cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NGC 3777
NGC 3777 (također poznat kao MCG -2-30-8 i PGC 35879) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 194 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pehar. Najveći prečnik je 1,10 (62 hiljade sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (40 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 26. februara 1886. godine.
Kanal (građevina)
Srednji vijek
Izgradnja kanala je oživljena u ovo vrijeme zbog komercijalne ekspanzije iz 12. vijeka. Riječna plovidba je progresivno unaprjeđena upotrebom pojedinačnih ili flash brava. Vodeći čamce kroz njih koristile su se velike količine vode što je dovelo do sukoba sa vlasnicima vodenica, a da bi se to ispravilo, brava za funtu ili komoru se prvi put pojavila u 10. veku u Kini iu Evropi 1373. godine u Vreeswijku, Holandija. Drugi važan razvoj bila su mitra kapija, za koju se pretpostavlja da je u Italiji uveo Bertola da Novate u 16. vijeku. To je omogućilo šire kapije, a također je uklonilo ograničenje visine giljotinskih brava.
NGC 3777
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kanal (građevina)
Srednji vijek
Da bi se izbjegla ograničenja uzrokovana riječnim dolinama, izgrađeni su prvi kanali u nivou vrha sa Kineskim Velikim kanalom 581-617. godine, dok je u Evropi prvi, koji je također koristio pojedinačne prevodnice, bio Stecknitz kanal u Njemačkoj 1398. godine.
Rani moderni period
Između 1500–1800. prvi kanal na vrhu koji je koristio kopnene brave u Evropi bio je kanal Briare koji povezuje Loire i Senu (1642.), a zatim ambiciozniji Canal du Midi (1683.) koji povezuje Atlantik sa Mediteranom. Ovo je uključivalo stepenište od 8 brava u Bezieru, tunel od 157 metara i tri glavna akvadukta.
Izgradnja kanala napredovala je u Njemačkoj u 17. i 18. stoljeću s tri velike rijeke, Elbom, Odrom i Vezerom koje su bile povezane kanalima. U postrimskoj Britaniji, prvi izgrađen kanal ranog modernog perioda izgleda da je bio Ekseterski kanal, koji je pregledan 1563. godine, a otvoren 1566. godine.
U Rusiji je plovni put Volga-Baltika, sistem kanala širom zemlje koji povezuje Baltičko more i Kaspijsko more preko rijeka Neve i Volge, otvoren 1718.
Transverzija
Odnos tranzicije i transverzije
Iako postoje dvije moguće transverzije, postoji samo jedna moguća tranzicija, a tranzicijeke mutacije su vjerovatnije od transverzijskih, jer je zamjena jedne strukture prstena drugom strukturom vjerovatnija od zamjene dvostrukog prstena za jednostruki prsten. Također, manja je vjerojatnost da će tranzicije rezultirati supstitucijom aminokiselina (zbog parnih baznih parova), pa je vjerovatnije da će postojati kao tihe supstitucije u populaciji kao pojedinačni nukleotidni polimorfizmi (SNP). Transverzija obično ima izraženiji efekat od tranzicije jer je položaj trećeg nukleotidnog kodona DNK, koji je u najvećoj mjeri odgovoran za degeneriranje koda, tolerantniji prema tranziciji nego transverzija. odnosnp, tranzicija je vjerovatnija za kodiranje iste aminokiseline.
Spontana transverzija germlinije
8-okso-2'-deoksiguanozin (8-oksodG) je oksidirani derivat dezoksiguanozina i jedan je od glavnih proizvoda oksidacije DNK. Tokkom replikacije DNK u klicinoj liniji miševa, oksidirana baza 8-oksoguanin (8-oksoG) uzrokuje spontane i nasljedne G do T transverzijske mutacije. Te mutacije nastaju u različitim fazama matičnih ćelija i raspodjeljuju se duž hromosoma e.
Sultani Osmanlijskog Carstva
Sultani Osmanlijskog Carstva, članovi osmanlijske dinastije, vladali su ogromnim transkontinentalnim carstvom od 1299. do 1922. godine. Na svom vrhuncu, carstvo se prostiralo od Mađarske na sjeveru do Somalije na jugu, i od Alžira na zapadu do Irana na istoku. Prvo sjedište carstva je bilo u gradu Bursi u Anadoliji, zatim se glavni grad preselio u Edirne 1366. godine, a zatim u Carigrad (trenutno poznat kao Istanbul) 1453. godine nakon uništenja Bizantijskog carstva. Početak Osmanlijskog Carstva je bio predmet različitih narativa zbog poteškoća sa činjenicama iz legendi, ali većina modernih naučnika se slaže da je carstvo nastalo 1299. godine i da je prvi vladar bio Osman I vođa Kayi plemena Oguz Turaka.
Osmanlijsko Carstvo je trajalo duže od šest stoljeća kroz vladavinu 36. sultana. Osmanlijsko Carstvo je nestalo kao rezultat poraza Centralnih sila sa kojima je bio u savezu tokom Prvog svjetskog rata. To je dovelo do turskog rata za nezavisnost, ukidanja sultanata i rođenja moderne republike Turske.
Osmanlijska državna organizacija
Osmanlijska država je bila apsolutna monarhija tokom većeg dijela svog postojanja. Sultan je bio na vrhu hijerarhije Osmanlijskog sistema i djelovao je u političkom, vojnom, sudskom, društvenom i vjerskom kapacitetu pod različitim naslovima. Bio je teoretski odgovoran samo Bogu i Božijem zakonu (islamski šerijet). Njegov nebeski mandat se ogledao u Irano-islamskim naslovima kao što su "sjena Boga na Zemlji" (arapski: ظل الله في العالم‎ zill Allah fi'l-alem) i "halifa na Zemlji" (perzijski: خلیفه روی زمین‎ khalife-i ru-yi zemina). Svi uredi su bili pod njegovim autoritetom, a svaki zakon je izdavao u obliku uredbe pod nazivom ferman. Bio je vrhovni vojni zapovjednik. Ertoghrul je služio kao izabrani vođa Osmanlija od 1230. do svoje smrti 1281. godine. 1281. godine Ertoghrulov sin Osman, izabran je za lidera Osmanlija. Od 1299. do svoje smrti 1324. godine, Osman je imao titulu kao Osman I "Sultan Osmanskog carstva".
Nakon pada Carigrada 1453. godine, Osmanski sultani su sebe smatrali nasljednicima Rimskog carstva. Nakon osvajanja Egipta 1517. godine, Selim I je dobio titulu halife, čime je postao univerzalni muslimanski vladar.
Iako je imao teokratsku i apsolutnu moć u teoriji, moć sultana je bila ograničena u praksi. Kako bi donio političke odluke morao je uzeti u obzir mišljenja i stavove važnih članova dinastije, kao i vjerskih vođa. Od 17. stoljeća, carstvo je stupilo u dugoročni period stagnacije, tokom kojeg su sultani bili mnogo oslabljeni. Mnogi od njih su na kraju bili svrgnuti od strane moćnih janičarskih korpusa. Uprkos tome što je bilo zabranjeno ženama da vladaju, žene iz harema, posebno sultanova majka, poznata kao Valide sultanija, igrala je iza scene važnu političku ulogu.
Padom ovlasti sultana pokazuje se razlika u dužini vladavine početnih sultana i onih kasnije. Sulejman I je sultan koji je najduže vladao carstvom, punih 46 godina. Murat V je sultan koji je najkraće vladao: bio je na vlasti samo 93 dana a je svrgnut od strane vijeća koji je osnovan za vrijeme njegove vladavine. Muratov nasljednik Abdulhamid II je tako postao prvi ustavni monarh. Iako je Abdulhamid II ukinuo parlament i ustav kako bi vratio ličnu vlast, ponovo je bio prisiljen da vrati ustav i parlament koji ga je svgnuo. Od 2009. godine, šef Osmanlijske dinastije i pretendent na mrtvo Osmansko prijestolje je Bajazit Osman, praunuk Abdul Medžida I.
Vladari Osmanlijskog Carstva
desno|250px|mini|Grb Osmanlijskog Carstva Zvanični puni naslov Osmanskog sultana je:
Njegovo sveto carsko veličanstvo sultan, kan, padišah, monarh, sultan nad sultanima, kan nad kanovima, zapovjednik vjernicima i nasljednik poslanika Gospodara Svemira, čuvar dvije plemenite svetinje svetih gradova Meke i Medine, Rimski car, car tri grada Carigrada, Adrianopolja i Burse, gradova Damaska i Kaira, svog Azerbejdžana, Magreba, Barke, Kairouana, Alepa, arapskog i perzijskog Iraka, Basre, Al-Hasa, Ar Raqqaha, Mosula, Diyarbakira, Kilikija, pokrajine Erzurum, Sivasa, Adane, Karamana, Vana, Barbarije, Abisinije, Tunisa, Tripolija, Damaska, Kipra, Rodosa, Krita, pokrajine Morea, Sredozemnog mora, Crnog mora, kao i njegovih obala, Anadolije, Rumelije, Bagdada, Grčke, Turkistana, Tartarije, Circassie, dvaju regiona Kabardije, Gruzije, stepe u Kypchaksu, cijele zemlje Tatara, Kufe i svih susjednih regija, Bosne, grada i tvrđave Beograd, pokrajine Srbije, sa svim dvorcima i gradovima, cijele Albanije, cijelog Eflaka i Bogdanije, kao i svih zavisnih država, i mnogih drugih zemalja i gradova.
Trebijovi
Trebijovi su naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina.
Filippo Brunelleschi
Filipo Bruneleski (Firenca, 1377 - Firenca, 15. april 1446) (Brunelesko, Filippo Brunellechi) italijanski arhitekta, skulptor i slikar.
Svoje školovanje započeo je Firenci kao zlatarski šegrt, majstorsku dozvolu dobija 1404. Kroz svoj život bio je aktivan kao kipar. Arhitekturom se počinje baviti 1404, prvo kao savjetnik u izgradnji crkve Santa Maria Novella. Kao arhitekt angažiran je tokom izgradnje kupole za crkvu Santa Maria del Fiore u Firenci. Jedan je od najznačajnijih renesansnih arhitekata, i smatra se začetnikom renesanse.
Njegovo najpoznatije i najznačajnije djelo je izgradnja kupole crkve Santa Maria del Fiore dovršene 1434, jedne od najvećih i najznačajnijih kupola ikada izgrađenih.
Romanš
mini|desno|350px|Govorna područja u kantonu [[Graubünden]]
Romanš je manjinski jezik u Švicarskoj i poznat je kao četvrti nacionalni jezik Švicarske od 20. februara 1938. Jezik se govori samo u kantonu Graubünden.
Älvsborgs län
mini|300p|Tvrđava Älvsborg po kojem je kanton dobio ime Älvsborgs län (fon. Elvborjs len) je bio kanton u Švedskoj, ali od 1998. je u sastavu Västra Götalands läna. Glavni grad kantona je bio Vänersborg. Kantonu su pripadali pokrajina Dalsland i zapadni dijelovi pokrajine Västergötland (osim Göteborga i okoline).
Historija
Nakon uvođenja administrativne podjele na kantone i kantonske uprave 1634, došlo je do podjele Västergötlanda na kantone Skaraborgs län i Älvsborgs län. Kanton je dobio ime po tvrđavi Älvsborg, a Göteborg je postao glavnim gradom kantona.
1680. ponovo su korigovane granice kantona. Göteborg i administrativni dijelovi (šv. härad) Sävedal, Askim i Östra Hising osnovali su novi kanton, koji je 1700. dobio naziv Göteborgs och Bohus län. Zbog ponovne podjele i odvajanja Göteborga, koji je dotad bio glavni grad kantona, Borås je privremeno postao glavnim gradom.
1. januara 1998, Älvsborgs län, zajedno sa kantonima Skaraborgs län i Göteborgs och Bohus län, pripojen je kantonu Västra Götalands län i tako je osnovan još jedan veliki kanton.
Košarka na Olimpijskim igrama 1972.
Košarka na Olimpijskim igrama u Münchenu 1972. godine uključivala je takmičenja u samo u muškoj konkurenciji.
Kontroverzna finalna utakmica
Finalna utakmica između momčadi SAD-a i SSSR-a donijela nezapamćeni završetak. U poslijednjih nekoliko sekundi, pri vodstvu momčadi SAD-a 50-49 desilo se nekoliko čudnih događanja: prvo je vrijeme isteklo tokom prijašnjeg koša (slobodnih bacanja) SAD-a, ali je koš priznat i preostale vrijeme pomaknuto na 1 sekundu. Zatim je vrijeme ponovno isteklo u pokušaju napada momčadi SSSR-a te su Amerikanci već slavili pobjedu. Međutim, na žalbu Sovjeta ponovno su dodane nove tri sekunde, u kojima je Aleksander Belov uspio ubaciti dva poena i time donijeti pobjedu svojem timu. Brojne nelogičnosti tokom nekoliko zadnjih sekundi nisu nikad razjašnjene, iako je MOO čvrsto ostao pri odluci da je utakmica regularna. Momčad SAD-a, kojoj je to bio prvi poraz uopće na Olimpijskim igrama do tada, odbila je prihvatiti srebrne medalje. Trideset godina kasnije MOO je pokrenuo inicijativu da se medalje ipak dodjele igračima SAD-a, ali su oni to ponovno odbili te su te medalje i dan danas izložene u Olimpijskom muzeju u Laussani.
Kontroverzna je bila i utakmica Jugoslavije i Portorika. Portorikanac Miguel Col bio je pozitivan na doping.
NGC 617
NGC 617 (također poznat kao MCG -2-5-7 i PGC 5831) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 563 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,50 (82 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (82 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Göteborgs och Bohus län
mini|250p|Tvrđava Bohus, 1658. god. Göteborgs och Bohus län (fon. Jeteborjs ok Bohus len) je bio kanton na zapadu Švedske kojem je pripadala pokrajina Bohuslän i zapadni dijelovi pokrajine Västergötland. Glavni grad kantona je bio Göteborg, dok je jedan dio administracije kantonske uprave bio smješten u Uddevalla. Göteborgs och Bohus län je 1. januara 1998. pripojen kantonu Västra Götalands län.
Historija
mini|250p|Grb kantona Potpisivanjem Mirovnog sporazuma u Roskildeu 26. februara 1658 Bohuslän, koji je dotad bio sastavni dio kraljevine Danska-Norveška, pripao je Švedskoj. Pokrajinom je u početku upravljao guverner, kojem je rezidencija bila u tvrđavi Bohus kod Kungälva. 1680. osnovan je kanton pod imenom Bohus län. Osvojena pokrajina ujedinjena je sa gradom Göteborg i okolnim administrativnim dijelovima Sävedal, Askim i Östra Hising, koji su ranije pripadali Älvsborgs länu. Do promjene imena kantona u "Göteborgs och Bohus län" došlo je 1700. i Göteborg je postao glavnim gradom kantona. 1998. osnovan je kanton Västra Götalands län spajanjem kantona Göteborgs och Bohus län, Älvsborgs län i većeg dijela Skaraborgs läna.
Tranzicija (genetika)
thumb|right|300px|Ilustracija tranzicije: svaki od četiri nukleotida mijenja se između [[purina ili između pirimidin (plavo). Ostalih osam  promjena  su  transverzije (crveno).]] Tranzicija – u genetici i molekularnoj biologiji – odnosi se na  tačkastu mutaciju koja mijenja purinski nukleotid u drugi purin (A ↔ G) ili pirimidinski nukleotid u drugi pirimidinski  (C ↔ T). Otprilike dva od tri jednonukleotidna polimorfizma (SNP) su tranzicije.
Tranzicije mogu biti uzrokovane oksidacijskom deaminacijom ili tautomerizacijom. Iako su transverzije, dvostruko više moguće, tranzicije se mnogo češće pojavljuju u genomu, moguće zbog molekularnih mehanizama koji ih generiraju.
5-Metilcitozin je skloniji tranziciji nego nemetilirani citozin, zbog spontane deaminacije CpG otoka.
Jezici Bosne i Hercegovine
Bosanski jezik
Bosanski jezik je maternji jezik Bošnjaka i jedan od tri službena jezika BiH. Osim u Bosni i Hercegovini, ovim jezikom se govori i u Sandžaku, Srbiji, Crnoj Gori, Kosovu, Makedoniji i u bošnjačkoj dijaspori. Prema popisu iz 2013. godine, u Bosni i Hercegovini 1.866.585 stanovnika govori bosanski kao maternji jezik, što je 52,9% udjela u ukupnom stanovništvu, što ga čini većinskim jezikom Bosne i Hercegovine.
Hrvatski jezik
Hrvatski jezik je maternji jezik Hrvata i jedan od tri službena jezika BiH. Osim u Bosni i Hercegovini, ovim jezikom se govori u Hrvatskoj, Vojvodini, Sloveniji, Crnoj Gori i dijelovima Mađarske. Prema popisu iz 2013. godine, u Bosni i Hercegovini 515.481 stanovnika govori hrvatski kao maternji jezik, što je 14,5% udjela u ukupnom stanovništvu.
Srpski jezik
Srpski jezik je maternji jezik Srba i jedan od tri službena jezika BiH. Osim u Bosni i Hercegovini, ovim jezikom se govori u Srbiji, Hrvatskoj, Crnoj Gori i okolnim regijama. Prema popisu iz 2013. godine, u Bosni i Hercegovini 1.086.027 stanovnika govori srpski kao maternji jezik, što je 30,8% udjela u ukupnom stanovništvu.
Ostali jezici
Manjine u Bosni i Hercegovini, Romi, Albanci i Makedonci pričaju romski, albanski i makedonski, respektivno. Od stranih jezika koriste se engleski, njemački i francuski, ali je engleski u najčešćoj upotrebi.
Charlotte Hornets
Charlotte Hornets je košarkaški klub, iz Charlotte, SAD, koji igraju u NBA ligi. U ligi su od 2004. godine, a njihovim dolaskom, liga broji sadašnjih 30 klubova.
Domaće dvorane
Charlotto Coliseum (2004-2005)
Time Warner Cable Arena (2005-i dalje)
Historija kluba
Nakon 2002. godine, i preseljenja Charlotte Hornetsa, u New Orleans, grad i liga su se dogovorili da osnuju novi klub u Charlotti. Uz brojne zainteresovane, uključujući i bivšu NBA zvijezdu Larry Birda, prihvaćena je ponuda grupe koju je predvodio Robert L. Johnson (koji je većinski vlasnik).
Sasvim očekivano, u prvoj sezoni i nisu napravili neki uspjeh, završivši sezonu uz omjer od samo 18 pobjeda i 64 poraza. Ipak su u prvoj sezoni uspjeli pobijediti, aktuelne prvake Detroit Pistonse i na posebno veselje navijača, Hornetse.
Drugu sezonu su završili uz omjer 26-56 čime su ostvarili mali napredak, ali nedovoljno za doigravanje.
Klub je trenutno u teškoj financijskoj situaciji.
Hitovi 1 (Hari Mata Hari)
Hitovi 1 treći je kompilacijski album sarajevske pop grupe Hari Mata Hari. Objavio ga je Hi-Fi Centar iz Beograda u CD izdanju 1998. Album sadrži 20 pjesama, koje predstavljaju pregled nekih od važnijih radova snimljenih tokom do tada njihove trinaestogodišnje karijere. Na njemu su zastupljene življe plesne pop pjesme i balade, koje su uvijek bile dio pjevačkog repertoara Hajrudina Varešanovića, pjevača i predvodnika ovog pop sastava. Album "Hitovi 1" objavljen je godinu dana nakon njihovog studijskog albuma pod nazivom Ja nemam snage da te ne volim.
Vrijeme (meteorologija)
mini|260x260piksel| Grmljavina u blizini Garajaua, [[Madeira]] Vrijeme je stanje atmosfere, koje opisuje, na primjer, stepen u kojem je topla ili hladna, vlažna ili suha, mirna ili olujna, vedra ili oblačna. Na Zemlji se većina vremenskih pojava dešava u najnižem sloju atmosfere planete, troposferi, neposredno ispod stratosfere. Vrijeme se odnosi na dnevnu temperaturu, padavine i druge atmosferske uslove, dok je klima termin za prosječenje atmosferskih uslova u dužim vremenskim periodima. Kada se koristi bez kvalifikacije, "vrijeme" se općenito podrazumijeva kao vrijeme na Zemlji.
Vrijeme je vođeno zračnim pritiskom, temperaturom i razlikama u vlazi između jednog i drugog mjesta. Ove razlike mogu nastati zbog Sunčevog ugla na bilo kojoj određenoj tački, koji varira u zavisnosti od geografske širine. Snažan temperaturni kontrast između polarnog i tropskog zraka dovodi do najveće atmosferske cirkulacije: Hadleyjeva ćelija, Ferrelova ćelija, polarna ćelija i mlazni tok. Vremenski sistemi u srednjim geografskim širinama, kao što su ekstratropski cikloni, uzrokovani su nestabilnošću mlaznog toka. Budući da je Zemljina osa nagnuta u odnosu na njenu orbitalnu ravan (koja se zove ekliptika ), sunčeva svjetlost pada pod različitim uglovima u različito doba godine. Na Zemljinoj površini temperature se obično kreću ±40 °C (-40 °F do 104 °F) godišnje. Tokom hiljada godina, promjene Zemljine orbite mogu uticati na količinu i distribuciju sunčeve energije koju prima Zemlja, utičući na taj način na dugoročnu klimu i globalne klimatske promene. lijevo|mini|300x300piksel| 2015. – [[Globalno zatopljenje|5. najtoplija globalna godina zabilježena (od 1880.) od 2021. – Boje označavaju temperaturne anomalije ( NASA / NOAA ; 20. januar 2016.). ]] desno|mini| [[Polarna svjetlost]]
NGC 6744
NGC 6744 (također poznat kao ESO 104-42, IRAS 19050-6354 i PGC 62836) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 38 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Paun. Najveći prečnik je 20,10 (225 hiljada sg) a najmanji 12,9 uglovnih minuta (144 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio James Dunlop 30. juna 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Boeing 787
Modeli
Postoji mogućnost da će u budućnosti, ako se pokaže potreba, Boeing razvijati i druge verzije, prije svega kako bi konkurirao Airbusovom modelu A350-900.
Regije Mađarske
<templatestyles src="Module:Sidebar/styles.css"> Postoji sedam statističkih regija Mađarske stvorenih 1999. godine Zakonom 1999/XCII o izmjenama i dopunama Zakona 1996/XXI. Regije su grupe od 19 županija i glavnog grada Budimpešte.
Euroregije
Mađarska spada u sljedeće euroregije :
(županiji ponekad samo otprilike odgovaraju euroregijama, pa je preklapanje moguće).
Mali Lipoglav
mini|280px|Mali Lipoglav, rimokatolička crkva "Sv. Nikolaj" Mali Lipoglav je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Ljubljana, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu grada Ljubljane, odn. stare općine Moste–Polje.
Teritorijalna organizacija i pripadnost naselja
Napomena: ''MNO je skr. za Mjesni narodni odbor.''
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Mali Lipoglav je imao 291 stanovnika.
Napomena: ''U 1869. nije iskazano, a u 1880. iskazano kao dio bivšeg naselja Lipoglav. Za to bivše naselje sadrži podatke u 1869. i dio podataka u 1880.''
Jezički i vjerski sastav
Napomena: ''Oznaka n/p znači da nema podatka odn. da podatak nije iskazan.''
Vlade Štajerske
U tabeli se nalaze lista svih Vlada austrijske pokrajine Štajerske, počevši od raspada Austro-ugarske monarhije 1918. godine. Prvi predsjednik Štajerske bio je konzervativni političar Wilhelm Kaan, član Velikonjemačke narodne partije (njem.:Großdeutsche Volkspartei) (GDVP). Predsjednik sa najdužim mandatom bio je, Josef Krainer senior iz Austrijske narodne partije (ÖVP), sa mandatom od 6. jula 1948 do 28. novembra 1971. godine.
Partija sa najviše mandata je ÖVP sa ukupno 14 predsjednika i to, uključivo sa partijama prethodnicama, jednim mandatom GDVP i pet mandata Kršćansko-socijalne partije. Od 2005. godine, najjača partija u Štajerskoj je Socijaldemokratska partija Austrije (SPÖ), pod vođstvom Franza Vovesa sa dva uzastopna mandata.
Skaraborgs län
Historija
Nakon uvođenja administrativne podjele na kantone i kantonske uprave 1634, došlo je do podjele Västergötlanda na kantone Skaraborgs län i Älvsborgs län. Prvobitno je Skara, po kojoj je kanton i dobio ime, bila glavni grad Skaraborgs läna, ali od 1660. Mariestad je preuzeo tu ulogu, pa su kanton ponekad zvali Mariestads län.
1. januara 1998. kanton Skaraborgs län je ukinut, te su neki dijelovi kantoni postali sastavni dio novoosnovanog kantona Västra Götalands län. Osnivanjem novog kantona sproveden je referendum kojim su općine Mullsjö i Habo izglasale ulazak u kanton Jönköpings län, a ne Västra Götalands län.
Općine
mini|250p|Katedrala u Skari
James A. Garfield
James Abram Garfield je američki državnik i političar poznat kao 20. predsjednik SAD-a i drugi predsjednik koji je ubijen u atentatu.
Njegov mandat je drugi najkraći, odmah iza mandata Williama Harrisona. Mandat mu je trajao od 4. marta 1881 do 19. septembra 1881. Na poziciji je ukupno bio 6 mjeseci i 15 dana.
Biografija
Garfield je odrastao u državi Ohio, gdje je brzo dobio reputaciju vunderkinda i osigurao obrazovanje na nekim od najprestižnijih institucija u SAD. Pokazao je veliku sklonost prema gotovo svim naučnim disciplinama, ali i prema stranim jezicima. Stekao je veliku slavu zbog ambidekstrije, odnosno da isti tekst istovremeno lijevom rukom piše na grčkom, a desnom rukom na latinskom jeziku.
Garfield, koji je predavao na Williams Collegeu u Massachussetsu, je ubrzo zaključio da akademski život nije za njega. Privatno je studirao pravo, a godine 1830. postao advokat.
Nakon izbijanja građanskog rata, javio se kao dobrovoljac u vojsku Unije. Kao komandat sjevernjačkih snaga početkom 1862. je uspješno istjerao južnjake iz istočnog Kentuckyja.
Zahvaljujući tome, Garfield je iste godine kao kandidat Republikanske stranke izabran u Zastupnički dom Zastupnički dom Kongresa SAD, a godine 1863. preuzeo mjesto gdje će ostati slijedećih petnaest godina. U Washingtonu je stekao reputaciju jednog od najradikalnijih članova stranke, te se uporno zalagao za oštar kurs prema pobijeđenim južnjačkim državama.
Godine 1877. Garfield je bio jednim od članova izborne komisije koja je spor oko rezultata predsjedničkih izbora riješila u korist republikanca Rutherforda B. Hayesa. Mnogi historičari ga također spominju kao jednog od arhitekata tzv. Kompromisa 1877. godine, temeljem koga je program Rekonstrukcije južnih država završen u zamjenu za priznanje Hayesa kao legitimnog predsjednika.
Iako je na republikanskoj izbornoj konvenciji 1880. godine imao namjeru podržati Johna Shermana, na kraju je sam Garfield nominiran za predsjedničkog kandidata. Pri tome je uspio poraziti tadašnjeg favorita i bivšeg predsjednika Granta. Demokrati su, pak, kao svog kandidata istakli generala Winfielda Scotta Hancocka, heroja bitke kod Gettysburga. Relativno dobro stanje američke ekonomije i financijski izvrsno podmazana republikanska izborna mašinerija su prednost dale Garfieldu, koji je za par hiljada glasova pobijedio Hancocka.
Dana 2. jula 1881., dok se zajedno sa suprugom šetao ulicama Washingtona, Garfielda je ustrijelio Charles J. Guiteau, fanatični pristaša frakcije Nepokolebljivih. Garfield je preživio Guiteauove metke, ali ne i nestručno liječenje. Dva mjeseca kasnije je preminuo od posljedica ranjavanja. Njegov predsjednički mandat je ostao upamćen kao najkraći nakon Williama Henryja Harrisona.
Guiteauov čin je, ironično, značio kraj Nepokolebljivih. Novi predsjednik Arthur je pod pritiskom javnosti bio prisiljen provesti sve Garfieldove reforme.
Euripidova pećina
mini|300x300piksel|Izgled pećine. Euripidova pećina je uska pećina, duboka oko 47 metara sa deset malih komora, na padini s pogledom na Saronski zaliv u oblasti Peristerije na južnoj obali ostrva Salamina, Grčka. Ime potiče od reputacije od antičkih vremena kao mjesta gdje je dramaturg Euripid došao da napiše svoje tragedije. Antički autori Filohor i Satir opisali su Euripida kao mizantropa koji je izbjegavao društvo vrebajući u pećini. Rimski pisac iz drugog vijeka, Aulus Gelije, tvrdio je da je posjetio „tmurnu i tmurnu pećinu“ tokom svoje posjete Atini (Atičke noći XV.20).
Arheologija
mini|[[Euripid.]] Devedesetih godina prošlog vijeka, iskopavanja su vršena pod rukovodstvom Yannosa G. Lolosa, docenta za praistorijsku arheologiju na Univerzitetu Janina, Epir, u saradnji sa Odeljenjem za paleoantropologiju grčkog Ministarstva kulture.
Nalazi datiraju od kasnog neolita nadalje. Oni uključuju kamena oruđa i vrhove strijela; mikenski ukopi; 5. vijek p.n.e atička keramika od crne glazure ; Kovanice i zavjetne figurice iz rimskog razdoblja; i nakit iz franačkog perioda, generalno sugerirajući njegovu dugotrajnu upotrebu kao mjesto utočišta i obožavanja. Najznačajnije otkriće bio je fragmentarni skifos od crne glazure koji datira iz kasnog 5. vijeka p.n.e, sa slovima ΕΥΡΙΠΠ, koji su jasno dio imena Euripid, pažljivo ispisanim slovima helenističkog ili rimskog perioda. Lolos je pehar tumačio kao zavjetnu ponudu Euripidu, potvrdu odanosti koju je njegova poezija inspirirala u kasnijim periodima.
Lolos je otkrio i temelje malog seoskog svetilišta oko 70 metara jugozapadno od pećine, na stazi od obale. Na osnovu mermernog falusa i drugih nalaza, tumačio ga je kao svetište Dionisa, boga zaštitnika grčkog pozorišta.
Pristup
Pećina, neoznačena, nalazi se između naselja Peristerije i Kolones, oko 350 metara sjeverozapadno od sjevernog kraja Euripidove ulice, uz čistu pješačku stazu. Ima čelična vrata.
NGC 2319
NGC 2319 je grupa zvijezda i nalazi se u sazviježđu Jednorog. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 18. decembra 1783. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 63
IC 63 je emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Kasiopeja. Prvo otkriće je napravio Isaac Roberts 17. januara 1890. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Jawaharlal Nehru
U dobi od 16 godina otišao je u Englesku i pohađao Harrow školu i Univerzitet u Cambridgeu. Na Cambridgeu je studirao prirodne i pravne nauke. Od 1912. član je Indijskog nacionalnog kongresa, a 1918. izabran je u Sveindijski nacionalni komitet pa za sekretara Indijske lige za upravu. Nakon povratka u Indiju, došao je u dodir s Gandhijem i do 1919. aktivno sudjelovao u oslobodilačkom pokretu. Iako Gandhijev sljedbenik, nije dijelio njegovo uvjerenje u pasivan otpor, naprotiv, smatrao je kako treba primijeniti sve raspoložive mjere. Britanske vlasti zatvarale su ga devet puta, a u zatvoru je proveo ukupno 13 godina. Od 1929. generalni je tajnik Sveindijskog kongresnog komiteta, a 1929., 1936., 1937., 1946., 1951. - 1954. predsjednik Indijskog nacionalnog kongresa.
Za razliku od Gandhija koji je prije svega bio vjerski vođa i zasnivao svoju borbu protiv Britanaca na moralnim i etničkim principima, Nehru se kao liberalni socijalist zalagao za nacionalizaciju industrije, agrarnu reformu i demokratsku vladu nezavisne Indije. Javno se suprotstavljao Hitlerovom nacizmu i Mussolinijevom fašizmu. Posjetio je Barcelonu u vrijeme Španskog građanskog rata izražavajući simpatije prema španskoj republikanskoj vladi. Godine 1938. posjetio je Čehoslovačku, a nije otišao u Italiju i Njemačku gdje je bio pozvan. Od 1942. godine vođa je Kongresne stranke. Godine 1946., kada su Britanci otpočeli pripreme za povlačenje iz Indije, pozvan je da oformi prelaznu vladu koja će organizirati prelazak iz britanske kolonije u nezavisnu zemlju. U nekoliko narednih godina Nehru će bezuspješno pokušavati spriječiti podjelu Indije na hindu državu i muslimansku državu. Usprkos njegovim velikim naporima, utemeljena je nezavisna muslimanska država Pakistan.
Dana 15. augusta 1947. godine, kada su vršena zadnja povlačenja Britanaca i uspostavljan samoupravni dominion u okviru britanskog Commonwealtha, izabran je za premijera i ministra vanjskih poslova. Kada je Indija 1950. postala republika, ostao je na mjestu premijera sve do svoje smrti. Nehru je podržao rezoluciju Ujedinjenih naroda iz 1950. godine o Koreji, suprotstavio se britanskim i francuskim potezima 1956. u Sueskom kanalu, i 1959. agresivnoj Kini poručio je da će indijske granice braniti ako treba i vojnom silom. Pri rješavanju unutrašnjih problema imao je velikih poteškoća, kako u opoziciji tako i u vlastitoj stranci. Stoga je odložio pitanje nacionalizacije i agrarne reforme koju je želio provesti mirno, polako i zakonskim putem. Istakao se i kao borac protiv kastinskog sistema. Bio je također jedan od inicijatora azijsko-afričke konferencije u Bandungu 1955. godine. U vanjskoj politici nastojao je očuvati neutralnost u hladnom ratu. U skladu sa tom političkom opcijom, s Titom i Naserom je osnovao Pokret nesvrstanih. Sa simpatijama je gledao na sve oslobodilačke pokrete u svijetu. Posebno je nastojao uspostaviti što bolje odnose sa Narodnom Republikom Kinom, koji su bili tradicionalno zategnuti. Preminuo je u Delhiju 27. maja 1964. godine.
Zlatna lopta France Footballa
Zlatna lopta France Footballa (izvorno Ballon d'Or) pojedinačna je godišnja nogometna nagrada koju dodjeljuje francuski časopis France Football. Dodjeljuje se od 1956. iako je od 2010. do 2015, nakon dogovora s FIFA-om, bila spojena s nagradom FIFA-in igrač godine. Međutim, partnerstvo je okončano 2016, a nagrada je prešla na Ballon d'Or, a FIFA se također vratila na svoju posebnu godišnju nagradu.
Historija
Stanley Matthews iz Blackpoola bio je inauguralni dobitnik. Prije 1995. nagrada je često bila poznata u medijima na engleskom jeziku kao nagrada za evropske nogometaše godine. Milanov tadašnji igrač George Weah, jedini afrički osvajač, postao je prvi neevropski igrač koji je osvojio nagradu u godini kada su se pravila o podobnosti promijenila. Ronaldo iz Intera postao je prvi pobjednik iz Južne Amerike dvije godine kasnije. Lionel Messi osvojio je nagradu sedam puta, a slijedi ga Cristiano Ronaldo s pet. Tri igrača osvojila su nagradu tri puta: Johan Cruijff, koji je tada igrao za Ajax i Barcelonu, Michel Platini iz Juventusa i Marco van Basten iz Milana. Sa sedam nagrada holandski, njemački i portugalski igrači osvojili su najviše Zlatnih lopti. Španski klubovi Barcelona i Real Madrid imaju najviše pobjednika: 12.
Osam igrača (Bobby Charlton, Franz Beckenbauer, Gerd Müller, Paolo Rossi, Zinédine Zidane, Rivaldo, Ronaldinho i Kaká) osvojili su Svjetsko prvenstvo, Ligu prvaka / Evropsku ligu i Zlatnu loptu tokom karijere.
Najviše nagrada po igraču
Jednokratni osvajači uključeni su samo ako su završili drugi ili treći u nekoj drugoj godini.
Dodatne nagrade
Počasna nagrada, pod imenom Super Zlatna lopta, dodijeljena je Alfredu Di Stéfanu 1989, nakon što je u glasanju nadmašio Johana Cruijffa i Michela Platinija. Deceniju kasnije France Football izabrao je Peléa za Nogometaša stoljeća nakon konsultacija s dobitnicima Zlatne lopte. Od 34 prethodna dobitnika glasalo je njih 30; Stanley Matthews, Omar Sívori i George Best bili su suzdržani, a Lav Jašin je umro. Svim biračima dodijeljeno je po pet glasova u vrijednosti do pet bodova; međutim, Di Stéfano je samo izabrao prvo mjesto, Platini prvo i drugo mjesto, a George Weah dva igrača za četvrto i peto mjesto. Pelé je proglašen najvećim od 17 birača, pri čemu je imao gotovo dvostruko više bodova od Maradone. Da bi se podudarila sa 60. godišnjicom Zlatne lopte 2016, France Football je objavio preimenovanje nagrada koje su predstavljene prije 1995, kada su samo evropski igrači imali pravo na nagradu. Dvanaest od 39 Zlatnih lopti iz tog perioda bit će dodijeljene igračima iz Južne Amerike; osim Peléa i Maradone, Garrincha, Mario Kempes i Romário retrospektivno su prepoznati kao dobitnici. Međutim, originalni dobitnici ostaju nepromijenjeni.
Maradona i Pelé također su primili počasne Zlatne lopte za svoje zasluge u nogometu 1996. i 2013.
IC 2110
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nikica Kalogjera
Nikica Kalogjera (Beograd, 1930 – Zagreb, 2006) bio je hrvatski kompozitor zabavne muzike, dirigent, aranžer i producent.
Esperanto
mini|Lazar Ludwik Zamenhof (1859-1917, autor Esperanta 1887.) Esperanto je logičan i jednostavan međunarodni jezik stvoren da bi olakšao i demokratizirao komunikaciju među ljudima različitih govornih sredina i kultura. Prvi udžbenik esperanta objavio je 1887. godine u Varšavi poljski liječnik Ludvik Lazar Zamenhof (1859-1917) pod pseudonimom "Dr. Esperanto" (liječnik koji se nada) što je kasnije postalo i ime samog jezika.
Nikica Kalogjera
Potpisao je neke od najpopularnijih pjesama domaće šlageristike i bio jedno od najvećih imena i zaštitnih znakova Splitskog festivala (pjesme "Nima Splita do Splita", "Maškare" i "Nono, moj nono"), a iz njegovog pera izašle su i pjesme: "Veslaj, veslaj", "Vratija se Šime", "Ljutit će se moja majka", "Mi smo dečki", "Godine nisu važne" i mnoge druge. Autor je više od 500 kompozicija i još većeg broja aranžmana i obrada. Bio je direktor i selektor mnogih domaćih zabavnomuzičkih festivalskih smotri, a na međunarodnim festivalima nagrađen je 30 puta, od toga osam puta prvom nagradom. U kontinuitetu više od pet desetljeća Nikica Kalogjera se potvrdio kao najizvođeniji domaći kompozitor zabavne muzike, kako u zemlji, tako i u inostranstvu. Kalogjerina pjesma "Čibu čiba", koju je otpjevala njegova životna saputnica Ljupka Dimitrovska, prodana je 1970. u 23 evropske zemlje i prepjevana je na 23 jezika. Zbog toga je na sajmu diskografije primio nagradu Champion de Midem. Dobitnik je i nagrada za životno djelo Hrvatskog društva kompozitora 1995. i Splitskog festivala 1996, te diskografske nagrade Porin za životno djelo 2001.
Esperanto
Esperanto nema namjeru zamijeniti postojeće jezike već im biti dopuna.
Nikica Kalogjera
Studirao je kompoziciju u klasi Frana Lhotke i dirigiranje u klasi Friedricha Zauna, a nakon doktorata na Medicinskom fakultetu u Zagrebu svoj je profesionalni život posvetio zabavnoj muzici. Od 1952. radio je kao pijanist u zabavnim ansamblima tadašnje Radiotelevizije Zagreb, a od 1954. i kao dirigent, aranžer te urednik producent. Uz to je dirigovao Plesnim orkestrom RTV Zagreb (1954–1957). U muzičkoj proizvodnji RTZ-a učestvovao je kao dirigent i aranžer 1957, te kao šef dirigent Plesnog i Revijalnog orkestra muzičke proizvodnje HRT-a 1992. Kao kompozitor, dirigent, aranžer, pijanist i urednik producent djelovao je uglavnom na području zabavne muzike. Naročite uspjehe bilježi u prvoj deceniji Splitskog festivala, a pjesmama "Maškare", "Nima Splita do Splita", "Veslaj", "Moje suze" i "Nono, moj nono" kompozitorski i aranžerski znatno utječe na kasniju festivalsku produkciju. Nikica Kalogjera pisao je i za krapinski, te slavonske festivale, a u klapskom repertoaru poznate su i njegove pjesme "Vratija se Šime", "Ćakule", "Ludo more" i mnoge druge. Prvu je ploču snimio za zagrebački "Jugoton" 1952. s Ivom Robićem, s kojim je sarađivao još gotovo pola vijeka. Pjesme Nikice Kalogjere pjevala su najveća imena domaće zabavnomuzičke scene, Ljupka Dimitrovska, Tereza Kesovija, Ivica Šerfezi, Miki Jevremović i mnogi drugi.
Esperanto
Govorna zajednica esperanta postoji već više od stotinu godina, a čine ju brojni govornici i simpatizeri okupljeni u hiljade klubova, grupa, udruženja, strukovnih i nacionalnih saveza na svim kontinentima.
Nikica Kalogjera
Pisao je i muziku za film i televiziju ("Kapetan Mikula Mali", "Put u raj"), pozorište (Balade Petrice Kerempuha), te velik broj djela lake orkestralne muzike. Bio je dirigent i aranžer u muzičkoj proizvodnji Radiotelevizije Zagreb, a kasnije i u upravi HRT-a. Jedan je od osnivača Simfonijskoga puhačkog orkestra Hrvatske vojske, a organizirao je prva snimanja muzike sa sakralnom i domoljubnom tematikom na HRT-u 1990.
Esperanto
Ideja esperanta
U svijetu postoji hiljade jezika i ljudi se među sobom slabo ili nikako sporazumijevaju. Ljudi bi, osim svog maternjeg jezika, mogli govoriti i esperanto (kao "prvi strani jezik"). Esperanto je u uvoj ulozi neizmjerno bolje rješenje od engleskog, kineskog ili bilo kog drugog nacionalnog jezika jer je kao prvo neutralan, a kao drugo lagan za učenje.
Neutralan znači da nije potekao od jedne velesile ili jednog naroda, koji bi se svojim jezikom nametao svim ostalima. A lagan je zato što je pravljen planski, a ne stihijski kao nacionalni jezici i zahtijeva do 10 puta manje vremena da se nauči, a osnovna komunikacija se postiže još i brže.
U svakom pogledu bi svijet s jednim planski laganim i neutralnim jezikom znatno napredovao.
Esperantisti, osim ovih ideja, nude svijetu i "gotov proizvod" za tu namjenu, to jest međunarodni jezik esperanto, kojeg oni iskušavaju i razvijaju svakodnevno, nastojeći ljudima svih narodnosti, vjera i uvjerenja pokazati da je on u zajedničkom interesu svih.
Štaviše, korištenje esperanta u međunarodnom komuniciranju takozvanim "malim jezicima" pruža veću zaštitu i stvara povoljnije uslove za njihovo održanje i razvoj nego li im pruža svijet u kojem dominira jedan ili nekoliko takozvanih "velikih jezika".
Miroslav Krleža
Miroslav Krleža (Zagreb, 7. juli 1893 – Zagreb, 29. decembar 1981) bio je književnik i enciklopedista. Jedan je od najvećih jugoslavenskih i hrvatskih pisaca 20. vijeka.
Esperanto
Šta je esperanto?
Esperantisti ne žele ukinuti postojeće nacionalne jezike, niti ih zamijeniti isključivo esperantom, nego da svi postojeći jezici slobodno žive i napreduju, a da esperanto popuni prazan prostor između njih, kako bi svi ljudi na svijetu mogli komunicirati jedni s drugima. To bi, bez sumnje, doprinijelo tome da svijet bude mnogo bolji nego danas. A dok esperanto ne postane "drugi jezik za sve narode", dotle će on omogućavati komunikaciju i izvjesnu korist ili zadovoljstvo barem onima koji ga već danas žele, tj. samim esperantistima.
Miroslav Krleža
Biografija
Rođen u Zagrebu u građanskoj porodici niže-srednjeg socijalnog statusa (razdoblje opisano u dojmljivoj prozi "Djetinjstvo u Agramu"). Krleža pohađa Gornjogradsku gimmaziju, a zatim vojnu kadetsku školu u Pečuhu, te neposredno uoči Prvog svjetskog rata, u doba Balkanskih ratova, pod uticajem jugoslavenske integralističke ideologije bježi u Srbiju. Godine 1913. prekida vojne studije u peštanskoj Ludovicejskoj akademiji. Preko Pariza i Soluna dolazi u Srbiju s nakanom da bude dobrovoljac u Srpskoj vojsci. Osumnjičen je kao špijun i srbijanske ga vlasti protjeruju. Vraća se u Austro-Ugarsku i u Zemunu biva uhapšen na osnovu potjernice Ludoviceuma. Godine 1915. mobiliziran je kao domobran i poslan na front u istočnoj Evropi (Galicija) gde doživljava Brusilovljevu ofanzivu. Na frontu je kratko vrijeme, a ostatak rata provodi po vojnim bolnicama i toplicama zbog slabog zdravstvenog stanja, a i objavljuje prve književne i novinske tekstove.
Po stvaranju Kraljevine SHS Krleža se, fasciniran Lenjinom i sovjetskom revolucijom, angažira u komunističkom pokretu novonastale države i razvija snažnu spisateljsku djelatnost: u to je doba, gotovo do Radićevog ubistva, pisao srpskom ekavicom kao i niz drugih, jugounitarizmom opijenih hrvatskih pisaca (Šimić, Ujević, Cesarec, Majer, Cesarić, Donadini). Već je potkraj 1920-ih prošlog vijeka dominantan lik u književnom životu jugoslavenske države, a neka od najsnažnijih ostvarenja na svim poljima (poezija, roman, drama, esej, memoarska proza, polemike i publicistika, novelistika) objavljuje 1930-ih, u vrijeme jačanja desnih i lijevih totalitarizama. U Beogradu 1934. godine pokreće i uređuje jugoslavenski književni časopis Danas
Približavanjem Drugog svjetskog rata Krležina vjera u komunizam slabi i opada: pojava dijelom povezana s averzijom prema kanonima socrealizma koji su postali lektirom u razdoblju zrelog staljinizma, a još više čistkama u kojima je Staljin iskorijenio većinu stare boljševičke garde, a i sve Krležine prijatelje koji su završili kao prognanici u komunističkoj obećanoj zemlji. Zgađen nad svim opcijama koje su bile na političko-ideološkom meniju, od liberalno-imperijalnih demokratija koje su mu bile odbojne zbog protuhrvatskih mahinacija sila Antante, kasnijih geopolitičkih manipulatora u Versaillesu, preko nacističkog i fašističkog totalitarizma kojeg je dobro procijenio kao slijepu ulicu civilizacije do komunističke diktature (početni entuzijazam o planiranom društvu socijalne i nacionalne pravde splasnuo je u srazu sa stvarnošću realsocijalizma), Krleža je Drugi svjetski rat dočekao praktički usamljen i posvađan s prijašnjim sadrugovima iz komunističke partije.
Esperanto
Šta je esperanto?
Esperanto je lagan iz tri razloga. Gramatika mu je pravilna i kratka. Rječnik je prilično internacionalan. To ne znači da su uzimane riječi "iz svih jezika pomalo", nego da su usvajane one riječi koje su i same već od prije ušle u mnoge nacionalne jezike. Treći razlog je sistematska tvorba riječi koja omogućuje vrlo lagano stvaranje novih riječi iz već postojećih, obilno se pri tome pomažući, između ostaloga, sistemom prefikasa i sufikasa. Sve je to omogućilo esperantu da se razvije u jezik najlakši za učenje.
Miroslav Krleža
Biografija
U klimi kakve-takve liberalizacije pokreće 1950. Jugoslavenski leksikografski zavod, današnji Leksikografski zavod Miroslav Krleža, praktički jedinu "jugoslavensku" instituciju sa središtem u Hrvatskoj, te istupima i referatima djeluje kao poticatelj umjetničke slobode i oslobađanja od stega socrealizma. Godine 1967. potpisuje "Deklaraciju o položaju hrvatskog književnog jezika" (vidi Hrvatski jezik), što je dovelo do njegove ostavke u Centralnom komitetu SKH nakon jugokomunističke hajke na "nacionalizam" izražen, navodno, u tom dokumentu. U doba Hrvatskog proljeća simpatizirao je zahtjeve proljećara, no povukao se kad je postalo očito da je Tito odlučio slomiti hrvatski nacionalni pokret (jedina Krležina uspješna intervencija smanjivanje zatvorske kazne Tuđmanu). Do kraja života djeluje u Leksikografskom zavodu, a zadnje godine provodi narušenog zdravlja i poluparaliziran. To je razdoblje Krležina života iscrpno prikazano u nekonvencionalnim višetomskim monografijama njegovog Eckermanna, Enesa Čengića.
BBC
British Broadcasting Corporation (BBC) jest televizijska kompanija. Ima 28.500 zaposlenika samo u Ujedinjenom Kraljevstvu s godišnjim budžetom od 4 milijardi funti.
Miroslav Krleža
Djelo
Krleža je ostvario golem opus (po različitim brojanjima, njegova sabrana djela obuhvataju između 50 i 80 tomova) koji pokriva kako središnje književnoumjetničke žanrove, tako i atipične ili marginalne zapise (enciklopedijske verzije, prepiska o raznim temama, putopisi). Rani uticaji obuhvataju skandinavske dramatike kao Ibsena i Strindberga i pjesnika-filozofa Nietzschea, kojima su se kasnije pridružili prozni i pjesnički radovi Krausa, Rilkea i romaneskno djelo Prousta. Iako je često iskazivao averziju i prezir prema Dostojevskom, u grozničavim dijalozima Krležinih romana i drama vidljiv je trag ruskog pisca, kao i impresionizma i ekspresionizma koji su dominirali njemačkim govornim područjem prve dvije dekade 20. vijeka.
Esperanto
Simboli
mini|250px|Zastava esperanto jezika Tradicionalni simbol esperanta je zelena zvijezda s pet krakova. Zelena boja simbolizira nadu, a pet krakova pet kontinenata. Naime, riječ "esperanto" je povezana s pojmom nade; ona znači "osoba koja se nada". U povodu 100. obljetnice esperanta, predstavljen je još jedan esperantski simbol, dva mala slova "e" okrenuta jedno prema drugom tako da tvore oblik globusa. Esperantska zastava je zelene boje, a u gornjem lijevom uglu je bijeli pravougaonik, na kojem je smještena zelena zvijezda. Godina nastanka esperanta je 1887, kada je Zamenhof izdao prvi udžbenik. On je autor pjesme "La espero" ("Nada") koja je uglazbljena i postala himna esperantskog pokreta.
BBC
BBC je prva javna, nacionalna televizija. Osnovana je 18. oktobra pod nazivom "British Broadcasting Company". Godine 1927. je, po primitku kraljevskog odobrenja ("Royal Charter"), preimenovana u British Broadcasting Corporation i time postala javna televizija koju finansiraju građani.
BBC proizvodi i emitira program širom svijeta na televiziji, radiju i internetu. Glavna misija BBC-a je: "Informirati, obrazovati i zabaviti gledaoce".
Miroslav Krleža
Djelo
Iako je pokrenuto čak nekoliko edicija, još ne postoji niti jedna koja bi obuhvatala cijeli Krležin opus. Dodatno takav eventualni pokušaj otežava i činjenica da je sam autor neprekidno intervenirao u svoja već objavljena djela.
Poezija
Krležin je pjesnički opus bjelodan izuzetak od vlastite izreke: "Tko je propao na svim životnim poljima, preostaje mu još bavljenje poezijom i politikom". Istina, počeo je glagoljivim, whitmanovskim i verhaerenovskim panteističko-egzaltiranim "simfonijama" ("Pan", 1917, "Tri simfonije", 1917.), nabujalog verbalnog vatrometa koji je trebao ostaviti dojam ekstatične životne radosti u kojoj se pojedinac gubi u, za njega oslobađajućim, ritmovima kosmosa. No, rezultat je bio daleko od očekivanog (kao što su ustanovili i drugi vitalistički panteisti koji su u to doba harali literarnom Evropom): razlomljena sintaksa, mnoštvo bizarnih asocijacija i šepava ritmika naveli su srpskog pjesnika i kritika Simu Pandurevića na ironičan komentar o jednom Krležinom stihu u kojem ovaj, u karakteristično groteskno-hiperboličnom maniru najavljuje razaranje vlastitog mozga: "Ne sumnjamo da će g. Krleža uspeti u svojim namerama!" mini|200px|Petrica Kerempuh, glavno lice iz Krležinih "Balada Petrice Kerempuha"