cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
El-Džasije
Sadržaj
Na početku sure (u prvih 5 ajeta se govori o dokazima stvaranja) pri čemu se u 2. ajetu navodi da: "Objavljivanje Knjige od Allaha je Silnog, Mudrog!" a već u nastavku (sljedećih šest ajeta) govori se o nevjernicima i kazni koja ih očekuje zbog dokaza o koje su se oglušili. U kontekstu toga se spominje i džehennem kao i to da im ni imetak koji su stekli i druge zaštitnike uzeli neće biti od koristi.
U nastavku se spominju znaci Allahe blagodati prema ljudima (potčinjavanje mora i onoga što je na nebesima i Zemlji) a spominju se i Sinovi Islailovi kojima je također uputa u vidu Knjige poslana ali su se podvojili usljed neprijateljstva i međusobne zavisti.
U zadnjem dijelu sure (zadnjih osam ajeta) nasuprot obećanja za vjernike i milosti u koju će biti uvedeni, spominje se i kazna za nevjenike zbog stvari u koje su sumnjali iako su ima dokazi jasni dostavljeni.
Vanjski linkovi
✅
Dinastija Ridvan
Dinastija Ridvan ili Rizvanović (turski: Rizvan ) bila je porodica paša u Palestini koja je vladala jugozapadnim okruzima ejaleta Damask u 16. i 17. stoljeću pod osmanskom vlašću. Dinastija je imala sjedište u Gazi, gdje su njeni članovi više od jednog stoljeća neprekidno služili kao nasljedni sandžak-begovi sandžaka. Članovi su takođe vladali različitim provincijama i okruzima širom Osmanske države i u različito su vrijeme imali dodatne titule. Doba Ridvana u Gazi smatralo se posljednjim zlatnim dobom grada.
Dinastiju je osnovao Kara Šahin Mustafa-paša, koji je tokom svoje karijere služio kao namjesnik brojnih provincija i okruga, uključujući Gazu. Dinastija je dobila ime po Mustafinom sinu Ridvan-paši koji je služio kao namjesnik Gaze 1570. godine, dok ga dvije godine kasnije nije naslijedio njegov sin Ahmed-paša Rizvanović. Potonji je služio 30 godina, a za to vrijeme Gaza je postala glavno uporište dinastije. Sandžaci Jeruzalem i Nablus povremeno su bili pod Ahmed-pašinom upravom tokom njegove vladavine.
Nakon što je Ahmed-paša 1601. godine postavljen za beglerbega Damaska, njegov sin Arap Hasan-paša naslijedio je namjesništvo Gaze, zauzimajući tu funkciju 43 godine. Njegova vladavina osiromašila je Gazu i dinastiju dovela do bankrota. Hasan-pašin sin i nasljednik Husein-paša imenovan je na dužnost 1644. godine i služio je do 1672. godine. Pod vodstvom Husein-paše, Gaza je postala napredan, siguran i vjerski raznolik grad. Osmanske vlasti svrgnule su ga i pogubile 1663. godine, nakon čega je na to mjesto imenovan njegov brat Musa-paša, koji je služio do 1679. godine. Posljednji guverner Ridvana u Gazi bio je Musa-pašin sin Ahmed-paša, čije je namjesništvo okončano 1690. godine.
Osnivanje
Dinastiju Ridvan osnovao je Kara Šahin Mustafa (kasnije poznat kao "Mustafa-paša"), etnički Bošnjak, i bivši rob Porte - Sulejmana Zakonodavca. U sklopu osmanskog sistema devširme, Mustafa-paša stekao je obrazovanje u unutrašnjoj službi dvora, postepeno napredujući na visoke položaje u vladi 1524. godine, nakon što je služio kao namjesnik Erzeruma i Dijarbekira, a zatim i kao lični učitelj sina sultana Sulejmana, princa Bejazita, privremeno je imenovan za namjesnika Gaze, glavnog grada istoimenog sandžaka koji je zadržao važnost iz prethodnog mamelučkog razdoblja. Do 1560. godine unaprijeđen je u namjesnika Egipta.
Mustafa-pašu je na mjestu namjesnika Gaze naslijedio njegov sin Ridvan-paša, koji je dinastiji Ridvan dao ime. Ridvan je prethodno služio kao blagajnik Jemena. 1565. godine, Ridvan-paša je unaprijeđen u beglerbega (general-guvernera) Jemena na dvije godine, prije nego što se vratio na upravljanje Gazom na kratko vrijeme 1567. godine. U međuvremenu, 1566. godine, novi sultan Selim II svrgnuo je Mustafa-pašu zbog njegove bliskosti sa Bejazitom, Selimovim bratom i suparnikom za vlast. Mustafa-paša je ubrzo preminuo. Prema historičaru Jean-Pierre Filiu, Ridvan je postao namjesnik Gaze 1570. godine. Do 1571. godine, Ridvan-paša unaprijeđen uvaliju Habeša (priobalna Abisinija), Basre i Dijarbekira u nizu, dok je Behram-paša, drugi sin Mustafa-paše i visoki zvaničnik u osmanskoj vladi, postao namjesnik Nablusa sredinom 16. stoljeća. Nakon izvjesnog vremena Behram-paša unaprijeđen je u beglerbega Damaska, a kasnije i za emiru’l-hadždža (“zapovjednika hadža”), čineći ga odgovornim za muslimanski hodočasnički karavan za Mekku.
Utvrda u Gazi
U Gazi je Ridvan-pašu zamijenio njegov sin Ahmed-paša, koji je vladao gotovo 30 godina. Povremeno su tokom njegove vladavine sandžaci Nablus i Jeruzalem bili pripojeni sandžaku Gaza. Potonji je postao uporište i osnova moći porodice pod vodstvom Ahmed-paše. Pred 17. stoljeće dao je proširiti Kasr el-Bašu iz doba Mamluka u Gazi i preobraziti ga u porodičnu tvrđavu i namjesnikov dvor. Ahmed-paša je s prekidima služio kao emiru’l-hadždž, ali se borio za daljnje unaprjeđenje od strane osmanske vlade, morajući lobirati kod nekoliko vezira i birokrata sa sjedištem u Istanbulu s velikim iznosima novca i drugim poklonima, za razliku od svojih prethodnika. Na kraju je imenovan za namjesnika Damaska 1601. godine, dok je njegov sin "Arap" Hasan-paša naslijedio namjesništvo Gaze. Ahmed-paša je umro 1607. godine.
Hasan-pašin nadimak Arap ("beduin") proizašao je iz dobrih odnosa porodice Ridvan i reputacije držanja beduinskih plemena pod kontrolom. Kada je sultan Murad IV Hasanu naložio da pomogne u suzbijanju dugotrajne pobune Fahrudina II (1623-1635), Hasanove beduinske jedinice često su se pokazale učinkovitim u borbi. U tom periodu Hasan-paša je stekao dodatno namjesništvo u Tripoliju, premda je smijenjen 1644. godine. Njegova vladavina osiromašila je sandžak Gazu i opteretila porodicu Ridvan teškim dugovima. Prema damaščanskom istoričaru i Hasanovom savremeniku, Muhammedu Emin el-Muhibbiju, Hasan-paša je imao brojne žene i konkubine i bio otac 85 djece. Za života Hasan-paše, jedan od njegovih sinova, Husein-paša, služio je kao namjesnik Nablusa i Jeruzalema, kao i emiru’l-hadždž.
Nakon smjene Hasan-paše 1644. godine, Husein-paša je naslijedio namjesništvo Gaze i dobro upravljao okrugom. Budući da je bio u mogućnosti da jamči sigurnost glavnih puteva i sela, osiguravajući i održavajući bliske odnose s mjesnim beduinskim plemenima, Gaza i drugi gradovi u Palestini mogli su napredovati i intenzivno se razvijati za vrijeme Husein-pašine vladavine. Važnost grada povećana je do te mjere da je francuski konzul u Sidonu, Chevalier d'Arvieux, do te mjere daje Gazu smatrao "glavnim gradom Palestine". Husein-paša je također razvio prijateljske odnose sa kršćanskim i jevrejskim zajednicama grada, omogućavajući prvima da grade nove crkve i obnavljaju postojeće. Husein-paša imenovao je svog sina Ibrahima namjesnikom Jeruzalema, ali Ibrahim je nastradao u vojnoj ekspediciji 1661. godine protiv druških plemena u Libanu.
Pad
1663. godine Husein-paša je poslan u ekspediciju da pomogne namjesniku Damaska u ugušivanju beduinske pobune, ali nije uspio i bitku je napustio osramoćen. Nakon molbi njegovih neprijatelja u osmanskoj vladi, pozvan je u Istanbul gdje je zatvoren i nedugo zatim ubijen. Prema istoričaru Droru Ze'eviju, osmanska država postala je svijesna rastuće moći Ridvana i vjerovala je da će im eliminacija Husein-paše omogućiti da “unište ostatke proširene dinastije”. Carskim vlastima bile su nepoželjne i veze Husein-paše sa francuskim konzulom i mjesnim kršćanima. Prema Filijuu, Huseinova eliminacija posljedica je ove "posebne veze".
Musa-paša naslijedio je svog brata Husein-pašu na mjestu namjesnika Gaze i centralne Palestine, s tim da dužina njegovog mandata nije tačno poznata, premda ga jedan spis iz Jeruzalema 1670. godine navodi kao namjesnika. Prema Filijuu, vladavina Musa-paše završila je 1679. godine. Musa je prekinuo Huseinovu liberalnu politiku s nemuslimanima i bio je obazriviji prema osmanskim prohtjevima za vrijeme svoje vladavine. Ahmed-paša ibn Musa naslijedio je oca i bio posljednji namjesnik Ridvana u Gazi, služeći do 1690. godine. Po završetku njegove vladavine, dinastiji Ridvan oduzeto je nasljedno namjesništvo, a naknadni službenici koje je imenovala osmanska vlada počeli su vladati Gazom, čiji je značaj polahko opadao. To se poklopilo s općim povlačenjem podrške mjesnim dinastijama iz “Uzvišene Porte”. Savremeni potomci dinastije Ridvan u Gazi su poznati kao Dar el-Baša ili "Kuća paša".
Kultura
Porodica Ridvan oblikovala je je svoju dinastiju o uzoru na osmansko carsko domaćinstvo, a tokom vojnih pohoda nosili bi ratne zastave koje su predstavljale njihovu dinastiju, dovodeći sa sobom i vojne orkestre. Porodica Ridvan sebe je doživljavala vođama šireg područja i pokroviteljima drugih vladajućih porodica. Faruk-paša (Farrukh), čerkeski guverner Jeruzalema i osnivač istaknute dinastije Faruk, bio je bivši mameluk (rob-vojnik) Behram-paše. Dinastija Faruk vladala je sandžakom Nablus sve do sredine 17. stoljeća. Kivan, još jedan mameluk iz dinastije Ridvan, postao je glavni pomoćnik namjesnika Damaska, prije nego što je njegov sin stekao namjesništvo i službu emiru’l-hadždža 1670-ih godina.
Nije poznato da li su članovi porodice Ridvan radije koristili bosanski, arapski ili turski jezik za međusobnu komunikaciju, odnosno arapski ili turski za komunikaciju sa pretežito arapskim stanovništvom koje je živilo u njihovim okruzima. Pored bosanskog, kao osmanski zvaničnici dobro su govorili turski jezik, ali je također očito da su bili dobro upućeni u arapski jezik i običaje, usred zavidnog poznavanja arapske književnosti od strane mnogih namjesnika Ridvana i uskih veza koje su održavali s mjesnom elitom, poput arapske porodice Turabaj i beduinskih plemena. Sa izuzetkom carskih ili provincijskih ukaza, sudski zapisi u sandžacima Gaze, Nablusa, Jeruzalema i Ladžuna, kojima su Ridvani i njihovi saveznici često vladali, bilježeni su na arapskom, uprkos tome što je kadija uobičajeno bio carski zastupnik, a time i govornik turskog jezika. Stoga zapisi na osmanskom turskom nisu bili neophodni. Međusobne brakove i društveno-političke veze koje su Ridvani održavali s Turabajevima i čerkeskim Farrukhima stvorili su "novu beduinsko-osmansku hibridnu kulturu" koja se "očitovala i u dvorskom životu, odijevanju i vjerovatno i jeziku", prema historičaru Droru Ze 'eviju.
Savez Ridvana, Turabaja i Faruka
Između 16. i 17. stoljeća, tri porodice su upravljale sandžacima koji su činili područje Palestine: Ridvani su upravljali Gazom, dok su Faruci i Turabajevi upravljali Nablusom i Ladžunom. Zbog zajedničkih interesa i prethodnih odnosa tokom vojne obaveze, ove tri porodice su uspostavile bliske veze tokom svoje vladavine. Ridvani su bili preovladavajuća frakcija u ujedinjenoj dinastiji u nastajanju. Dokazi o međusobnim brakovima između porodica naznačeni su u osmanskim registrima. Na primjer, unuka Ahmeda ibn Turabaja, osnivača dinastije Turabaj, bila je majka guvernera Asaf Faruk-paše. Asafova supruga bila je Šakra hatuna, kći guvernera Husein-paše. Nakon smrti Asaf-paše i Šakre, dva njihova sina, Muhammed-beg i Ali-beg, našli su se pod starateljstvom Huseinovog brata, namjesnika Musa-paše. Kćerka Arap Hasan-paše, sestra Muse i Huseina, bila je udata za Asafovog brata Ali Faruka. Dijeljenje zajedničke imovine takođe je pomoglo da se održi jedinstvo porodica.
Savez Ridvana, Faruka i Turabaja uzimao je teritorije Palestine, a ponekad i Transjordanije, za nasljedne feudalne posjede. Tokom mučnih perioda, ove tri porodice bi udružile snage kako bi se suočile s izazovima pobunjenika ili mjesnih suparnika. Vojni odnos između njih nastao je zaštitom godišnje karavane hadža. Kada bi određeni namjesnik dobio ulogu emiru’l-hadždža, bilo je potrebno da na duže vremena bude odsutan iz svog sandžaka. Kako bi zaštitili svoje okruge od napada beduina, utaje poreza i štete po ličnu imovinu, namjesnici koji su odlazili na put obično su svoju vlast povjeravali vladarima susjednog sandžaka. Na primjer, 1589. godine Ridvan-paša zatražio je od Asafa ibn Turabaja da ga privremeno zamijeni kao namjesnika Damaska, započevši tradiciju koja je trajala sve do 17. stoljeća.
Uzajamno povjerenje između porodica razvilo se u čvrst vojni savez početkom 17. stoljeća kao posljedica sve veće snage Fahrudina II u osmanskoj Siriji. Podržan od strane velikog vojvode Toskane Medićija, Fahrudin je nakratko poboljšao svoje odnose s osmanskom vladom i 1622.godine stekao upravu nad sandžacima Safad i Edžlun, postao namjesnik Nablusa i imenovan mutesellimom (ubiračem poreza) Gaze. Njegove snage krenule su prema Jeruzalemu, prelazeći obalnu ravnicu Palestine. Fahrudinovi potezi ugrozili su vladavinu tri porodice koje su, nakon podsticaja iz “Uzvišene Porte” u Istanbulu, formirale savez da zaustave njegovo napredovanje. 1623. godine vojske Hasana "Arap" paše, Muhammeda ibn Faruka i Ahmeda ibn Turabaja uspješno su razbile Fahrudinovu vojsku na rijeci Eudža (Awja), prisiljavajući ga da se povuče iz Palestine. desno|mini| Tekija [[Ahmed-paša Rizvanović|Ahmed-paše Rizvanovića na Hramskoj gori u Jeruzalemu]] Tokom svoje vladavine, dinastija Ridvan akumulisala je ogromno bogatstvo u Gazi, uključujući poljoprivredna zemljišta i nekoliko nekretnina. Porodica je veliki dio tog bogatstva dala u vakufe (vjerske zadužbine), koji su se koristili za finansiranje izgradnje i održavanja različitih javnih zgrada. Neki članovi dinastije pokopani su u Makbarat el-Ridvanu (Porodično groblje Ridvana) smještenom južno od Velike džamije u Gazi. 2008. godine, je zabilježeno da se na groblju nalazilo nekoliko mramornih grobova.
510. oslobodilačka brigada
510. oslobodilačka brigada je vojna jedinica koja je za vrijeme rata u Bosni i Hercegovini bila u sastavu Petog korpusu Armije RBiH. Osnovana je 25. oktobra 1993. godine u cazinskom naselju Ćoralići. Prvi komandant brigade bio je Amir Avdić.
Historija
Brigada je formirana pod prvobitnim nazivom Prva bosansko-oslobodilačka brigada. Prvi komandant brigade bio je Amir Avdić, zamjenik Osman Omanović a funkciju načelnika štabaa obavljao je Nijaz Miljković. U sastav ove brigade su ušli 3. ključko-sanski bataljon 503. slavne brdske brigade kao i dobrovoljci iz drugih jedinica Petog korpusa Armije RBiH čime je brigada popunjena 100% u odnosu na formaciju brigade. Pod naoružanjem bilo je oko polovine pripadnika. Uz komandu, brigada se astojala od 5 lahkih četa i jedinica za podršku: artiljerijsko-minobacačka baterija, mješoviti protivoklopni vod i LARV PZO i logističke jedinice.
Naređenjem Generalštaba Armije RBiH od 12. januara 1995. godine brigada je preimenovana u 510. oslobodilačku brigadu i taj naziv će zadržati do kraja rata.
Zona odgovornosti ove brigade bila je na grmuško-srbljanskom platou i Grmeču a od značajnijih operacija u kojima je brigada učestvovala su i operacije Grmeč '94 i Sana '95.
Priznanja
15 pripadnika ove brigade su dobitnici priznanja Armije RBiH Zlatnog ljiljana.
Kompolje Koreničko
Kompolje Koreničko je naseljeno mjesto u sastavu općine Plitvička Jezera, Ličko-senjska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Titova Korenica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kompolje Koreničko je imalo 130 stanovnika.
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Kompolje. Od 1857. do 1880. podaci su sadržani u naselju Korenica kojemu je 1981. pripojen nenaseljeni dio područja ovog naselja.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Kompolje Koreničko je imalo 112 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Ladislav II, kralj Ugarske
Ladislav II (1131 – 14. januar 1163) bio je kralj Ugarske od 1162. do 1163. godine, nakon što je uzurpirao krunu od svog nećaka Stjepana III. Dobio je titulu bana Bosne od svog oca, ugarskog kralja Bele II u šestoj godini, ali nikada nije vladao Bosnom. Umjesto toga, 1160. godine se zajedno sa mlađim bratom Stjepanom nastanio u Konstantinopolju, ali su se obojica vratili u Ugarsku nakon smrti njihovog starijeg brata Gejze II 1162. godine. Njihov povratak je podržao bizantijski car Manuel I Komnen u namjeri da proširi svoj suverenitet preko Ugarske. U početku je car planirao da pomogne njegovom mlađem bratu Stjepanu da se domogne prijestolja, ali su ugarski baroni jedino prihvatali Ladislava kao kralja Ugarske. Njegov kasniji pristalica, Lukas, nadbiskup Esztergoma, je odbio okruniti Ladislava i ekskomunicirao ga, pa ga je okrunio Miko, nadbiskup Kalocsa, u julu 1162. godine.
Rani život
Ladislav je rođen 1131. godine kao drugi sin ugarskog kralja Bele II i njegove supruge Jelene Vukanović. Kada je njegov otac 1136. godine zauzeo Bosnu, imenovao je svog sina Ladislava banom Bosne na skupštini prelata i barona u Estergomu. Međutim, Ladislav nikada nije lično vladao Bosnom jer je imenovao bana koji je rukovodio i upravljao ovom teritorijom. Nakon očeve smrti 1141. godine, ugarsko prijestolje je naslijedio njegov najstariji brat Gejza II. Budući da je bio maloljetan, upravu nad državom su preuzeli njegova majka Jelena i njegov stric Beloš. Kako se nije znalo tačno da li kralja nasljeđuje najstariji član dinastije ili najstariji sin, došlo je do sukoba unutar dinastije kada je Gejza II za suvladara postavio svog najstarijeg sina Stjepana. Pošto su se Ladislav i njegov mlađi brat Stjepan smatrali zakinutima, potražili su utočište u Svetom rimskom carstvu, odakle su pobjegli u Konstantinopolj.
Brak i potomstvo
Ladislav je bio oženjen poljskom kneginjom Juditom Pjast s kojom je imao kćer Mariju.
WRN
ATP-ovisna helikaza Wernerovog sindroma, znana i kao DNK-helikazno rekvoliki tip 3,  je enzim koji je kod ljudi kodiran genom WRN. WRN je član porodice RecQ-helikaza. Enzimi helikaze općenito se odmotavaju i odvajaju dvolančane DNK. Ove aktivnosti su neophodne prije nego što se DNK može kopirati u pripremi za diobu ćelija (replikacija DNK). Helikazni enzimi su također kritični za stvaranje nacrta gena za proizvodnju proteina, proces koji se naziva transkripcija. Dodatni dokazi ukazuju na to da Wernerov protein ima ključnu ulogu u popravljanju DNK. Sve u svemu, ovaj protein pomaže u održavanju strukture i integriteta individualne DNK.
WRN gen nalazi se na kratkom (p) kraku hromosoma 8, između pozicija 12 i 11.2, od bp 31,010.319 do bp 31,150.818. Helikazni enzimi općenito odmotavaju i razdvajaju dvolančane DNK. Ove aktivnosti su neophodne prije nego što se DNK može kopirati u pripremi za diobu ćelija (replikacija DNK). Enzimi helikaze su takođe kritični za stvaranje nacrta gena za proizvodnju proteina, procesa koji se naziva transkripcija. Dodatni dokazi ukazuju na to da Wernerov protein igra ključnu ulogu u popravljanju DNK. Sve u svemu, ovaj protein pomaže u održavanju strukture i integriteta DNK osobe.
Helacija
Helatni efekt
Termodinamički pristup opisivanju helatnog efekta uzima u obzir konstantu ravnoteže za reakciju: što je veća konstanta ravnoteže, to je veća koncentracija kompleksa.
Električni naboji su izostavljeni zbog jednostavnosti zapisa. Uglaste zagrade označavaju koncentraciju, a indeksi konstante stabilnosti, β, označavaju stehiometriju kompleksa. Kada je analitička koncentracija metilamina dvostruko veća od etilendiamina, a koncentracija bakra je ista u obje reakcije, koncentracija [Cu (en)] je mnogo veća od koncentracije [Cu(MeNH2)2] jer β11 ≫ β12.
Ravnotežna konstanta, K, je povezana sa standardom Gibbsove slobodne energije, gdje R = plinska konstanta, a T = temperatura u kelvinima. = standardna entalpija promjena reakcije i  = standardna promjena entropije.
Budući da bi entalpija trebala biti približno jednaka za dvije reakcije, razlika između dvije konstante stabilnosti posljedica je učinaka entropije. U jednačini nalaze se dvije čestice s lijeve i jedna s desne strane, dok se u jednačini  nalaze tri čestice s lijeve i jedna s desne strane. Ova razlika znači da se manje entropije poremećaja gubi kada se helatni kompleks formira sa bidentatnim ligandom, nego kada se formira kompleks sa monodentatnim ligandima. Ovo je jedan od faktora koji doprinose razlici entropije. Ostali faktori uključuju promjene solvatacije i stvaranje prstena. Neki eksperimentalni podaci za ilustraciju učinka prikazani su u sljedećoj tabeli. ! Ravnoteža !! log β !! !! !! Ovi podaci potvrđuju da su promjene entalpije približno jednake za dvije reakcije i da je glavni razlog veće stabilnosti helatnog kompleksa uticaj entropije, koji je mnogo manje nepovoljan. Općenito je teško precizno izračunati termodinamičke vrijednosti u smislu promjena u rastvoru na molekulskom nivou, ali je jasno da je helatni efekt pretežno učinak entropije.
Ostala objašnjenja, uključujući objašnjenje Schwarzenbachovo, , raspravljaju se u citiranim Greenwoodu i Earnshawu.
U prirodi
Brojne biomolekule pokazuju sposobnost rastvaranja određenih metalnih kationa. Dakle, proteini, polisaharidi i polinukleinske kiseline izvrsni su polidentatni ligandi za mnoge metalne ione. Organski spojevi poput aminokiselina glutamata i histidina, organske kiseline kao što je malat i polipeptida poput fitohelatina. također su tipski helatori. Pored ovih slučajnih helatora, nekoliko biomolekula je posebno proizvedeno da vežu određene metale (vidi sljedeći odjeljak).
U biohemiji i mikrobiologiji
Gotovo svi metaloenzimi sadrže metale koji su helatirani, obično na peptide ili kofaktore i protetske grupe. Takva helatna sredstva uključuju porfirinske prstenove u hemoglobinu i hlorofilu. Mnoge mikrobne vrste proizvode pigmente topive u vodi koji služe kao helatni agensi, nazvani siderofori. Naprimjer, poznato je da vrste roda Pseudomonas luče piohelin i pioverdin koji vežu gvožđe. Enterobaktin, proizveden u E. coli, je najjače poznato helatno sredstvo. Morski školjkaši koriste helaciju metala, specijalno Fe3+helaciju sa ostacima Dopa u proteinu stopala dagnji da se poboljša čvrstoće niti koje koriste da bi se učvrstili na površinama.
U geologiji
U nauci o Zemlji, hemijske vremenske prilike pripisuju se organskim helatnim agensima (npr. peptidi i šećeri, koji izvlače metalne ione iz minerala i stijena.  Većina metalnih kompleksa u okolini i prirodi vezani su u nekom obliku helatnog prstena (npr. s huminskom kiselinom ili proteinom). Dakle, metalni helati su relevantni za mobilizaciju metala u tlu, usvajanje i akumulaciju metala u biljkama i mikroorganizmima. helektivna kelacija teških metala relevantna je za bioremedijaciju (npr. uklanjanje 137Cs iz radioaktivnog otpada). Većina metalnih kompleksa u okolini i prirodi vezani su u nekom obliku helatnog prstena (npr.
Prehrambeni dodaci
Šezdesetih godina prošlog stoljeća naučnici su razvili koncept heliranja metalnog iona prije nego što su element dodali životinji. Vjerovali su da će to stvoriti neutralno jedinjenje, štiteći mineral od kompleksa s nerastvorljivim solima u želucu, što će metal učiniti nedostupnim za apsorpciju. Aminokiseline, kao efikasna vezivna sredstva za metal, odabrane su kao potencijalni ligandi, a sprovedeno je istraživanje kombinacija metal-aminokiselina. Istraživanje je podržalo da su helati metala i aminokiselina u stanju da pojačaju apsorpciju minerala.
Tokom tog perioda razvijali su sintetski helati, kao što je etilendiaminoteraacetatna kiselina (EDTA). Oni su primijenili isti koncept helacije i stvorili helirane spojeve; ali ova sintetika je bila previše stabilna i nije bila održiva za ishranu. Ako je mineral preuzet iz EDTA liganda, tijelo ne bi moglo koristiti ligand i on bi bio izbačen. Tokom procesa protjerivanja, EDTA ligand je nasumično helirao i oduzeo još jedan mineral iz tijela.
Etilendiamin
Farmaceutski sastojak
Antihistaminici izvedeni iz etilendiamina su najstarija od pet klasa antihistaminika prve generacije, počevši od piperoksanskog benodaina, otkrivenog 1933., na Pasterovom institutu u Francuskoj, a uključuju i mepiramin, tripelennamin i antazolin. Ostale klase su derivati etanolamina, alkilamin, piperazin i drugi (prvenstveno triciklični i tetraciklični spojevi povezani sa fenotiazinima, triciklični antidepresivima, kao i porodica ciproheptadin – fenindamin)
Uloga u polimerima
Pošto sadrži dvije aminske grupe, etilendiamin je široko korišten prekursor različitih polimera. Kondenzati izvedeni iz formaldehida su plastifikatori. Široko se koristi u proizvodnji poliuretanskih vlakana. PAMAM klasa dendrimera izvedena je iz etilendiamina.
Helacija
Prehrambeni dodaci
Od ranog razvoja ovih spojeva, provedeno je mnogo više istraživanja koja su primijenjena na proizvode za ljudsku prehranu na sličan način kao i eksperimenti s prehranom životinja koji su pioniri u tehnologiji. Željezni bis-glicinat je primjer jednog od ovih spojeva, koji je razvijen za ljudskun ishranu.
Etilendiamin
Tetraacetiletilendiamin
Aktivator izbjeljivača tetraacetiletilendiamina proizveden je iz etilendiamina. Derivat etilen bis (stearamid)|N, N-etilenbis (stearamid) (EBS) komercijalno je značajan kalup - sredstvo za otpuštanje i surfaktant u benzinu i motornom ulju.
Helacija
Zubna i oralna primjena
Ljepila prve generacije dentina prvi put su dizajnirana i proizvedena 1950-ih. Ti su se sistemi temeljili na komonomerom helatu s kalcijem na površini zuba i stvarali vrlo slabu hemijsku vezu otpornu na vodu (2-3 Mpa).
Detoksikacija teških metala
Helacijska terapija je protuotrov za trovanje živom, arsenom i olovom. Helatni agensi pretvaraju ove metalne ione u hemijski i biohemijski inertne oblike koji se mogu izlučiti. Helaciju pomoću kalcij-dinatrij EDTA odobrio je Uprava za hranu i lijekove SAD (FDA) za ozbiljne slučajeve trovanja olovom. Nije odobren za liječenje "intoksikacije teškim metalima".
Etilendiamin
Srodni ligandi
Srodne izvedenice etilendiamina uključuju etilendiaminetetrasirćetnu kiselinu (EDTA), tetrametiletilendiamin (TMEDA) i tetraetiletilendiamin (TEEDA). Hiralni analozi etilendiamina uključuju 1,2-diaminopropan i  trans-diaminocikloheksan.
Sigurnost
Etilendiamin, poput amonijaka i drugih amina niske molekulske težine, nadražuje kožu i respiratorne organe. Tekući etilendiamin, ako se čvrsto ne drži, oslobađaće toksične i nadražujuće pare u svoju okolinu, posebno zagrijavanjem. Pare reagiraju s vlagom u vlažnom zraku, stvarajući karakterističnu bijelu maglu koja izuzetno iritira kožu, oči, pluća i sluznicu.
Helacija
Detoksikacija teških metala
Iako korisna u slučajevima ozbiljnog trovanja olovom, upotreba dinatrijum EDTA (edetat-dinatrij) umjesto kalcij-dinatrij EDTA rezultirala je smrtnim ishodima zbog hipokalcemije. FDA nije odobrila dinatrij EDTA za bilo kakvu upotrebu, pa svi proizvodi za helacijsku terapiju odobreni od strane FDA trebaju recept.
Farmaceutski proizvodi
Helatni kompleksi gadolinija često se koriste kao kontrastna sredstv u MRI skeniranjima, iako su i gvožđeve čestice i manganski helatni kompleksi također  istraženi. Bifunkcionalni helatni kompleksi cirkonij, galij, fluor, bakar, itrij, brom ili jod se često koriste za konjugacije sa monoklonskim antitijelima za upotrebu u PET snimanje na bazi antitijela. Ovi helatni kompleksi koriste heksadentatni ligand, kao što je desferioksamin B (DFO), prema Meijs et al., a kompleksi gadolinija koriste se  često za upotrebu oktadentatnih liganda poput DTPA, prema Desreux et al. Auranofin, helatni kompleks zlata, koristi se u liječenju reumatoidnog artritisa, a penicilamin, koji tvori helatne komplekse bakra, u liječenju Wilsonove bolesti i cistinurije, kao i refrakcijskog reumatoidnog artritisa.
Ostala medicinska primjena
Helacija u crijevnom traktu uzrok je brojnih interakcija između lijekova i metalnih iona (poznatih i kao "prehrambeni minerali" u ishrani). Kao primeri, antibiotski lijekovi iz porodica tetraciklina i kinolona su helatori iona Fe2+, Ca2+ i Mg2+.
EDTA, koja se veže za kalcij, koristi se za ublažavanje hiperkalcemije koja je često rezultat trakaste keratopatije. Tada se kalcij može ukloniti iz rožnjače, omogućavajući pacijentu određeno povećanje vidljivosti.
Sedmorica veličanstvenih
Sedmorica veličanstvenih američki je film u žanru vesterna snimljen 1960. godine u režiji Johna Sturgesa. Glavne uloge tumače Yul Brynner, Eli Wallach i Steve McQueen. U sporednim ulogama su Charles Bronson, Robert Vaughn, Brad Dexter, James Coburn i Horst Buchholz. Film je rimejk Kurosawinog japanskog filma iz 1954. godine Sedam samuraja. Brynner, McQueen, Bronson, Vaughn, Dexter, Coburn i Buchholz portretiraju naslovne likove, grupe od sedam revolveraša angažiranih da zaštite malo selo u Meksiku od grupe pljačkaša bandita čijeg vođu glumi Wallach. Muziku za film komponirao je Elmer Bernstein. Kongresna biblioteka je 2013. izabrala film na čuvanje u Nacionalni filmski registar kao "kulturno, historijski ili estetski važan".
Radnja
Banda razbojnika predvođena Calverom (Eli Wallach) povremeno upada u siromašno meksičko selo zbog hrane i zaliha. Nakon najnovije racije, tokom koje Calvera ubija jednog seljana, seoski čelnici odlučuju da im je dosta svega. Po savjetu jednog seoskog starješine (Vladimir Sokoloff), oni odlučuju da uzvrate udarac i da se odbrane. Uzimajući svojih nekoliko vrijednih predmeta, troje seljana vozi se do grada na samoj granici Sjedinjenih Država u nadi da će trampiti predmete za oružje. Oni su impresionirani Chrisom Adamsom (Yul Brynner), revolveraškim veteranom koji je etnički Cajun, i obraćaju mu se za savjet. Chris predlaže da umjesto toga unajme profesionalne revolveraše za odbranu sela, jer "ljudi su jeftiniji od oružja." Prvo se složivši samo da im pomogne da regrutuju ljude, Chris na kraju odlučuje da predvodi grupu. Uprkos oskudnoj ponuđenoj plati, on pronalazi pet naoružanih ljudi voljnih da mu se pridruže.
Helacija
Kataliza
Homogeni katalizatori su često helirani kompleksi. Reprezentativan primjer je upotreba BINAP (bidentatni fosfin) u Noyorijevoj asimetričnoj hidrogenaciji i asimetrična izomerizacija. Potonji ima praktičnu upotrebu u proizvodnji sintetskog – mentola.
Sedmorica veličanstvenih
Radnja
Grupu sačinjavaju: revolveraš Vin Tanner (Steve McQueen), koji je bankrotirao zbog kockanja i opire se nagovorima da se zaposli kao trgovac; Chrisov prijatelj Harry Luck (Brad Dexter), koji pretpostavlja da Chris krije mnogo veću nagradu za svoj angažman; irski meksikanac Bernardo O'Reilly (Charles Bronson), koji je naporno radio i preživljavao teška vremena; Britt (James Coburn), stručnjak za bacanje noža i potezanje pištolja koji se pridružuje grupi isključivo radi izazova; i Lee (Robert Vaughn), kojeg muče noćne more zbog palih neprijatelja i progonjen je mišlju da je izgubio živce za bitku. Na putu do sela, prati ih usijana glava Chico (Horst Buchholz), ambiciozni revolveraš čiji su prethodni pokušaji da se pridruži Chrisu bili odbijeni. Impresioniran njegovom upornošću, Chris ga ipak poziva da se pridruži grupi.
Po dolasku u selo oni rade sa seljacima na izgradnji utvrđenja i osposobljavaju ih za odbranu. Primjećuju nedostatak žena u selu sve dok Chico nije naletio na Petru (Rosenda Monteros) i otkriva da su žene bile skrivene u strahu da će ih banditi silovati. Revolveraši se počinju družiti sa seljacima, a Petra se zaljubljuje u Chico-a. Kada Bernardo primjećuje da im se daje bolji izbor hrane, oni odlučuju da je podijele sa seoskom djecom. Trojica Calverinih ljudi su poslani da izvide selo; zbog greške Chica, sedmorica su prisiljena ubiti sve troje, a ne uhvatiti barem jednog. Nekoliko dana kasnije Calvera i njegovi razbojnici stižu u punom sastavu. Njih sedmorica i seljani ubijaju osmoricu bandita u pucnjavi koja je izbila i uspijevaju ih istjerati iz sela. Seljaci slave, vjerujući da se Calvera neće vratiti. Ali Chico se infiltrira u Calverin kamp i saznaje da se Calvera mora vratiti, jer njegovim ljudima nedostaje hrane.
Helacija
Omekšavanje vode
Limunska kiselina koristi se za omekšavanje vode u sapunima i deterdžentima za rublje. Uobičajeni sintetski helator je EDTA. Fosfonati su također dobro poznati helatni agensi. Helatori se koriste u programima za prečišćavanje vode, a posebno u parnom inženjerstvu, npr., sistemu za prečišćavanje vode u kotlu. Iako se tretman često naziva omekšavanje, helacija ima malo uticaja na sadržaj minerala u vodi, osim što ih čini topivim i snižava nivo pH vode.
Sedmorica veličanstvenih
Radnja
Neki uplašeni seljani nakon toga pozivaju revolveraše da odu. Čak se i nekolicina od sedmorice počinje kolebati, ali Chris insistira da ostanu, čak prijeteći da će ubiti svakoga ko predloži odustajanje od borbe. Njih sedmorica odlaze u iznenadni napad na Calverin kamp, ali ga pronalaze napuštenim. Vraćajući se u selo, Calvera i njegovi ljudi ih zarobljavaju; navodno su se dogovorili sa nekim od seljaka da se ušunjaju i preuzmu kontrolu. Calvera pošteđuje živote njih sedmero, vjerujući da su naučili lekciju da se za jednostavne seljake ne vrijedi boriti i bojeći se odmazde njihovih "prijatelja" revolveraša preko granice. Pripremajući se za polazak, Chris i Vin priznaju da su se emocionalno vezali za selo. Bernardo se također ljuti kada dječaci s kojima se sprijateljio svoje roditelje nazivaju kukavicama. Chico izjavljuje da mrzi seljane; kad Chris ističe da je i on odrastao kao farmer, Chico ljutito odgovara da su ljudi poput Calvere i Chrisa ti koji su seljane učinili onim što jesu.
Sedmorica revolveraša su sprovedeni daleko od sela, gdje im se vraća oružje. Oni raspravljaju o svom sljedećem potezu i svi osim Harryja, koji vjeruje da će napor biti uzaludan i samoubilački, pristaju na povratak i borbu.
Revolveraši se infiltriraju u selo i izbija pucnjava. Harry, koji se predomisio, vraća se na vrijeme da spasi Chrisov život, ali je i sam smrtno pogođen. Harry ga moli da otkrije za šta su se borili, a Chris laže o skrivenom rudniku zlata kako bi Harry povjerovao da je umro za čitavo bogatstvo; Harry umire sa osmijehom. Lee se usuđuje da uleti u kuću u kojoj je zatočeno nekoliko seljana, pucajući u njihove otmičare i puštajući zatvorenike da se pridruže borbi, ali je upucan dok je izlazio iz kuće. Bernardo biva upucan dok je pokušavao da zaštiti dječake s kojima se sprijateljio, i kaže im dok umire da vide kako su se hrabro borili njihovi očevi. Britt umire nakon što je upucao mnoge razbojnike, jer se previše izložio iza zaklona. Chris puca u Calveru, koja ga pita: "Vratili ste se ... na ovakvo mjesto? Zašto? Čovjek poput vas? Zašto?" On umire ne dobivši odgovora. Preostali razbojnici bježe.
Trojica preživjelih revolveraša odjahali su van grada. Kad se zaustave na vrhu brda s pogledom na selo, Chico se oprašta s njima, shvaćajući da želi ostati s Petrom. Chris i Vin oprostili su se od starješine sela, koji im je rekao da su samo seljani stvarno pobijedili, dok su revolveraši "poput vjetra koji puše nad zemljom i prolazi dalje". Dok prolaze pored grobova svojih poginulih drugova, Chris priznaje: "Starac je bio u pravu. Samo su farmeri pobijedili. Mi smo izgubili. Uvijek ćemo izgubiti."
Snimanje
Yul Brynner se obratio producentu Walteru Mirischu s idejom da preradi poznati Kurosawin samurajski film. Ali kada je Mirisch stekao prava od japanskog Toho Studiosa i zaključio ugovor o distribuciji sa United Artistsom, Brynnera je zbog kršenja ugovora tužio glumac Anthony Quinn, koji je tvrdio da su on i Brynner zajedno razvili koncept i razradili mnoge detalje filma prije nego što su njih dvojica razišli. Quinn je na kraju izgubio i njegova tužba je propala jer nije ništa bilo zapisano. Kredit za scenarij bio je predmet spora. Pomoćni producent Lou Morheim naručio je Waltera Bernsteina, koji je u to vrijeme bio na crnoj listi scenarista, da izradi prvi nacrt koji bi bio "vjerno" prilagođen originalnom scenariju koji su napisali Shinobu Hashimoto, Hideo Oguni i Akira Kurosawa; kada su izvršni producent Walter Mirisch i Brynner preuzeli produkciju, zaposlili su Waltera Newmana, čija je verzija "uglavnom ono što se vidi na ekranu". Kada je Newman bio nedostupan da bude na licu mjesta tokom glavnog snimanja filma u Meksiku, William Roberts bio je angažiran, djelomično da izvrši promjene koje zahtijevaju meksički cenzori. Kada je Roberts zatražio od Ceha američkih pisaca za saglasnost, Newman je zatražio da se njegovo ime ukloni iz kredita.
Novoselci
Hrvatska:
Dijankovec
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Dijankovec je imalo 222 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
James T. Kirk
James Tiberius Kirk je izmišljeni lik u američkoj medijskoj naučnofantastičnoj franšizi Zvjezdanih staza. Prvobitno ga je igrao kanadski glumac William Shatner, a prvi put se pojavljuje u Zvjezdanim stazama služeći na brodu USS Enterprise kao kapetan. Kirk vodi svoju ekipu dok istražuju nove svjetove, nove civilizacije i "hrabro ide tamo gdje nijedan čovjek nije otišao". Često se likovi Spocka i Leonarda "Bonesa" McCoya ponašaju kao njegova logični i emocionalni zvučnik. Kirk je također pojavljivao u brojnim filmovima, knjigama, stripovima, web epizodama i video igricama.
Beckwith–Wiedemannov sindrom
Klinička obilježja
Weng et al. (1995) izvijestili su o rezultatima praćenja na 15 pacijenata s WBS-om. Otkrili su da su trudnoće u tim slučajevima imale polihidramnije sa velikim posteljicama koje su bile gotovo dvostruko veće od normalne težine posteljice. Velika veličina fetusa i polihidramniona često su rezultirali ranim porođajem uz povremeni perinatalni smrtni slučaj (uočeno u tri slučaja). Prekomjerna dužina pupkovine bila je manifestacija povećane veličine placente i bio je koristan znak za sumnju na WBS prije porođaja. Defekti trbušnog zida i/ili makroglosija pomogli su u potvrđivanju dijagnoze pri rođenju. Novorođeni pacijenti imali su gotovo dvije standardne devijacije iznad očekivane srednje dužine i težine za gestacijsku dob. Trend povećanja veličine nastavio se kroz rano djetinjstvo i s odrastanjem postajao manje dramatičan. Nije otkrivena citogenetička abnormalnost kod devet od ispitivanih pacijenata, a jedini otkriveni tumor bio je želučani teratom evidentan kod jednog dojenčeta pri rođenju. Četiri od 15 pacijenata operisali su makroglosiju. Nalazi su upoređeni sa nalazima Pettenatija et al. (1986), koji su proučavali 22 pacijenta.
James T. Kirk
Kirk se prvi put pojavljuje u epizodi Zvjezdanih staza, "The Man Trap", emitovanoj 8. 9. 1966, iako je prva snimljena epizoda sa Shatnerom bila "Where No Man Has Gone Before", koja je zadržala mnoge elemente prvog pilota "The Cage". Shatner je nastavio ulogu u tri sezone serije, a kasnije je dao glas animiranoj verziji Kirka u Zvjezdanim stazama: Animirana serija (1973–1974). Shatner se vratio ulozi u Star Trek: The Motion Picture (1979) i u šest narednih filmova.
Beckwith–Wiedemannov sindrom
Klinička obilježja
Drut i Drut (1996) proučavali su pogođene članove porodice u kojoj su četiri člana imala WBS kao rezultat trisomije 11p15. Klinički pregled pokazao je neimunski hidrops i placentomegaliju u dva rođaka, te višestruke fenotipske abnormalnosti u skladu s WBS kod drugs dva rođaka. Moore et al. (2000) izveli su kraniofacijalne antropometrijske analize na 19 pacijenata sa BWS-om i njihovim rođacima. Autori su zaključili da se kod ovog sindroma može definirati jedinstveni, iako promjenljivi obrazac morfologije lica, te da se ovaj fenotip ne smanjuje s godinama.
Novoselci (Sunja)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Sisak.
Beckwith–Wiedemannov sindrom
Klinička obilježja
Everman et al. (2000) proveli su retrospektivnu studiju koja je upoređivala serijske koncentracije alfa-fetoproteina (AFP) kod 22 djece sa BWS sa nivoima utvrđenim za zdravu djecu. Koncentracija AFP bila je veća sa BWS i smanjivala se tokom postnatalnog perioda, znatno sporijom stopom od one koja je zabilježena kod zdrave djece. Nivoi AFP-a, dobijeni tokom rutinskog pregleda tumora kod djece sa BWS-om trebaju se tumačiti s normalnom krivuljom utvrđenom posebno za BWS, a ne s prethodno objavljenim podacima za zdravu novorođenčad i djecu.
Novoselci (Sunja)
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Novoselci su imali 38 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Novoselci je imalo 77 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Fosfolipid
Amfipatska osobenost
Takvo kretanje se može opisati kao fluid mozaik model, koji opisuje membrane kao mozaik lipidnih molekula  koje djeluju kao otapalo za sve tvari i proteine  u njoj, tako da su proteinske i lipidne molekule slobodne da lateralnom difuzijom  prolaze kroz lipidnu matricu i migriraju kroz  membranu. Steroli doprinose fluidnostti membrane, ometajući pakovanje sa  fosfolipidima.
Funkcije
Fosfolipidi su temeljne komponente žive ćelijske membrane i ostalih ćelijskuh struktura. Normalno odvijanje životnih funkcija vezano je za osobene funkcije fosfolipida i ostalih složenih lipida. Između ostalog, acetilholin je neophodan za kontrakciju mišićnog tkiva i podražaje parasimpatskih nerava i snižavanje krvnog pritiska.
Leblebija
Sastav i hranjiva vrijednost
Biohemijski sastav slanutka sličan je ostalim mahunarkama. Osušeno zrno sadrži 17,4 do 23,3 posto bjelančevina, 53,5 do 63,6 posto ugljikohidrata, 4,1 do 5,5 posto biljnog ulja, 3,3 do 5,5 posto celuloze i 3,2 - 3,4 posto mineralnih tvari.
Slanutak je vrlo dobar izvor željeza, čak i kuhan slanutak sadrži dvostruko više željeza od jednake količine mesa. Količina kalcija također je visoka i udružena je s bjelančevinama koje povećavaju njegovu apsorpciju. Ako je u obroku zastupljena i žitarica, takav obrok ima potpuni sastav potrebnih aminokiselina. Ima nizak glihemijski indeks.
Novija istraživanja koja su obuhvatila 19 različitih kultivara slanutka uzgajanih u stakleniku, pokazala su da je i lišće slanutka isto tako vrijedno pažnje, jer sadrži osim vitamina i značajnu količinu nekih minerala, pa tako može parirati kupusu i špinatu. Sadržaj kalcija, magnezija i kalija u lišću slanutka veći je nego u špinatu i kupusu dok je sadržaj željeza, cinka i bakra približno jednak.
Rezultati ovog istraživanja mogli bi imati veliku važnost za zemlje gdje se slanutak i uzgaja, a to su prije svega Indija, Bliski istok i Srednja Evropa.
Beckwith–Wiedemannov sindrom
Klinička obilježja
Reddy et al. (1972) opisali su srčani hamartom kod dvogodišnjeg djeteta sa BWS-om, a Williams et al. (1990) pronašli su hamartom mokraćnog mjehura kod novorođenčeta sa BWS-om. Jonas i Kimonis (2001.) opisali su djevojčicu s hamartomom lijevog zida grudnog koša, makroglosijom, nevus flammeus srednjeg čela i malom pupčanom kilom koja je do 1. godine starosti razvila hemihipertrofiju donjih udova i za koju se pretpostavlja da ima BWS. Poole et al. (2012) prijavili su dva brata sa klasičnim BWS-om. Obojica su imali vrlo visoku porođajnu težinu (veću od 99. percentila), makroglosiju koja je zahtijevala hiruršku korekciju, nespuštene testise, dijastazu rektuma i neonatalnu hipoglikemiju. Stariji brat imao je velike bubrege s jednostranom cistom, manju anomaliju desnog uha i poremećaj pažnje s hiperaktivnošću. U dobi od 24 godine imao je veliku glavu, istaknute nadočne grebene, velika usta i velike šake i stopala. Mlađi brat imao je blagu desnu hemihipertrofiju i generaliziranu hipermobilnost zglobova. Dobio je Wilmsov tumor i bilo mu je potrebno posebno obrazovanje,a mao je i odgođeni pubertet.
Prognoza
Općenito, prognoza je vrlo dobra. Djeca s BWS-om obično se jako dobro razvijaju i odrastaju tako da postižu visine koje se očekuju na osnovu visine njihovih roditelja. Iako su djeca sa BWS-om u povećanom riziku od dječjeg karcinoma, većina djece s BWS-om ne dobija rak i velika većina djece koja obolijevaju od raka može se uspješno liječiti.
Djeca sa BWS-om uglavnom nisu imala značajnih kašnjenja u odnosu na njihovu braću i sestre. Međutim, neka djeca sa BWS-om imaju problema s govorom koji bi mogli biti povezani sa makroglosijom ili gubitkom sluha.
Epidemiologija
Beckwith–Wiedemannov sindrom ima procijenjenu incidenciju na 13.700; oko 300 djece sa BWS-om rodi se svake godine u Sjedinjenim Državama. Tačna incidencija BWS-a nije poznata zbog izrazite varijabilnosti prezentacije sindroma i poteškoća s dijagnozom. Broj prijavljene novorođenčadi rođene sa BWS-om je najvjerojatnije nizak, jer su mnoga rođena s BWS-om, ali imaju kliničke osobine koje su manje istaknute i zbog toga propuštene. BWS je dokumentiran u raznim etničkim skupinama i podjednako se javlja kod muškaraca i žena.
Djeca začeta putem oplodnje in vitro imaju tri do četiri puta veće šanse za razvoj Beckwith–Wiedemannovog sindroma. Smatra se da je to zbog gena koji se uključuju ili isključuju postupcima vantelesne oplodnje.
Socijalistička heraldika
SSSR je bila prva država koja je koristila socijalističku heraldiku, odmah na početku svog postojanja 1922. Stil se počeo širiti nakon Drugog svjetskog rata, kada su utemeljene brojne socijalističke zemlje. Čak i neke nesocijalističke zemlje su upotrijebile ovaj stil, zbog brojnih razloga - obično zato što su komunisti pomogli nekim zemljama da postanu nezavisne — ali čak i kada veza sa komunističkom zemljom ne postoji, kao npr. grb Italije. Nakon pada SSSR-a i ostalih istočnoevropskih socijalističkih zemalja, ovaj stil heraldike je često bio odbacivan i zemlje su se vraćale starim grbovima, koji su poštovali heraldiku.
Nastanak i historija
Sovjetski savez, nastao nakon Oktobarske revolucije 1917, zahtijevao je oznake u skladu sa drugim državama, međutim sovjetske vođe nisu željele da nastave staru heraldičku tradiciju, jer su to vidjeli kao poveznicu sa društvenim sistemima koji bi mogli da prouzrokuju revoluciju. Kao odgovor na potrebe i želje, nacionalni grb neće imati elemente heraldike, i predstavit će se bolje. Ovaj stil su pratile ostale socijalističke zemlje, koje su imale slične ciljeve - da se odvoje od feudalizma.
U nekim socijalističkim zemljama socijalistička heraldika nije nikada potpuno zaživjela. Grb Poljske je samo malo promijenjen, a zadržao je tradicionalnu heraldičku formu. Grb Mađarske je napravljen poslije Drugog svjetskog rata, međutim nakon 1956, novi grb je sadržavao miješane elemente tradicionalne i socijalističke heraldike. Čehoslovačka je postala socijalistička država 1948. godine, ali je zadržala svoj stari grb sve do 1960. kada je zamijenjen netradicionalnim grbom koji je imao bohemskog lava bez krune i sa zvijezdom petokrakom. Zemlje bivše Jugoslavije su također koristile miješane elemente tradicionalne i socijalističke heraldike, kao i dvije republike Sovjetskog Saveza: Rusija i Ukrajina
Karakteristike
Socijalistička heraldika ima sljedeće simbole:
Danas
Padom komunizma u istočnoj Evropi, zemlje su se vratile starim grbovima ili su napravili potpuno nove grbove.
James T. Kirk
Američki glumac Chris Pine tumači alternativnu mlađu verziju lika u filmu Zvjezdane staze iz 2009. Pine je ponovio svoju ulogu u Star Trek Into Darkness (2013) i Star Trek Beyond (2016). Paul Wesley portretira Kirka glavne vremenske linije u Paramount seriji Star Trek: Strange New Worlds, smještenom prije Kirkovog zapovjedanja Enterpriseom. Drugi glumci su glumili lik u medijima koje su kreirali obožavatelji, a lik je bio predmet brojnih parodija i satire.
Socijalistička heraldika
Danas
Socijalistička heraldika se još uvijek koristi u nekim državama, kao naprimjer u Kini, Sjevernoj Koreji ili Vijetnamu.