cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
RUNX1
Klinički značaj
Hromosomske translokacije koje uključuju gen RUNX1 povezane su s nekoliko tipova leukemija uključujući akutnu mijeloblastnu leukemiju sa sazrijevanjem]] (M2 AML). Mutacije u RUNX1 upletene su u slučajeve raka dojke.
Interakcije
Pokazano je da RUNX1 reaguje sa:
Znak četverice
Znak četverice kriminalistički je roman Arthura Conana Doylea, iz serije priča o detektivu Sherlocku Holmesu i njegovom asistentu, dr. Watsonu. Radnja se dešava u Londonu 1889.
Radnja
Tokom indijske bune protiv britanskih kolonijalnih vlasti 1857. četverica ljudi, tri Indijca i jedan Englez, ubistvom su došli u posjed velikog bogatstva u draguljima. Ali uhvaćeni su i zbog ubistva osuđeni na doživotnu robiju na Andamanskim ostrvima. Da bi se izvukli iz zatvora, pristali su prepustiti petinu blaga svojim čuvarima, oficirima britanske vojske, majoru Sholtou i kapetanu Morstanu. Ali Sholto je izigrao svoje saradnike, dokopao se blaga i napustio vojsku te se nastanio u Londonu. Jedan od četverice zatočenika, Jonathan Small, uspije pobjeći i kreće u osvetu nad prevrtljivim ortakom. Ubija ga u Londonu 1889. Holmes i Watson istražuju Sholtoovo ubistvo, a Watson tokom istrage upoznaje svoju buduću suprugu, Mary Morstan.
Orebić
mini|280px|Orebić, rimokatolička crkvica "Gospa od Navještenja" Orebić je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Korčula.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, općina Orebić je imala 3.705 stanovnika, od čega u samom Orebiću 1.794.
Općina Orebić
Napomena: Nastala iz starih općina Dubrovnik i Korčula.
Orebić (naseljeno mjesto)
Napomena: ''U 1857., 1869., 1880., 1921. i 1931. sadrži dio podataka za naselje Podgorje.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Orebić je imalo 1.489 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Noah's Ark (igra)
Noah's Ark je videoigra koju je proizvela kompanija PopCap Games.
Igra
Noah's Ark je igra s velikim poljem na kojem se nalaze sličice životinja. Te životinje moraju se spajati, ali da su iste vrste. Sve životinje koje se spoje automatski odlaze u lađu ispred koje stoji Noa. Ako se sve životinje ne spoje prije oluje, igrač gubi igru. Igra je jednostavna i napravljena za uzraste od 5 do 15+ godina.
Formati igre
Igra se može preuzeti i instalacija probne verzije iznosi 2,6MB. Dostupna je za sljedeće platforme:
Noina predstava u igri
Noin lik prisutan je sve vrijeme u igri. U igri je opisan kao sijedi starac bez nekakvih većih detalja. U igri se je prisutan također i glas, koji je jako dubok. Iako kršćani ne zabranjuju predstavljanje proroka, muslimani to nikako ne odobravaju, ali nije bilo nikakvih konflikata u vezi igre.
Etiopija na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017.
Etiopiju na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017. u Londonu od 4. do 13. augusta 2017. predstavljalo je 38 sportista u 13 disciplina. Ukupno su osvojili pet medalja: dvije zlatne i tri srebrne.
IC 1356
IC 1356 (također poznat kao MCG -3-53-22 i PGC 65965) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 391 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Jarac. Najveći prečnik je 1,10 (125 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (91 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 16. augusta 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Excavata
thumb|260px|Tri tipa ekskavatnih ćelija: Vrh: [[Jakoba|Jakobida: 1 – Ćelijsko jedro, 2 – Prednji bič, 3 – Ventralni/zadnji bič, 4 – Ventralna brazda za hranu Sredina - Euglenozoa: 1 – Jedro, 2 – Flagelni džep/rezervoar, 3 – Dorzalni /prednji bič, 4 – Ventralni/zadnji bič, 5 – Citostom/"usni" aparat Dno - Metamonada 1 – Prednji bič, 2 – parabazno tijelo, 3 – Talasasta (undulatna) membrana, 4 – Zadnji bič, 5 – Jedro, 6 – Aksostil. ]] thumb|270px|Morfologija fotosintetskih [[Euglenozoa (Trachelomonas): 1 – Bičevi u apikalnom džepu, 2 – Teka, 3 – Citoplazmatska membrana, 4 – Očna mrlja, 5 – Prednji bič 6 – Ćelijsko jedro, 7 – Hloroplasti.]] Excavata su jedna od velikih grupa jednoćelijskih protista, uključujući organizme koji žive slobodno, simbionte i neke važne parazite kod ljudi.
Procjenjuje se da danas ima 2.300 vrsta Excavata. Većina je heterotrofnih, imaju dvije, četiri ili više bičeva i karakterizira ih ventralni utor za ishranu, koji se koristi za hvatanje i gutanje sitnih čestica uz pomoć struja koje generiraju bičevi. Taj ventralni žlijeb je ono što grupi daje ime. Jedna od grupa uključuje fotosintetske organizme, koji su hloroplasta dobilii u sekundarnoj edosimbiozi sa zelenim algama. Među parazitima u ovoj grupi su Trypanosoma, koji uzrokuju bolest spavanja i Chagovu bolest.
Opis
Morfologija ekskavata je vrlo raznolika. Mnogi su okarakterizirani po ventralnom žlijebu za uzimanje hrane, sa karakterističnom ultrastrukturom, podržanom  mikrotubulama. Taj ventralni probavni sistem, koji imaju mnogi njihovi predstavnici, iako ne svi, koristi se za hvatanje i gutanje sitnih čestica uz pomoć struje koju generiraju flagele. Suprotno tome, Euglenozoa imaju apikalni ili subapski džep ili invaginaciju umjesto ventralnog žlijeba. On se može sastojati od uskog kanala i rezervoara, koji nisu uključeni u unos hrane, ali heterotrofni oblici imaju citosom, uređaj namijenjen za gutanje čestica, blizak i neovisan o prethodnoj invaginciji. U nekoliko drugih skupina nedostaje udubljenje za uvlačenje, ali klasificirane su s  ekskavatima jer imaju sličnu morfologiju ili na osnovu filogenetskih studija.
Neke Euglenozoa imaju hloroplaste koji su omotani u tri membrane i pigmentirani hlorofilima a  i  b , sličnim onima kod biljaka, što sugerira da su dobijenene iz simbioze sa  zelenim agama. Obično su izgubili citosom, a imaju druge prilagodbe autotrofnom životu, kao što su očne mrlje osjetljive na svjetlost.
Ekskavate katakterizira bespolno razmnožavanje, binarnom diobom, iako Acrasida formiraju plodno tijelo koja proizvodi spore (slično kao Myxomycota). Seksualna reprodukcija zabilježena je u nekoliko slučajeva, iako u nekim skupinama nije pronađen nijedan primjer, poput Euglenozoa. Sve grupe koje se smatraju kskavatima nemaju ove karakteristike, ali su ovdje uključene na bazi molekulskih analiza. Grupe koje imaju alimentarni žlijeb su: Jakobea, Percolozoa, Fornicata,  Trimastix  i Malawimonas, iako većina vrsta Percolozoa ima ameboidne vegetativne ćelije. Suprotno tome, Parabasalia i Oxymonadida pretrpjele su transformacije u osnovnom obliku i izgubile su žlijeb za uzimanje hrane. S druge strane, Euglenozoa se hrane preko cjevastog uređaja za gutanje (apikalni ili subapski džep),  umjesto ventralnog žlijeba.
Grupe
Klasifikacija Excavata je teška. Prema nedavnim filogenetskim analizama, oni su podijeljeni u sedam grupa, koje se mogu smatrati koljenima ili razredima. Rod Malawimonas , mogao bi se također uključiti u ekstavate iako postoje sumnje. Supergrupa Discoba uključuje Jakobida + Tsukubea + Euglenozoa + Percolozoa, dok Metamonada uključuje ostale.
Jakobea
Jakobea je mala grupa slobodnih, bičastih i heterotrofnih životnih oblika, sa bogatim mitohondrijskim genomom. Imaju dva biča, umetnuta blizu jednog kraja ćelije i povezana sa žlijebom za ishranu. Djelovanje bičeva stvara struju koja pomjera suspendirane čestice prema žlijebu, gdje se razlažu fagocitozom. Ponekad imaju teste (oklop). Uključuje, među ostalim, rodove  Jakoba  i  Reclinomonas .
Euglenozoa
thumb|240px|[[Trachelomonas (alga Euglenophycea)]] Euglenozoa su velika skupina bičastih protozoa koja uključuje nekoliko slobodnoplivajućih oblika, kao i nekoliko parazita, od kojih su neki važni patogeni ljudskih bića. Većina ih se hrani gutanjem manjih organizama, obično bakterija ili apsorpcijom. Neki euglenidi poput roda "Euglena" "imaju hloroplaste. Izgubili su citosom i obično imaju druge prilagodbe autotrofnom životu, kao što su očne mrlje,  koje su osjetljive na svjetlost. Drugi, poput onih iz roda Trypanosoma  uzrokuju ozbiljne bolesti kod ljudi. Većina ima dva biča, obično jedan okrenut prema naprijed, a drugi prema natrag, koji se ubacuju u apikalni ili subapikalni džep.
Percolozoa
Percolozoa (= Heterolobosea) je skupina protsta bez hloroplasta, čiji se brojni predstavnici mogu smjestitii između faza ameboida, bičastih oblika i cista. Većina ih živi u tlu, slatkoj vodi ili izmetu. Postoje neki morski i parazitski oblici, uključujući vrstu  Naegleria fowleri , koji mogu postati patogeni za ljude i često smrtni.
Metamonada
Metamonada je skupina neobičnih flagelata nemaju mitohondrija. Sve Excavata su anaerobi i uglavnom životinjski simbionti. Određene vrste žive u probavnom traktu termita, a imaju važnu ulogu u razgradnji celuloze. Neki oblici su paraziti, uključujući one koji parazitiraju na čovjeku. Tragovi mitohondrije uključuju i hidrogenome koji proizvode vodik. Ćelije mogu imati jedno ili dva jedra. Sve podgrupe imaju bičeve u karakterističnim grupama od po četiri koje su često povezane s jedrima.
Geološka starost
Najstariji fosilni ostaci koji pripadaju ekskavatima stari su oko 450 miliona godina i odgovaraju rodu Moyeria. Ovaj fosil, koji se nalazi u drevnim slatkovodnim sedimentima, ima jedinstvenu biheliksnu tjelesnu arhitekturu sastavljenu od stopljenih traka veličine 40 do 20 µm. S druge strane, procjena molekularnih satova kalibriranih pomoću najstarijih poznatih fosila svake grupe, procjenjuju da su se Excavata pojavile prije oko 1510-1699 miliona godina.
Filogenija
Samo odnos između Euglenozoa i Percolozoa temelji se na robusnim molekulskim podacima; obje grupe imaju i mitohondrije sa diskoidnim grebenima. Većina Jacobea ima cjevaste grebene, kao i većina drugih protista, dok su Metamonada neuobičajene po tome što su izgubile klasične mitohondrije; umjesto toga imaju hidrogenosome, mitosome ili nekarakterizirane organele. Takson, Loukozoa, kontinuirano je redefiniran tako da uključuje širok raspon grupa (uključujući Jacobea i Malawimonas).
Excavata kao parafiletska grupa
Excavata su smatrani najprimitivnijim Eukaryaama, uglavnom zato što nekoliko njih nema mitohondrija i zato što se u filogenetskim stablima pojavljuju kao  bazni. Ovo sugerira da su ekskavate parafilski taksoni koji uključuju pretke ostalih eukariota. Međutim, pokazano je da je nedostatak mitohondrija u nekim od ovih skupina uzrokovan ranijim gubitkom i da bi početni položaj tih skupina mogao biti posljedica artefakta iz dugog  kladusa. Iako su odnosi između različitih skupina još uvijek neizvjesni, neke studije odbacuju njihovu monofiliju i sugeriraju da bi Excavata bila bazna parafiletska eukariotska skupina.
Grupe Excavata prikazane su podebljanim slovima (bold): Drugo istraživanje na aminokiselinama, otkrilo je da su neke grupe  više povezane s drugim skupinama eukariota nego sa ostalim ekskavatima; u tom slučaju Diskoba bi bila povezana sa kortikadima, dok bi Metamonada, Ancyromonadida i Malawimonadea  bile bliže grupi Podiata: Položaj Excavata kao bazne parafitske eukariotske grupe podržava većina istraživača; međutim, rješenje filogenije Excavata bilo je vrlo izazovno. S druge strane, utvrđeno je da je uključivanje grupe Ancyromonadide u buduće filogenetske studije važno za rješavanje odnosa između svih tih skupina.
Čin (čvor)
Čin može značiti:
Romeo i Julija u Sarajevu
Romeo i Julija u Sarajevu je međunarodni dokumentarni film o smrti Admire Ismić, (1968) i Boška Brkića (1968), ljubavnom paru Muslimanke i Srbina, koji su ubijeni snajperskim hicima 18. maja, 1993. godine na Vrbanja mostu prilikom pokušaja da napuste Sarajevo.
Ovaj dokumentarni film je snimljen u saradnji TV stanice iz SAD-a PBS's Frontline, kanadske državne filmske kuće Canadian Broadcasting Corporation, kanadskog državnog filmskog udruženja National Film Board of Canada i Njemačke filmske kuće WDR Germany. Film je režirao John Zaritsky.
Radnja
Dvoje mladih Sarajlija, Admira i Boško su odlučili da napuste Sarajevo 18. maja 1993. Nakon dogovora, preko zajedničkih prijatelja, sa obje strane krenuli su oko 17 sati preko Vrbanja mosta ka Grbavici. Prvo je na mostu smrtno pogođen Boško, a zatim i ranjena Admira, koja je izdahnula desetak minuta kasnije grleći mrtvog momka. Njihova tijela su ostala cijelu sedmicu na mostu, kada su uz pomoć Radnog voda izvučena na sarajevsko naselje Grbavicu, koje je bilo kontrolom VRS. Snage UN su odbile pomoći u izvlačenju tijela dok su se obje strane u sukobu međusobno optuživale za smrt mladog para. Sahranjeni su u Lukavici na srpskom vojničkom groblju a tijela su 1996. po želji Admirinih roditelja prenesena na groblje Lav u Sarajevu. U filmu govore Admirini i Boškovi roditelji, prijatelji koji su učestvovali u dogovoru oko prelaska, svjedoci ubistva i druge osobe iz života mladog para. Kako nisu urađene obdukcije tijela niti je vođena istraga, pravac iz koga je pucano i ubice su ostale nepoznate.
Nagrade
Za ovaj film režiser Zaritsky dobio je nagradu Alfred Dupont od Columbia University Graduate School of Journalism.
Epiderma
Epiderma ( [epídermída] – "pokožica") jest zajednički naziv pokožičnog omotača tijela životinja i biljaka. Iako joj je osnovna funkcija (odvajanje organizma od vanjske okoline) istovjetna u oba carstva, građa i funkcija im se međusobno bitno razlikuju. mini|Presjek kože
Epiderma životinja
Epiderma životinja je gornji, tj. vanjski sloj kože. To je vodootporni zaštitni omotač cijele površine tijela.
Građa
Epiderma ne sadrži krvne žile, već nastaje i hrani se difuzijom derme. Glavni tip ćelija koje grade epidermu su keratinociti, melanociti, Langerhansove i Merkelsove ćelije.
Slojevi epiderme
Epiderma je podijeljena na nekoliko slojeva ćelija koje su formirane mitozom u najdubljim slojevima. One se pomiču mijenjajući oblik i sastav, počinju se razlikovati i pune se keratinom.
Bajazid I
Bajazid I (osmanlijski turski: بايزيد اول‎; 1360 – 8. mart 1403) bio je sultan Osmanlijskog Carstva od 1389. do 1402. Izgradio je jednu od najvećih vojski u to vrijeme, ali je bio poražen u opsadi Konstantinopolja. Poražen je i zarobljen od strane Timurlenka u bici kod Angore 1402. godine, a umro je u zarobljeništvu u martu 1403. godine.
Epiderma
Slojevi epiderme
Najviši (vanjski) sloj epiderme naziva se stratum corneum, a sadrži od 25 do 30 naslaga mrtvih ćelija. One se počinju ljuštiti i skidati sa tijela. Cijeli taj proces traje sedmicama.
Epiderma je podijeljena u slijedećih pet slojeva, nabrojanih od vrha prema dolje:
Bajazid I
Vladavina
Prije nego što je postao sultan Bajazit je bio guverner Kutahije, grada koji je osvojen od Germijanida. Bio je nestrpljiv vojnik, a zbog svog temperamenta u borbi protiv Karamanida dobio je nadimak "grom". Postao je sultan nakon smrti svog oca Murata I, kojeg je ubio srpski vitez Miloš Obilić tokom bitke na Kosovu 1389. godine. Kako je Srbija postala vazal Osmanlijskog Carstva, Bajazit je uzeo za ženu Oliveru Lazarević, kćerku srpskog kneza Lazara koji je izgubio život na Kosovu. Bajazit je priznao Stefana Lazarevića, sina kneza Lazara, za novog srpskog despota sa značajnom autonomijom.
Njegova vladavina je vrijeme neprekidnih ozbiljnih vojnih sukoba. U prvom razdoblju njegovu pažnju privlače sjeverna Grčka, Bugarska i Konstantinopolj koji se nalazi pod blokadom. To razdoblje završava bitkom kod Nikopolja 1396. godine kada je velika križarska vojska uništena. Prije kažnjavanja Bizanta zbog poziva križarima Bajazid odlazi u Aziju obračunati se sa svojim sunarodnjacima koji žive u Karamanskom emiratu. Nakon povratka pokušava neuspješnu invaziju Peloponeza i veliku opsadu Konstantinopola. Drevna prijestolnica spašena je samo nesmotrenošću ovog sultana koji je diplomatskim putem uvrijedio Timur Lenka.
U ratu koji slijedi turska je vojska potpuno potučena u bici kod Angore 1402. godine, a sam Bajazid je zarobljen. Sljedeće godine umire u zarobljeništvu, što rezultira prvim i jedinim osmanlijskim građanskim ratom u kojem su se sukobili Bajazidovi sinovi: Sulejman, Musa, Isa i Mehmed I.
Adis Nurković
Adis Nurković (rođen 23. aprila 1986. godine u Velikoj Kladuši) je naturalizirani kosovski nogometni golman porijeklom iz Bosne i Hercegovine. Trenutno igra za Čelik.
Harun Yahya
Harun Yahya je pseudonim za turskog pisca Adnana Oktara. Rođen je 1956. godine u Ankari. Studirao je na Mimar Sinan univerzitetu na Fakultetu primijenjenih umjetnosti. Tokom perioda studiranja je načinio detaljna istraživanja o pitanju materijalističke filozofije i njenih ideologija, koje su bile vodeće ideologije iz njegovog okruženja, što je bila osnova za njihovo kasnije pobijanje.
O autoru
Adnan Oktar je autor više od 130 naslova knjiga iz oblasti vjere, nauke i politike. Počeo je sa djelovanjem 1979. godine. Svoj život je posvetio borbi protiv darvinizma i teorije evolucije. Tokom svoga stvaralaštva, više je puta zatvaran i zlostavljan, a protiv njega su se vodili sumnjivi procesi. Prvi puta je uhapšen nakon što je napisao djelo "Židovstvo i masonizam", da bi nedugo zatim bio smješten u mentalnu ustanovu, na odjel gdje leže teški mentalni bolesnici. Pustili su ga nakon 19 mjeseci. Tokom 1991. godine, kada je pripremao još jednu knjigu o Masonima, u stan u kojem je živio sa majkom su mu upali policajci i pronašli kokain skriven u jednoj knjizi. Prema autorovim tvrdnjama, policajci su u biblioteci od preko 2000 knjiga izabrali jednu i odmah u njoj pronašli "dokazni materijal". Nakon toga je držan u pritvoru preko 62 sata, da bi se kasnije nad njime uradile forenzičke analize koje su pokazale prisustvo kokaina u krvi. Međutim, kasnije se daljim analizama ispostavilo da je kokain dospio u njegovu krv putem hrane koju su mu davali u pritvoru tokom tih 62 sata, te da je čitav proces bio dio zavjere protiv njega.
Pseudonim
Najveći broj djela Adnan Oktar je objavio pod pseudonimom Harun Yahya. Pseudonim Harun Yahya je nastao kao spomen i izraz poštovanja prema dvojici vjerovjesnika, Harunu i Yahyi, koji su se borili protiv demantirane židovske misli.
Pečat
mini|desno|200p|Otisak Poslanikovog pečata. U transkripciji sa [[arapski jezik|arapskog znači: "Muhammed, resul Allah", ili u prijevodu na bosanski: "Muhammed, Božiji poslanik".]] Autor na koricama svojih knjiga gotovo uvijek koristi pečat Muhammed. Simbolika korištenja ovog pečata je u vezi sa sadržajem njegovih knjiga. Svoja djela autor je zasnovao na dva temelja: Kur'anu i sunnetu Muhammed. Kako se tvrdi u njegovoj biografiji, on koristi ovaj pečat kao dovu namjere izgovaranja "posljednje riječi" kojom nastoji pobiti sve temeljne tvrdnje ateističke filozofije i u potpunosti ućutkati ateističke prigovore uperene protiv vjere.
Savez za promjene (Hrvatska)
mini|desno|250px|Logotip Saveza za promjene. Savez za promjene (kratica SP) je politička stranka iz Hrvatske, koja zastupa koncept lične i ekonomske slobode pojedinca. Stranka traži promjenu monetarne politike, odnosno vođenje ekspanzivne monetarne politike, pokrivanje državnog deficita nekreditnom emisijom novca iz HNB-a umjesto konstantnog zaduživanja (akumuliranja duga), suzbijanje kreditne multiplikacije i niže poreske stope. Sjedište stranke je u Zagrebu.
Harun Yahya
Djela
mini|desno|200px|Naslovnica djela "Islam proklinje teror"
Dirndl
180px|mini|desno|Djevojka u tradicionalnom dirndlu sa zelenom keceljom Dirndl je bavarska i austrijska tradicionalna ženska narodnja nošnja, koja je nastala krajem 19. vijeka, a danas je rasprostranjena u više regija kao tipični dio alpskog folklora.
Savez za promjene (Hrvatska)
SP se protivi ulasku Hrvatske u EU i učešću HV-a u inostranim vojnim misijama. Također insistiraju na prestanku finansiranja vjerskih zajednica iz državnog budžeta i ukidanje RTV pretplate.
Dirndl
Etimologija
Dirndl je deminutiv od riječi Dirn iz bavarsko-austrijske varijante riječi Dirne, koja u govornom jeziku se koristi i danas za mladu djevojku, dok se u savremenoj modernoj upotrebi koristi u negativnoj konotaciji, kao disfemizam sa značenjem prostitutka. Do polovine prošlog vijeka u gornjonjemačkim dijalektima njemačkog jezika Dirn se koristila za Magd, mladu nadničarku ili sluškinju na bogatim seoskim gazdinstvima. Od tih korijena vuče i puno ime Dirndlgewand, odijeća koju nosi Dirn, te se u današnjoj formi skraćuje kao dirndl. U Austriji se riječ "dirndl" koristi i za drvo i plodove drijena.
Savez za promjene (Hrvatska)
Ova stranka je prva stranka u državi nastala nakon tzv. facebook protesta koji su održavani u mnogim zemljama, i npr. u Egiptu srušili dugogodišnju vladavinu dotadašnjih političkih opcija. Protesti su održavani u Hrvatskoj tokom marta i aprila 2011. Stranka nije ideološki opredijeljena kao lijeva ili desna, već se orijentisala na konkretne ekonomske probleme nastale u Hrvatskoj nakon osamostaljenja do danas.
Dirndl
Historija
180px|mini|desno|Djevojka u dirndlu, crtež [[Ernst Klimt|Ernsta Klimta iz 1886.]]
Nastanak
Porijeklo dirndla je iz austrijske regije Salzkammergut, gdje se polovinom 19. vijeka, s korijenima na seosko radno odijelo građansko-aristokratskih seljaka. Sastojalo se iz početka od bluze, suknje obično kombinirane s keceljom. Krajem 19. vijeka razvilo se u odjeću građanskog sloja, koji je provodio ljetne odmore na selu, te je dodat i slamnati šešir i svilene čarape. U tadašnjim prodajnim katalozima ta odjeća je dizajnirano izmišljeni proizvod, koji podsjeća na pozorišne kostime. Ova se moda proširila kada su glumice Salzburger Festspiele obilazile krajeve u Salzkammergutu. Za širenje modnog trenda značajan je utjecaj dvojice braće Moritza i Juliusa Wallacha iz Bielefelda, koji su 1890. osnovali muzej Volkskunsthaus u Münchenu. Vrhunac razvoja i prezentacije dirndla bio je 1910. kada su braća Wallach za stogodišnjicu Oktoberfesta, darovali odijeću povorci u otvaranju festivala. Osnovni kroj dirndla zasniva se na ženskoj modi iz 18. vijeka sa uskom bluzom, dekolteom i širokom suknjom, koja je bila proširena u gradskom i seoskom modnom dizajnu. Već krajem 18. vijeka građanski sloj je preuzeo trend "seoskog" okruženja, te su se odjevni predmeti zasnivali na seoskim krojevima (npr. Schäfermode à la Tyrolienne), ali naravno u izmišljenoj romantičnoj interpretaciji. Kasnije je dodata i marama, manji ukrasi i nakiti. Ovi stilovi potiču od ideje retour à la nature Jean-Jacques Rousseaua, čime se polaže značaj na povratak jednostavnosti i bijeg od građanske odvojenosti. Pronalazak dirndla je bio značajno polazište današnjeg razumijevanja alpske narodne nošnje. U kriznim godinama nakon Prvog svjetskog rata, dirndl je dobio na značaju, prvenstveno kao povoljna ljetna odjeća i alternativa za skupe historijsku odjeću. Početkom 1930-ih godina, dirndl je dobio na modnom značaju, posebno zbog operete Ralpha Benatzkog "Im weißen Rößl". Lik gostioničarke iz operete je postao simbol turističke prezentacije i reklame za Salzkammergut. Kroz uloge Marije Augusta von Trapp na Salzburger Festspiele i kasnije na svjetskim turnejama, dirndl se proširio po čitavom svijetu.
Savez za promjene (Hrvatska)
Program
Savez za promjene deklarativno zastupa koncept lične slobode koji pojedincu jamči pravo na slobodu misli i govora. Navode da smatraju da bi svi građani Hrvatske trebali imati priliku raditi, štediti i ulagati da bi što manje zavisili od pomoći države. Stranka se protivi uvođenju poreza na nekretnine, kapitalnu dobit, dividendu i nasljedstvo.
Dirndl
Vrijeme nacionalsocijalizma
180px|mini|desno|Djevojka u dirndlu na minenskom Oktoberfestu Za vrijeme nacionalsocijalizma u Trećom rajhu je osnovan odjel Mittelstelle Deutsche Tracht kao dio organizacije NS-Frauenschaft od strane njemačke etnologinje Gertrud Pesendorfer, koja je bila zadužena kao "Reichsbeauftragten für Trachtenarbeit". U okviru tog projekta, razvijen je koncept "obnovljene nošnje". Dirndl je bio "dekatoliciziran", zatvorene kragne su uklonjene, silueta jako sužena, tadašnja dužina suknje je smanjena na dužinu 7/8, ruke su postale slobodne, nepokrivene, te tako modernizirane i erotizirane. Pesendorfer je kreirala uske i dugmadima povezane dijelove u gornjim dijelovima bluze, koji su se i do danas zadržali u dirndlu, čime jako istižu ženske grudi. Cilj Pesendorfer je bilo "...oslobađanje od crkvenog uticaja, industrijalizacije, mode i kiča, kao i stranih utjecaja, te povratak na korijene narodne nošnje." U svojoj knjizi Neue Deutsche Bauerntracht Tirol uvela je tezu o narodnoj nošnji kao nečemu zajedničkom, nenazvanom osnovnom držanju, koje zadržava najvrijednija dobra njemačke tradicije. U duhu ideje nacionalsocijalističkog Ahnenerbe, simboli kao Drvo života, Točak života (Bhava-cakra), parovi ptica, trebaju krasiti "čiste arijske narodne nošnje" u cilju "jačanja unutrašnjih frontova." Pesendorfer je, mada samo s obrazovanjem sekretarice, postala voditeljica Tirolskog muzeja narodne umjetnosti. U isto vrijeme Židovima je bila zabranjeno bilo kakvo bavljenje etnologijom.
Moderno vrijeme
180px|mini|desno|Moderni kroj dirndla Pojam dirndl danas označava haljinu, bluzu, žensku nošnju s uskim dubokim četvrtastim ili okrugim dekolteom, dugačka suknja, čija se dužina mijenja zavisno od modernih trendova i kecelja. Nosi se kako na raznim narodnim sajmovima, kao i proštenjima, na minhenskom Oktoberfest ili štutgarskom Cannstatter Volksfest, ali najčešće u južnim dijelovina Njemačke, Austrije, Južnog Tirola i nekim regijama alpskog podrčja. Intenzivno širenje dirndl je doživio početkom 1990-ih.
Varijante
180px|mini|desno|Varijante dirndla Postoje oko 250 raznih varijanti dirdnla, koje se mogu podijeliti u tri grupe: svakodnevni dirdl, nedjeljni dirndl i praznički dirndl. Razlike su u uzorcima veza, materijalu i načinu nošenja. Takođe su razlike u bojama i dizajnu u zavisnosti od regije u kojoj se nose.
Vezivanje kecelje
Po narodnim običajima i medijskim izvještajima, položaj mašne na kecelji ukazuje na status djevojke ili žene, koja tu kecelju nosi, Veze li osoba mašnu na prednjoj desnoj strani, gledano s njene perspektive, djevojka je vjerena, obećana ili vjenčana zena. Ukoliko je mašna na lijevoj strani, znači da je djevojka slobodna. Mašna vezana u sredini simbolizira da je djevojka još djevica. Pozadi vezana mašna kecelje, kazuje da je žena obudovljena. Ovaj kodeks je prilično tradicionalan, jer konobarice vezuju svoju kecelju uvijek pozadi u sredini, te se ne može tvrditi da odgovara stvarnoj tradiciji, kao ni odakle dolazi ovaj pogled na vezivanje kecelje.
Endohelea
Endohelea  je predloženi  kladus eukariota koji je povezana s Archaeplastida i supergrupom SAR.
Klasifikacija
Priložena klasifikacija je na osnovu studija koje su uradili Cavalier-Smith, Chao & Lewis 2015:
Streptophyta
Streptophyta, nefirmalno streptofite (from the grč. strepto = uvrnuto, kao morfologija sperme nekih predstavnika),  je  botanički  kladus. Sastav kladusa se znatno razlikuje, zavisno od  autora, ali sadašnja definicija uključuje kopnene biljke i sve zelene alge osim Chlorophyta  i možda još baznijih Mesostigmatophyceae, Chlorokybophyceae i Spirotaenia.
Klasifikacije
Sastav Streptophyta i sličnih skupina (Streptophytina, Charophyta) varira u svakoj klasifikaciji. Neki autori su restriktivniji, uključujući samo Charales i Embryophyta (npr. Streptophyta Jeffrey 1967; Adl et al. 2012, Streptophytina Lewis & McCourt 2004 ), drugi uključuju više grupa (npr. Charophyta Lewis & McCourt 2004; Karol i sur. 2009; Adl i dr. 2012 , Streptophyta Bremer, 1985; de Reviers 2002; Leliaert i dr. 2012 , Streptobionta Kenrick & Crane 1997 ; neki autori koriste ovu širu definiciju, ali isključuju Embryophyta, npr., Charophyta Cavalier-Smith 1993; Leliaert i dr. 2012 , Charophyceae Mattox & Stewart, 1984 , Streptophycophytes de Reviers, 2002 ).
Najpotpunija genetička analiza, tj. multigenetička analiza rRNK 18S sekvence plastida, mitohondrija, introna i genoma, daju slične rezultate:
Adl et al. 2019
Može se uočiti nedosljednost taksonomskog naziva imena u klasifikaciji razreda.
Mahmud Ahmedinedžad
Mahmud Ahmadinežad (محمود احمدی‌نژاد; rođen 1956.), iranski je političar i bivši predsjednik Irana.
Kao mladić studirao je u Teheranu, gdje se kasnih 1970-ih pridružio radikalnim islamskim studentima za vrijeme iranske islamske revolucije. Učestvovao je kao inžinjerac Islamske revolucionarne garde u iransko-iračkom ratu. Nakon njih je služio u nizu administrativnih funkcija, od kojih je najvažnija bila guverner provincije Ardabil od 1993. do 1997. godine.
2003. godine, izabran je za gradonačelnika Teherana gdje je odmah zauzeo oštar konzervativni kurs ali se istakao i populističkom brigom za najsiromašnije stanovništvo. Zahvaljujući tome je, na iznenađenje mnogih, godine 2005. izabran za predsjednika.
Njegova administracija se odmah isprofilirala kao mnogo konzervativnija i u vanjskoj politici radikalnija od njegovog umerenog i reformatorskog prethodnika Muhameda Hatamija. Jedan od primjera jest i njegova kontroverzna izjava u oktobru 2005. koju su mnogi protumačili kao poziv na potpuno uništenje Izraela.
18. septembra 2006. god., Mahmud Ahmadinežad je sletio u New York da održi govor u Ujedinjenim Nacijama.
Kiyotsugu Hirayama
Kijocugu Hirajama (平山清次, Kiyotsugu Hirayama, 1874. - 1943.) je japanski astronom.
Kijocugu Hirajama najpoznatiji je po otkriću Hirajaminihe porodice, grupe asteroida sa sličnim orbitalnim parametrima. Kijocugu Hirajama i Šin Hirajama, oba japanski astronomi, zaslužili su svojm naučnim radom i "svoj" krater na Mjesecu koji je nazvan Hirajama krater.
Trnovo (Kladanj)
Trnovo je naseljeno mjesto u općini Kladanj, Bosna i Hercegovina.
Historija
Naselje Trnovo se do rata u Bosni i Hercegovini (1992-1995) u cjelini nalazilo u sastavu općine Šekovići.
Vorarlberg
Vorarlberg je jedna od devet pokrajina Republike Austrije. Glavni grad je Bregenz. Po procjeni Instituta za statistiku Austrije od septembra 2008. godine u Vorarlbergu živi 367.766 stanovnika.
Goniomonadea
Goniomonadea je predloženi razred]  Cryptomonada sa redovima
Mahala
Mahale su glavne gradske četvrti bosanskohercegovačkih gradova koje su bile namijenjene isključivo stanovanju.
Nastaju dolaskom Osmanlija na prostore Bosne koji formiraju gradove orijentalnog tipa. Mahale su okruživale čaršiju (zanatsko i trgovačko jezgro grada sa hanovima, hamamima, bezistanima, džamijama i drugim bogomoljama), a imale su u svom jezgru manju džamiju ili mesdžid, uz džamiju mekteb (osnovna škola), pa česmu, harem, pekare, trgovinu živežnim namirnicama, a sve je to služilo potrebama četrdesetak do pedeset individualnih porodičnih kuća. Jednoj čaršiji u gradu odgovarao je često veliki broj mahala.
U mahalama je bio svojstven kult komšiluka, bez obzira na nacionalnu ili vjersku pripadnost ljudi. Danas se mahalama nazivaju samo neka periferna mjesna područja, a nekada ih je bilo mnogo više. Samo je u Sarajevu bilo oko šezdeset mahala. Neke od poznatijih su: Bistrik, Vratnik, Alifakovac, Ćemaluša, Dženetića mahala, Bjelave ravne, Strošić, Hrid, Širokača sokak, Abdesthana itd, a njihova imena govore o slikovitosti bosanskog jezika i njegovom specifičnom spoju sa turcizmima.
HIST2H3PS2
Pseudogen 2 histonskog klastera 2-H3, znan i kao  HIST2H3PS2,  je ljudski gen na hromosomu 1.
U jednom istraživanju iz 2017., polazi se od konstatacije da se nealelne varijante histona smatraju epigenetičkim faktorima koji regulišu funkcije genomske DNK u eukariotskim hromosomima. U toj studiji identifikovali su tri nove varijante ljudskog histona H3 (nazvane H3.6, H3.7 i H3.8), koje su prethodno bile označene kao pseudogeni. H3.6 i H3.8 konzerviraju H3.3-specifične aminokiselinske ostatke, ali H3.7 dijeli specifične aminokiselinske ostatke sa H3.1. Uspješno su rekonstituirali nukleosom koji sadrži H3.6 in vitro i odredili njegovu kristalnu strukturu. U nukleosomu H3.6, H3.6-specifičan Val62 ostatak hidrofobno kontaktira srodnu molekulu H4, ali je njegova kontaktna površina manja od one odgovarajućeg H3.3 Ile62 ostatka. Test termičke stabilnosti je otkrio da je nukleosom H3.6 značajno nestabilan u poređenju sa nukleosomom H3.3.
Zanimljivo je da je analiza mutacija pokazala da je ostatak H3.6 Val62 u potpunosti odgovoran za nestabilnost nukleosoma H3.6, vjerovatno zbog oslabljene hidrofobne interakcije sa H4. Također je rekonstituiran nukleosom koji sadrži H3.8, ali je njegova termička stabilnost bila prilično niska. Unatoč tome, pročišćeni H3.7 nije uspio da formira nukleosome in vitro. Identifikacija i karakterizacija ovih novih varijanti ljudskog histona H3 daje važne nove uvide u razumijevanje epigenetičke regulacije ljudskog genoma.
Stanica
Postaja ili stanica u najširem i najčešćem smislu označava lokaciju kojom se dijeli neka ruta ili put, odnosno objekti vezani uz nju predviđeni za odmor, opravke, ulazak i izlazak putnika ili djelatnosti vezane uz redovne aktivnosti koje se vezuju uz rutu.
Najčešći oblik takve stanice je tranzitna stanica u zemaljskom - cestovnom ili željezničkom prometu koji može biti:
Izraz stanica se koristi i za neke objekte javnih službi; tako postoje
Stanicama se nazivaju i objekti sagrađeni na određenim lokacijama u svrhu prikupljanja naučnih podataka.
Hadžići
Hadžići su naseljeno mjesto i jedna od devet općina u Kantonu Sarajevo.
NGC 7529
NGC 7529 (također poznat kao MCG 1-59-14, PGC 70755 i UGC 12431) je galaksija koja je udaljena oko 208 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 0,90 (55 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (49 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 2. jula 1880. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Hadžići
Geografija
Područje općine Hadžići prostire se od 43° i 41' do 43° i 52' s.g.š, a po geografskoj dužini se prostire od 18° do 18°i 22' i.g.d. Najjužnije tačke općinskog područja su vrhovi Bjelašnice: Vukovo polje, Mali Visin, Javorak i Krvavac, a najsjevernije Batalovo brdo i Gladno polje. Najistočnija tačka je Veliko polje na Igmanu, a najzapadnija Veliko šljeme 1543 m nadmorske visine. Najveću nadmorsku visinu općine ima vrh Krvavac 2062 m, a najniža tačka općine je Mostarsko raskršće 513 m. Ovo područje nalazi se jugozapadno od Sarajeva i Sarajevskog polja.
Reljef
U reljefnom pogledu, općina Hadžići je veoma raščlanjen prostor gdje preovladavaju brojni morfološki oblici. Osnovne karakteristike reljefa čine jasno izdvojene tri kotline od kojih je najveća Hadžićka kotlina otvorena prema Sarajevskom polju. Pazarićka kotlina je uokvirena sa sjeverne strane Ormanjem, sa juga Bjelašnicom, sa zapada Osenikom, a sa sjeveroistočne strane sutjeskom Gradac je odvojena od Hadžićke kotline, kroz koju protiče rijeka Zujevina. Tarčinska kotlina sa zapadne strane uokviruje Ivan sedlo, sa južne strane obronci Bjelašnice, sa istočne strane prevoj Osenik i sa sjeverne strane padine Tmora i Sevida. Između Tmora i Sevida Bjela rijeka je usjekla duboki kanjon u pravcu sjevera zvanim Tuhelj, gdje su u Sastavcima sastaje sa Crnom rijekom i time nastaje rijeka Lepenica.
Klima
S obzirom na reljef i geomorfološke karakteristike, područje općine Hadžići izloženo je veoma različitim klimatskim uslovima. U nižim dijelovima područja općine klima je dolinsko-kotlinska, a na Igmanu i Bjelašnici ona je planinska. Prosječna godišnja temperatura u Hadžićima je oko 8.5 °C, a na Igmanu 4.5 °C. Prosječna temperatura zraka (jula mjeseca) u Hadžićima je 18 °C, a na Igmanu 13.7 °C. Najniže prosječne temperature (u januaru) u Hadžićima -2 °C, a na Igmanu – 4.7 °C. Srednji broj dana sa mrazevima je 102, a jesenji mrazevi nastupaju u oktobru a kasni proljetni traju sve do aprila, ali u tome može biti i znatnih odstupanja. Prosječne godišnje padavine u Hadžićima iznosi oko 930 m dok na vrhovima Bjelašnice i Igmana iznosi 1245 mm.
Hidrografija
Visoki spratovi glacijalnog reljefa karakterišu sniježnice bez izvora a srednjem spratu kraškog reljefa nalaze se izvori. Izvori nastaju na dodiru propustljivih stijena krečnjaka i manje propustljivih dolomita, kristalastih škriljaca i kliša.
Najveći riječni tok općine Hadžići je rijeka Zujevina koja nastaje spajanjem potoka Kradenik i Resnik u Pazariću (Kradenik izvire ispod sjeverozapadnih obronaka Bjelašnice). Njene desne pritoke su Ljubovčica, Krupa i Žunovnica, a lijeve su Pazarićki potok, Vihrica i Rakovica.
Planinska jezera
Lokavsko jezero je smješteno ispod visa Vlahinje (Bjelašnica). Ono ima oblik elipse. Duži prečnik ima od 100 do 120 m, a kraći oko 60 m. Najveća dubina veća od jednog metra. Sa svih strana je obraslo šašom. Stočari to mjesto nazivaju "jezero bez dna" i o njemu pričaju razne legende. Služi za napajanje stoke za stočare iz Pazarića i Lokava.
Kalajli jezero se nalazi kod Opančaka u sjeverozapadnom dijelu planine. Prema pričanju stočara jezero je duboko i stalno ima vode.
Lokava ima na više mjesta, ali brzo presuše u ljetno doba.
U Resniku se nalazi jedan izvor koji ima kiselast ukus, u kanjonu Tuhelja ima izvora sa relativno toplom vodom.
Biljni i životinjski svijet
Najniži pojas podnožja planine Igmana i Bjelašnice pokrivaju šikaraste listopadne šume hrasta kitnjaka i obićnog graba. Ipak od drveća najčešći su hrastovi kitnjak, medunac, obični crni grab, crni jasen, glog, crna bazga, ruj i druge.
Iznad najnižeg hrastovo-grabovog pojasa diže se snažan pojas bukve koji se Bjelašnici dijeli na tri dijela: pojas brdske bukove šume, pojas bukve i jele i pojas predplaninske bukove šume.
Vegetacijski pokrivač Igmana i Bjelašnice ima velike prostore pašnjaka na kojima raste stočna trava za ispašu. Na Igmanu i Bjelašnici ima više endemičnih biljaka, vrsta trava i drvo zvano sarajevska udovica.
Na osnovu podataka o lovištu "Igman" uzgajaju se sljedeće vrste divljači: srne, divokoze, medvjedi i zečevi, a od pernate divljači, veliki tetrijeb.
Historija
Na današnjem prostoru Hadžića u periodu prahistorije, postojala je primarna komunikacija koja je dolinom rijeke Neretve išla u istočnu BiH. Antička komunikacija koja je ovdje uspostavljena u 2. vijeku nove ere pratila je prahistorijsku predhodnicu. Na teritoriji današnje Općine Hadžići uočljivo je da su prahistorijska naselja (Gradine) bila smještena na obroncima Ormanja, Bjelašnice i Igmana te u dolini rijeke Zujevine. Od arheoloških lokaliteta izdvajaju se hronološki nedefinisani u Tinovu brdu, Gradelju i Gradini (Gradac).
Najvažniji ostaci antičke kulture nađeni na terenu općine Hadžići su dva epigrafska spomenika sa natpisima. Jedan je pronađen u Ljubovčića potoku kod Pazarića, drugi u Gracu kod Hadžića. Epigrafski spomenik sa natpisom nađen je u septembru 1892. godine na obali malog Ljubovčića potoka u blizini džamije, a sada se nalazi u blizini Zemaljskog muzeja u Sarajevu. Pronašao ga je Karl Pač, čuveni sarajevski arheolog i naučno ga je obradio u Glasniku Zemaljskog muzeja za 1894. godinu, knjiga 6. Original teksta prvog epigrafskog spomenika iz Pazarića sa uobičajenog latinskog jezika glasi: Bogovima manima titus Aurelius satuvninus aureliji Aumrieioni najpobožnijoj ženi zaslužnoj i sebi za života postavio spomenik koja je živjela 29 godina i 4 mjeseca.
U srednjem vijeku današnje područje općine Hadžići prvobitno bilo je u sastavu Župe Lepenice. Postojanje male Župe Smucke u okviru Lepenice može se tumačiti raspadom velikih župskih oblasti na manje. Ovaj prostor se nalazio od 12. vijeka pod vlašću bosanskih banova. Kasnije tokom 14. vijeka donacijama vladara ova oblast dolazi pod upravu porodice Kosača, ali u nekim mjestima dalje egzistira vlast bosanskih vladara (Gradac i Smucka). Kroz današnje Hadžiće postojala je prirodna veza srednje Bosne i Dubrovnika. Zbog toga postoji više tranzitnih carina, od kojih je jedna bila Raštelica (ital. carina). Arheološki podaci govore o postojanju dva srednjovjekovna grada a to su: Gradac kod Hadžića i Tuhelj kod Tarčina. Za njih P. Anđelić tvrdi da su bili centri manjih upravnih jedinica. Za Tuhelj se tvrdi da se može identifikovati sa današnjim naseljem Smucka. Gradac se u izvorima pominje 1355. i 1378. u vezi sa carinom bosanskog vladara te se iz tog izvora vidi da se nalazi pod vlašću kralja (Tvrtka I). Historijsko područje Gradac proglašeno je nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine. Nacionalni spomenik čine: prahistorijska gradina, rimski spomenici, srednjovjekovni grad, temelji srednjovjekovne crkve, nekropola sa stećcima i kamenolom.
Dolaskom Osmanlija i razvoja Sarajeva, Smucka gubi značaj raskrsnice, a javlja se Pazarić kao najvažnija raskrsnica. Sam naziv upućuje na malo trgovište sa nekoliko hanova. Današnji Pazarić nastaje nakon izgradnje željezničke pruge Sarajevo-Metković. Pored hanova u Pazariću postojali su hanovi Japalaka u Tarčinu, jedan u Raštelici i oko naselja Breze u donjim Hadžićima, a postojao je jak lokalni trg Blažuj.
U užem prostoru Hadžića formira se naselje tek u osmanlijskom perodu i to u Donjim Hadžićima, mada postojanje Margetinog groblja sa stećcima u centru današnjih Hadžića upućuje na postojanje naselja u srednjem vijeku. Prvi pomen imena Hadžići nalazimo tek 1688. godine u topografskoj karti župe Smucke. Tokom 18. vijeka Hadžići postaju sjedište džemata (seoske Općine) pod nazivom Hadželi. U današnjem obliku kao naselje, Hadžići se razvijaju u austrougarskom periodu. U privrednom i tranzitnom pogledu Hadžići dobijaju na značaju poslije izgradnje željezničke pruge Sarajevo-Metković 1891. godine. Preko Metkovića izvozila se rezana građa iz hadžićke pilane, koja je bila jedna od jačih u okolini Sarajeva. Pored pilane postojala je i šprungova krečana koja je imala značaj za razvoj građevinske industrije. U urbanom pogledu, pored objekata iz oblasti industrije i željezničkog saobraćaja (pilane, željezničke stanice) niču i stambeni objekti. Svoj današnji izgled Hadžići dobijaju između dva svjetska rata, pogotovo u peridu poslije Drugog svjetskog rata kada je nastavljena izgradnja započeta u austrougarskom periodu. U toku izgradnje Hadžići postaju urbana sredina i administrativni lokalni centar.
Turizam
Hadžići su općina koja ima izvanredne uslove za razvoj turizma. Zimski sportski tereni na Igmanu i Bjelašnici, šume bogate divljačju pružaju izvanredne mogućnost za lovni turizam.
Rođen (1990)
Rođen jeste američki eksperimentalni/horor film čiji scenarij, produkciju i režiju potpisuje E. Elias Merhige.
Film se bavi pričom o Postanku i njegovoj reimaginaciji. Merhige je u raspravi s pitanjima i odgovorima otkrio da je njegova primarna inspiracija bilo iskustvo bliske smrti koje je proživio u dobi od 19 godina nakon automobilske nesreće. Mehrige je također izjavio da bi volio da ovaj film postane prvi dio trilogije. U traženju primjerenih finansijskih izvora naišao je na poteškoće pa se u to vrijeme nije znalo ako/kada će druga dva filma biti snimljena. Drugi film neslužbene trilogije, 14-minutni film naslovljen Zveket nebeskih ptica, bavi se evolucijom. Premijerno je prikazan 2006. godine na Turner Classic Moviesu, a snimljen je u sličnom vizualnom stilu.
Radnja
Priča počinje s odjevenim "Bogom" koji obilno krvari nakon što se eviscerirao, a čin naposljetku završava njegovom smrću. Žena, Majka Zemlja, izranja iz njegovih ostataka, uzbuđuje mu tijelo, te se oplođuje njegovim sjemenom. Nakon što je zatrudnjela odlazi tumarati nepreglednim i golim krajolikom. Trudnoća se izražava u potpuno odraslom čovjeku u grčevima kojeg prepušta njegovim snagama. "Zemljin Sin" susreće skupinu bezličnih nomada koji ga zgrabe nečim što se doima poput vrlo duge pupkovine ili užeta. Zemljin Sin povraća organske dijelove, a nomadi ih uzbuđeno prihvataju kao darove. Nomadi naposljetku primiču čovjeka vatri i spaljuju ga. "Majka Zemlja" pronalazi uskrslog čovjeka i tješi ga. Ona ga obuzda sličnom pupkovinom. Pojavljuju se nomadi i počinju je silovati. Zemljin Sin ostaje sam tugovati nad beživotnim tijelom. Pojavljuje se skupina likova koji je odnose i raščlanjuju, vrativši se potom po Zemljinog Sina. Nakon što i njega također raščlane, skupina zakopava ostatke, posadivši dijelove u zemljinu koru. Mjesto pokopa postaje bujno cvijećem.
NGC 6036
NGC 6036 (također poznat kao IRAS 16020+0400, MCG 1-41-10, PGC 56950 i UGC 10163) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 253 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmija. Najveći prečnik je 1,10 (81 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (29 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 23. jula 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Rođen (1990)
Produkcija
Rođen nema nijedan dijalog, već koristi grube i nepomirljive slike čovječje boli i patnje u pričanju svoje priče. Osim toga ima malo muzike, a umjesto nje su filmu pridruženi zvukovi zrikavaca uz povremenu upotrebu drugih zvučnih efekata poput groktanja i udaranja. Film je snimljen na crno-bijelom dijapozitivu, a zatim je svaka filmska slika refotografirana radi jačeg kontrasta prikaza. Izgled je opisan u traileru kao "Rorschachov test za oko". Mehrige je izjavio da je za svaku minutu originalnog filma bilo potrebno 10 sati refotografiranja radi željenog izgleda.
Teme
Iako filmu nije jednostavno pristupiti — nedostaju mu dijalozi i pronicljivi kulturni simboli — on sadrži referencije na razne religijske i poganske mitove. Kršćanski elementi prisutni su u oplodnji Majke Zemlje od Boga koja nalikuje oplodnji Marije od Duha Svetog. Slična priča djelimično je prisutna u egipatskoj mitologiji u kojoj se Izida oplođuje penisom ubijenog boga Ozirisa, a zatim porađa Horusa.
Kritička recepcija
Recepcija filma bila je prilično pozitivna. Film drži postotak od 67% u poretku odobravanja na Rotten Tomatoesu. Phil Hall u Wiredu je rekao: "Malo filmova ima snagu potresnuti publiku bijesom, imaginacijom i umjetničkim nasiljem Rođena." Susan Sontag nazvala ga je "jednim od 10 najvažnijih filmova modernih vremena." Film čini da se "Eraserhead doima kao Ernest spašava Božić" – časopis Time.
Dinastija Zhou
mini|250px|Granice Zapadne dinastije Zhou (1050 - 771. p. n. e.) u Kini
Dinastija Zhou (zh-cpw: 周朝, Zhōu Cháo; 1122. p. n. e. - 256. p. n. e.) je naslijedila dinastiju Shang i prethodila dinastiji Qin u Kini. Dinastija Zhou je vladala duže nego ijedna druga dinastija u kineskoj historiji, iako je stvarna politička i vojna kontrola dinastije nad Kinom trajala jedino u periodu Zapadnog Zhoua. Za vrijeme Zhoua, korištenje željeza je počelo u Kini, iako se ovaj period kineske historije često navodi kao vrhunac kineskih artefakata napravljenih od bronze. Dinastija također pokriva period u kome je kinesko pismo evoluiralo od drevnog stadija koji se vidi u bronzanim natpisima ranog Zapadnog Choua do početaka modernog stadija, u formi arhaičnih svećeničkih zapisa kasnog Perioda zaraćenih država.
Za vrijeme dinastije Zhou su se stvorili korijeni zrele kineske filozofije, s time da su započeli u 6. vijeku p. n. e. Tadašnji veliki kineski filozofi, koji su snažno utjecali na buduće generacije Kinezi, bili su Kong Fuzi (Konfucije), osnivač konfučijanizma i Laozi, osnivač daoizma. Ostali filozofi, teoretičari i filozofske škole ovog vremena su bili Mozi (latinski: Micius), osnivač mohizam, Mengzi (Mencije), slavni konfucijanac koji je proširio Kong Fuzijev opus, Shang Yang i Han Feizi, zaslužni za razvoj drevnog kineskog legalizma (ključne filozofije dinastije Qin) i Xunzi, koji je bio središte intelektualnog života u Kini svog vremena, možda čak više nego Mencije.
Mandat neba
mini|lijevo|200px|Bronzana gui posuda iz perioda Zapadnog Zhoua, cca. 1000. p. n. e. Prema kineskoj historijskoj tradiciji, Zhou su porazili Shange te preorijentisali shangovski sistem poštovanja predaka prema univerzalnijem poštovanju Dija a od toga prema poštovanju Tiana ili "neba". Svoju vladavinu opravdavali su mandatom Neba, idejom da vladar ("Sin Neba") vlada po božanskom pravu, ali da njegovo svrgavanje znači da je izgubio taj mandat. Događaji koje dokazuju da je vladajuća porodica izgubila mandat neba su prirodne katastrofe i pobune. Ta je doktrina objašnjavala i opravdavala propast dinastije Xia i Shang te tako legitimnim činila trenutne i buduće vladare.