Manastir_Hora
Mozaici
thumb|250px|desno|Mozaik na luneti iznad ulaznih vrata u unutrašnji narteks Sačuvane scene mozaičkog i fresko programa koje je finansirao Teodor Metohit obuhvataju cikluse iz života Hrista i Bogorodice, te starozavjetnih predaka Hrista i starozavjetnih predobraženja Bogorodice i Posljednjeg suda. Prizori iz Hristovog života preuzeti su iz evanđelja, a prikazani su s puno detalja i razradom koja nije viđena drugdje do kasnijeg datuma. Svi mozaici u kupoli i polukružnoj luneti iznad vanjskog narteksa relativno su dobro očuvani, a između 1948. i 1958. godine obnovljeni su pod vodstvom direktora Američkog bizantijskog instituta Paula Adkinsa Underwooda. Unutar vanjskog narteksa na luneti iznad ulaznih vrata u unutrašnji narteks nalazi se mozaik (slika desno) Hrista pantokratora (vladara svemira), koji u jednoj ruci drži evanđelje, a drugom čini znak blagosiljanja. U ovom mozaiku Hrist je u skladu sa hrišċanskim vjerovanjem prikazan kao "zemlja živih i vječna nagrada za vjernike na nebu". Za razliku od zapadnih latinskih crkvi, u istočnim bizantijskim crkvama nema mnogo prikaza Hrista razapetog na krstu. Bizantinci nisu voljeli pokazivati Isusa dok pati, već su ga radije prikazivali kao pobjedničkog cara. Mozaik u kojem je prikazan Hrist u pantokrator pozi je vrlo kvalitetan mozaik u kojem posmatrač može vidjeti koliko su male tessere kockice od kojih je mozaik urađen, te kako je elegantno Hristovo lice i dugačak nos, karakterističan za kasnobizantijsku umjetnost. Predstavljanje Hrista u ovom mozaiku ne razlikuje se mnogo od predstavljanja čovjeka, a to je umjetniku predstavljalo pitanje slobodnijeg izražavanja. Na mozaiku su prikazani zaobljeni krčazi u sceni spandrela (trouglastog prostora koji se uobičajeno nalazi u parovima između vrha luka i pravougaonog okvira)), sa tačnim predstavljanjem zgrade u pozadini i usklađenim različitim elementima u bogatoj shemi boja. Kompozicija je vješto proširena u okolne uglove svoda, pri čemu je iskorišten dodatni prostor za dorađivanje dodatnih ukrasnih detalja. thumb|250px|lijevo|Mozaik na kojem je prikazan osnivač manastira Hora Teodor Metohit, koji poklanja maketu crkve Hora Hristu pantokratoru koji sjedi na prijestolju Iznad vrata kroz koja se ulazi iz unutrašnji narteks u glavni molitveni prostor crkve (naosa), uokviren slojevima ukrasnog mermera koji se može vidjeti i u Haja Sofiji, ističe se mozaik u kojem pažnju gledatelja privlači klečeći lik s lijeve strane koji Hristu sjedeċi na prijestolju nudi model crkve Hora. U ovom mozaiku Hrist gleda prema nama i drži ruku u položaju blagoslova, pri čemu gledatelj ima osećaj da Metohit daje počast Hristu sa ovom crkvom, a Hristos zauzvrat blagosilja njega i blagosilja crkvu Hora. Njegova bogato ukrašena odjeċa i ogromni zlatno-bijeli šešir ili turban upada u oči usred mračnog tonaliteta i mnogobrojnih tessere kockica organizovanih u obliku školjki, koje sačinjavaju zlatnu podlogu. S lijeve strane slike nalazi se natpis: "osnivač, logotet (kontrolor) riznice, Teodor Metohit". Raskošna odjeċa Teodora Metohita na ovom mozaiku oslikava utjecaj koji su Turci Seldžuci imali na bizantijski stil u odijevanju. Upravo je 14. vijek bilo vrijeme kada su Seldžuci osnovali svoju državu u Anadoliji, a njihovi mnogobrojni kontakti sa Bizantijcima imali su utjecaj koji je uočljiv na odjeċi Teodora Metohita. Ovo je prvi donatorski mozaik sa svjetovnom i laičkom figurom, jer dotad su slične scene bile rezervirane samo za cara ili visokog crkvenog dostojanstvenika. Na obje strane pored vrata nalaze se mozaički prikazi svetog Petra, koji u svojoj lijevoj ruci drži ključeve raja, te svetog Pavla (pogledati galeriju). thumb|300px|desno|Deisis mozaik u crkvi Hora Desno pored mozaika svetog Pavla nalazi se najveći mozaik u crkvi Hora, poznat kao deisis mozaik (slika desno). Figure Isusa i Bogorodice u mozaiku su ogromne veličine. Među bizantolozima i do danas se odvija debata vezana za ovaj mozaik. Jedna grupa tvrdi da je ovo nepotpuni deisis mozaik, jer u deisis sceni iz Sudnjeg dana, pored Hrista (koji stoji u sredini) i Bogorodice uvijek je prikazan i Ivan Krstitelj. U ovom mozaiku on nije prikazan, što drugoj grupi bizantologa, koji na osnovu Bogorodice koja pokazuje rukama prema Hristu daje potvrdu za njihov argument da je u pitanju hodegetria karakteristika tj. Bogorodica koja ukazuje na Hrista koji je pravi put ka spasenju čovječanstva na Sudnjem danu. U višoj kupoli iznad unutrašnjeg narteksa nalazi se mozaik Hrista pantokratora (u sredini) sa starozavjetnim precima predstavljenim u dva reda, dvanaest u svakom. U nižoj kupoli prikazana je Bogorodica sa šesnaest njenih predaka (pogledati galeriju). Slojevi ukrasnog mramora iz naosa su iz 14. vijeka i gotovo su u potpunosti sačuvani. Dekoracija svodova i gornjih zidova u naosu vjerovatno je obuhvatala mozaički ciklus Dvanaest velikih praznika, koji je tokom ranijih vijekova bizantijske umjetnosti bio usvojen kao standard. Međutim, malo je mozaika iz naosa sačuvano, od kojih su preostali samo Uspenje svete Marije (grčki: koimesis) i stojeći likovi Hrista i Bogorodice sa djetetom, sa obje strane apside (pogledati galeriju). Lice na mozaiku u kojem je predstavljen stojeċi Hrist je oštećeno, ali su drugi detalji poput natpisa u svetoj knjizi i detalji njegove nošnje dobro sačuvani. Drugi sačuvani mozaik iz naosa je Uspenje Bogorodice sa djetetom (pogledati galeriju) u kojem dijete Isus ima lice zrele osobe, dok je Bogorodica prikazana kako drži dijete Isusa pokazujuċi rukom u njegovom pravcu. U grčkom jeziku prikaz Bogorodice koja rukom pokazuje na dijete Isusa naziva se Hodegetrija, tj. ona koja ukazuje da je Hrist pravi put ka spasenju čovječanstva. Na trećem mozaiku iz naosa prikazano je uspavljivanje Bogorodice (koimesis) prije njenog uspona u raj. Dok ona spava pored nje je Isus koji drži bebu, simbol bogorodičine duše. Na slici zajedno sa Isusom prikazani su apostoli, evanđelisti i biskupi. Iznad Isusa je šestokrili anđeo Serafim, čuvar božijeg prijestolja. Serafim koristi jedan par krila za letenje, drugi par krila za pokrivanje stopala i treći za pokrivanje lica. thumb|250px|desno|Mozaički prikaz rođenja Isusa Hrista Mozaički prikaz Rođenja Isusa (slika desno) pokazuje novu svjesnost i korištenje detalja, što se posebno pokazuje u sceni umivanja novorođenog Isusa. Sveti Josip je simpatički portretiran, više u tradiciji Giottovog tretmana svetog Joakima sa stadima. Donošenje radosne vijesti pastirima, koje je prikazano u prvom planu, cjelovita je slikovita priča za sebe i ovdje je uočljiva tradicionalna sigurnost dodira koju povezujemo s bizantijskom umjetnošću. Sveta Marija leži utučena na stijeni, kao i u svim drugim bizantijskim božićnim scenama. Ostale su figure, posebno žene, pune gracioznosti i fino nacrtane, a draperije na haljinama sugerira žustro kretanje. Svi ovi veċ navedeni detalji na mozaičkom prikazu Rođenja Isusa mali su snažan utjecaj na hrišćansku umjetnost na bizantijskom Istoku. Mozaici iz unutrašnjeg narteksa u gornjim zidovima i svodovima u kojima su prikazane scene Bogorodice bio je popularan srednjovjekovni ciklus u kojem su korištene mnoge teme preuzete iz popularne narodne tradicije, a ne iz Biblije.