok
Glavni dijelovi krvožilnog sistema su srce, krv i krvne žile.
Svi kičmenjaci, kao i kolutićavci (npr. gliste) i glavonošci (npr. lignja i hobotnica) imaju zatvoreni krvotok. To znači da njihova krv nikada ne izlazi iz sistema krvnih žila koji se sastoji od arterija, vena i kapilara.
Arterije donose krv bogatu kisikom u tkiva (osim plućnih arterija koje nose deoksidiranu krv koja se vratila iz tijela u pluća) dok vene nose deoksidiranu krv natrag u srce (osim plućnih i ulaznih vena). Krv se prenosi iz arterija u vene kapilarama, to su najtanje i najbrojnije krvne žile koje pomažu pridruživanju tkiva Arteriolama za prenos hranjivih tvari u ćelije.
Krvni sistemi riba, vodozemaca, gmizavaca i ptica pokazuju različite stadije evolucije krvožilnog sistema.
Kod riba, krvotok ima samo jedan krug, te se krv pumpa kroz kapilare škrga i nadalje u kapilare tjelesnog tkiva. Takav sistem je poznat kao jednokružni krvotok. Zato je riblje srce samo jedna pumpa (a sastoji se od jedne komore i jedne pretkomore), te kroz njega teče venska krv pa se stoga govori da ribe imaju vensko srce. Kod vodozemaca i većine gmizavaca pojavljuje se dvokružni krvotok, ali srce nije potpuno odvojeno na dvije pumpe. Srce vodozemaca ima tri dijela: dvije pretkomore, te jednu komoru.
Ptice i sisari imaju obilježja potpune separacije srca u dvije pumpe, dakle četiri dijela: dvije pretkomore i dvije komore. Smatra se da je srce ptica uprkos tome što je po građi isto kao kod sisara, evoluiralo odvojeno od srca sisara.
Nogometne utakmice Bosna i Hercegovina – Vels
U dosadašnjoj historiji Bosna i Hercegovina i Vels su odigrali četiri međusobne utakmice. Prvu utakmicu pomenute reprezentacije su odigrale 12. februara 2003. godine na stadionu Millennium u Cardiffu. Golom Elvira Baljića Bosna i Hercegovina je povela već u 5. minuti utakmice. Nekoliko minuta kasnije Robert Earnshaw je izjednačio rezultat. U drugom poluvremenu Sergej Barbarez postiže gol u 64. minuta za novo vodstvo Bosne i Hercegovine. Deset minuta kasnije John Hartson je postavio konačan rezultat utakmice. Debitanti za Bosnu i Hercegovinu na ovoj utakmici su bili Džemal Berberović i Mirko Hrgović. U Llanelliiju 15. augusta 2012. Vels i Bosna i Hercegovina su odigrali novu prijateljsku utakmicu. Golovima Vedada Ibiševića u 21. minuti i Miroslava Stevanovića u 54. minuti utakmice Bosna i Hercegovina je zabilježila pobjedu. Za Bosnu i Hercegovinu prvi nastup je zabilježio Toni Šunjić. Sljedeći susret Bosna i Hercegovina i Vels su odigrali u sklopu kvalifikacija za Evropsko prvenstvo 2016. 10. oktobra 2014. u kojoj je utakmica završila bez postignutih golova. Godinu dana kasnije u Zenici na stadionu Bilino polje Bosna i Hercegovina iako oslabljena neigranjem kapitena Edina Džeke te suspendiranog Muhameda Bešića ostvarila je pobjedu rezultatom 2-0 te zadržala šanse za plasman u doigravanje kvalifikacija. Golove za Bosnu i Hercegovinu su postigli Milan Đurić u 71. minuti i Vedad Ibišević u 90. minuti utakmice.
Brestica
Brestica je naseljeno mjesto u općini Neum, Bosna i Hercegovina.
Othello
Othello, ili u punom nazivu "Othello, venecijanski Maurin", je tragedija u pet dijelova Williama Shakespearea napisana 1603. - 1604. godine i objavljena 1622. godine. Tekst je objavljen u zbirci njegovih djela tzv. "First Folio" 1623. godine. Izgleda da je osnovnu verziju obradio sam Shakespeare držeći se originalnog djela gotovo liniju po liniju. Međutim, uvodio je brojne zamjene riječi i fraza kao da ga je Shakespeare prepisivao za sebe i prepravljao ga tokom prepisivanja. Radnja predstave potiče od djela pod nazivom "De gli Hecatommithi" iz 1565. godine od Giambattiste Giraldia. Shakespeare ga je izgleda znao u italijanskom originalu, a bio mu je na raspolaganju i na francuskom jeziku, ali nije preveden na engleski jezik. Predstava priča priču o moćnom generalu mletačke vojske, Otelu, čiji je život i brak uništen od strane popustljivog, prevarantskog i zavidnog vojnika Jaga.
Otelo je možda najpoznatije književno istraživanje destruktivne moći ljubomore i sumnje. U isto vrijeme to je jedan od najranijih literarnih radova koji se bave pitanjima rase i rasizma. Otelo je neosporno heroj unatoč njegovim manjkavostima, je najistaknutiji tamnoputi protagonist iz vremena rane zapadne literature. Otelo se suočava sa stalnim rasizmom od strane drugih likova u ovoj drami, pogotovo nakon što je oženio Desdemonu, povlaštenu bijelu ženu čiji otac ne odobrava ovaj brak.
Otelo je u ovoj drami predstavljen kao plemeniti čovjek velikog ugleda kojeg poštuju i kojem se dive vojvoda i venecijanski senat, kao i oni koji mu služe poput Kasija, Montana, i Lodovika. Elizabetanska i jakobianska pozornica je obilovala likovima crnaca, ali nijedan nije dobio tako veliku ili herojsku ulogu kao Otelo.
NGC 6615
NGC 6615 (također poznat kao MCG 2-46-13, PGC 61713 i UGC 11196) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 123 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmijonosac. Najveći prečnik je 1,30 (47 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (32 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 9. jula 1863. godine.
Othello
Radnja
mini|150px|Ruski filmski i pozorišni glumac [[Konstantin Stanislavski kao Otelo 1896. godine.]] Predstava počinje kada Otelo, herojski tamnoputi general u službi Venecije, imenuje Kasija a ne Jagoa kao njegovog glavnog poručnika. Ljubomoran zbog uspjeha Otela i zavidan Kasiju, Jago kuje plan o padu Otela lažno implicirajući da su otelova supruga Desdemona i Kasio u ljubavnoj vezi. Uz pomoć nenamjerne Emilije, njegove supruge i poslušnog Roderiga, kolege nezadovoljnika, Jago izvršava svoj plan. Koristeći maramicu koja je pripadala Desdemoni, a koju je pronašla Emilija nakon što je Otelo nehotice ispustio, Jago ubjeđuje Otela da je Kasio dao maramicu Desdemoni kao znak ljubavi. Jago također navodi Otela da prisluškuje razgovor između njega i Kasija koji je u stvari razgovor o kasijovoj ljubavnici Bjanki, ali koji navodi zabrinutog Otela da povjeruje da je Kasio zaljubljen u Desdemonu. Ovi tanki "dokazi" potvrđuju ono što je Otelo bio - previše sklon da povjeruje da kao stariji crnac on više nije privlačan svojoj mladoj ženi, bijeloj Venecijanki. Opsjednut ljubomorom Otelo ubija Desdemonu. Nakon što je Emilija prekasno saznala da njegova supruga nije bila kriva, on traži da bude upamćen kao onaj koji "nije volio mudro, ali je volio sa previše žara", nakon čega izvršava samoubistvo.
NGC 6615
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Othello
Jezik i stil
Shakespeare u Otelu kao i drugim predstavama piše u kombinaciji stiha (poezije) i proze (svakodnevnog govora). Čitanje Otela često izgleda kao čitanje dugotrajne pjesme, a to je zato što likovi kod ovog pisca često govore u stihu. Linije u njegovim stihovima nemaju šemu rimovanja, (tzv. "nerimovani pentametarski stihovi" ili "prazni stihovi") gdje je svaki drugi slog naglašen. Ova vrsta stiha se obično koristi za plemstvo, kao i druge važne likove, jer je to neka vrsta zvaničnog načina govora kojeg koriste ovi viši staleži. Likovi iz nižih društvenih staleža ne govore ovim posebnim poetskim ritmom, oni samo koriste svakodnevni jezik. Dijalozi su jako važni u ovoj drami, a najbolji primjer je dijalog između Jaga i Otela u III Činu, III sceni. U ovoj ključnoj sceni Jago kroz insinuacije uspijeva da ubijedi Otela da se nešto događa između Kasija i Desdemone ne optužujući ih direktno. U Otelu moć riječi pomaže u razvoju glavne radnje. Bez stalnog dotoka riječi, unutrašnjeg i vanjskog, najveći dio tragične radnje u ovoj drami se najvjerovatnije ne bi ni desio. Bez "otrovnih" riječi koje je Jago govorio Otelu, do radnje u ovoj predstavi možda nikada ne bi ni došlo jer su njegov jezik i riječi ti koji podstiču Otela u akciju. Slično tome, otelovo razumijevanje njegove stvarnosti je izmijenjeno i prerađeno kao rezultat riječi i uprkos zahtjevima za "opipljivim dokazom", njegovo vjerovanje u otrovne riječi Jaga uzrokovale su njegov pad. Moć jezika u tragediji Otelo Williama Shakespearea ima direktan utjecaj na ishod ove predstave. Tragični završetak je jednostavno vrhunac "otrovnih" riječi i odražavaju ogromnu moć jezika.
Likovi
(i drugi sporedni likovi)
IC 392
IC 392 (također poznat kao IRAS 04438+0324, MCG 1-13-1, PGC 15973 i UGC 3158) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 189 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Orion. Najveći prečnik je 1,00 (55 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (44 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 6. januara 1894. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
164.
Godina 164. (CLXIV) bila je prijestupna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Makrinna i Celza (ili, rjeđe, godina 917. Ab urbe condita). Oznaka 164. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Marko Marulić
mini|Marko Marulić Marko Marulić (Split, 18. august 1450 - Split, 5. januar 1524) bio je hrvatski književnik i kršćanski humanist, otac hrvatske književnosti. Često mu se dodijeva i atribut Splićanin.
Stadion Tottenham Hotspur
Stadion Tottenham Hotspur je nogometni stadion koji se nalazi u Londonu (Engleska). Na njemu domaće utakmice igra nogometni klub Tottenham Hotspur. Kapacitet stadiona je 62.214 sjedećih mjesta, što ga čini jednom od najvećih stadiona u Premijer ligi.
Stadion je otvoren 3. aprila 2019. godine. Prvu utakmicu Premijer lige na ovom stadionu igrali su Tottenham Hotspur i Crystal Palace. Spursi su pobijedili 2–0.
Marko Marulić
Biografija
O Marulićevim ranim godinama se stvorila dva suprotna mišljenja: s jedne strane Franjo Božičević Natalis je u Marulićevoj biografiji napisao da je u mladosti živio raskalašeno, pa da je sa svojim prijateljem Dminom Papalićem posjećivao istu djevojku, a na tom bludnom poslu Papalić bijaše ubijen; šokiran, Marko se obratio. Prema drugoj priči Marulić je od početka živio poluisposničkim životom.
Bio je aktivan u pomaganju hrvatskim knezovima protiv Osmanlija. I sami pjesnikovi pozivi na borbu protiv Osmanlija zrače hrvatskim patriotizmom. Hrvati su mu glavni predstavnici borbe protiv Osmanlija, pa poimence Ugre i ne spominje u svojoj pjesmi "Molitva suprotiva Turkom".
Pisao je prozna i pjesnička djela na latinskom i hrvatskom jeziku. Kao kršćanski humanist nastojao je uskladiti antičku mudrost i poetiku s biblijskim profetizmom i kršćanskom duhovnošću. U svojim djelima nadahnjivao se Biblijom i hagiografijom, antičkim klasicima i crkvenim ocima, savremenim zbivanjima i kršćanskim moralnim načelima. Evropsku, ali i svjetsku slavu stekao je duhovnim i moralističkim spisima na latinskom jeziku koji su u 16. i 17. vijeku doživjeli brojna izdanja i prijevode i bili među najčitanijim tadašnjim duhovnim djelima.
Djela
Prema navodima Hrvatskog psihološkog društva, Marulić je navodno prvi upotrijebio pojam psihologija, i to 60ak godina prije njemačkog filozofa Rudolfa Gockela, koji se u literaturi obično spominje kao tvorac navedenog pojma.
Posveta Judite
Zanimljiva je Marulićeva posveta Judite kumu Dom Dujmu Balistriću: uzorak krjepke proze i kratko objašnjenje nekih poetičkih pogleda, rasprava to dragocjenija što je prva te vrste na hrvatskom jeziku.
Čitajući latinski tu starozavjetnu historiju, kaže Marulić, "ulize mi u pamet da ju stumačim našim jezikom, neka ju budu razumiti i oni ki nisu naučni knjige latinske aliti dijačke".
Prema sudu poznatog hrvatskog jezikoslovca Petra Skoka, u "Juditi" ''...je njegovo (Marulićevo) slikarsko oko (...) došlo do punog izražaja i u deskriptivnim dijelovima njegova eposa, u prikazivanju pokreta vojske, opsade, gozbi, odijevanja itd... Deskriptivni dio eposa protkan je obilnom i svježom pikturalnošću...''
Važnost Judite
Važnost je dvojaka. Prvo, jer je to prvo veće književno djelo u cjelosti napisano hrvatskim jezikom, i to mu je donijelo "titulu" oca hrvatske književnosti. Važno je to i stoga što je Marulić, kao prvi koji je krenuo tom neutabanom stazom današnjeg hrvatskog jezika, već tada svjestan važnosti svoje uloge. Proći će još dugo vremena i još puno pozivanja na važnost pisanja književnosti na hrvatskom jeziku dok se književnosti na tom jeziku ne prizna postojanje, ali Marulić je svakako onaj koji je načinio prvi korak na tom dugom putovanju.
Druga važnost je svojevrsno književnoteorijsko razmišljanje koje donosi u predgovoru epa.
Suzana
Osim "Judite", najvažniji Marulićev hrvatski spjev je "Susana". Na kraju i "Susane" i "Judite" Marulić spominje hrvatske knjige. Završetak "Susane" se može shvatiti tako da se nakon čitanja zabavnog štiva o Susani valja prihvatiti nečeg drugog.
Serin
mini|250px|3D prikaz L-Serina Serin (Ser ili S) je aminokiselina sa hemijskom formulom HO2CCH(NH2)CH2OH. To je jedna od proteinogenih aminokiselina. Njegovi tripleti u genetičkom kodu su UCU, UKC, UCA, UCG, AGU i AGC. Na osnovu hidroksilne grupe, serin je klasificiran kao polarna aminokiselina.
Izvori i biosinteza
thumb|400px |(S)-Serin (lijevo) i (R)-serin u dipolnom obliku pri neutralnom pH Ovaj spoj je jedan od prirodnih proteinogenih aminokiselina. U prirodnim proteinima se pojavljuje samo L -stereoizomer. U ljudskoj ishrani, to je neesencijalna aminokiselina, jer se sintetizira u tijelu od drugih metabolita, uključujući i glicin. Serin je prvi put dobijen 1865., od proteina svile, posebno bogatog izvora. Njegovo ime je izvedeno iz latinskog korijena za svilu, villa lodola sericum. Struktura serina je određena 1902. Biosinteza serina počinje oksidacijom 3-fosfoglicerata do 3-fosfohidroksipiruvata i NADH. Redukcijski vanja]] te ketona praćeno hidrolizom daje serin. Serin hidroksimetiltransferaza katalizira reverzibilnu, istovremenu konverzije L -serina u glicin i 5,6,7,8-tetrahidrofolat u 5,10-metilentetrahidrofolat (hidroliza). Ovaj spoj može biti prirodno proizveden kada UV osvjetljava jednostavan sladoled, kao što su kombinacija vode, metanola, cijanovodik, i amonijak, što ukazuje da se može lahko proizvesti u hladnim područjima Svemira.
Metaboličke
Serin je važan u metabolizmu jer učestvuje u biosintezi purina i pirimidina. Preteča je nekoliko aminokiselina, uključujući glicin i cistein i triptofan ( u bakterija). Ujedno je i prekursor  brojnih drugih metabolita, uključujući i sfingolipide i folate, koji su, u biosintezi, glavni donatori ugljičnih fragmenata.
Strukturna uloga
Serin ima važnu ulogu u katalitskim funkcijama mnogih enzima. Dokazano je da se nalazi u aktivnom komponentama  himotripsina, tripsina i mnogih drugih enzima. Takozvani nervni plinovi i mnoge tvari koje se koriste u insekticidima su pokazali da djeluju kombiniranjem sa ostacima serina u aktivnom mjestu acetilholin esteraze, koja potpuno inhibira enzim. Acetilholin esteraza razgrađuje neurotransmiter acetilholin, na neravno-mišićnim spojevima, kako bi se omogućilo opuštanje mišićima ili organima za. Rezultat inhibicije acetilkolina acetilkolin je da gradi i nastavlja djelovati tako da se bilo koji nervni impuls kontinuirano prenosi i mišićne kontrakcije ne prestaju.
Kao konstitutivni (ostatak) proteina, njegov bočni lanac prolazimkroz O-ovisnu glikolizaciju, koja može biti funkcionalno vezana za dijabetes. Serin je jedan od tri ostataka aminokiselina koje se najčešće fosforiliziraju  putem kinaze u ćelijskoj signalizaciji eukariota. Fosforilirani serinsk ostaci se često nazivaju fosfoserin. Serin proteaze su zajednički tip proteaza.
Signalizacija
D -serin, sintetiziran u mozgu od L -serina (svog enantiomera), služi kao neuromodulatorkoactivnog NMDA receptora, što im omogućava da vežu glutamat. D -serin je moćan u glicinskom mjestu  NMDA agonista - tipom glutamat receptora. Za receptor otvaranja, za njega se mora vezati glutamat  i glicina ili D -serin. Ustvari, D -serin je jač agonist glicinskog mjesta na NMDAR. od samog glicina. Donedavno se mislilo da D -serin postoji samo u bakterija; to je bila druga D -aminokiselina čije je prisustvo dokazano i kod ljudi, gdje je prisutna kao signalna molekula u mozgu, ubrzo nakon otkrića D -aspartata. Osim centralnog nervnog sistema, D -serin ima ulogu i u signalizaciji u perifernim tkivima i organima, kao što su hrskavice
Okus i miris
Čisti D -serin je bijeli kristalni prah, sa vrlo slabim ustajalim mirisom L -serine je sladak, sa blagim  umami i kiselkastim okusom, u visokoj koncentraciji. Pri srednjim i visokim koncentracijama, D -serin je sladak i s dodatnim manjim kiselim okusom.
Istraživanja u terapijske svrhe
D -serin se proučava u glodara, u traganju za potencijalnim djelotvornim tretmanom za shizofreniju; L -serin je u FDA-odobren za ljudska  klinička ispitivanja,  za mogući tretman ALS. A 2011 meta-analiza je utvrdila za pomoćni sarkozin da ima srednju veličinu efekta na negativne i ukupne simptome. L -serin je također opisan kao potencijalni biomarker za rano otkrivanje Alzheimerova bolest (AD dijagnoza). To je zbog njegove relativno visoke koncentracije u likvoru vjerovatnih AD pacijenata.
Drugi korpus Armije Republike Bosne i Hercegovine
Drugi korpus Armija Republike Bosne i Hercegovine je tokom rata u Bosni i Hercegovini bio najviša operativna jedinica i jedan od sedam korpusa u sastavu Armije Republike Bosne i Hercegovine. Osnovan je 29. septembra 1992. godine, prema naredbi komandanta Štaba vrhovne komande Oružanih snaga Republike Bosne i Hercegovine (ŠVK OS RBiH). Sjedište korpusa bilo je u Tuzli, a zona odgovornosti protezala se na 28 općina sjeveroistočne i istočne Bosne, te dijelom Posavine.
Historija
Predsjedništvo RBiH 4. aprila 1992. donosi odluku o mobilizaciji jedinica TO, rezervnog sastava milicije i jedinica civilne zaštite. 8. aprila 1992. ukida se dotadašnji Republički štab TO, a osniva se Štab TO RBiH. Istog dana donesena je i Uredba o proglašenju neposredne ratne opasnosti. 9. aprila donesena je Odluka o objedinjavanju i stavljanju svih naoružanih formacija pod komandu novog Štaba TO, zaključno sa 15. aprilom. U skladu sa osnivanjem novog Štaba TO, pripadnici Okružnog štaba Tuzla koji su iskazali lojalnost nastavljaju 9. aprila svoj rad. Pod pritiscima i prijetnjom hapšenja Komande 17. korpusa JNA, bili su prisiljeni napustiti prostorije štaba bez iznošenja naoružanja i dokumentacije. Na raspolaganje se stavilo 44% pripadnika Okružnog štaba: 4 aktivna oficira, 63 rezervna oficira, 17 mlađih oficira i 19 građanskih lica. Sjedište OkŠTO bilo je u prostorijama Sekretarijata odbrane. Načelnik je bio Fuad Hadžiabdić. Naredbom Ministarstva odbrane, za komandanta Okružnog štaba postavljen je 12. aprila Vahid Karavelić, dotadašnji komandant Regionalnog štaba PL za sjeveroistočnu Bosnu. Istog dana dostavljena je Direktiva za odbranu suvereniteta i nezavisnosti RBiH. Odlukom Predsjedništva od 21. aprila o vojno-teritorijalnoj podjeli, pod nadležnost Okružnog štaba Tuzla spadalo je 17 općina.
U aprilu i maju 1992, Okružni štab radi na formiranju općinskih štabova, formiranju jedinica, nabavci oružja, sanitetskog materijala, vojne opreme i evidentiranju aktivnih i rezervnih vojnih lica koji su iskazali želju za angažiranjem u TO. Za kratko vrijeme, Okružni štab bio je na direktnoj vezi sa općinskim štabovima i odredima, a četa iz PL prerasta u Zaštitnu četu Okružnog štaba. S obzirom da je JNA još uvijek imala veliko prisustvo, otpor se organizovao u ilegali. 27. aprila 1992. u Živinicama je uhapšen i sproveden u Beograd, sa grupom saradnika, komandant Karavelić. 29. aprila na dužnost komandanta Okružnog štaba postavljen je Željko Knez, a načelnik štaba postao je Hazim Šadić. U aprilu i maju, formirano je 16 općinskih štabova.
23. maja, jedinice TO Kalesija uz sadejstvo jedinica TO Tuzla sastavljenih uglavnom od Podrinjaca, oslobađaju Kalesiju i niz okolnih naselja. Tuzlanske jedinice 11. juna oslobađaju prevoj na Majevici, a 19. juna i niz podmajevičkih sela (Požarnica, Kovačica i drugi). Jedinice TO Srebrenik i Tuzla oslobađaju 30. augusta Tinju, Podpeć i Smoluću. Jedinice TO Brčko i Gradačac vodile su žestoke borbe za odbranu tih područja.
Naredbom komandanta Štaba vrhovne komande Oružanih snaga Republike Bosne i Hercegovine (ŠVK OS RBIH) od 29. septembra 1992. godine, naređeno je da se svi Okružni štabovi TO (OkŠTO) pretpotčine korpusu. Nadalje, istom naredbom je naređeno da se Općinski štabovi TO pretpotčine jedinicama Armije Republike Bosne i Hercegovine u čijim zonama odgovornosti su se nalazili. Na osnovu ove naredbe, Komanda Okružnog štaba TO Tuzla (OkŠTO) prerasta u Komandu 2. korpusa za čije sjedište je izabrana Tuzla. Za komandanta korpusa imenovan je Željko Knez, a za načelnika Štaba Hazim Šadić. Do kraja prve ratne godine konsolidovano je stanje u zoni odgovornosti ovog korpusa te se radilo na stvaranju povoljnijih uslova kako bi se u narednom periodu, uz dodatnu organizaciju i bolje snabdijevanje materijalno-tehničkim sredstvima (MTS), iz nametnute defanzive prešlo u ofanzivno djelovanje. Krajem februara 1993. godine Željka Kneza na mjestu komandanta korpusa mijenja dotadašnji načelnik Štaba, Hazim Šadić. Naredbom Predsjedništva Republike Bosne i Hercegovine od 19. novembra 1994. godine, brigadir Sead Delić postaje treći po redu komandant 2. korpusa i na toj dužnosti ostaje do kraja rata.
Organizacija
Naredbom Predsjedništva o vojno-teritorijalnoj podjeli 21. aprila 1992, pod nadležnost Okružnog štaba Tuzla spadale su općine: Banovići, Bijeljina, Brčko, Gračanica, Gradačac, Kalesija, Kladanj, Lopare, Lukavac, Orašje, Srebrenica, Tuzla, Šekovići, Ugljevik, Vlasenica, Zvornik i Živinice.
U aprilu i maju 1992. formirano je 16 općinskih štabova koji su u svom sastavu imali odrede i čete: Tuzla, Lukavac, Srebrenik, Gradačac, Gračanica, Čelić, Kladanj, Kalesija, Zvornik, Teočak (Ugljevik), Bijeljina, Živinice, Banovići, Bratunac, Vlasenica i Srebrenica. Zbog lakšeg rukovođenja i komandovanja u izvođenju borbenih djejstava, povezanosti slobodnih teritorija i logističke podrške povremeno su u sastavu OkŠTO Tuzla bili općinski štabovi Han Pijeska, Olova, Sokoca, kao i oni iz Maglaja, Tešnja, Teslića i Doboja iz kojih će izrasti Operativna grupa 7 - Jug.
30. juna 1992, u zoni odgovornosti OkŠTO Tuzla bilo je 13 potpuno formiranih i popunjenih općinskih štabova sa 363 pripadnika, 46 vodova sa 1.266 pripadnika, 56 četa sa 5.410 pripadnika, 51 bataljon sa 27.699 pripadnika i 2 brigade sa 2.921 pripadnika, sveukupno 168 različitih jedinica sa 37.659 pripadnika. Jedan od ključnih faktora brzog rasta jedinica OkŠTO bilo je zauzimanje skladišta Kozlovac 15/16. maja. U ovom skladištu nalazilo se naoružanje općinskih štabova Tuzla, Srebrenik i Lukavac. 1. tuzlanska brigada, formirana 16. maja, bila je u cjelini opremljena tim naoružanjem.
Na dan formiranja 2. korpus brojao je 49.972 boraca. U njegov sastav ulazile su:
Operativne grupe
Do kraja 1992, Komanda korpusa izvršila je organizacijsko-formacijske promjene kojima su općinski štabovi subregija objedinjeni u operativne grupe. U zoni odgovornosti 2. korpusa bilo je 8 operativnih grupa sa 77.647 boraca:
U toku 1994. došlo je do spajanja OG-3 i OG-6 u OG-6 Istok.
Divizije
Odlukom Predsjedništva i naređenjem komandanta Generalštaba od 12. januara 1995, operativne grupe su u cilju veće efikasnosti preformirane u divizije Kopnene vojske. Divizije su formirane 1. marta. U zoni odgovornosti 2. korpusa bilo je pet divizija sa 67.035 boraca: Jedinice direktno podređene Komandi korpusa bile su: 210. lahka brigada, 2. inžinjerijski bataljon, 2. bataljon Vojne policije, 2. mješoviti artiljerijski divizion, 2. lahka artiljerijsko-raketna baterija protivzračne odbrane, 2. sanitetski bataljon, 2. logistički bataljon i Vojna ustanova "Behar".
Nakon proboja 28. divizije iz Srebrenice ka slobodnoj teritoriji, dolazi do spajanja 24. i 28. divizije u novu 28. diviziju sa sjedištem u Živinicama. Od septembra ova divizija je bila na direktnoj vezi sa Generalštabom, izlazeći iz sastava 2. korpusa. Kraj rata korpus je dočekao sa 44.993 pripadnika.
Jedinice 2. korpusa Armije RBiH
Tokom ratnog perioda, Drugi korpus Armije Republike Bosne i Hercegovine je obuhvatao najveću zonu odgovornosti, sa najvećim brojem stanovnika. Iz tog razloga, taj korpus je imao i najveći broj vojnih jedinica različitog ranga. Mnoge jedinice su tokom svog postojanja mijenjale nazive ili su tokom reorganizacije postajale dijelom druge vojne jedinice, a bilo je i jedinica koje su zbog promjene zone odgovornosti korpusa ušle u sastav nekog od drugih armijskih korpusa. Najveći broj jedinica koje su pridružene drugim korpusima bile su brigade sa područja Tešnja i Maglaja koje su pridružene 3. korpusu Armije Republike Bosne i Hercegovine.
Neke od vojnih jedinica koje su se nalazile u sastavu 2. korpusa date su u nastavku.
Opći podaci
Drugi korpus Armije RBiH je među armijskim korpusima obuhvatao najveću zonu odgovornosti koja se prostirala sjeveroistočnom Bosnom, donjim i srednjim Podrinjem kao i dijelom Posavine. Tokom postojanja 2. korpusa, kroz njegove redove prošlo je preko 168.400 vojnika, od čega 3.300 žena. raspoređenih u ukupno 38 brigade te je po oba kriterija također najveći armijski korpus. Poginulo je preko 11.000, a 7.000 boraca iz rata je izašlo sa statusom ratnog vojnog invalida.
Odlikovanja
Više jedinica 2. korpusa je tokom rata zaslužilo naziv viteška i slavna. Počasni naziv viteške brigade nosile su: Počasni naziv slavne brigade imale su:
Na osnovu odluke Predsjedništva RBiH najvišim armijskim odlikovanjem Oredenom heroja oslobodilačkog rata odlikovana su tri pripadnika ovog korpusa: Mehdin Hodžić, Nesib Malkić i Hajrudin Mešić. Također, tri pripadnika 2. korpusa odlikovana su ordenom Medalja za hrabrost, a jedan Ordenom zlatnog grba sa mačevima. Najviše pojedinačno armijsko ratno priznanje, Zlatni ljiljan, dobila su 452 vojnika, od čega 90 posthumno.
Trakošćansko jezero
mini|Trakošćansko jezero Trakošćansko jezero je vještačko jezero u Hrvatskoj, u sjeverozapadnom dijelu Zagorja, na spoju Macelja, Ravne gore i Strahinjčice, uz istoimeni dvorac porodice Drašković. Uz jezero je pažljivo osmišljen pejzažni park koji s uređenim livadama, raznovrsnim cvijećem i grmljem čini skladnu hortikulturnu cjelinu. Dugo je otprilike kilometar i po, površine 17 ha i dubine 2,5 m. Voda se ljeti zagrijava do 22 °C. Zimi se površina jezera smrzava i led na njoj ostaje približno tri mjeseca.
Stadion Green Point
250px|desno|mini|Stari stadion Green Point 250px|desno|mini|Izgradnja novog stadiona Green Point
Green-Point stadion je višenamjenski stadion u Cape Townu u Južnoafričkoj Republici. Ima ukupno 18.000 mjesta i stadion je nogometnog kluba Santos Football Club. Osim nogometnih utakmica, na stadionu se održavaju i rock koncerti.
Novi Green-Point stadion
Novi, veći Green-Point stadion je izgrađen na mjestu starog, povodom Svjetskog prvenstva u nogometu 2010. godine. Izgradnja se vodi pod nazivom African Renaissance Stadium. Troškovi izgradnje kreću se oko 280 miliona eura. Stadion će biti multifunkcionalna arena sa 68.000 mjesta u Cape Townu. Za vrijeme prvenstva na njemu će se odigrati nekoliko kvalifikacionih utakmica, te jedno polufinale. Nakon prvenstva kapacitet stadiona bit će smanjen na 55.000 mjesta
Kuća Zehre Bahtijarević
Lokacija
Kuća Bahtijarevića, izgrađena je na desnoj obali Vrbasa, na udaljenosti od oko 100 metara uzvodno od gradskog mosta, odnosno 200 metara jugozapadno od banjalučke tvrđave Kastel. Širi lokalitet na kojem je izgrađena kuća Bahtijarevića, u toponomastičkom smislu, poznat je i pod nazivom ”Abacija”
Historija
Mala čaršija se razvija kao četvrta po redu nakon Hunćanije (Careve) čaršije, Sofi Mehmed-pašine čaršije i Velike (Ferhad-pašine) čaršije. Spominjanje porodice Bahtijarević se veže i za gradonačelnika Banje Luke, Himzagu Bahtijarevića, njegovog sina Edhema Bahtijarevića i pjesmu sevdalinku: ”Vrbas voda nosila jablana”.
Opis
Kuća Zehre Bahtijarević sagrađena je krajem 19. vijeka. Predstavlja primjer stambene arhitekture osmanskog perioda u Banjoj Luci: simetrične je dispozicije, sa masivnim prizemnim dijelom 8,65 x 11,87 m. i doksatno prepuštenim za 31–33 cm spratnim dijelom koji je „prozračan“, tj. nizovima prozora „otvoren“ prema bašti, avliji i obalama Vrbasa. Sobe na spratu su formirane oko kamarije i divanhane, a kameni ostaci zidova, jugozapadno od objekta, svjedoče o postojanju „vodnice“.
Građena je od tradicionalnih materijala – kamena i ćerpiča (zidovi prizemlja), kao i drveta i ćerpiča (bondručna konstrukcija na katu).
Lythraceae
Lythraceae je jedna od porodica cvjetnica, koja uključuje  32 roda sa oko 620 vrsta zeljastih biljaka, grmova i  stablašica.
Najveći rodovi su Cuphea (275 spp.), Lagerstroemia (56), Nesaea (50), Rotala (45)  i Lythrum (35). Uključuje i šipak (Punica granatum, ranije u Punicaceae) i Trapa natani, ranije u Trapaceae). Lythraceae imaju rasprostranjenostširom svijeta, a većina vrsta je u tropima, ali se susreću i u regijama sa umjerenom klimom.
Porodica je dobila ime po tipskom rodu, Lythrum (npr. Lythrum salicaria, a također i Lawsonia inermis). Sada uključuje i šipak, ranije razvrstan u zasebnu porodicu Punicaceae.
Obilježja
Vrste porodice Lithraceae najčešće su zeljaste, a rjeđe grmovi ili stablašice; grmlje i drveće često imaju ljuskastu koru. Zajedničke osobine koje dijele vrste unutar Lythraceae, a koje ih razlikuju od pripadnika drugih biljnih porodica su latice koje se gužvaju u pupoljku i višeslojni vanjski omotač sjemena.
Listovi
Listovi obično imaju nasuprotan raspored, ali ponekad su navojiti ili naizmjenični. Jednostavni su, s glatkim rubovima i perastom nervaturom. Zalisci si obično smanjeni, pojavljuju se kao niz malih dlačica, ili ih uopće nema.
Cvjetovi
Cvjetovi su dvospolni, aktinomorfno radijalni ili ponekad zigomorfni, bilateralno simetrični, sa dobro razvijenim čašicama. Najčešće sučetverodijelni, ali mogu biti i šesterorodijrlnju, s četiri do osam čašićnih listova i latica. Čašični mogu biti različiti, djelomično spojeni u cijev ili dodirujuči bez preklapanja. Latice su zgužvane u pupoljku i naborane u zrelosti, a obično su izrazite i preklapaju se; povremeno su odsutne. Obično su dvostruko više prašnika od latica, raspoređenih u dvije vijuge, često nejednake dužine. Povremeno se smanjuju na jedan vrtlog ili su mnogobrojnije sa višestrukim navojima. Jajnik je obično gornji, poludononji, bilateralno simetričan, sa dobro razvijenim hipantijem. Jajnik je rijetko donii, sa dvije ili više spojenih karpela (sinkarpan), sa dvije ili brojnim ovulama u svakoj lokuli i pazušnom placentacijom.
Plodovi i sjemenke
Plod je obično suha, dehiscentna kapsula, povremeno bobica. Sjemenke su obično spljoštene i / ili krilate, s višeslojnim vanjskim omotačem. Epidermne dlačice koje se šire i postaju sluzave kad su vlažne javljaju se u otprilike polovini rodova.
Rasprostranjenje
Lythraceae su široko rasprostranjene, ali s većinom tropskih vrsta i nešto u umjerenim klimatima. Nema ih u Sahari i većini sušnih područja  Australije. Mnoge vrste pojavljuju se i u vodenim i poluvodenim staništima (Decodon, Didiplis, Rotala, Sonneratia, Trapa).
Ekonomski značaj
Ukrasne biljke uzgajaju se iz više rodova, uključujući Cuphea , Lagerstroemia i ''Lythrum
Ljubičasta rastresita vrsta (Lythrum salicaria) je invazijski egzotični korov močvarnih područja širom Kanade i Sjedinjenih Država.
Taksonomija
Unutar reda Myrtales, porodica Lythraceae je u najužoj vezi s Onagraceae, Kao sestrinskimm Combretaceae s obje porodice. Rad na molekularnoj filogeniji doveo je do uključivanja prethodno priznatih porodica Duabangaceae, Punicaceae, Sonneratiaceae i Trapaceae.
Rodovi
Porodica Lythraceae ima 31 rod u pet potporodica.
Slovaci
Slovaci su zapadnoslavenski narod.
Broji oko 6.200.000 pripadnika, a najveći broj, nešto više od 4.000.000, živi u Slovačkoj. Slovaka u dijaspori ima oko 1.600.000, od čega najviše u SAD-u (1.000.000) i Češkoj (300.000).
Na današnje područje doselili su se početkom 6. stoljeća.
Porijeklo imena
Slovaci i Slovenci jedini su slavenski narodi koji su sačuvali staro ime Slavena (jednina: slavěn) u njihovom imenu - pridjev "Slovak" je i dalje slovenský, a ženska imenica "Slovak" je još uvijek Slovenka u slovačkom jeziku. Samo se muška imenica "Slovak" promijenila u Slovenin, vjerovatno u srednjem vijeku.
Elena Gorohova
Elena Gorohova rođena 6. novembra 1972. u Bălțiju, u Moldavskoj Sovjetskoj Socijalističkoj Republici, SSSR (danas Moldavija), je nekadašnja sovjetska i moldavska biatlonka i nordijska skijašica-trkačica. Gorohova je prva moldavska biatlonka koja je nastupila na Olimpijskim igrama.
Biatlon
Gorohova je nastupila na trima olimpijskim igrama: Na Zimskim olimpijskim igrama 1994., ZOI 1998. i ZOI 2006. Najbolji su joj rezultati bila dva 62-a mjesta na igrama u Naganu 1998. godine: u utrci na 15 km, kada je sa devet promašaja i 14:26.1 min zaostatka bila sporija od Bugarke Ekaterine Dafovske i u utrci na 7, km, kada je sa pet promašaja i 5:13.5 min zaostatka bila sporija od Ruskinje Galina Kukljeva. U štafetnim takmičenjima nije nastupala.
Nastupila je na šest Svjetskih prvenstava od SP 1996. do SP 2009. Najbolji plasman u pojedinačnim utrkama bilo je 70-o mjesto na SP 2000. u norveškom Oslu u utrci na 15 km, kada je sa devet promašaja i zaostatkom od 15:05.9 min bila sporija od pobjednice Corinne Niogret, koja je završila utrku bez promašaja. U ekipnim disciplinama nije nastupala.
Prvi nastup Elene Gorohove u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1993/94. Na prvom nastupu u italijanskom Antholzu 20. januara 1994. je osvojila zadnje 104-o mjesto u utrci na 15 km sa 12 promašaja i zaostatkom od 18:37.6 min u odnosu na pobjednicu Anne Briand. Najbolji rezultat joj je 56-o mjesto 16. marta 2000. u utrci na 7,5 km u sezoni 1999/2000. u ruskom Hanti-Mansijsku. U štafetnim utrkama nije nastupala.
Ukupni plasman
U Svjetskom kupu nije osvajala bodove.
165.
Godina 165. (CLXV) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Orfita i Pudensa (ili, rjeđe, godina 918. Ab urbe condita). Oznaka 165. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Linderniaceae
Linderniaceae je porodica cvjetnica u redu Lamiales, sa oko 13 rodova i 195 vrsta, rasprostranjenjh širom svijeta, pretežno u  neotropiima. U drugim klasifikacijama bivala je uključena u porodicu Scrophulariaceae sensu lato ili u novije vrijeme u Plantaginaceae sensu lato, ali nekoliko autora pokazalo je da bi taj takson trebao biti odvojen. from those families, as Linderniaceae, i prepoznat je u (linearnom) LAPG II i APG III.
Rodovi
Sastavljeno iz izvora GRIN:
Evropska računarska diploma
Kandidati koji žele dobiti diplomu mogu se prijaviti za ispite bilo gdje u svijetu, polagati redosljedom kojim žele, u različitim test centrima, te nakon svih položenih ispita dobiti potvrdu priznatu u cijelom svijetu. U Bosni i Hercegovini testni centri se nalaze u Bihaću, Prijedoru, Banjoj Luci, Travniku, Zenici, Bijeljini, Živinicama, Zvorniku, Sarajevu i Mostaru.
Iliri
mini|desno|Rasprostranjenost Ilira na [[Balkanu prije oko 3000 godina]] Iliri je zbirno ime za plemena indoevropske jezičke porodice, nastanjenih nekada od Panonske nizije pa do obala Jadranskog mora i južne Italije. To su današnja područja Dalmacije, Bosne I Hercegovine, Crne Gore i Albanije.
Teorija o etnogenezi
Teoriju autohtonosti geneze Ilira razvili su Alojz Benac i Borivoj Čović 1960-tih, efektivno diskreditirajući prijašnja mišljenja o Ilirima kao pridošlicama. Po njihovom mišljenju, željeznodobne grupe na Balkanu poznate kao "Iliri" su uglavnom autohtone, a periodične seobe naroda polja sa urnama, Halštatskih seoba, odnosno disperzije Latenske kulture poznate kao Kelti u 4. i 3. vijeku p. n. e. nisu značajno izmijenile etnički supstrat domaćeg stanovništva koji je evoluirao kroz stadije koje Benac definira kao pred-Ilire, proto-Ilire, pra-Ilire i Ilire. U prilog teoriji Alojza Benca idu i istraživanja koja su proveli Pierre Cabanes u knjizi "Iliri", dostupnoj i na bosanskom jeziku, te John Wilkes u istoimenoj knjizi.
Razni antički historičari Ilire su smatrali ratobornim, ali i slobodoljubivim narodom. Tako je zabilježeno da je ilirski kralj Bardilis oslobodio sve svoje robove, koji su se kasnije čak i borili na njegovoj strani. Ovo naravno nije izolovan slučaj među Iliriskim vođama i vladarima u drevno doba. Ilirski kralj Agron je pomogao tadašnjem makedonskom kralju da se riješi pošasti, Grka Ajetolaca, koji su bili ozbiljno riješili ugroziti tadašnje Makedonce svojim osvajačkim ambicijama. Također je poznato i to da je i legendarni Pir (Pirova pobjeda), vladar Epira, koji su po mnogim historičarima bili ilirskog roda, također pritekao u pomoć jednom od italskih naroda u borbi protiv nadmočnijeg neprijatelja.
Batonovov ustanak (Bellum Batonianum) bila je bitna prekretnica. Ustanak je započeo u srednjoj Bosni u 6. godini n. e. a koji je pokrenuo do tada anonimni Baton iz plemena Dezitijati (Daesitiates), jedan od dva Batona po kojima su Rimaljani nazvali ovaj ustanak. Kada su Rimljani konačno zarobili Batona i živog ga doveli u Rim, što zbog divljenja, što kao ratni trofej, upitali su ga zašto je podigao ilirski narod na ustanak, na šta je on odgovorio: "Zato što ste poslali vukove da čuvaju ovce!" S obzirom na to da je u to doba Rimom vladao car August, pobuna je poznata i pod nazivom Gemma Augustea.
Ime
Grčka mitologija porijeklo Ilira daje u dvije verzije. Po prvoj, koju donosi Apolodor, znatno raširenijoj verziji, porijeklo Ilira se veže za mit o Zeusovoj otmici Evrope. Njen brat Feničanin Kadmo naselio se među Enhelejce i oženio se Harmonijom, koja mu je rodila sina Illyriosa kojeg je odmah po rođenju obavila zmija i prenijela mu svoju magičnu snagu; on će postati ilirski rodonačelnik.
U drugoj verziji, Ilir (Illyrius) je sin kiklopa Polifema i Galatije. llir je imao šest sinova, Enchcleus, Autarieus, Dardanus, Maedus, Taulas i Perrhaebus, i kćerke, Partho, Daortho, Dassaro, i druge. Od njih su Autarijati, Dardanci, Taulanti, Enhelejci, Parteni, Dasareti, Daorsi. Autarius je imao sina Pannoniusa (ili Paeon), a kasnije sinove Scordiscusa i Triballus. Dok se u prvoj generaciji Apijanove verzije nalaze eponimi ilirskih naroda, već u sljedećoj generaciji imamo ubacivanje Panona, a u trećoj generaciji Ilirovih potomaka su Tribali i Skordisci, što predstavlja etabliranja Kelta na Balkanu.
Predrimsko stanovništvo na Balkanu, Iliri, nije bilo jedinstveno po porijeklu niti po kulturi, pa se pojmovi Iliri i ilirski moraju shvatiti uslovno. Ti termini su tvorevina grčkih trgovaca i njihovih pisaca, i prvi put javlja se u 6. vijeku p.n.e, daleko na jugu, na granici sa Grcima, i najdalje do rijeke Drima. U 3. vijeku p.n.e ime se proširuje do obala Neretve, a u 1. vijeku p.n.e do rijeke Cetine, da bi ga nakon toga tada Rimljani proširili do Dunava. Iliri se dakle nisu pojavili kao gotova narodnosna grupacija plemena, nego su se formirali u procesu simbioze i asimilacije raznorodnih etničkih i kulturnih komponenata.
Ilirsko etničko ime.
Život i običaji
Iliri su se bavili stočarstvom, poljoprivredom, lovom i ribolovom, a bavili su se i gusarstvom, kao i rudarstvom. Poznavali su i metalurgiju. Kao i ostali Iliri, Mezeji su živjeli u utvrđenim ili poluutvrđenim naseljima, od poljoprivrede, lova i ribolova. Antički pisci (Herodijan, Livije, Plinije, Strabon, Teopomp i drugi) Ilire opisuju kao ljude visokog rasta, jake i dobre ratnike, odane piću. Nisu održavali ličnu higijenu, a živjeli su u patrijarhalnim zajednicama. Preme njima, svake osme godine su dijelili zemlju (teritoriju), razjedinjeni u međusobnim borbama i otporima neprijatelju. Maizaioi su imali 269 sudija.
Iliri su bili vješti u mnogim poslovima pa tako i u izradi zlatnog, srebrnog i bronzanog nakita: narukvica, fibula, privjesaka, ogrlica, ukrasnih kopči i aplika. Posuđe Ilira je od keramike, ali su proizvodili i metalne posude u obliku situla (vedro s poklopcem i vedro). Sjekire su od kamena, bronze i željeza. Dlijeta su bila od bronze i željeza (dva tipa). Pored ovaca, uzgajali su svinje, koze i nešto manje goveda. Imali su i konje i pse.
Poznavali su i poljoprivredu i uzgoj pšenice, ječma, prosa, te mahunarki, kao što su grašak, leća i bob. Plemena uz obalu uzgajala su i vinovu lozu (vjerovatno naučeno od susjednih Grka). U obradi zemlje Iliri su se služili koštanim motikama napravljenim od jelenjeg roga. Tek su od Kelta dobili ralo, kao i makaze. U Albaniji su ralo Iliri dobili od susjednih Grka, a ostali tek dolaskom Rimljana. Međutim, već u mlađem željeznom dobu Iliri poznaju pijuk, lopatu, grablje, srp, kosu i kosijer, a veći dio tog oruđa je od željeza.
Prilikom pečenja hljeba Iliri su se služili sačem. Neki od njih već su imali peći od pečene gline za kuhanje i pečenje, ali je većina palila vatru na goloj zemlji u sredini sobe ili kutu prostorije, nasuprot vratima. Svoje žitarice mljeli su ručnim žrvnjevima, dok su neki od njih rotacijski žrvanj dobili od Grka, Kelta i Rimljana.
Lov nije bio najrazvijeniji, hvatali su jelene (zbog rogova), lisice, jazavce, medvjede, dabrove, kune radi krzna. U lovu su koristili strelice s metalnim vrhovima, koplja i sulice. Glavno oružje lovca ipak su luk i strijela. Plemena Dalmacije poznavala su i strelice s otrovnim vrhom, taj otrov nazivali su ninum, a dobijali su ga od otrova tamošnjih zmija. Ribolov također ima značajno mjesto u krajevima uz obalu i uz rijeke. Ribolov je za Enhelejce bio glavno zanimanje. Ilirska udica je od bronze, imali su i željezne osti i koštane harpune. U ribolovu su se služili i izdubljenim čamcima (monoksil). Jedan otkriveni primjerak ima dužinu od 12,34 metra. Uz obalu mora Iliri su se bavili i skupljanjem školjaka (dagnje i priljepci). Mehke dijelove ovi ljudi su jeli, dok bi ljuštura kod Histra služila kao amulet i ukras.
Iliri su znali obrađivati bakar, zlato i srebro. Kod kopanja rude služili su se pijucima i maljevima. Zdrobljena ruda topila se u posebno građenim pećima. Kalupi za lijevanje pretežno su bili kameni. Razvoj njihove metalurgije pospješili su dospjeli Kelti. Tada Iliri raspolažu većim brojem alatki. U području Bosne Iliri su najviše obrađivali bronzu. Srebro se obrađivalo tek na jugu njihovog područja. Od 2. vijeka nove ere stagnira proizvodnja zlata, a sve se više proizvodi željezo.
Treba dodati da su Iliri znali dobijati i so iz slane vode. Slani izvori bili su glavni razlog vječnim ratovima između Autarijata i Ardijeja. Da su Iliri bili razvijen narod govori i činjenica da su znali proizvoditi i staklo, za čiju je proizvodnju bila potrebna temperatura od 650 °C. Iz staklene paste izrađivali su zrnca za ukrašavanje lukova na fibulama i izradu ogrlica, i to još u starije željezno doba. thumb|200px|desno|Kovana novčanica sa likom Ilirskog kralja [[Gentiusa.]] Gusarstvo je za Ilire bio jedan od oblika privređivanja, kao i kod kasnijih Kačića. Iliri su imali malene brze brodice pogodne za iznenadne napade na trgovačke italske brodove, pa i na same grčke gradove. Ovaj posao Ilirima je donosio lijepu korist. Premda su bili gusari, Iliri su se morali baviti i trgovinom. Grcima su Iliri izvozili srebro, pšenicu (Grčko tlo je veoma nepogodno za poljoprivredu zbog manjka vode), kožu, peruniku i drugo. Od njih su uvozili keramiku, oružje i nakit.
Ilirski novac
Novac je uvijek vezan uz trgovinu, pa Iliri u trgovini sa Grcima koriste njihov kovani novac. Prvi put ga počinju kovati početkom 4. vijeka prije nove ere u južnoj Iliriji, i to u gradu Damastionu; taj novac je od srebra. U Albaniji novac se kuje od 3. vijeka p. n. e. U Bosni i Hercegovini Daorsi novac kuju od 2. vijeka p. n. e., kao i Labeati (sjeverna Albanija), a Peonci od 4. vijeka p. n. e.
Ilirsko naslijeđe u današnjem dobu
Sarajevski etnolog Cvjetko Rihtman u svojoj studiji o muzičkom folkloru Bosne i Hercegovine zaključuje da izvjesne polifonijske forme ne postoje među drugim slavenskim narodima.
Tradicionalna vokalna muzika u Bosni i Hercegovini, poznata kao ganga, nema paralelu sa slavenskim tradicijama i mogući je ostatak ilirskog vremena. Albanska riječ za zvuk je - kënga‟ (izgovara se u sjevernoj Albaniji – kanga). Gluha kola, kao što je Glamočko kolo, svoju formu i sadržaj vuku iz ilirskih vremena. Takođe se ne nalazi u slavenskoj tradiciji.
Poseban kulturni element u Bosni i Hercegovini je tetoviranje dijela katoličkog stanovništva (dolina Lašve). Ista tradicija je i kod katoličkog i muslimanskog stanovništva Albanije. Grčki historičar Strabon u opisima Ilira govori da su obično tetovirani. Njegov opis ima potvrdu u tačkastim bronzanim iglama, neđenim na Glasincu i Donjoj Dolini. Motivi tetovaža su jednaki brojnim detaljima nađenim na spomenicima iz bronzanog i željeznog doba.
Poznato je da su Iliri djeci brijali glavu, a ovaj običaj se na Balkanu zadržao sve do 20. vijeka.