cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Najveći zajednički djelilac brojeva
Uzajamno prosti brojevi su brojevi a, b koji zadovoljavaju uslov NZD(a, b) = 1 NZD(8,15) = 1 NZD(4, 40) = 4
Teorema 2
Ako je c najveći zajednički djelilac prirodnih brojeva a i b, onda postoji cijeli brojevi x и y takvi da je xa+yb=c.
NGC 5531
NGC 5531 (također poznat kao MCG 2-36-61 i PGC 50999) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 357 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Volar. Najveći prečnik je 0,90 (93 hiljade sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (93 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 7. februara 1862. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nil Doksopatrid
Nil Doksopatrid, (12. vijek), bizantski pisac.
Nije poznato gdje je Nil rođen, a u opticaju su kao pretpostavke Grčka i Sicilija. Duže vremena proživio je u Carigradu. Bio je đakon crkve Svete Sofije, patrijaršijski notar, protoproedar, protosinkel i nomofilaks Univerziteta. Zamonašio se i prešao na Siciliju 1142-1143, na dvor sicilijanskog kralje Rodžera II (1130-1154). Tu je napisao crkveno-geografski spis o pet istočnih patrijaršijskih prijestolja. Ovaj spis je bio dosta čitan i prepisivan. Sadrži i odjeljak o Ohridskoj arhiepiskopiji.
Spisak španskih autonomnih zajednica po broju stanovnika
Ovo je popis spisak autonomnih zajednica Španije prema broju stanovnika.
Oxalidales
Oxalidales je red cvjetnica iz razreda Magnoliopsida, divizija Tracheophyta, carstvo Plantae.
Red je uključem u Roside, podgrupu eudikotiledona. U Oxalidales i većini vrsta reda, uobičajeni su složeni listovi koji imaju po pet ili šest čašićnih listića i latica. Ovdje su obično smještene sljedeće porodice:
Porodica Cephalotaceae sadrži samo jednu vrstu, biljku bacača koja se nalazi u jugozapasdoj Australiji.
Po Cronqistovom sistemu, većina gore navedenih porodica bila je smještena u Rosales. Oxalidaceae su stavljene u Geraniales, a Elaeocarpaceae razdvojene između Malvales i Polygalales, a u kasnijim klasifikacijama tretirana je  kao Tremandraceae. Ona ima jedinu vrstu, zvanu biljka bacač, koja također raste u jugoistočnoj  Australiji.
Filogenija
Filogenija Oxalidales prikazana dolje prilagođena je iz web stranice Grupe za filogeniju angiospermi.
Sistematsko pozicioniranje kladusa COM i, kao posljedica reda Oxalidales, prema APG IV sistemu (2016), je sljedeće:
Aragón
Aragón ili Aragonija (katalonski: Aragó) jest španska autonomna zajednica, nekadašnja je historijska regija i kraljevina, koja zauzima središnji dio doline rijeke Ebro. Smještena na sjeveru Španije, graniči s autonomnim zajednicama Kastilja-La Manchom, Kastiljom i Leónom, Katalonijom, La Riojom, Navarom i Valensijskom Zajednicom, te s Francuskom.
Historija
Područje današnjeg Aragóna je do 415. godine pripadalo rimskoj provinciji Tarraconensis. Međutim, iste godine pada pod vlast Vizigota. 812. godine Aragón postaje slobodan, te se na čelu sa grofom Aznarom osniva grofovija. Nakon smrti posljednjeg grofa početkom 10. vijeka pada pod vlast Sancha III, kralja Navare.
Nakon smrti Sancha III 1035. godine, Aragón je naslijedio njegov sin Ramiro I sa namjerom da stvori svoju kraljevinu. Ramiro I je proširio svoju oblast kojom je vladao i koja se prostirala do Haketanije. Njegovi sljedbenici Sancho Ramirez (1063-1094) i Pedro I (1094-1104) vodili su uspješan rat protiv Maura. Pod vodstvom Alfonsa I (1104-1134), vojska je 1118. godine osvojila Zaragozu i proglasila je glavnim gradom Aragóna.
Politika
Od 2011. godine, Luisa Ubeda je predsjednik Aragóna.
Jezici
U Aragónu se uglavnom govori španski, koji je službeni jezik. U nekim sredinama govori se fabla i chapurriau ili orijentalni aragonski:
IC 789
IC 789 (također poznat kao MCG 1-32-61, PGC 40673 i UGC 7533) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 340 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 1,00 (99 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (49 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 4. maja 1893. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 7035B
NGC 7035B (također poznat kao ESO 530-15A i PGC 66257) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 427 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Jarac. Najveći prečnik je 0,60 (74 hiljade sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (50 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Južna Evropa
Južna Evropa je dio Evrope koji se nalazi u njenom južnom dijelu, u "bazenu" Sredozemnog mora. Ovaj izraz, u svom najširem smislu, se koristi da označi "sve države na jugu Evrope". Ipak, koncept je u različitim vremenima imao i drugačija značenja, donoseći dodatne političke, lingvističke, i kulturne kontekste definiciji, uz tipične geografske, fitogeografske ili klimatske odrednice.
Većina obalnih država koje po Ujedinjenim Nacijama pripadaju južnoj Evropi, izlaze na Mediteran. Izuzeci su Portugal koji izlazi samo na Atlantik, kao i Srbija i Sjeverna Makedonija koje su potpuno bez izlaza na more, i Bugarska, koja izlazi na Crno more.
desno|mini|300px|Južna Evropa, kako je označavaju Ujedinjene Nacije.
Države Južne Evrope su:
Južna Evropa izdvaja se na temelju sličnosti klime, reljefa i kulture. Osnovna obilježja prostora su mediteranska klima, pretežno planinski reljef, usmjerenost na Sredozemno more i rani civilizacijski napredak. Zbog prenaseljenosti prostor je bio izvorište velikih migracija i prekookeanske i u razvijene evropske zemlje. U savremeno doba uz industriju sve više se razvijaju djelatnosti tercijarnog sektora, najviše turizam.
Monte Bianco de Courmayeur (4748 m) najviši je vrh Južne Evrope, nalazi se u Italiji, u gorju Alpe.
Paracryphiaceae
Paracryphiaceae je porodica u redu Paracryphiales, iz razreda Magnoliopsida, divizija Tracheophyta.
Obuhvata drvenaste grmove i stablašice koje rastu na području Australije, jugozapadne Azije i Nove Kaledonije. U APG III sistemu iz 2009., porodica ima sopstveni red  Paracryphiales,  u kladusu kampanulida, Asteridae.
Ime
desno|mini|300px|Svečanosti poput baptizma mogu biti iskorištene za davanje imena.
Paracryphiaceae
U ranijem APG II sistemu, bila je izmještena kao red i sama uključena u  Paracryphia.
Ime
Korištenje ličnih imena nije jedinstveno samo za ljude. Delfini se također koriste simboličnim imenima, kao što je prikazano u nedavnim istraživanjima. Pojedini delfini poznaju vlastiti 'zvižduk' na koji će lahko odgovoriti čak i kad nema informacija koje će potvrditi na kojeg delfina se odnosi.
Paracryphiaceae
Sadašnji obim porodice uključuje tri roda:
Ime
Mora se voditi računa prilikom prevoda imena sa jednog jezika na drugi, jer postoje mogućnosti da će se jeziku više svidjeti jedna verzija imena od druge. Neki jezici koriste feudalni običaj davanja imena: Francuzi Aristotela ponekad zovu „le Stagirite“ po mjestu njegovog rođenja, a Englezi Šekspira zovu „The Bard“ tako ga priznavajući uzornim piscem jezika.
Paracryphiaceae
Evolucijski (filogenetički) odnosi porodice i njena tri roda imaju slijedeći kladogram:
IC 2447
IC 2447 je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Rak. Ovaj objekat je zapisao Stephane Javelle 8. januara 1900. godine.
Nokia 2110
mini|lijevo|200px|Nokia 2110i Nokia 2110 je mobitel istoimene finske telekomunikacijske kompanije, čija je proizvodnja najavljena 1994. godine. To je prvi Nokijin mobitel s poznatom Nokia melodijom. Ima samo osnovne funkcije, poput slanja/primanja SMS-poruka, i može izlistati 10 biranih, 10 primljenih i 10 propuštenih poziva. 1995. proizvedena je nešto poboljšana verzija, 2110i, s većom memorijom i antenom na izvlačenje.
Ovaj model bio je prvi mobitel uopće koji je mogao slati/primati SMS-poruke. Kad se pojavio u prodaji, bio je znatno manji nego ostali mobiteli sa sličnom cijenom, pa je postao vrlo popularan.
NGC 4054-2
NGC 4054-2 (također poznat kao MCG 10-17-131) je kompaktna galaksija koja je udaljena oko 473 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 0,80 (110 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (96 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Henyeyeva linija
mini|Linije zvjezdane evolucije (plavo) kod predglavnog niza. Vertikalne linije su Hayashijeve. Teže zvijezde (0,5-3 Sunčevih masa, u horizontali, se protežu do Henyeyeve linije. Još teže, preko 3 Sunčeve mase, rađaju se direktno na Henyeyevo liniji Henyeyeva linija je horizontalna linija u Hertzsprung-Russellovom dijagramu koja označava posljednju fazu protozvijezde. Naziv potječe od američkog astrofizičara Louisa G. Henyey a (1910-1970). Linija se proteže od donjeg kraja Hayashijeve do glavnog niza. U ovom stadiju zvjezdane evolucije raste efektivna temperatura. Zvijezda razvija radijativnu ljusku gdje se energija ne prenosi konvekcijom već zračenjem. Bitna razlika između zvijezda koje se rađaju na Hayashijevoj liniji, koje su potpuno konvektivne, je prenos enegije zračenjem. Sjajnost ostaje ista, dok efektivna temperatura raste. Uglavnom sve zvijezde, veće od 0.5 Sunčevih masa, koje su na Hayashijevoj prelaze u Henyeyevu liniju. Dužina linije odnosno porast efektivne temperature veći je kod masivnijih zvijezda. Zvijezde se zadržavaju relativno kratko na ovoj liniji.Prije nego što dostigne glavni niz, smanjuje se sjajnost i zvijezda se širi pokretanjem nuklearne fuzije.
Jugoistočna Azija
300px|mini|desno|Položaj jugoistočne Azije Jugoistočna Azija je subregija Azije koja leži na presjeku geoloških ploča obilježenih jakom seizmičkom i vulkanskom aktivnošću. Ostrvski lukovi i arhipelazi nalaze se jugoistočno i istočno od azijskog kopna.
Naziv i definicija
Jugoistočna Azija često označava područje koje se sastoji od sljedećih zemalja. Područje na koje se odnosi može biti, ovisno o općenitoj ili određenoj specifičnoj upotrebi, uže ili šire (npr. može uključivati obalnu Kinu).
Sve gore navedene zemlje su članice Udruženja zemalja jugoistočne Azije, osim Timora Lestea koji ima status posmatrača.
U prošlosti je jugoistočna Azija zajedno s dijelom južne Azije bila poznata pod nazivom Istočne Indije ili jednostavno Indije.
Geografija
Jugoistočna Azija je geografski podijeljena na dvije regije, Indokinu i Malajski arhipelag.
Indokina ili kopnena jugoistočna Azija obuhvata sljedeće države: 300px|mini|desno|[[Topografija jugoistočne Azije]] desno|mini|Mount Kinabalu
Malajski arhipelag (malajski Nusantara), Malajski svijet (etnokulturni pojam) ili primorska jugoistočna Azija sastoji se od sljedećih država:
Malezija je podijeljena na dva dijela Južnokineskim morem. Poluostrvska Malezija je smještena na kopnu, dok se istočna Malezija nalazi na Borneu, najvećem ostrvu u regiji. Malezija se ipak često smatra ostrvskom državom.
Malajski arhipelag je vrlo zanimljiv u geološkom smislu jer predstavlja jednu od najaktivnijih vulkanoloških regija na svijetu. Geološka izdizanja u regiji stvorila su impresivne planine, kulminirajući na Mount Kinabaluu u Sabahu, Malezija na ostrvu Borneu čija je visina 4,101 metar i na Puncak Jayi u Irian Jayi, Indonezija koja se nalazi na ostrvu Novoj Gvineji na 4,884 metara nadmorske visine.
Između mnogih zemalja u regiji postoje nesuglasice u polaganju teritorijalnih i/ili maritimnih prava, a negdje su čak upletene druge strane (npr. slučaj arhipelaga Spratly između obiju Kina).
Nasuprot uobičajenoj zabludi većina stanovnika ostrvske jugoistočne Azije nisu tihookeanski ostrvljani. Istočni dijelovi Indonezije i Timor-Lestea (istočno od Wallaceove linije) ipak pripadaju geografski Okeaniji.
Stanovništvo
Jugoistočna Azija ima površinu od približno 4.000.000 km2. Prema procjeni iz 2004. godine u regiji je živjelo 593 miliona ljudi, a više od šestine njih (+114 miliona) živjelo je na indonezijskom ostrvu Javi, najgušće naseljenom ostrvu na svijetu. Raspodjela religija i ljudi razlikuje se u jugoistočnoj Aziji od jedne zemlje do druge. U Maleziji, Singapuru i Tajlandu živi oko 30 miliona prekomorskih Kineza.
Religije u subregiji
Zemlje u jugoistočnoj Aziji prakticiraju mnogo različitih religija. Kopnene zemlje jugoistočne Azije, tj. Tajland, Vijetnam, Laos, Kambodža i Mianmar pretežito prakticiraju budizam. Na Malajskom arhipelagu (Malezija, Indonezija i Brunej) ljudi uglavnom prakticiraju islam. Kršćanstvo je dominantno na Filipinima i Istočnom Timoru.
Religijski sastav svake zemlje (postotci mogu biti zastarjeli i stoga nepouzdani):
U jugoistočnoj Aziji postoje razne religije i narodi, a nijedna zemlja nije homogena. U Indoneziji, najmnogoljudnijoj muslimanskoj državi na svijetu, hinduizam je dominantan na ostrvima poput Balija. Kršćanstvo prevladava na Papui i Timoru. Malene hinduske populacije mogu se pronaći oko jugoistočne Azije u Singapuru, Maleziji itd. Garuda (sanskrit: Garuḍa), feniks kojeg jaše (vahanam) Višnu, nacionalni je simbol Tajlanda i Indonezije. Zlatne slike Garude pronađene su na Palawanu na Filipinima. Zlatne slike ostalih hinduskih bogova i božica pronađene su također na Mindanau. Na Baliju se može pronaći posebna vrsta hinduizma koji je nešto drugačiji od hinduizma koji se drugdje prakticira, a nastao je ukljičivanjem elemenata animizma i lokalne kulture. Kršćani se mogu pronaći širom jugoistočne Azije, a većinu čine na Istočnom Timoru i Filipinima, najvećoj kršćanskoj azijskoj naciji. U zabačenim dijelovima Sarawaka u istočnoj Maleziji i Irian Jayi u istočnoj Indoneziji postoje stariji plemenski religiozni običaji. U Mianmaru se Sakka (Indra) naziva nat. U Vijetnamu se prakticira oblik mahayana budizma koji je pod jakim uticajem animizma i plemenskih religija domorodačkih naroda. Velika se važnost polaže na kult predaka koji razlikuje Vijetnam od njegovih kulturnih susjeda.
Jezici u subregiji
Službeni jezici su ispisani kurzivom
Okoliš
mini|desno|Vodeni bivol, Indonezija mini|desno|Wallaceova hipotetska linija između australoazijske i jugoistočnoazijske faune.
Životinje su u jugoistočnoj Aziji raznolike. Na ostrvu Borneo mogu se pronaći orangutan (šumski čovjek), azijski slon, sumatranski nosorog i oblačasti leopard, a na ostrvu Palawan binturong.
Velika nagrada Evrope 2009.
Kvalifikacije
|600px|centar|mini|lijevo
Jugoistočna Azija
Okoliš
Vodeni bivol, pripitomljeni ili divlji, može se pronaći svugdje u jugoistočnoj Aziji, a nekoć se nalazio i na mnogo većem prostoru južne Azije. Na Sumatri i Borneu živi mišji jelen, sitnozubi jelen veličine psa ili mačke, koji je dobro poznat djeci kao životinjski lik iz mnogih indonezijskih bajki.
Prekrasne ptice poput pauna i dronga nastanjuju područje do samog istoka Indonezije zajedno s babirusom, svinjom s četiri kljove. Kljunorožac je bio cijenjen po svojem kljunu, pa se stoga koristio u trgovini s Kinom. U Kini se cijenio i nosorogov rog bez dijela njegove lubanje.
Wallaceova linija dijeli Indonezijski arhipelag na dva dijela. Ona prolazi današnjom granicom tektonskih ploča i razdvaja azijske (zapadne) vrste od australazijskih (istočnih) vrsta. Ostrva između Jave/Bornea i Papue formiraju mješovitu zonu poznatu kao Wallacea u kojoj se pojavljuju oba tipa.
Plitke vode jugoistočnoazijskih koraljnih grebena pokazuju najvišu razinu bioraznolikosti svjetskih morskih ekosistema s obiljem koralja, riba i mekušaca. U Južnokineskom moru može se pronaći kitopsina.
Planina Kinabalu u sklopu svojeg nacionalnog parka sadrži oko nevjerojatnih 6,000 vrsta biljaka. Jedno od najbioraznolikijih nalazišta na svijetu.
Stabla i ostale biljke u regiji pripadaju tropskoj biljnoj zajednici. U nekim zemljama gdje su planine dosta visoke može se pronaći vegetacija umjerene klime. Područja kišnih šuma trenutno su izložena prekomjernoj sječi drva posebice na Borneu.
Iako obiluje florom i faunom, jugoistočna Azija se suočava s ozbiljnom deforestacijom koja uzrokuje gubitak staništa za razne ugrožene vrste poput orangutana i sumatranskog tigra. U isto je vrijeme smog redovita pojava. Najgori regionalni smog pojavio se 1998. kada su mnoge zemlje bile prekrivene tankim slojem smoga. Posljedica toga bilo je potpisivanje ASEAN Agreement on Transboundary Haze Pollution (ASEAN-ski sporazum o prekograničnom zagađenju smogom) za borbu protiv zagađenja smogom.
Ekonomija
Ostrva u jugoistočnoj Aziji glavni su izvori svjetskih naftnih zaliha. Regija je također centar za sječu šuma.
Jugoistočna Azija je doživjela veliki ekonomski rast tokom 1980ih. Singapur je bio jedan od četiriju izvorna "istočnoazijska tigra", a u proteklim su godinama novi "tigrovi" postali Indonezija, Malezija, Filipini i Tajland. Naziv tigar označava brzi rast tih privreda. Veliki dio tog rasta bio je pokrenut izravnim stranim ulaganjima u lokalne industrije. Novac je dolazio iz Sjedinjenih Država i japanskih TNC-ija, a kasnije iz međunarodnih investicijskih portfelja. Ekonomski su stručnjaci često smatrali jugoistočnu Aziju primjerom globaliziranog kapitalizma zbog brojnih međunarodnih ulaganja. Na lokalnoj razini rast se interpretirao nešto drugačije: "azijske vrijednosti" je naziv za model autoritarnih vlada koje su čvrsto vodile ekonomiju prema brzom razvitku. Model su posebice promicali regionalni vođe. Povjerenje u ovaj model bio je potresen 1997. kada je financijska kriza prouzročila razdoblje opreznijeg i sporijeg rasta. Sve države jugoistočne Azije osim Istočnog Timora članice su ASEAN-a. ASEAN Free Trade Area (Područje slobodne trgovine ASEAN-a) smanjilo je carinske prepreke između regionalnih ekonomija. Potpisnici su se složili proširiti dogovor o slobodnoj trgovini s Narodnom Republikom Kinom i Japanom tokom nadolazećih godina.
Jugoistočna Azija je važna za svjetsku ekonomiju iz brojnih razloga. Singapur je druga najprometnija luka na svijetu i glavno financijsko i bankarsko čvorište. Malezija je najveći izvoznik palminog ulja na svijetu dok je Indonezija jedan od najvećih proizvođača sirove nafte.
U oštrom kontrastu sa Singapurom kao čvorištem ekonomskog razvoja nalaze se Kambodža, Laos, Mianmar i Vijetnam kao zemlje stalnog siromaštva. Ove se četiri zemlje često označuju kao "CLMV" grupa. U dvjema državama jugoistočne Azije, Laosu i Vijetnamu, na vlasti se nalazi komunistička partija koja je tek 1986. godine pokrenula postupnu tranziciju s planskog na tržišna privreda. Siromaštvo je posljedica rata koji je zahvatio regiju u razdoblju od 1941 do 1975, a u Kambodži su se borbe nastavile sve do kasnih 1990ih. Vijetnam sjedinjuje slobodni tržišni kapitalizam i komunizam koji privlače multinacionalne kompanije i potiču malene poduzetnike. Vijetnam se razvio u najuspješniju od četiriju zemalja, iako se sâm nalazi među najsiromašnijim zemljama na svijetu. Laos i Kambodža proživljavaju poteškoće zbog svojeg surovog terena i nedostatka infrastrukture.
Kultura
mini|300px|desno|Banaueske rižine terase na ostrvu Luzonu, Filipini
NGC 2628
NGC 2628 (također poznat kao IRAS 08374+2342, MCG 4-21-12, PGC 24381 i UGC 4519) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 166 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Rak. Najveći prečnik je 1,10 (53 hiljade sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (53 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 16. novembra 1784. godine.
Jugoistočna Azija
Kultura
Poljoprivreda rižinih polja postoji u jugoistočnoj Aziji hiljadama godina, protežući se širom subregije. Neki dramatični primjeri tih rižinih polja zauzimaju Banaueske rižine terase u planinama sjevernog Luzona na Filipinima, te u Indoneziji. Za održavanje tih polja nužan je intenzivan rad. Rižina polja vrlo su prikladna za monsunsku klimu u regiji.
NGC 2628
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Jugoistočna Azija
Kultura
Sojenice se mogu pronaći u cijeloj jugoistočnoj Aziji, od Tajlanda i Laosa do Bornea, Luzona i Papue Nove Gvineje.
Kalendari
budistički
burmanski
kineski
hinduski
indonezijski
islamski
tajlandski (lunarni)
Tokom prošlih nekoliko hiljada godina glavni kulturni uticaji nad narodima jugoistočne Azije dolazili su iz Indije. Dokaz tome su oblici pisanja poput balijskog koji se piše na podijeljenom palminom listu nazvanom lontar.
Starost ovog oblika pisanja datira prije izuma papira u Kini 100 n. e. Svaki palmin list bio je podijeljen na samo nekoliko linija koje su se protezale uzdužno preko lista. Palmini su se listovi međusobno povezivali konopcem, a vanjski se dio ukrašavao. Alfabeti jugoistočne Azije težili su biti abugide sve do dolaska Evropljana, koji su koristili riječi koje također završavaju na suglasnike, a ne samo na samoglasnike. Ostali oblici službenih dokumenata koji nisu koristili papir bili su javanski svitci bakrenih pločica. Oni su bili izdržljiviji u okružju tropske klime jugoistočne Azije.
Obrađivanje metala koristilo se za pisanje, proizvodnju oružja (poput karakterističnog krisa), te proizvodnju muzičkih instrumenata. Gamelanski instrumenti su se sastojali od gongova i ostale tonalne, ali udaraljkaške muzike. Većina tradicionalne muzike temelji se na pentatonskoj ljestvici koja je nastala prema kineskim uticajima.
Narodi jugoistočne Azije su bili odgajani da na svojim glavama nose razne terete. Uobičajeno je bilo vidjeti djevojčicu koja je na svojoj glavi balansirala maleni objekt poput kugle, dok su njena majka ili tetka balansirale mnogo veći teret.
Pravilo je da su narodi, koji su jeli prstima, vjerojatnije bili pod uticajem indijske kulture nego kineske u kojoj su ljudi jeli štapićima. Čaj, kao piće, može se pronaći širom regije.
Kuhinja
Filipini
Indonezija
Kambodža
Laos
Singapur
Tajland
Vijetnam
Religija jugoistočne Azije izvorno je bila animistička, a tek je kasnije postala theravada budistička (525 u.e.) i hinduska. Indonezija i Malezija tek su kasnije došle pod uticaje islama (1400ih) i kršćanstva (1500ih). Posljednji hinduski dvor u Indoneziji povukao se na Bali tokom kasnih 1400ih. U kopnenom dijelu jugoistočne Azije Mianmar, Kambodža i Tajland su zadržali budistički oblik theravadu. Theravada budizam je donesen sa Šri Lanke, a s vremenom se stopio s khmerskom kulturom koja je bila pod uticajem hinduizma. Iako su kršćanski misionari bili rašireni u regiji, zemlje jugoistočne Azije poput Tajlanda su izbjegavale kršćanstvo. Tajlanđani su ipak od kineskih misionara sa zapada apsorbirali znanost i tehnologiju kako bi se uspjeli oduprijeti kolonijalizmu. Kralj Mongkut (Rama IV) jednom je rekao svojem prijatelju i kršćanskom misionaru: "Ono što nas učite činiti je izvrsno, ali ono što nas učite vjerovati je budalasto".
Narodi jugoistoka bili su moreplovci hiljadama godina, a neki su stigli do Madagaskara gdje njihovi potomci žive do današnjeg dana. Njihova su plovila bila dostojna za okeansku plovidbu daleko prije dolaska evropskih istraživača. Magellan je na svojem putovanju zapisao kako se njihovim plovilima lakše upravljalo u usporedbi s evropskim brodovima.
Kineski su trgovci hiljadama godina slijedili vjetrove i struje tokom monsunskog razdoblja. Zapisi s Magellanova putovanja pokazuju da je Brunej, kojeg su Kinezi utvrdili prije 1521., posjedovao više topova od bilo kojeg evropskog broda.
Peranakani
Peranakani su jedinstvena zajednica nastanjena oko Kineskih vrata. Većinom žive u Maleziji i Singapuru iako se mogu pronaći i u Indoneziji. Velike zajednice Peranakana mogu se pronaći u Penangu i Malacci (Malezija) te u Singapuru. Njihovi korijeni potiču do hokkiena iz južnokineske provincije Fujian. Oni su se međusobno ženili s malajskim nemuslimanima poput Bataka i Balijaca. Drugi izvori govore da su oni bili potomci Hang Li Pohinih slugu koji su se međusobno ženili s lokalnim stanovništvom. Oni su zadržali imena, religiju i kulturu svojih kineskih otaca, a prihvatili su jezik, hranu i kulturu svojih malajskih majki.
Historija
mini|Arhitektura u [[srividžajanskom stilu]]
Solheim i ostali predočili su dokaz za Nusantao (Nusantara), primorsku trgovačku mrežu, koja se protezala od Vijetnama na ostatak arhipelaga u vremenu od 5000 p.u.e. do 1|1 u.e.
Oppenheimer i ostali pokazali su dokaz da je Indonezija izvorna lokacija tihookeanskih ostrvljana.
Historijske veze s ostatkom svijeta
Budući da je Indijski okean usporedno tiši od Južnog okeana, malajski narod je s lakoćom kolonizirao Madagaskar i obavljao trgovinu između zapadne i jugoistočne Azije. Indijski okean je daleko mirniji, pa je stoga bio ranije otvoren za trgovinu od Atlantika ili Pacifika. Brodovi su u plovidbi na zapad koristili snažne monsune tokom rane sezone, a zatim su se nakon nekoliko mjeseci čekanja vraćali natrag na istok.
NGC 1279
NGC 1279 (također poznat kao PGC 12448 i PGC 12449) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 335 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Perzej. Najveći prečnik je 0,60 (58 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (39 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Johann Louis Emil Dreyer 12. decembra 1876. godine.
Jugoistočna Azija
Historijske veze s ostatkom svijeta
Kineski car, koji je poželio održati veze s jugoistočnom Azijom, poslao je princezu Hang Li Po s pratnjom od 500 ljudi do Malacce kako bi se udala za tamošnjeg sultana, koga se dojmila mudrost kralja Mansura. Hang Li Poino vrelo (izgrađeno 1459) danas je turistička atrakcija kao i Bukit Cina gdje se nastanila njena pratnja. Strateška vrijednost Malajskog prolaza, koji je u 15. i ranom 16. vijeku nadzirao Sultanat Malacca, nije prošla neopaženo od portugalskog pisca Duartea Barbose, koji je 1500. napisao "Onaj ko je gospodar Malacce drži ruku na grkljanu Venecije".
Današnja se strateška vrijednost nalazi u industriji svjetskih mikroprocesora, koja se velikim dijelom nalazi upravo u jugoistočnoj Aziji, te u prijevozu nafte brodovima.
Književnost jugoistočne Azije
Historija jugoistočne Azije dala je bogatstvo raznih autora koji su pisali o regiji ili su u njoj samo djelovali.
Genetičko inženjerstvo u Sjedinjenim Američkim Državama
Genetičko inženjerstvo u SAD-u obilježeno je činjenicom da je ova država prvi i najveći svjetski uzgajivač komercijalnih usjeva koji su bili genetički modificirani, ali ne i bez domaće i međunarodne opozicije.
Monsanto, sa sjedištem u Creve Coeuru (Missouri) u Sjedinjenim Američkim Državama, vodeći je proizvođač genetički modificiranog sjemena, sa prodajom oko 90% ukupnog svjetskog GMO sjemena.
Zakonodavstvo
Zakonske odredbe koje reguliraju proizvodnju i promet GMO, kao i onih  koji sadrže i/ili se sastoje ili potiču od genetički modificiranih orgasnizama  mogu se naći na citiranim linkovima. Ovaj račun kod kritičara je označen kao "Zakon o zaštiti Monsanta". )
Teofilakt Ohridski
thumb|200px|desno|Ikona Teofilakta, nadbiskupa ohridskog. Teofilakt Ohridski (11. vijek – poslije 1108), bizantski pisac, ohridski arhiepiskop.
Genetičko inženjerstvo u Sjedinjenim Američkim Državama
Fondacija za ekonomska kretanja protiv Hecklera (Foundation on Economic Trends v. Heckler)
Godine 1983. ekološke grupe i demonstranati odložile  su testiranja na polju  genetički modificianog ledenog minus soja  P. syringae  sa pravnim izazovima.
Teofilakt Ohridski
Teofilakt je rođen u Euripu (Halkida) na ostrvu Eubeji. Školovanje je završio u Carigradu, kao učenik čuvenog Mihaila Psela. Bio je đakon Velike crkve (Svete Sofije) u Carigradu. Zauzimao je položaj rektora, majstora govorništva. Teofilakt je jedan od najvažnijih predstavnika bizantske retorike 11. vijeka. Njegove sposobnosti nastojao je iskoristiti carski dvor i Teofilkt je imenovan za odgojitelja carskih nasljednika na dvoru Komnena. Car Vasilije II nije dirao u nezavisnost Ohridske arhiepiskopije koju je osnovao Samuilo. U Ohridsku arhiepiskopiju se gledalo kao na novo područje djelovanja bizantske civilizacije i kulture među Slavenima. Ohridska arhiepiskopija je postala i slavenska i grčka. Novi arhiepiskop u Ohridu je postao upravo Teofilakt. Umro je poslije 1108.
Genetičko inženjerstvo u Sjedinjenim Američkim Državama
Savez za biointegritet protiv Shalala (Alliance for Bio-Integrity v. Shalala)
U ovom slučaju, tužitelj je tvrdio kako je obavezno označavanje na temelju potražnje potrošača, i da GMO hrana treba proći iste zahtjeve testiranja kao I aditivi u hrani, jer su "materijalno promijenjeni" i imaju potencijalno nepoznate zdravstvene rizike. Također je tvrdio  da u  FDA nisu pratili Zakon o upravnom postupku (SAD), koji je formulirao i širenje svoje politike o GMO-a. Saveznai Okružni sud je odbacio sve te argumente i potvrdio odlučnost FDA  (Američke agencije za hranu I lijekove) da se GMO  priznaju kao sigurni I  nije ni proizvoljnai ni hiroviti. Sud je izrazio poštovanja procesu  djelovanja FDA o svim pitanjima, ostavljajući  mogućnost da  bi u budućnost tužitelji malo pravna sredstva da ospori politiku FDA o GMO-a.
Diamond protiv Chakrabartyja (Diamond v. Chakrabarty)
Diamond protiv Chakrabartyja (447 U.S. 303) bio je  slučaj na Vrhovni sudu Sjedinjenih  Američkih  Država, koji se (1980), bavio  pitanjem da li genetički modificirani organizmi  mogu biti patentirani. Sud je smatrao da živi mikroorganizam  kojeg je” napravio čovjek”  može patentirati predmet za  "proizvodnju" ili "sastav materije" u smislu Patenta  Act 1952. Činjenica da su organizmi za koje se  traži patentiranje živi i  nemaju  bar kod  za patentiranje.
Opozicija
Brojne organizacije sa sjedištem u Sjedinjenim Američkim Državama protive se  ili izražavaju  zabrinutost  zbog genetičkog inženjerstva,  iz različitih razloga. Grupe kao što su Centar za sigurnost hrane, neprofitna grupa za zastupanje nauke (unije zabrinutih naučnika), Greenpeace i World Wildlife Fund su izrazili zabrinutost  kod FDA, zbog  nedostatka  potrebe za dodatno testiranje  GMO, nedostatka potrebnih označavanja  i pretpostavke  da  se GMO-I "priznaju kao sigurni" (GRAS). Neke od tih grupa su doveli u pitanje da li je FDA preblizu kompanijama koje traže odobrenje za svoje proizvode.
Zdravstveni problemi
Iako nije bilo zabilježen slučajeve štete za ljudsko zdravlje zbog konzumiranja genetički modificirane hrane, postoji zabrinutost zbog njihovog utjecaja na zdravlje. Jedan od najvećih slučajeva  u proizvodni prehrambenih  proizvoda u historiji  SAD-a, bio je  podsjećanje na  Taco Bell GMO recoll,  gdje je kukuruza Bt nije odobren za ljudsku potrošnju, zbog svojih rizika kao alergena, su kontaminiranim prehrambenim  proizvodima  kao što su taco  u Taco Bell,  veliki  snabdjevač  sjemenom  SAD-a. No, zdravstveni problemi su povezani sa Starlink kukuruzom a naknadne evaluacije Bt osobina  utvrđeno je da ne postoji  sredinski rizik po ljudsko zdravlje.
Regulacija
Sjedinjene Američke Države su najveći komercijalni uzgajivač genetički modificiranih usjeva u svijetu. Regulacijskom politikom u Sjedinjenim Državama upravlja Koordinirani okvir za regulaciju biotehnologije. Međutim, Sjedinjene Države nisu potpisnica dokumenta  Cartagena protokol o biološkoj sigurnosti. Odobrenje za puštanje u promet genetički modificiranih organizama  procjenjuju  USDA, FDA i EPA. USDA procjenjuje potencijal biljke da  postane  korov, FDA pregledava biljke koje mogu ući  u/ili mijenjati  zalihe hrane, EPA regulira  proizvodnju i upotrebu genetički modificiranih biljaka  sa svojstvima pesticida. Najrazvijenije genetički modificirane biljke su pregledani od strane najmanje dvije od  ovih agencija, s mnogo predmeta za sve tri. Konačno odobrenje i dalje može biti odbijeno odlukom  pojedine pokrajine u svakoj od sjedinjenih  država. U 2004. godini, Mendocino County, Kalifornija, postala je prva i jedina oblast koja je nametnula zabranu "propagacije, uzgoja, podizanje i uzgoja genetički modificiranih organizama", a mjera je donijeta sa 57%-tnom većinom.
Odjel za poljoprivredu SAD-a
Biotehnološki regulacijski servis (Biotechnology Regulatory Services) program  Inspekcije zdravlja životinja i biljaka (Animal and Plant Health Inspection Service:  APHIS), agencije unutar USDA bavi se zaštitom  poljoprivrede i okoliša  od mogućih štetočina po  Zakonu o zaštiti bilja  iz  2000. (dio Zakon o zaštiti od poljoprivrednim  rizicima) i Nacionalne politike zaštite okoliša  (NEPA). Svaka transgena događaj se reguliran  zasebno kao transgeno  umetanje lokusa  i varira čak i kada se koristi identični  konstrukt DNK  i domaćin genotipova. To može dovesti do različitih ekspresije gena uzoraka ili bi moglo uticati na funkciju drugih endogenih gena unutar domaćina. USDA je odgovorna za odobravanje poljskih proba  GM biljaka,  u  obaviještavanju  ili postupcima  izdavanja dozvola. Postupak obavještavanja je pojednostavljen za najjednostavnije ili većinu poznatih genetički modificiranih biljaka koje ispunjavaju šest kriterija:
Vatreno oružje
Vatreno oružje je naziv pod kojim se podrazumijeva svaki uređaj koji ispaljuje jedan ili više projektila pri velikim brzinama koristeći plinove koji se razvijaju izgaranjem eksploziva odnosno punjenja, u cijevi.
Prvo vatreno oružje nastalo je u Kini iz 10. vijeku, kada su bambusove cijevi koje su sadržavale barut i zrno postavljene na koplja kako bi prijenosnim vatrenim kopljem mogla upravljati jedna osoba. Ovo je kasnije efikasno korišteno kao udarno oružje u opsadi Deana 1132. godine. U 13. vijeku cijevi od bambusa su zamijenjene metalnim cijevima i pretvorene u ručni top s metalnom cijevi. Tehnologija se postepeno širila širom Euroazije tokom 14. vijeka. Starije vatreno oružje obično je koristilo crni barut, dok moderno vatreno oružje koristi bezdimni barut ili druga pogonska goriva. Većina modernog vatrenog oružja (sa značajnim izuzetkom sačmarica sa glatkim cijevima) ima narezane cijevi s unutrašnje strame za okretanje zrna radi poboljšane stabilnosti leta.
Danas se obično dijeli na artiljerijsko i streljačko oružje.
Pronalazak vatrenog oružja u XIII vijeku te njegov kasniji razvoj uveo je revoluciju u ratovanje, učinivši ga najvažnijim i jedinim relevantnim oružjem u svačijem arsenalu.
Moderno vatreno oružje može se opisati njihovim kalibrom (tj. prečnikom otvora). Za pištolje i puške to je dato u milimetrima ili inčima (npr. 7,62 mm ili 0,308 in.), ili u slučaju sačmarica prema kalibru (npr. 12 ga. i 20 ga.). Oni su također opisani prema vrsti djelovanja koji se koristi (npr. punjač, zatvarač, poluga, vijak, pumpa, revolver, poluautomatski, automatski, itd.), zajedno s uobičajenim načinom kretanja (tj. ručna ili mehanička montaža ). Daljnja klasifikacija može upućivati na vrstu cijevi koja se koristi (tj. narezana) i na dužinu cijevi (npr. 24 inča), na mehanizam za pucanje (npr. šibica, brava na točak, kremen ili udarna igla), na primarnu namjeravanu upotrebu dizajna ( npr. lovačka puška), ili na opšte prihvaćeni naziv za određenu varijaciju (npr. Gatling).
Strijelci ciljaju vatreno oružje na svoje mete koordinacijom ruku i očiju, koristeći obične ili optičke nišane. Precizan domet pištolja općenito ne prelazi 100 metara, dok je većina pušaka precizna do 500 metara pomoću običnih nišana, ili do većeg dometa ako se koriste optički nišani. (Meci iz vatrenog oružja mogu biti opasni ili smrtonosni daleko izvan svog preciznog dometa; minimalna udaljenost za sigurnost je mnogo veća od specificiranog dometa za preciznost). Namjenske snajperske puške i protumaterijalne puške precizne su do dometa većih od 2.000 metara.
Vrste vatrenog oružja
Vatreno oružje je dalekometno oružje s cijevima koje nanosi štetu ciljevima lansiranjem jednog ili više projektila pokretanih brzo širećim plinom pod visokim pritiskom koji nastaje sagorijevanjem (deflagracijom) hemijskog pogonskog goriva, isprva crnog baruta, sada bezdimnog praha.
U vojsci, vatreno oružje je kategorisano na teško i lako oružje u pogledu njegove prenosivosti od strane pešadije. Lako vatreno oružje je ono koje može lako nositi pojedinac, iako im je i dalje potrebno više od jedne osobe (sa posadom) kako bi se postigao optimalni operativni kapacitet. Teško vatreno oružje je ono koje je preveliko i teško da bi se prenosilo pješke, ili je previše nestabilno zbog trzanja, te stoga zahtijeva podršku platforme za oružje (npr. fiksni nosač, kočija na kotačima, vozilo, avion ili čamac za vodu) da bi bilo taktički mobilno ili korisno.
Podskup lakog vatrenog oružja koje koristi samo kinetičke projektile i dovoljno je kompaktno da njime upravlja u punom kapacitetu jedan pešinac (pojedinac) takođe se naziva malokalibarsko oružje. Takvo vatreno oružje uključuje pištolje kao što su revolveri, pištolji i derringeri, te dugačko oružje kao što su puške (uključujući mnoge podtipove kao što su snajperske puške/označene gađačke puške, borbene puške, jurišne puške i karabini), sačmarice/automatske puške oružje za ličnu odbranu i odredsko automatsko oružje/lake mitraljeze.
Među svjetskim proizvođačima oružja, vodeći proizvođači vatrenog oružja su Browning, Remington, Colt, Ruger, Smith & Wesson, Savage, Mossberg (SAD), Heckler & Koch, SIG Sauer, Walther (Njemačka), ČZUB (Češka), Glock, Steyr-Mannlicher (Austrija), FN Herstal (Belgija), Beretta (Italija), Norinco (Kina), Tula Arms i Kalashnikov (Rusija), dok su bivši vrhunski proizvođači bili Mauser, Springfield Armory i Rock Island Armory pod Armscorom (Filipini).
Od 2018. godine Small Arms Survey je izvijestio da je širom svijeta distribuirano preko milijardu komada vatrenog oružja, od čega je 857 miliona (oko 85 posto) bilo u civilnim rukama. Samo američki civili čine 393 miliona (oko 46 posto) ukupnog svjetskog vatrenog oružja koje drže civili. To iznosi "120,5 komada vatrenog oružja na svakih 100 stanovnika". Oružane snage svijeta kontrolišu oko 133 miliona (oko 13 posto) ukupnog svjetskog malokalibarskog oružja, od čega preko 43 posto otpada na dvije zemlje: Ruska Federacija (30,3 miliona) i Kina (27,5 miliona). Agencije za provođenje zakona kontrolišu oko 23 miliona (oko 2 posto) ukupnog svjetskog malokalibarskog oružja.
Pištolji
Pištolji su oružje koje se može koristiti jednom rukom i najmanje je od svih vatrenih oružja. Međutim, zakonska definicija "pištolja" razlikuje se od zemlje do zemlje. Na primjer, u južnoafričkom zakonu, "pištolj" znači pištolj ili revolver koji se može držati i puštati jednom rukom. U Australiji, zakon o oružju smatra pištolj vatrenim oružjem koje se može nositi ili sakriti oko osobe; ili koji se mogu podići i ispaliti jednom rukom; ili ne više od 65 cm. U Sjedinjenim Državama, ATF smatra pištolj vatrenim oružjem koje ima kratak kundak i dizajnirano je da se drži i puca jednom rukom.
Opasnosti po zdravlje
Napadi oružjem su globalno rezultirali sa 173.000 smrtnih slučajeva u 2015. godini, u odnosu na 128.000 u 1990. godini. Pored toga, u 2015. godini bilo je 32.000 nenamjernih smrti uzrokovanih vatrenim oružjem. U 2017. godini bilo je 15.613 smrtnih slučajeva povezanih s vatrenim oružjem u Sjedinjenim Državama. Pored toga, bilo je 61.599 incidenata koji su uključivali upotrebu vatrenog oružja u SAD-u 2017. godine. Preko 50% samoubistava u Sjedinjenim Državama su samoubistva vatrenim oružjem. Više od 60% smrtnih slučajeva od oružja u Sjedinjenim Državama su samoubistva. Vatreno oružje je drugi vodeći mehanizam smrtonosnih povrijeda, nakon nesreća uzrokovanih upotrebom motornih vozila. Kako bi se spriječile neželjene ozljede, obuka o sigurnosti oružja uključuje edukaciju o pravilnom skladištenju i rukovanju vatrenim oružjem.
Intraduktalni papilom dojke
Intraduktalni papilom dojke (Papilloma intraductale mammae) je benigni epitelni tumor dojke porijeklom od epitela. Javlja se najčešće kod žena između 30. i 50. godine.
Makroskopski izgled
To je pojedinačni tumor smješten u završnom dijelu izvodnog kanala dojke odmah ispod bradavice. Veličine je od par mm do 1 cm. Ne dovodi do deformacije niti do uvlačenja bradavice. Može se napipati i često se javlja krvarenje iz bradavice. Plavičaste je boje, gladak i mekan. Na presjeku se vidi da je resičast, rastresit i da se nalazi u cistično promijenjenom lumenu izvodnog kanala dojke.
Mikroskopski izgled
Mikroskopski se vide papilarne (resičaste) formacije koje prominiraju u lumen izvodnog kanala. U njihovoj osnovi nalazi se izražena fibrovaskularna stroma koja je jednim krajem vezana za zid izvodnog kanala. Stromu oblaže očuvana bazalna membrana na kojoj se nalazi red mioepitelnih ćelija, a preko njega red pravilnih kockastih epitelnih ćelija, sa oblinom citoplazmom i pravilnim jedrima. Nije prisutan ćelijski pleomorfizam, kao ni patološke mitoze.
Tumor uglavnom nije sklon malignoj alteraciji.
Manastir Gomirje
Nazivi manastira i crkve
Naziv manastira je po obližnjem naseljenom mjestu, Gomirju. Nikola Begović je zapisao da su u ovom manastiru monasi hram svoje crkve zvali ''Roždinstvo sv. Joana'' i da nisu koristili naziv Ivanjdan, kao drugdje, neki pravoslavni Srbi.
Historija
mini|desno|250px|Spomen ploča na zidu zvonika o obnovi hrama, krajem 19. vijeka mini|desno|250px|Unutrašnjost manastirske crkve mini|desno|250px|Ikona [[Sveštenomučenik|sveštenomučenika Save gornjokarlovačkog]] Manastir Gomirje je nastao u vrijeme kada su se stvarana srpska naselja u Gomirju, Vrbovskom i Moravicama krajem 16. vijeka. Zbog nadmetanja grofova Zrinskih i Frankopana, oko toga kome pripada Gomirje, nadvojvoda Ferdinand je krajem 1602. godine zatražio tačan izvještaj. Po njegovom nalogu zapovjednik granice Vid Kisel je 7. januara 1603. godine iznio fakta. Zemljište je odavno pripadalo isključivo Frankopanima, ali dugo je bilo pusto. Onda ga je vojna vlast obnovila (naselja Plaški i Dabar) i tu naselila Srbe 1602. godine, da budu pouzdani čuvari granice carstva prema Osmanlijskom carstvu. Ti Srbi su imali mnogo muka sa Turcima, ali i katolicima, predvođenim kardinalom Kolonićem. Ostavljeno je grofu Frankopanu da obnovi naselja Vrbovsko i Moravicu i da tu naseli nove srpske naseljenike. To se i desilo 1604. godine kao i sljedećih. Ali grof je bio nezadovoljan i nastavljena su sporenja sljedećih desetljeća. Srbima je zamjerano da se šire i pljačkaju sa obje strane granice - kao uskoci. U ugovoru o zemlji sklopljenom 13. jula 1657. godine u Ogulinu između Srba i plemića Đure Frangepana, opisuje se naseljavanje Srba u Karlovački generalat: "U davne godine prešao je znatan broj Vlaha iz turskog podanstva ovamo u hrišćanske predjele, te su se oni sa milostivim znanjem i dopuštenjem Njegovog carskog veličanstva Ferdinanda II kao ondašnjega gospodara i zemljedršca u unutranjim austrijskim državama u pomentom Gomirju, Vrbovskom i Moravici na zemljištu, koje je po cijelom prostoru svome spadalo grofu Frangepanu i utjelovljeno bilo dobru Ozaljskom, naselili". Kako su se Srbi stalno širili na grofovskom posjedu, dolazilo je do nesuglasica. Pokušale su obje strane da problem riješe nagodbom 1631. godine, po kojoj je distrikt imao da plati 6000 f. a Srbi posebno još 4000 f. kao obeštećenje grofovskoj porodici. Kako to nije zaživjelo, napravljen je novi pomenuti ugovor 1657. godine, na koji su potpis stavili sa srpske strane Nikola Dokmanović knez Gomirski i Milivoj Vučinović vojvoda Modruški. Srbi su dali sada za svagda 15.000 f. a dobili su svu zaštitu i prava, koje je potvrdila Marija Terezija 1759. godine.
Po stranom izvoru - topografskoj knjizi pisanoj na njemačkom iz 1835. godine, se kaže o postanku manastira: "Gomir manastir stoji još, a podignuto je 1596. godine. Iz manastira Krke u Dalmaciji dođoše tri kaluđera i tu se smjestiše. Kuća Mamulska dade im osam jutara oranice, nekoliko livada i malu šumicu..." Po srpskom izvoru iz Gomirja (1903), navodi se da su manastir naselili kaluđeri iz manastira Krke ali 1602. godine. Uloga manastira bila je da djeluje protiv unijaćenja Srba, koju su agresivno i nasilno sprovodili katolički misionari i novoustanovljeni unijatski svećenici. Tražili su Srbi iz Gomirja 1742. godine da im se za vladiku postavi nadstojatelj gomirski Danilo Jakšić, koji je bio omiljen i sposoban. Posebno treba istaći da su gomirski kaluđeri oduvijek popovali u Jasenku, gdje je manastir takođe imao dosta zemlje. Manojlo Grbić je zapisao narodno predanje da je u Jasenku bio manastir prije nego u Gomirju, i da su kaluđeri prešli iz Jasenka u Gomirje. Kako je u gomirskom diptihu zapisano da je manastir osnovan 1557. "ali zna se pouzdano da je Gomirje podignuto tek početkom sedamnaestog vijeka", Manojlo Grbić misli "da bi ova bilješka mogla odnositi se na crkvu i manastir u Jasenku, a Jasenak je, otkako je Gomirja, svagda pripadao sa svojom zemljom i šumom manastiru Gomirju". Kad je neki Božić Kovačević uzurpirao u Jasenku manastirsku livadu, veliki gomirski sudija Farkas Mihačević, donio je 4. decembra 1676. presudu prema kojoj ta zemlja pripada manastiru Gomirju. Tako je ostalo vjekovima. Još 1905. posjed manastira Gomirja u Jasenku iznosio je 331 jutro i 612 četvornih hvati. U Jasenku je 1723. usljed snijega, koji je pao 12. maja i uništio ljetinu, bio na službi jeromonah Grigorije Gomirac "gladan i žedan". Tamo se 1762. pominje na službi jeromonah Isaija Radojčić, a pet godina kasnije (1767.) u Jasenku umire stari gomirski nastojatelj Rafailo Dobrević.
Početkom 18. vijeka otpočinju pripreme za izgradnju zidane crkve i manastirskog konaka. Upravo u to vrijeme, manastir posvećen svetom Ivanu krstitelju, dobija na značaju. Gomirski nadstojatelj Danilo Ljubotina izabran je 1713. godine za gornjokarlovačkog vladiku sa središtem upravo u manastiru Gomirju. Za vrijeme uprave vladike Danila Jakšića (1713—1739.) sazidana je 1719. godine nova bogomolja, a 1730. i manastirsko zdanje sa 12 ćelija i trpezarijom. Na manastirskom groblju na veliku Gospojinu 1747. godine posvetio je vladika Pavle Nenadović, kasniji karlovački mitropolit, kapelu posvećenu uspenju presvete Bogorodice. Na ovaj praznik u Gomirju se od tada održava veliki narodni sabor. Gomirski arhimandrit Danilo Jakšić je 1749. godine postao administrator, a naredne godine i vladika gornjokarlovačkog vladičanstva. Ikonu Bogorodice, za manastir Gomirje uradio je 19. maja 1867. godine ikonopisac Dimitrije Popović. Slika je nastala u njegovoj radionici u Velikom Bečkereku, u Banatu.