cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bioraspoloživost
Apsolutna bioraspoloživost
Iako je poznavanje stvarnog opsega sistemske apsorpcije (koja se naziva apsolutna bioraspoloživost) očito korisno, u praksi se to ne utvrđuje toliko često koliko se može pomisliti. Razlog tome je što njegova procjena zahtijeva intravensku referencu; to jest, način primjene koji jamči da sav primijenjeni lijek doseže sistemsku cirkulaciju. Takva ispitivanja imaju znatne troškove, od kojih je najmanje važna potreba za provođenjem pretkliničkih testova toksičnosti, kako bi se osigurala odgovarajuća sigurnost, kao i potencijalni problemi zbog ograničenja topljivosti. Ta se ograničenja, međutim, mogu prevladati primjenom vrlo male doze (obično nekoliko mikrograma) izotopski obilježeni lijek istovremeno s terapijskom neizotopski obilježenom oralnom dozom (izotopski obilježena intravenska doza je dovoljno niska da ne poremeti sistemske koncentracije lijeka postignute neobilježenom oralnom dozom). Intravenska i oralna koncentracija se tada mogu dekonvoluirati na osnovu njihove različite izotopske konstitucije, te se na taj način mogu koristiti za određivanje oralne i intravenske farmakokinetike iz iste doze. Ova tehnika uklanja farmakokinetičke probleme s neekvivalentnim klirensom, kao i omogućavanje davanja intravenske doze uz minimum toksikologije i formulacije. Tehnika je prvi put primijenjena pomoću stabilnih izotopa kao što je 13C i masene spektrometrije za razlikovanje izotopa po masenoj razlici. U novije vrijeme, lijekovi sa oznakom 14C daju se intravenozno, a ubrzavajuća masena spektrometrija (AMS) koristi se za mjerenje izotopski obilježenog lijeka, zajedno sa masenom spektrometrijom neobilježenog lijeka.
WRN
Struktura i funkcija
WRN je oligomer koji može djelovati kao monomer pri odmotavanju DNK, ali kao dimer u rastvoru ili tetramer kada je kompleksiran s DNK, a primijećen je i u tetramernim i heksamernim oblicima. Difuzija WRN-a izmjerena je na 1,62 u nukleoplazmi i 0,12  u jedarcadima. Ortolozi WRN pronađeni su u brojnim drugim organizmima, uključujući Drosophila, Xenopus i C. elegans. WRN je važan za stabilnost genoma, a ćelije s mutacijama na WRN su podložnije oštećenju i prekidima DNK.
Bioraspoloživost
Apsolutna bioraspoloživost
Ne postoji regulatorni zahtjev za definiranjem intravenske farmakokinetike ili apsolutne bioraspoloživosti, ali regulatorna tijela ponekad traže informacije o apsolutnoj bioraspoloživosti vanvaskularnog puta u slučajevima kada je bioraspoloživost naizgled niska ili promjenjiva i postoji dokazana povezanost između farmakodinamike i farmakokinetika u terapijskim dozama. U svim takvim slučajevima, za provođenje studije apsolutne bioraspoloživosti potrebno je intravenozno davanje lijeka.
WRN
Struktura i funkcija
Amino-terminal WRN-a uključen je i u aktivnosti helikaza i nukleaza, dok karboksil-terminal stupa u interakciju s p53, važnim supresorom tumora. WRN može funkcionirati kao egzonukleaza u popravci DNK, rekombinaciji ili replikaciji, kao i razlučivanju sekundarnih struktura DNK. Uključen je u migraciju grana u Hollidayevim spajanjim i u interakciji je s drugim intermedijarima replikacije DNK. mRNA koja je kodirana za WRN identificirana je u većini ljudskih tkiva.
Dinastija Ridvan
Savez Ridvana, Turabaja i Faruka
Na Hramskoj gori (Harem eš-Šerif) u Jeruzalemu, Ahmed-paša Rizvanović imao je tekiju, poznatu kao Mamluk Khalwa, sagrađenu za mjesne sufije, na čelu sa el-Gazi Ebu es-Sa'udom, kao i za proučavanje fikha - islamske pravne prakse, 1601. godine. Arhitekta tekije bio je Abdulmuhsin ibn Nimr, koji je radio i na drugim Ahmed-pašinim projektima u Jeruzalemu. Ahmed-paša je osnovao vakuf za finansiranje Ebu es-Sa'uda i uzdržavanje i upravljanje tekijom.
WRN
Posttranslacijska modifikacija
Fosforilacija WRN-a u serinu/treoninu inhibira aktivnosti helikaze i egzonukleaze koje su važne za popravak DNK nakon replikacije. Defosforilacija na ovim mjestima pojačava katalitsku aktivnost WRN-a. Fosforilacija može uticati na druge posttranslacijske modifikacije, uključujući sumoilaciju i acetilaciju.
Metilacija WRN dovodi do isključivanja gena. Time se potiskuje proizvodnja proteina WRN i njegove funkcije u popravljanju DNK.
Bioraspoloživost
Relativna bioraspoloživost i bioekvivalencija
U farmakologiji, relativna bioraspoloživost mjeri bioraspoloživost (procjenjuje se kao AUC) formulacije (A) određenog lijeka u usporedbi s drugom formulacijom (B) istog lijeka, obično utvrđenim standardom, ili primjenom drugačijeg puta. Kada se standard sastoji od intravenozno primijenjenog lijeka, to je poznato kao apsolutna bioraspoloživost.
WRN
Klinički značaj
Wernerov sindrom uzrokovan je mutacijom s u genu WRN. Poznato je da Wernerov sindrom uzrokuje više od 20 mutacija u WRN genu. Mnoge od ovih mutacija rezultiraju abnormalno skraćenim Wernerovim proteinom. Dokazi pokazuju da se promijenjeni protein ne transportira u ćelijsko jedro, gdje normalno stupa u interakciju s DNK. Ovaj skraćeni protein se također može prebrzo razgraditi, što dovodi do gubitka Wernerovog proteina u ćeliji. Bez normalnog Werner0vog proteina u jedru, ćelije ne mogu obavljati akrivnosti replikacije, popravke i transkripcije DNK. Istraživači još uvijek utvrđuju kako ove mutacije uzrokuju pojavu preranog starenja viđenog kod Wernerovog sindroma.
Bioraspoloživost
Relativna bioraspoloživost i bioekvivalencija
Relativna bioraspoloživost jedna je od mjera koja se koristi za procjenu bioekvivalencije (BE) između dva lijeka. Za odobrenje FDA, generički proizvođač mora dokazati da je 90% interval pouzdanosti za odnos srednjih odgovora (obično AUC i maksimalne koncentracije, Cmax) svog proizvoda u odnosu na proizvod "lijeka s robnom markom" nalazi se u granicama od 80% do 125%. Gdje se AUC odnosi na koncentraciju lijeka u krvi tokom vremena t = 0 do t = ∞, Cmax odnosi se na maksimalnu koncentraciju lijeka u krvi. Kada je naveden Tmax, to se odnosi na vrijeme potrebno da lijek dosegne Cmax.
WRN
Popravak homolognom rekombinacijom
WRN je aktivan u homolognim rekombinacijama. Ćelije oštećene u genu  WRN  imaju 23-struko smanjenje spontane mitotske rekombinacije, sa posebnim nedostatkom u događajima tipa konverzije. Ćelije sa neispravnim   WRN izložene rendgenskim zracima, imaju više hromosomskih lomova i mikronukleusa od ćelija s divljim tipom WRN. Ćelije sa oštećenim u genom WRN nisu osjetljivije od ćelija divljeg tipa na gama zračenje, UV-zrake, 4-6 ciklobutanske pirimidine ili mitomicin C, ali su osjetljive na inhibitore topoizomeraze tipa I i tipa II. Ovi nalazi sugeriraju da protein WRN sudjeluje u homolognoj rekombinacijskoj popravci i u obradi zaustavljenih replikacijskih viljuški.
Bioraspoloživost
Relativna bioraspoloživost i bioekvivalencija
Iako su mehanizmi kojima formulacija utiče na bioraspoloživost i bioekvivalenciju opsežno proučavani na lijekovima, faktori formulacije koji utiču na bioraspoloživost i bioekvivalenciju u prehrambenim suplementima su uglavnom nepoznati. Kao rezultat toga, u prehrambenim naukama, relativna bioraspoloživost ili bioekvivalencija su najčešća mjera bioraspoloživosti, uspoređujući bioraspoloživost jedne formulacije istog dijetetskog sastojka s drugom.
Faktori koji utiču na bioraspoloživost
Apsolutna bioraspoloživost lijeka, kada se daje vanvaskularnim putem, obično je manja od jedan (tj. F <100%). Razni fiziološki faktori smanjuju dostupnost lijekova prije njihovog ulaska u sistemsku cirkulaciju. Bez obzira uzima li se lijek sa hranom ili bez nje, također će uticati na apsorpciju, drugi lijekovi koji se uzimaju istovremeno mogu promijeniti apsorpciju i metabolizam prvog prolaska, a pokretljivost crijeva mijenja otapanje lijeka i može utjecati na stupanj hemijske razgradnje lijeka crijevnim mikrobima. Utjecat će i stanja bolesti koja djeluju na metabolizam jetre ili gastrointestinalnu funkciju.
WRN
Popravka ekcizijom baza
WRN ima ulogu u popravku ekscizijom baza (BER) DNK. Kao što pokazuju Das et al., WRN se povezuje sa NEIL1 u ranom koraku otkrivanja oštećenja BER-a. WRN stimulira NEIL1 u uklanjanju oksidativnih lezija. NEIL1 je DNK- glikozilaza koja inicira prvi korak u BER-u, cijepanjem baza oštećenih reaktivnim vrstama kisika (ROS) i uvođenjem preloma DNK lanca putem povezane aktivnosti NEIL1 s ligazom. NEIL1 prepoznaje (ciljeve) i uklanja određene ROS-om-oštećene baze, a zatim ekscidira abasicno mjesto putem eliminacije β, δ, ostavljajući 3 ′ i 5 ′ fosfatni završetak. NEIL1 prepoznaje oksidirane pirimidine, formamidopirimidine, timinske ostatke oksidirane na metilnoj skupini i oba stereoizomera timin-glikola.
Bioraspoloživost
Faktori koji utiču na bioraspoloživost
Ostali faktori mogu uključivati, ali nisu ograničeni na:
WRN
Popravka ekcizijom baza
WRN također učestvuje u BER-u, interakcijom sa Polλ. WRN se veže za katalitski domen Polλ i specifično stimulira popunjavanje DNK praznina Polλom, preko 8-okso-G, nakon čega slijedi sinteza istiskivanjem niti. Ovo omogućava WRN-u da promovira sintezu popravke DNK sa dugim zakrpama pomoću Polλ, tokom MUTYH-inicirane popravke 8-okso-G: A u parovima.
IC 5165
IC 5165 (također poznat kao ESO 108-15 i PGC 68196) je prečkasta spiralna galaksija i nalazi se u sazviježđu Tukan. Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 21. augusta 1900. godine.
WRN
Oporavak pri zaustavljanju replikacije
WRN je također uključen u oporavak pri zaustavljanju replikacije. Ako je WRN neispravan, zaustavljanje replikacije dovodi do nakupljanja DSB -a i pojačane fragmentacije hromosoma. Kao što su pokazali Pichierri et al., WRN stupa u interakciju sa kompleksom RAD9-RAD1-HUS1 (9.1.1), jednim od centralnih faktora kontrolne tačke replikacije. Ova interakcija je posredovana vezivanjem podjedinice RAD1 za N-terminalnu regiju WRN-a i instrument je za relokalizaciju WRN-a u jedarna žarišta i njenu fosforilaciju kao odgovor na zaustavljanje replikacije. (U nedostatku oštećenja DNK ili zaustavljanja replikacijske viljuške, protein WRN ostaje lokaliziran u jedarcadima. ) Interakcija WRN -a sa kompleksom 9.1.1 rezultira sprječavanjem stvaranja DSB -a na zaustavljenim replikacijskim račvama.
Bioraspoloživost
Faktori koji utiču na bioraspoloživost
Svaki od ovih faktora može se razlikovati od pacijenta do pacijenta (međuindividualna varijacija), i zaista kod istog pacijenta tokom vremena (unutarindividualna varijacija). U kliničkom ispitivanju, međuindividualna varijacija je kritično mjerenje koje se koristi za procjenu razlika u bioraspoloživosti od pacijenta do pacijenta kako bi se osiguralo predvidivo doziranje.
IC 5165
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
WRN
Nedostatak WRN u kancerima
Ćelije koje eksprimiraju ograničene količine WRN imaju povišene frekvencije mutacija u poređenju sa ćelijama divljeg tipa. Povećana mutacija može uzrokovati rak. Pacijenti s Wernerovim sindromom, s homozigotnim mutacijama u genu  WRN , imaju povećanu učestalost karcinoma, uključujući sarkome mehkih tkiva, osteosarkom, rak štitnjače i melanom.
Bioraspoloživost
Bioraspoloživost lijekova i dodaci ishrani
U poređenju sa lijekovima, postoje značajne razlike u dodacima prehrani koje utiču na procjenu njihove bioraspoloživosti. Te razlike uključuju sljedeće: činjenica da prehrambeni dodaci pružaju blagodati promjenjive i često kvalitativne prirode; mjerenje apsorpcije hranjivih sastojaka nema preciznost; prehrambeni suplementi se konzumiraju za prevenciju i dobrobit; prehrambeni dodaci ne pokazuju karakteristike krivulje doza-odgovor i intervali doziranja prehrambenih dodataka, prema tome, nisu kritični za razliku od terapije lijekovima.
Breznik
Bugarska:
Hrvatska:
Slovenija:
WRN
Nedostatak WRN u kancerima
Mutacijski nedostaci u genu WRN relativno su rijetki u ćelijama raka u usporedbi sa učestalošću epigenetičkih promjena u WRN, koje smanjuju njegovu ekspresiju i mogu pridonijeti karcinogenezi. Situacija je slična s drugim genima za popravak DNK, čija je ekspresija smanjena kod karcinoma zbog uglavnom epigenetičkih promjena, a ne mutacija.
Tabela prikazuje rezultate analize 630 ljudskih primarnih tumora za WRN-ovu CpG-otočnu hipermetilaciju. Ova hipermetilacija uzrokovala je smanjenu ekspresiju proteina WRN-a, uobičajenog događaja u tumorigenezi.
Interakcije
Helikaza ovisna o ATP-u Wernerov sindroma stupa u interakcije s:
Znojile pri Krki
Znojile pri Krki su naseljeno mjesto u sastavu općine Ivančna Gorica, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Znojile pri Krki su imale 116 stanovnika.
Jusuf Trbić
mini| Jusuf Trbić (2021) Jusuf Trbić rođen 18. aprila 1952. godine u Bijeljini FNRJ (danas Bosna i Hercegovina) je pisac, pjesnik, publicista, novinar i historičar. Prije rata u Bosni i Hercegovini bio je direktor Radio-novinske ustanove Bijeljinea. Trenutno je predsjednik Bošnjacke kulturne zajednice "Preporod". Njegov književni rad fokusiran je na ratni i poslijeratni period u Bosni i Hercegovini od 1992. do 1995. godine.
Život
Rođen je u kući na čijem mjestu je 27 godina kasnije izgrađena Gradska biblioteka Bijeljina.
Nagrade
Autor godine 2021, knjige "Razaranje Bosne", 2021, izdavačke kuće Bosanska riječ.
Filmske adaptacije
Film "Ubijeni prirodnom smrću" medijske kuće "Podrinjemedia" uglavnom koristi podatke iz istraživačkog rada Jusufa Trbića i iz knjige "Majstori mraka" (inž. Majstori mraka) iz 2007. godine.
Selišće Sunjsko
Selišće Sunjsko je naseljeno mjesto u sastavu općine Sunja, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Sisak.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Selišće Sunjsko je imalo 37 stanovnika.
Napomena: ''Do 1931. iskazivano pod imenom Selišće.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Selišće Sunjsko je imalo 97 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Breznik (Ozalj)
Breznik je naseljeno mjesto u sastavu grada Ozlja, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Ozalj.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Breznik je imao 6 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Breznik je imalo 40 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Orašje Planje (Teslić)
Orašje Planje (Oraš Planje) je naseljeno mjesto u općini Teslić, Bosna i Hercegovina.
Polimerazna lančana reakcija
Sastojci smjese	Temperaturni režim Prajmer – F	            0.25 M Prajmer – R		0.25 M MgCl2			1.5  mM dATP			0.2   nM dTTP			0.2   nM dCTP			0.2   nM dGTP 			0.2   nM PCR pufer 		x 1 Taq DNK Pol2.5 u DNK			50–100 ng dH2O			do  50 l 95oC   3 min	 Denaturacija 95oC 30 sec    – Denaturacija
55oC 30 sec    – Vezivanje  			    prajmera 72oC   1 min   – Sinteza   		               komplementarnog 	               lanca
35 ciklūsâ
Prvi Mullisovi rezultati nisu bili idealni. Pored znatne količine fragmenta gena –globina veličine 110 bp bilo je tu i dosta neželjenih produkata sinteze a i sama procedura je bila dugotrajna i mukotrpna. Smjese matrice, prajmera, nukleotida i enzima su se ručno prenosile sa jedne temperature na drugu a nakon svakog ciklusa denaturacije u rashlađen rastvor se morala dodavati nova količina DNK Pol I E. coli što je mijenjalo volumen reakcije i koncentraciju sastojaka. Pored toga, tehnika je bila efikasna samo za fragmente < 200 bp. Uvođenjem DNK Pol I izolovane iz termofilne bakterije T. aquaticus (Taq DNK Pol I) 1988. postupak je znatno skraćen, a umnožavanje fragmenta je postalo znatno specifičnije i efikasnije. U prvim istraživanjima, čiji su rezultati objavljeni nakon uvođenja Taq DNK polimeraze, uspješno je umnožen fragment veličine 2.000 bp.
Istovremeno su se otvorile i mogućnosti za automatizaciju i napravljene su prve PCR mašine (thermocycler) na kojim se mogla isprogramirati temperatura, trajanje određene faze i broj ciklusa. Prve mašine su bile obični termoblokovi sa otvorenim vrhom tako da su zagrijane smjese evaporirale i ponovo kondenzirale u vrhu tubice. Problem evaporacije je riješen prekrivanjem vodenog rastvora kapljicom mineralnog ulja, ali je istovremeno unesen drugi problem – ulje je bilo nepoželjno u procedurama koje slijede i moralo se ukloniti. Trajno rješenje problema postignuto je uvođenjem “vrućeg poklopca” (hot lid) pa je temperatura na vrhu tubice sada znatno viša, tako da smjesa ne evaporira a čitava procedura teče u jednom homogenom sistemu. U godinama koje su uslijedile, oko PCR tehnike je nastala čitava jedna industrija. Velike kompanije su započele bespoštednu utrku na usavršavanju različitih komponenti PCR procesa jer je postalo jasno da će kompanija koja osvoji PCR osvojiti ogromno tržište. Kompeticija je bila žestoka, strahoviti su iznosi bili u opticaju a kao pobjednici su izašli Applied Biosystems, Gibco–Life Technologies i Cetus korporacija koja je i vlasnik patenta. Najbitniji rezultati ove utrke su potpuno programirane PCR mašine koje u svakom momentu mogu precizno kontrolirati fizičke parametre procesa te usavršavanje rekombinantne tehnike za dobijanje Taq DNK polimeraze. PCR tehnika je kontinuirano usavršavana i postignuta je tako visoka specifičnost vezivanja prajmera i izbora umnožavanog regiona da kod umnožavanja dijelova bakterijske DNK ponekad nije neophodno ekstrahovati DNK. U reakcionu smjesu kao matrica se dodaju cijele ćelije. Visoka temperatura denaturacije izaziva lizu ćelije, oslobađa “golu” bakterijsku DNK, a pod odgovarajućim temperaturnim uvjetima, prajmeri i polimeraza pronalaze svoj cilj. Danas je PCR široko prihvaćena i primijenjena tehnika. Postala je nezamjenjiva u gotovo svim pravcima fundamentalnih, ali i primijenjenih istraživanja u sferi molekularne biologije i graničnih znanosti. Evo nekoliko primjera fundamentalne primjene koju je iniciralo otkriće PCR.
Stara džamija na Svatovskoj glavici
Džamija u Lastvi kod Trebinja nalazi se isturena na jugoistočnoj granici Bosne i Hercegovine prema Crnoj Gori. Udaljena je svega 12 kilometara od Crne Gore, na putu Trebinje - Nikšić. Podignuta je 1816/1817. godine. Imala je trijem. Prvi imam od 1867. bio je Ibrahim (Omer) Halifa, iz porodice Agbabića.
Po treći put srušena je 1993. godine, a kamen razvučen i razbacan. Ponovo je izgrađena 2010. godine. Obnovu je finansirao Adamir Jerković. Poslije obnove dobila je ime po njenom obnovitelju i vakifu i upisana u zemljišne knjige općine Trebinje pod tim imenom. Godine 2020. godine za Kurban-bajram džamija je dobila munaru. Nalazi se na slikovitom brežuljku, unutar mezarja, a sam harem je opasan ogradom koja je novijeg datuma.
Kod obnove je potpuno poštovan njen raniji izgled. Unutrašnjost je dimenzija 5,60 x 5,60 metara. trijem je 2,00 x 5,60 metara. Zidana je kamenom i malterisana. Ovdje je uklesan 114. ajet iz kur’anske sure El-Bekare.
Erdovec
Erdovec je naseljeno mjesto u sastavu grada Križevaca, Koprivničko-križevačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Križevci.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Erdovec je imao 207 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Erdovec je imalo 223 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
CST9L
Supeporodica cistatina obuhvata proteine koji sadrže višestruke sekvence slične cistatinu. Neki od članova su aktivni inhibitori cistein-proteaza, dok su drugi izgubili ili možda nikada nisu stekli ovu inhibitornu aktivnost. U natporodici postoje tri porodice inhibitora, uključujući cistatine tipa 1 (stefini), cistatine tipa 2 i kininogeni. Proteini cistatina tipa 2 su klasa inhibitora cistein-proteinaze, koji se nalaze u raznim ljudskim tečnostima i sekretu. Lokus cistatina na hromosomu 20 sadrži većinu gena i pseudogena cistatina tipa 2. Ovaj gen nalazi se u lokusu cistatina i kodira protein sličan mišjem cistatinu 9. Na osnovu njegovog testis-specifične ekspresije, vjerovatno ima ulogu u reorganizaciji tkiva tokom ranog razvoja testisa.
Ligue 1
Ligue 1 je prva francuska nogometna liga. U periodu 1932–1933. bila je poznata pod nazivom National, te u periodu 1933–2002. kao Division 1. Ligue 1 je jedna od dvije divizije koje tvore Ligue de Football Professionnel (druga je Ligue 2). U Ligue 1 svake sezone učestvuje 20 nogometnih klubova. Sezona uobičajeno traje od augusta do maja. Ligue 1 je jedna od najjačih evropskih nogometnih liga. Trenutno se nalazi na šestom mjestu po jačini u Evropi. Zvanični naziv lige je Ligue 1 Orange, a ime nosi prema glavnom sponzoru - francuskoj telekomunikacijskoj kompaniji Orange.
Ligue 1 osnovana je 11. septembra 1932. pod imenom National prije nego je ime promijenila u Division 1 nakon godinu dana postojanja. To ime nosila je sve do 2002. godine. Aktuelni prvak je PSG koji je trenutno najuspiješni klub sa 11 osvojenih titula.
Ligue 1 se općenito smatra jednom od najkompetentnijih svjetskih liga, s vrlo dobrim rasporedom utakmica, kompletnim i konzistentnim pravilima, pravodobnim razrješenjem svih eventualnih problema i adekvatnim postupcima sudskih sporova nacionalnih ili međunarodnih institucija. Do danas, liga se susrela s tri značajna korupcijska skandala u svojoj historiji (Antibes 1933, Red Star 1950-ih i Marseille 1993. godine), ali je sačuvala svoju reputaciju svaki put zbog brze i odgovarajuće kazne svih krivaca.
Osnivanje lige
Prije 1930. godine, profesionalizam u francuskom nogometu gotovo da nije postojao. U julu 1930, nacionalno vijeće francuskog nogometnog saveza glasalo je 120:20 u korist uvođenja profesionalizma u francuski nogomet. Osnivačima profesionalnog francuskog nogometa danas se smatraju Georges Bayrou, Emmanuel Gambardella i Gabriel Hanot. S profesionalnim natjecanjima zvanično se krenulo 1932. godine.
Kako bi se uspješno organizirala profesionalna nogometna liga u zemlji, savez je limitirao broj klubova koji će se u njoj natjecati na njih dvadeset. Postojala su tri uvjeta koja su klubovi morali zadovoljiti kako bi sudjelovali u natjecanju:
Historija takmičenja
Prva zvanična nogometna liga profesionalnih klubova, imena National započela je 1932/33. Prvih 20 klubova koji su se u njoj natjecali su bili: Antibes, CA Paris, Cannes, Club Français, Excelsior AC Roubaix, Fives, Hyères, Marseille, Metz, Mulhouse, Nice, Nîmes, Olympique Alès, Olympique Lillois, Racing Club de France, Red Star, Rennes, Sochaux, Sète i SO Montpellier. Klubovi su bili raspoređeni u dvije grupe po 10 klubova, a posljednja tri iz svake grupe su izbačeni u drugu ligu na kraju sezone. Pobjednici iz svake grupe na kraju sezone su igrali međusobnu utakmicu na neutralnom terenu (kasnije je to bio Olimpijski stadion "Yves du Manoir"). Prvo finale se odigralo 14. maja 1933. godine, a u njemu su igrali pobjednik grupe A Olympique Lillois i drugoplasirani iz skupine B, Cannes. Antibes, pobjednik grupe B, trebao je igrati u finalu, ali zbog sumnje u podmićivanje francuskog nogometnog saveza, klub je diskvalificiran. U tom prvom finalu, Lillois je okrunjen za prvaka Francuske nakon što je pobijedio rezultatom 4:3. Nakon sezone, odlučeno je da će liga imati 14 klubova i da niti jedan klub iz druge lige neće biti promoviran u prvu. Također je dogovoreno da liga promijeni ime iz National u jednostavnije Division 1. U sezoni 1934/35. liga je organizirana na način da najlošiji klubovi prve lige na kraju sezone ispadaju u drugu, a najbolji iz druge dolaze u prvu tako da se broj klubova popeo na 16. Taj broj klubova ostao je sve do sezone 1938/39.
Zbog Drugog svjetskog rata, francuska Vlada i ligaški savez suspendirali su nogometna natjecanja, iako su klubovi nastavili nastupati u regionalnim natjecanjima. Tokom tzv. "ratnih prvenstava", profesionalizam je bio ukinut od strane Vichyjevog režima, a klubovi su primorani natjecati se u regionalnim ligama, podijeljenim na dvije zone: sjevernu i južnu. Zbog svoje nepovezanosti s te dvije zone, ligaški savez i francuski nogometni savez ne priznaju niti jedno prvenstvo održano u razdoblju između 1939. i 1945. godine, pa se oni klasificiraju kao da se nikad nisu niti održali. Nakon završetka rata i oslobođenja Francuske, profesionalni nogomet se vratio u tu zemlju. Prva liga povećala je broj klubova na 18. Ovaj broj ostao je sve do sezone 1965/66. kada je broj klubova ponovno povećan na današnjih 20. 2002. godine liga službeno mijenja ime iz Division 1 u danas poznatu Ligue 1.
Format takmičenja
mini|desno|260px|Detalj sa utakmice prvenstva [[Paris Saint-Germain F.C.|PSG - Marseille ]] U prvoj francuskoj nogometnoj ligi natječe se 20 klubova. Tokom sezone, koja obično traje od augusta do maja, svaki klub sa svakim igra dvije utakmice - jednu na domaćem terenu i jednu u gostima. Sveukupno svaki klub odigra 38 ligaških utakmica, a ponekad se može dogoditi da domaći klub ugosti gostujući na nekom drugom stadionu kao što je bio slučaj s Lilleom koji je svoju domaću utakmicu protiv Lyona odigrao na Stade de France 2007. i 2008. godine. Svaki klub za pobjedu dobiva 3 boda, a 1 bod ako utakmica završi neriješenim rezultatom. Za izgubljenu utakmicu ne dobiva se niti jedan bod. Ljestvica klubova rangirana je prema sljedećim kriterijima: ukupan broj osvojenih bodova, gol-razlika, broj postignutih golova. Na kraju svake sezone klub s najviše osvojenih bodova osvaja i naslov prvaka. Ako je broj bodova isti, sljedeći kriterij koji se uzima u obzir je gol-razlika, a ako je i taj kriterij isti, onda se gleda koja je ekipa u toku sezone postigla veći broj golova. U slučaju da dva kluba imaju identičan broj bodova, identičnu gol-razliku i identičan broj postignutih pogodaka, dijele prvo mjesto. U tim slučajevima, kao i u slučajevima da je ista situacija s ispadanjem iz lige ili za kvalifikacije za druga natjecanja, igra se tzv. "majstorica" na neutralnom terenu koja odlučuje konačnog pobjednika. Tri najslabija kluba na kraju sezone ispadaju u Ligue 2, a tri najjača kluba iz druge lige promoviraju se u prvu.
U prošlosti je sistem promocije u prvu ligu i izbacivanja u drugu imao drugačiji format. Prije 1995. godine, dva najslabija kluba iz prve lige automatski su ispadala u drugu, dok su treći najslabiji prve lige i treći najbolji druge lige igrali međusobne utakmice nakon kojih je bolji ostao ili došao u prvu ligu. Nešto slično igra se u holandskoj prvoj ligi i u Bundesligi. U ligi se također eksperimentiralo i s tzv. "bonus pravilom". U razdoblju od 1973. do 1976. godine svakom klubu koji je u utakmici zabio tri ili više pogodaka dodjeljivao se jedan bod više, bez obzira na konačan ishod utakmice. Time se želio promovirati napadački sistem igre, ali je iskustvo istog na kraju bilo neuvjerljivo. Na početku sezone 2006/07. liga je uvela tzv. "Tablicu napada" kako bi inspirirala klubove da igraju napadački nogomet i u prvoj i u drugoj ligi. Ideju su začeli ligaški savez i bivši menadžer Michel Hidalgo, a bila je slična kao i ona prethodna iz 1970-ih s tim da se klubovima ne daju dodatni bodovi, već samo finansijska dobit.
Kvalifikacije za UEFA-ina takmičenja
Trenutačno, prema UEFA-inim koeficijentima, tri najbolje plasirana kluba iz Ligue 1 kvalificiraju se za Ligu prvaka, s tim da prva dva automatski ulaze u grupna natjecanja. Trećeplasirani tim igra u baražu za Ligu prvaka. Klub koji je osvojio četvrto mjesto u Ligue 1 natječe se u Evropskoj ligi. Ostala dva sudionika Evropske lige određuju se kroz druga dva francuska nogometna natjecanja - Coupe de France i Coupe de la Ligue. Ako se oba kluba koja su osvojila naslove kupova nalaze i među prva tri kluba Ligue 1, tada petoplasirani i šestoplasirani klubovi učestvuju u Evropskskoj ligi. Liga također može imati i sudionika u evropskim natjecanjima kroz tzv. Fair Play sistem. Postoji tablica za Fair Play koju vodi UEFA i ako se odluči da je pobjednički klub upravo iz Francuske, dobiva se jedno mjesto više u evropskim natjecanjima.
Oslanjanje na odbranu
Mnogi ljubitelji nogometa uglavnom su kritizirali francusku ligu zbog prevelikog oslanjanja na odbranu što često rezultira nezanimljivim utakmicama. Tokom posljednjeg desetljeća, Ligue 1 je regularno bila najslabija od svih ostalih najjačih evropskih liga upravo zbog najmanjeg broja postignutih golova po utakmicama, dosegnuvši najniži koeficijent u sezoni 2005/06. sa tek 2.1 postignutih golova po utakmici. Za usporedbu, te iste sezone je u Bundesligi postignuto 2.8 golova po utakmici, dok su u engleskoj prvoj nogometnoj ligi postignuta 2.48 gola po utakmici.
Francuski klubovi općenito igraju odbrambeni nogomet, s obrambenim veznim igračem (neki klubovi imaju čak i dva odbrambena vezna). Upravo ta pozicija postala je glavna potpora francuskih klubova, a poneki igrači postali su i vrlo popularni zahvaljujući igri upravo na tom mjestu, kao što su Claude Makélélé, Alou Diarra, Rio Mavuba i Frédéric Thomas.
Dominacija Lyona
Počevši od sezone 2001/02, Lyon je krenuo u rekordno osvajanje naslova francuskog prvaka - sedam puta za redom. U početku je osvajao naslove nakon neizvjesnih prvenstava; međutim, u sezoni 2005/06. Lyon je osvojio naslov do tada rekordnih 15 bodova prednosti. Sljedeće sezone osvojili su naslov prvaka s rekordnih 17 bodova prednosti, osiguravši titulu nekoliko kola prije kraja prvenstva. Lyon je također bio uspješan i u Evropi, a pod predsjednikom Jeanom-Michelom Aulasom adaptirao je strategiju koja mu je osiguravala dovođenje mnogih svjetski poznatih igrača kao što su Michael Essien, Florent Malouda, Éric Abidal, Sébastien Squillaci, Kim Källström, Jérémy Toulalan i drugi. Takva dominacija rezultirala je negodovanjem od strane mnogih zbog nedostatka natjecateljskog duha u ligi, dosade i predvidljivosti, a samo su Marseille, Monaco, Lille i Bordeaux uspjeli pružati kakav-takav otpor sedmerostrukim prvacima.
Lyonova dominacija završila je u sezoni 2008/09. kada su završili na trećem mjestu, iza prvaka Bordeauxa i viceprvaka Marseillea. U sezoni 2009/10. bili su još lošiji, jer su se ispred njih našli klubovi Bordeaux, Marseille (prvak), Lille, Montpellier i Auxerre. Sezonu 2010/11. Lyon je završio na trećem mjestu, iza prvaka Lillea te viceprvaka Marseillea.
Neuspjesi u evropskim natjecanjima
mini|desno|260px|[[Jean-Pierre Papin bio je najbolji strijelac Ligue 1 pet godina za redom (1988 - 1992).]] Od osnutka Evropskog kupa (danas poznatog pod nazivom Liga prvaka) 1955. godine, samo je jedan francuski nogometni klub uspio osvojiti to natjecanje i to Marseille u sezoni 1992/93. Ujedno, skupa s Paris Saint-Germainom (osvajač Kupa pobjednika kupova 1996.) Marseille je jedini francuski klub koji je ikad osvojio neko evropsko natjecanje. Navedeno se smatra poprilično razočaravajućim, budući da su klubovi puno slabijih liga - kao što su Eredivisie ili portugalska liga - osvajali mnogo više evropskih nogometnih trofeja.
Francuski neuspjeh u Evropskom kupu ranih godina započeo je s klubom Stade de Reims koji je izgubio prvo finale tog natjecanja od Real Madrida. Tri godine kasnije ta dva kluba ponovno su igrala finale, ali Real je ponovno bio bolji. Čekalo se skoro dva desetljeća da neki francuski klub ponovno dođe u finale - ovaj put to je bio Saint-Étienne koji je dinamičnom igrom stigao do kraja natjecanja 1976, ali izgubio rezultatom 1:0 od njemačkog Bayerna. Međutim, unatoč porazu, Saint-Étienne vratio je francuski nogomet u sam vrh nakon izuzetno lošeg razdoblja koje je trajalo skoro 20 godina. Na putu do tog finala, Saint-Étienne je porazio velike klubove kao što su Rangers, Dinamo Kijev i PSV Eindhoven.
Nakon tog uspjeha, Saint-Étienne polako je počeo padati, ali ni ostali klubovi nisu ostavili poseban dojam u Evropi. Tokom 1980-ih godina prošlog vijeka, Bordeaux je ostvario najbolji uspjeh plasiravši se u polufinale Evropskog kupa u sezoni 1984/85. Pod vodstvom Jean-Pierre Papina, Marseille je stigao do finala Evropskog kupa 1991. godine, ali su tamo izgubili od Crvene zvezde nakon izvođenja jedanaesteraca. Dvije godine kasnije, Marseille je postao prvi francuski klub koji je osvojio Evropski kup (kup je tada već promijenio ime u danas poznatu Ligu prvaka) pobijedivši u finalu talijanski Milan rezultatom 1:0. Tu je pobjedu obilježila kontroverza, budući da je predsjednik kluba Bernard Tapie osumnjičen i kasnije osuđen za namještanje utakmice protiv Valenciennesa. Naime, Tapie je "zamolio" igrače Valenciennesa da "ne igraju punom snagom" protiv njegovog Marseillea i da ne pokušavaju ozlijediti igrače, kako bi ovi bili spremni za finale Lige prvaka koje se igralo tek par dana nakon te utakmice. Marseilleu je na kraju oduzet naslov prvaka Francuske, ali ne i naslov pobjednika Lige prvaka.
Unatoč Lyonovoj dominaciji tokom njihovog sedmogodišnjeg osvajanja naslova prvaka Francuske, klub niti jednom nije došao do finala Lige prvaka, a prije 2010. godine čak nije dostigao niti polufinale. Tokom tog desetljeća, od Lyona je u Ligi prvaka bio bolji Monaco koji je, pod vodstvom Didiera Deschampsa, došao do finala 2004. godine, ali na kraju izgubio od Porta rezultatom 3:0. Prije sezone 2009/10. kada su došli do polufinala, najbolji Lyonov rezultat u Ligi prvaka bilo je četvrtfinale u sezoni 2004/05. kada su izgubili od PSV Eindhovena nakon izvođenja jedanaesteraca.
U sezoni Lige prvaka 2009/10. kritike na račun nastupa francuskih klubova su splasnule, prvenstveno zbog odlične igre koju su prikazali Bordeaux i Lyon. Bordeaux, predvođen trenerom i bivšim igračem Laurentom Blancom te odličnim playmakerom Yoannom Gourcuffom, nije zabilježio niti jedan poraz u grupnoj fazi natjecanja koja je uključivala klubove kao što su Bayern München i Juventus. Lyon je također odlično odigrao u svojoj grupi, a izvukli su i pozitivan rezultat protiv Liverpoola u obje utakmice što je rezultiralo kasnijim ispadanjem engleskog kluba iz daljnjeg tijeka natjecanja. U eliminacijskoj fazi natjecanja, Bordeaux je izbacio grčki Olympiacos, dok je Lyon izbacio Real Madrid. To je dovelo do francuskog ogleda u četvrtfinalu između Bordeauxa i Lyona, kojeg je Lyon dobio ukupnim rezultatom 3:2 i ostvario do sada najbolji rezultat u Ligi prvaka.
Finansije
Klupske finansije i budžete određuje DNCG (Direction Nationale du Contrôle de Gestion), organizacija odgovorna za nadgledanje računa profesionalnih klubova u Francuskoj. Organizacija DNCG je osnovana 1984. godine kao administrativni ogranak ligaškog saveza. Njezina misija je nadgledanje svih finansijskih operacija kompletna 44 profesionalna nogometna kluba u Francuskoj, razvijanje sredstava profesionalnih klubova, određivanje sankcija onim klubovima koji prekrše pravila te odbrana morala i interesa francuskog nogometa općenito.
Prema izvještaju organizacije DNCG, kompletan budžet Ligue 1 za sezonu 2005/06. iznosio je 910 miliona Eura, 39% više u odnosu na sezonu 2002/03. Glavni razlog rasta budžeta odnosi se na televizijska prava koja liga redovito ugovara. Osim Paris-Saint Germaina, većina klubova u prvoj ligi vrlo dobro finansijski stoje, a neki poput Auxerrea, Bordeauxa, Lillea i Lyona se smatraju pravim primjerom odličnog menadžmenta. Međutim, u posljednje vrijeme organizacija DNCG predlaže klubovima da limitiraju plaće i smanje opseg dugova nakon što je otkriveno da su računi klubova francuske lige u crvenoj zoni već treću godinu za redom (2008 - 2011), uz procijenjeni deficit od 130 miliona Eura. U sezoni 2009/10. klubovi su sveukupno zaradili 1.04 biliona Eura što Ligue 1 smješta na peto mjesto liga po prihodima, odmah iza Engleske lige (2.43 biliona Eura), Italijanske (1.43 biliona Eura), Njemačke (1.42 biliona Eura) i Španske lige (1.35 biliona Eura).
Ako se gleda u svjetskim razmjerima, klubovi Lyon i Marseille su jedni od najbogatijih. Redovito se nalaze na Deloitteovoj listi nogometnih klubova s najvećom zaradom. Prema njoj, Marseille se trenutačno nalazi na 14. mjestu s prihodima koji iznose 150.4 miliona Eura, dok se Lyon nalazi na 17. mjestu s prihodima 132.8 miliona Eura.
Klubovi
Od osnivanja lige National i prve sezone 1932/33, sveukupno je 76 klubova igralo u Ligue 1. Trenutno Marseille, Montepllier, Nice, Rennes i Metz igraju u prvoj ligi, a u njoj su sudjelovali i u osnivanju. Paris Saint-Germain i Evian su jedina dva kluba koji nikad nisu ispali iz prve lige zbog najmanjeg broja osvojenih bodova na kraju sezone. Uz to, Paris Saint-Germain je u prvu ligu došao u sezoni 1974/75. i od tada nije iz nje ispao. Evian je sezoni 2011/12. ostvario svoj debi u prvoj ligi.
Klubovi u sezoni 2014/15.
Slijedi spisak nogometnih klubova koji su se natjecati u Ligue 1 tokom sezone 2014/15.
a: Klub osnivač Ligue 1
b: Ekipa nikad nije ispala iz Ligue 1
Gornje Rašćane
Gornje Rašćane su bivše naseljeno mjesto u sastavu grada Vrgorca, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Vrgorac. Na popisu stanovništva 2001. godine, naselje je ukinuto i sjedinjeno sa bivšim naseljem Donje Rašćane u novo naselje Rašćane.
Stanovništvo
Napomena: ''Iskazuje se od 1948. U 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u bivšem naselju Donje Rašćane. U 2001. spojeno je u novo naselje Rašćane.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Gornje Rašćane je imalo 47 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Serie A (žene)
Ženska nogometna liga Serie A je takmičenje na najvišem nivou za ženske nogometne klubove u italijanskom nogometu. Osnovana je 1968. godine, ali su glavne ekipe sastavile dvije različite federacije i lige (FICF i UISP). U sledećoj sezoni glavne ekipe UISP-a ušle su u FICF federaciju, tako da su svi Serie A timovi odigrali ligaško prvenstvo.
Godine 1970. u Rimu je konstituisana nova federacija (FFIGC), ali nisu svi bivši FICF timovi ušli u FFIGC, tako da su takmičenja u Seriji A organizovane od strane dvije nezavisne federacije i lige. 1972. godine te dvije federacije su se spojile u novu "ujedinjenu" (FFIUAGC = Federazione Femminile Italiana Unita Autonoma Giuoco Calcio), ali nekoliko njih se nije složilo i osnovalo nezavisnu federaciju u Viareggio (FICF).
Konačno 1974. godine osnovana je jedna nacionalna liga Serije A.
Pošto je Serie A trenutno u top osam najjačih liga u ženskom nogometu, prva dva mjesta u ligi idu direktno u UEFA Liga Prvaka (žene).
Format
Dvanaest učesnika se takmiči u italijanskoj rundi sa mečevima kod kuće i u gostima sa ukupno 22 utakmice. Tim koji završi na prvom mjestu je italijanski šampion. Prvo i drugo mjesto na tabeli dobijaju direktan prolaz u UEFA Liga Prvaka (žene). Dva posljednja tima ispadaju u nižu ligu.
Lista šampiona
Ispod je lista prethodnih šampiona, uključujući i one koji pripadaju nekolicini nezavisnih federacija pod kojim je titula Serie A osporena prije ulaska u FIGC. Od 1968. godine sva prvenstva su definisana kao "Serija A":
Brezovica Žumberačka
Brezovica Žumberačka je naseljeno mjesto u sastavu grada Ozlja, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Ozalj.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Brezovica Žumberačka je imala 19 stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se kao dio naselja od 1890. Od 1910. do 1931. podaci su sadržani u naselju Pilatovci. Od 1948. iskazuje se kao naselje. U 1890. i 1900. iskazano pod imenom Brezovica.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Brezovica Žumberačka je imalo 27 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Osivica
Osivica je naseljeno mjesto u općini Teslić, Bosna i Hercegovina.
Železnica
mini|280px|Železnica, Marijina crkva Železnica je naseljeno mjesto u sastavu općine Grosuplje, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Železnica je imala 27 stanovnika.
Antitoksin
thumb|Bočica sa protivotrovom za [[difterija|difteriju iz 1895. godine]] Antitoksin ili protivotrov je antitijelo sa sposobnošću neutralizacije posebnih otrova (toksina). Antitoksini se proizvode pomoću određenih materija uzetih od životinja, biljaka i bakterija. Iako su najefikasniji u neutralisanju toksina, mogu da ubiju bakterije i druge mikroorganizme. Antitoksini se stvaraju u organizmima, ali se mogu ubrizgati i u druge organizame, uključujući i ljude.
Ovaj postupak uključuje ubrizgavanje životinji dozvoljenu količinu određenog toksina. Nakon toga, tijelo životinje stvara antitoksin potreban za neutralizaciju toksina. Kasnije se ovako obrađena krv uzima po propisanom postupku. Zatim se tako dobijeni antitoksin pročišćava, skladišti i po potrebi, ubrizgava u ljudsko ili životinjsko tijelo, izazivajući pasivni imunitet. Da bi se spriječile serumske bolesti, najbolje je koristiti antitoksin proizveden iz iste vrste (npr. koristiti ljudski protivotrov za liječenje ljudi).
Prve antitoksine (protiv difterije i tetanusa) proizveli su Emil Adolf von Behring i njegove kolege, 1890. pa nadalje. Upotreba protivotrova za liječenje difterije je smatrana kao ''najvažniji napredak u 19. stoljeću u liječenju akutne zarazne bolesti (prema navodu naučnog časopisa Lancet'').
Končarev Kraj
Končarev Kraj je naseljeno mjesto u sastavu općine Plitvička Jezera, Ličko-senjska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Titova Korenica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Končarev Kraj je imao 1 stanovnika.
Napomena: ''Od 1857. do 1880. podaci su sadržani u naselju Gornji Babin Potok (općina Vrhovine). U 2001. bez stanovnika.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Končarev Kraj je imalo 12 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Budim (čvor)
Hrvatska:
Svjetsko prvenstvo u atletici 2005 – maraton (žene)
Takmičenje u  maratonu za žene na Svjetskom prvenstvu u atletici 2005. održano je 14. augusta na ulicama Helsinkija, dok je cilj bio na Olimpijskom stadionu.
Srednji Grahovljani
Srednji Grahovljani su naseljeno mjesto u sastavu grada Pakraca, Požeško-slavonska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Pakrac.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Srednji Grahovljani nisu imali stanovnika.
Napomena: ''Naselja Donji Grahovljani, Gornji Grahovljani i Srednji Grahovljani iskazuju se pod tim imenom od 1948. Do 1931. iskazivano je bivše naselje Grahovljani, za koje su podaci sadržani u naselju Donji Grahovljani.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Srednji Grahovljani je imalo 43 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Popis 1910.
Za sastav stanovništva na popisu 1910. godine, pogledati pod: Donji Grahovljani.
Cerovec pod Bočem
Cerovec pod Bočem je naseljeno mjesto u sastavu općine Rogaška Slatina, regija Savinjska, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Cerovec pod Bočem je imao 346 stanovnika.
Napomena: ''Do 1955. iskazivano pod imenom Cerovec.''
Korana (Plitvička Jezera)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Titova Korenica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Korana je imala 25 stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se od 1890., i to do 1931. kao dio naselja, a od 1948. kao naselje. U 1910. iskazano pod imenom Korana Drežnička. U 1931. podaci su sadržani u naselju Smoljanac.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Korana je imalo 64 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Krnjak)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Krnjak je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 111,84 km2 imala 1.985 stanovnika, što predstavlja 1,54% od ukupnog broja stanovnika Karlovačka županije, odnosno 0,05 % od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Krnjaku je 18 stanovnika/km2.
IC 5166
IC 5166 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 14. septembra 1884. godine.
Uracil-DNK-glikozilaza
Uracil-DNK glikozilaze (UDG) – u  molekulska biologija|molekulskoj biologiji]] – su   pordica  enzimskih proteina koji  revertiraju mutacije DNK. Najčešća je mutacija deaminacija citozina  u uracil.
Pirimidin
Pirimidin je aromatski organski, heterociklični spoj koji je sličan benzenu i piridinu, a sadrži dva dušikova atoma na pozicijama 1 i 3 šestočlanog prstena. To je izomerni hemijski spoj sa dvije druge forme diazina.
Uracil-DNK-glikozilaza
Struktura
UDG je sastavljena od četverolančanih paralelnnih β-listova okruženih sa osam α-heliksa. Aktivno mjesto sadrži pet visoko konzerviranih motiva koji skupa kataliziraju raskidanje  glikozidnih veza.
Pirimidin
Nukleotidi
U nukleinskim kiselinama, nađena su tri nukleobaze, koje su izvedenice pirimidina; to su:
Uracil-DNK-glikozilaza
Funkcija
UDG reparira takve  mutacije i krucijalna je i popravkama oštećene DNK, jer bi bez  toga  mutacije mogle izazvati kancer. Ovaj ulazak predstavlja različite uracil-DNK glikozilaze i srodne  DNK glikozilaze (EC ), kao što su uracil-DNK glikozilaze, termofilne  uracil-DNK glikozilaze i jednolačane selektivno monofunkcijske  uracil-DNK glikozilaze (SMUG1).
Uracil DNK glikozilaze uklanjaju uracil iz DNK, koji može nastati ili spontanom deaminacijom citozina ili pogrešnom inkorporacijom Du, umjesto  dA tokom replikacije DNK. Prototipski član ove porodice je UDG E. coli, koji je bio među prvim otkrivenim glikozilazama. U ćelijama sisara, identificirane su Četiri različite aktivnosti uracil-DNK glikozilaze, uključujući i UNG, SMUG1, timin DNK glikozilazu (TDG)  i MBD4. One se razlikuju u specifičnosti podloge i subćelijskim lokalizacijama. SMUG1, kao podlogu,  preferira jednostruke DNK, ali uklanja i  uracil  iz dvostrukog lanca DNK. Osim sa neizmijenjenim uracilom, SMUG1 mogu izvršiti ugradnju 5-hidroksiuracila, 5-hidroksimetilluracila i 5-formiluracila,  noseći oksidiranu grupu na prsten C5. TDG i MBD4 su strogo specifični za dvostruku DNK. TDG mogu ukloniti timin glikole, kada su prisutni nasuprot guaninu, kao i derivate uracila sa modifikacijama na ugljiku  5. Dosadašnji dokazi ukazuju na to da su, u ljudskim ćelijama, TDG i SMUG1  glavni enzimi koji su odgovorni za popravak uracil:guanin rasparova  uzrokovanih spontanom  deaminacijom citozina,  dok se uracilima,  koji su nastali u DNK putem dU pogrešne ugradnje  uglavnom bavi Ung. Z MBD4 se mislio da ispravlja neusklađenosti T: G koje proizlaze iz deaminacije 5-metilcitozina u timinu u CpG lokacijama. MBD4 mutiranih miševa se razvijaju normalno i ne pokazuju povećanu osjetljivost na rak ili smanjeno  preživljavanje. Ali oni stiču više C-T mutacija na CpG sekvencama u epitelnim ćelijama tankog crijeva.
Pirimidin
Nukleotidi
U molekulama DNK i RNK ove baze stvaraju vodikove veze sa odgovarajućim komplementarnim bazama – derivatima purina. Purinski adenin (A) i guanin (G) ulaze u vodikovu vezu sa derivatima pirimidina: timinom (T) i citozinom (C). U molekuli RNK, umjesto timina (T), komplementarna baza adeninu je uracil (U), a normalni su adenin–uracil i citozin–guanin.
Ovo uparivanje baza se označava kao Watson-Crickovo osnovno uparivanje baza. Moguće su i druge veze u uparivanja u molekulima DNK i RNK.