cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Komorbiditet
Početak termina
Prije mnogo stoljeća ljekari su propagirali održivost kompleksnog pristupa u dijagnostici bolesti i liječenju bolesnika; međutim, savremena medicina, koja se može pohvaliti širokim spektrom dijagnostičkih metoda i raznovrsnim terapijskim procedurama, naglašava specifikaciju. Ovo je postavilo pitanje: kako u potpunosti procijeniti stanje pacijenta koji ima više bolesti istovremeno, odakle početi i koje bolesti zahtijevaju primarno i naknadno liječenje? Dugi niz godina ovo pitanje je ostajalo bez odgovora, sve do 1970. godine, kada je poznati američki doktor epidemiolog i istraživač, A. R. Feinstein, koji je u velikoj mjeri uticao na metode kliničke dijagnoze, a posebno metode korištene u području kliničke epidemiologije, izašao je s terminom "komorbiditet". Pojavu komorbiditeta Feinstein je demonstrirao na primjeru pacijenata fizički zahvaćenih reumatskom groznicom, otkrivajući najgore stanje pacijenata, koji su istovremeno imali više bolesti. Vremenom, nakon otkrića, komorbiditet se izdvojio kao posebna naučno-istraživačka disciplina u mnogim granama medicine.
Evolucija pojma
Do sada ne postoji dogovorena terminologija komorbiditeta. Neki autori iznose različita značenja komorbiditeta i multimorbiditeta, definišući prvo kao prisustvo većeg broja bolesti kod pacijenta, međusobno povezanih dokazanim patogenetskim mehanizmima, a drugo kao prisustvo većeg broja bolesti kod bolesnika, koji nemaju nikakve veze jedni s drugima putem bilo kojeg od dokazanih patogenetskih mehanizama. Drugi potvrđuju da je multimorbiditet kombinacija niza hroničnih ili akutnih bolesti i kliničkih simptoma kod osobe i ne naglašavaju sličnosti ili razlike u njihovoj patogenezi. Međutim, načelno pojašnjenje pojma dali su H. C. Kraemer i M. van den Akker, određujući komorbiditet kao kombinaciju dvije ili više hroničnih bolesti (poremećaja) kod pacijenta, patogenetski povezanih jedna s drugom ili koegzistirajuće kod jednog pacijenta nezavisno od aktivnost svake bolesti kod pacijenta.
Historija
Široko rasprostranjeno proučavanje fizičke i mentalne patologije našlo je svoje mjesto u psihijatriji. I. Jensen (1975), J.H. Boyd (1984), W.C. Sanderson (1990), Yuri Nuller (1993), D.L. Robins (1994), A. B. Smulevich (1997), C.R. Cloninger (2002) i drugi psihijatri otkrili su niz komorbidnih stanja kod osoba s psihijatrijskim poremećajima.
Uticaj komorbiditeta na kliničku progresiju primarnog (baznog) fizičkog poremećaja, efikasnost medikamentne terapije i neposrednu i dugoročnu prognozu pacijenata istraživali su lekari i naučnici različitih medicinskih oblasti u mnogim zemljama širom sveta. Ovi naučnici i liječnici su, naprimjer: M. H. Kaplan (1974), T. Pincus (1986), M. E. Charlson (1987), F. G. Schellevis (1993), H. C. Kraemer (1995), M. van den Akker (1996), A. Grimby (1997), S. Greenfield (1999), M. Fortin (2004) & A. Vanasse (2004), C. Hudon (2005), L. B. Lazebnik (2005), A. L. Vertkin (2008), G. E. Caughey (2008), F. I. Belyalov (2009), L. A. Luchikhin (2010)  i mnogi drugi.
Epidemiologija
Komorbiditet je široko rasprostranjen među pacijentima primljenim u multidisciplinarne bolnice. U fazi inicijalne medicinske pomoći, pacijenti koji imaju više bolesti istovremeno su norma, a ne izuzetak. Prevencija i liječenje hroničnih bolesti koje je Svjetska zdravstvena organizacija proglasila prioritetnim projektom za drugu deceniju 20. stoljeća, imaju za cilj poboljšanje kvaliteta zdravlja globalne populacije. To je razlog sveukupne tendencije velikih epidemioloških istraživanja u različitim medicinskim oblastima, koja se sprovode uz korištenje ozbiljnih statističkih podataka. U većini provedenih, randomiziranih, kliničkih istraživanja, autori proučavaju pacijente s jednom rafiniranom patologijom, čineći komorbiditet isključivim kriterijem. Zbog toga je teško povezati istraživanja koja su usmjerena na procjenu kombinacije jednih ili drugih zasebnih poremećaja sa radovima koji se odnose na isključivo istraživanje komorbiditeta. Odsustvo jedinstvenog naučnog pristupa evaluaciji komorbiditeta dovodi do propusta u kliničkoj praksi. Teško je ne primetiti odsustvo komorbiditeta u taksonomiji (sistematici) bolesti, predstavljenoj u ICD-10.
Kliničko-patološka poređenja
Sva temeljna istraživanja medicinske dokumentacije, usmjerena na proučavanje rasprostranjenosti komorbiditeta i uticaja njegove strukture, vršena su do 1990-ih godina. Izvori informacija koje su koristili istraživači i naučnici koji rade na komorbiditetu bile su historije bolesti, bolnički kartoni pacijenata i druga medicinska dokumentacija koju čuvaju porodični ljekari, osiguravajuća društva pa čak i u arhive pacijenata u starim kućama.
Navedeni metodi dobijanja medicinskih informacija uglavnom se zasnivaju na kliničkom iskustvu i kvalifikaciji ljekara, koji provode klinički, instrumentalno i laboratorijski potvrđenu dijagnozu. Zbog toga su, uprkos svojoj kompetentnosti, veoma subjektivni. Ni za jedno od istraživanja komorbiditeta nije rađena analiza rezultata obdukcije umrlih pacijenata.
„Dužnost doktora je da izvrši obdukciju pacijenata koje liječe“, rekao je svojevremeno profesor M. Y. Mudrov. Autopsija omogućava da se precizno odredi struktura komorbiditeta i direktan uzrok smrti svakog pacijenta neovisno o njegovoj dobi, spolu i specifičnostima spola. Statistički podaci komorbidne patologije, zasnovani na ovim dijelovima, uglavnom su lišeni subjektivizma.
Uzroci
Faktori odgovorni za razvoj komorbiditeta mogu biti hronične infekcije, upale, involutivne i sistematske metaboličke promjene, jatrogeneza, društveni status, ekologija i genetička osetljivost.
Tipovi
Podjela komorbiditeta prema sindromskom i nosološkom principu uglavnom je preliminarna i netačna, ali omogućava da shvatimo da komorbiditet može biti povezan s pojedinačnim uzrokom ili zajedničkim mehanizmima patogeneze stanja, što ponekad objašnjava sličnost u njihovim kliničkim aspektima, a otežava razlikovanje nosologija.
Dijagnoza
Nema sumnje u značaj komorbiditeta, ali kako se on procjenjuje (mjeri) kod datog pacijenta?
Klinički primjer
Pacijent S., 73 godine, pozvao je hitnu pomoć zbog iznenadnog pritiskajućeg bola u grudima. Iz anamneze je bilo poznato da pacijent ima koronarnu bolest dugi niz godina. Takve bolove u grudima imala je i ranije, ali su uvijek nestajali nakon nekoliko minuta sublingvalne primjene organskih nitrata. Ovaj put uzimanje tri tablete nitroglicerina nije ubilo bol. Iz anamneze je takođe poznato da je pacijent dva puta imao infarkt miokarda u posljednjih deset godina, kao i da je imao akutni cerebrovaskularni događaj sa sinistralnom hemiplegijom pre više od 15 godina. Osim toga, pacijent je imao hipertenziju, dijabetes tipa 2 sa dijabeteskom nefropatijom, histeromiom, holelitijazu, osteoporozu i varikoznu bolest pedi-vena. Takođe se saznalo da pacijent redovno uzima brojne antihipertenzive, mokraćne i oralne antihiperglikemijske lijekove, kao i statine, antiagregacione i nootropne lekove. U prošlosti je pacijent imao holecistektomiju zbog holelitijaze prije više od 20 godina, kao i vađenje katarakta desnog oka prije četiri godine. Pacijent je primljen na odjel intenzivne njege srca u općoj bolnici s dijagnozom akutnog transmuralnog infarkta miokarda. Prilikom kontrole utvrđena je i umjerena azotemija, blaga eritronormoblastna anemija, proteinurija i smanjenje ejekcijske frakcije lijeve vaskularne frakcije.
Metodi evaluacije
Postoji nekoliko općeprihvaćenih metoda procjene (mjerenja) komorbiditeta:
Analizirajući komorbidno stanje pacijenta S, 73 godine, koristeći najčešće korištene međunarodne skale za procjenu komorbiditeta, ljekar bi naišao na potpuno drugačiju procjenu. Neizvjesnost ovih rezultata donekle bi otežala procjenu o činjeničnom stepenu ozbiljnosti stanja pacijenta i zakomplikovala proces propisivanja racionalne medicinske terapije za identifikovane poremećaje. Sa ovakvim problemima ljekari se svakodnevno susreću, uprkos svom znanju o medicinskoj nauci. Glavna prepreka na putu uvođenja sistema za evaluaciju komorbiditeta u široko zasnovani dijagnostičko-terapijski proces je njihova nedosljednost i usko usmjerenost. Uprkos raznovrsnosti metoda evaluacije komorbiditeta, odsustvo jedinstvenog općeprihvaćenog metoda, lišenog nedostataka dostupnih metoda njene evaluacije, izaziva smetnje. Nepostojanje jedinstvenog instrumenta, razvijenog na osnovu kolosalnog međunarodnog iskustva, kao i metodologija njegove upotrebe ne dozvoljava da komorbiditet postane „prijateljski“ ljekar. Istovremeno, zbog nekonzistentnosti u pristupu analizi komorbidnog stanja i odsustva komponenti komorbiditeta na fakultetima medicinskih nauka, praktičaru je nejasno njegovo prognostičko dejstvo, što opće dostupne sisteme evaluacije pridružene patologije čini nerazumnim i stoga neosnovanim.
Liječenje komorbidnog bolesnika
Učinak komorbidnih patologija na kliničke implikacije, dijagnozu, prognozu i terapiju mnogih bolesti je poliedaran i specifičan za pacijenta. Međusobna povezanost bolesti, starosti i patomorfizma lijeka uveliko utiče na kliničku sliku i napredovanje primarne nosologije, karakter i težinu komplikacija, pogoršava kvalitet života pacijenta i ograničava ili otežava korektivno-dijagnostički proces. Komorbiditet utiče na prognozu života i povećava šanse za smrt. Prisutnost komorbidnih poremećaja povećava dane za spavanje, invalidnost, otežava rehabilitaciju, povećava broj komplikacija nakon hirurških zahvata i povećava šanse za opadanje kod starijih osoba.
Studija bolničkih podataka u Sjedinjenim Državama 2011. godine pokazala je da je prisustvo velike komplikacije ili komorbiditeta povezano s velikim rizikom korištenja jedinice intenzivne njege, u rasponu od zanemarljive promjene za akutni infarkt miokarda s velikom komplikacijom ili komorbiditetom do skoro devet puta veća vjerovatnoća za veliku zamjenu zgloba sa velikom komplikacijom ili komorbiditetom.
12. vijek
mini|desno|300px|Istočna hemisfera na početku 12. vijeka
Značajne ličnosti
.
IC 84
IC 84 (također poznat kao MCG 0-4-29 i PGC 4265) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 230 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,80 (54 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (34 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 5. novembra 1891. godine.
Timar
Timar (tur. riječ) je u osmanlijsko vrijeme bilo feudalno imanje kojim su se starale spahije.Timarski sistem je vrsta lenskog feudalnog sistema. Preuzet je od Vizantijskog carstva a u tadašnjoj Evropi bio isto poznat pod nazivom desetina. Zemljište je ostalo i nakon turskih osvajanja u rukama lokalnih vazala s tim da su morali plaćati porez. Veličina imanja koja je spahijama dodijeljena je bila dovoljna da prehrane sebe i svoje porodice, radnike te nekolicinu vojnika koji su ga štitili. Sakupljanje poreza je bila dužnost bilježnika (tur. teftertari)
Doboj Jug
Do maja 1992. godine prostor današnje Općine Doboj-Jug je pripadao općini Doboj. Izbijanjem rata vrlo brzo je uspostavljena izvršna i predstavnička vlast: Ratno predsjedništvo i Prijelazno općinsko vijeće, kojeg su sačinjavali bivši odbornici Skupštine općine Doboj izabrani na prvim višestranačkim izborima 1991. godine, a koji su se zatekli na slobodnim teritorijama koje su nekada pripadale ovoj općini (područje današnjih općina Doboj Istok i Doboj-Jug). Ova struktura vlasti se zadržala i nakon uspostave mira, do 1998. godine, bez obzira što je entitetska granica razdvajala ova dva područja. Dejtonskim mirovnim sporazumom i prestankom rata u Bosni i Hercegovini formirana su dva entiteta (Federacija i Republika Srpska), a posljedica povlačenja međuentitetske linije je cijepanje teritorija pojedinih predratnih općina. Tako je od nekadašnje općine Doboj došlo do formiranja triju općina: Doboj, Doboj Istok i Doboj-Jug.
Konstituirajućom sjednicom Općinskog vijeća prvog saziva održanoj u prostorijama O.Š. "Kulin Ban" u Matuzićima 31. marta 1998. godine, a na temelju Zakona o formiranju novih općina u Federaciji Bosne i Hercegovine, formirana je Općina Doboj-Jug. Zahvata površinu od 10,2 km2. Na području općine živi 4137 stanovnika. Čine je dva ruralna naselja: Matuzići i Mravići. Administrativne funkcije se obavljaju u naseljenom mjestu Matuzići gdje je i sjedište općine Doboj-Jug. Ovaj prostor sačinjavaju nizije sa brežuljcima i nižim brdima koja se pružaju u smjeru jugozapad-sjeveroistok, što znači da je reljef nagnut u pravcu sjevera i sjeveroistoka. Općina je gusto naseljena, nema značajnijih prirodnih bogatstava i spada u red privredno slabo razvijenih općina u Federaciji Bosne i Hercegovine.
Geografski položaj
Najsjevernija tačka nalazi se na 44°42'16" sjeverne geografske širine, a najjužnija na 44°39'11" sjeverne geografske širine. Najistočnija tačka nalazi se na 18°04'14" istočne geografske dužine, a najzapadnija tačka na 18°02'13" također istočne geografske dužine. Sjeverna i istočna tačka predstavljaju obale rijeka Usore i Bosne, a južna i zapadna tačka puteve.
Općina Doboj-Jug nalazi se na ušću rijeke Usore u rijeku Bosnu, a kroz njen teritorij prolaze dvije važne saobraćajnice: magistralni put M17 Bosanski Šamac – Doboj – Zenica – Sarajevo – Mostar i magistralni put M4 Tuzla – Doboj – Teslić – Banja Luka. Smještena je 5 km južno od grada Doboja, 70 km zapadno od Tuzle, 145 km sjeverno od Sarajeva i oko 80 km istočno od BanjE Luke. Općina Doboj-Jug graniči sa općinom Doboj na sjeveroistoku i istoku (ušće rijeke Usore u Bosnu i dio donjeg toka Bosne), općinom Usora na sjeveru (rijeka Usora) i općinom Tešanj na zapadu i jugu (naselja Kraševo, Lepenica i Šije).
Geološke karakteristike
Na ovom prostoru smjenjuju se reljefni oblici nastali u različitim epohama mezozoika i kenozoika. Obalni pojas uz rijeku Usoru i Bosnu čine šljunci i pijesci kvartarne starosti. Pojas Matuzića neposredno uz obale rijeke Usore, kao i dio Mravića je jursko-kredne starosti, a čine ga klastiti i karbonati (krečnjak i ugalj). Penjući se na više nadmorske visine, od 150 do 200 m, nalaze se naslage iz eocena i paleocena. Iznad ovih područja prostiru se naslage klastita, krečnjaka i uglja iz miocena i pliocena. U geotektonskom pogledu, ovaj prostor se nalazi u zoni unutrašnjih Dinarida, ispresjecanim rijekom Bosnom. Obuhvata granicu između sjevernobosanske flišne zone i centralne ofiolitske zone.
Geomorfološke odlike
Reljef na prostoru Općine Doboj-Jug nije jednoličan, jer se smjenjuju različiti oblici reljefa. Obalni pojas rijeka Usore i Bosne čine fluvijalni-akumulacioni reljefni oblici. To su uglavnom naslage koje nose rijeke Usora i Bosna od gornjeg toka prema donjem toku. Tok rijeke Bosne kroz naselje Mravići odlikuju uske doline, koje su na određenim mjestima ispresjecane, tako da se formiraju manji riječni otoci ili ade. Uzvišenja su uglavnom blago nagnuta u smjeru jug-sjever, i podložna su denudacionim i erozionim procesima. Prosječna visina prostora općine Doboj-Jug je oko 200 m nadmorske visine. Ni jedan vrh ne prelazi 400 m n.v., pa se može reći da je reljef pretežno nizijsko-brdski. Najviša tačka na cijeloj teritoriji je Hopića Brdo 356 m, a najniža ušće rijeke Usore u Bosnu 150 m. U Matuzićima se ističu Vis sa 194 m i Strane sa 259 m, dok su u Mravićima poznatiji vrhovi Gradina sa 237 m i Debelo Brdo sa 268 m.
Klimatski uvjeti
Prostor Doboj-Juga u potpunosti pripada umjereno-kontinentalnom tipu klime (Cfb). Cfb je umjereno topli vlažni klimat sa toplim ljetom. Obuhvata velika prostranstva na Zemlji, a u Evropi zahvata gotovo 1/3 njene teritorije. Ovaj klimat obuhvata i najveće dijelove Bosne i Hercegovine. Za razliku od obalnog pojasa, Cfb klimat umjerenih kontinentalnih područja ima znatno veća kolebanja temperatura. Tako su prosječne ljetne temperature za 5 °C veće od onih u priobalnim područjima, a prosječne zimske temperature manje za 10 °C do 15 °C od onih u obalnom području. Od učestalosti ciklona zavisi i količina padavina u Cfb klimatu. Takav slučaj je i sa sjevernom Bosnom. Ovdje je snijeg redovita pojava zimi.
Na ovim prostorima ljeta su jako topla, zime umjereno hladne, a jesen je duža od proljeća. Najhladnije je u januaru (-1 °C), a najtoplije u julu (21 °C). Prosječna godišnja količina padavina kreće se od 900 do 1000 mm. Prosječan broj sunčanih dana u godini je 220, a prosječan broj dana sa padavinama je 146 mm.
Temperaturni minimum u mjesecu januaru (-0,5 °C), a maksimum u mjesecu julu odnosno augustu (21,2 °C). Prema tome godišnje kolebanje temperature iznosi 21,7 °C. Relativna vlažnost zraka je prilično ujednačena, tako da njena srednja godišnja vrijednost iznosi 78%. Vjetrovi koji pušu na ovim prostorima su dosta slabi, uglavnom su sjevernog i sjeverozapadnog smjera, čije brzine rijetko premašuju 1 m/sec. Ovo je tipično područje s nižom količinom padavina, kakva je u većini predjela sjeverne Bosne (900 – 1000 mm). Minimalna količina padavina u mjesecu martu (53,8 mm), maksimalna u junu (119,6 mm). Godišnji prosjek srednjih mjesečnih količina padavina iznosi 95,5 mm.
Hidrografske odlike
Općina Doboj-Jug, nalazi se na ušću rijeke Usore u rijeku Bosnu. Ova dva riječna toka predstavljaju glavnu okosnicu hidrografske mreže. Sjevernu granicu općine Doboj-Jug predstavlja rijeka Usora, njen donji tok i ušće u rijeku Bosnu, koji obuhvata oko 2,2 km dužine, dok istočnu granicu čini rijeka Bosna u dužini od 4,5 km. Pri velikim kišama rijeka Usora često zna nabujati i poplaviti ravnice u Matuzićima, a naročito u prijelaznom dobu s proljeća na ljeto, kada se njene pritoke pretvore u bujice. Nanesene štete su veće, jer se vrši neracionalna eksploatacija šljunka iz njenog korita, neplanska gradnja i sječa šuma. Osim navedenih rijeka, većeg značaja praktično nemaju ostali hidrografski objekti jer su to uglavnom potoci koji nastaju od prirodnih izvora (Šumska, Vis, Peraslike, Bukovac), a koji ne mogu obezbjediti uredno vodosnabdjevanje. Zbog toga se većina vode za potrebe vodosnabdjevanja crpi iz Bosne te se prečišćava i dodaje hlor u crpnoj stanici Havdine u Matuzićima.
Pedogeografske odlike
Ovdje su zastupljene dvije vrste tala: hidromorfna i automorfna tla. Fluvisol kao dominantno hidromorfno tlo zauzima mali dio teritorije općine Doboj-Jug, tj. uski obalni pojas rijeke Usore i rijeke Bosne. Od hidromorfnih vrsta tala prisutan je i pseudoglej na veoma uskom pojasu između puta M4 (Doboj-Teslić) i sjevernih padina brda Vis i Strane. Automorfna tla zauzimaju daleko veći teritorij i imaju veći značaj. Na prostoru općine Doboj-Jug izdvajaju se distrični kambisol i kalkokambisol na krečnjaku. To su uglavnom kisela tla srednjeg kvaliteta, a najrasprostranjenija su smonice i šumska tla – tzv. gajnjače. U brdskom predjelu naselja Matuzići koje zauzima gotovo 1/2 teritorije ovog naselja, nalaze se naslage distričnog kambisola (smeđe zemljište na pješčarima, škriljcima i flišu). Na lokalitetu između vrhova Gradina i Debelo Brdo u naselju Mravići nalaze se naslage kalkokambisola tj. smeđeg zemljišta na krečnjaku, a na području Brezik i Škilje nalazi se lavisol (lesivirano tlo na glinama). Između njih na lokalitetu Mujagića Grič su naslage vertisola (beskarbonska smonica).
Biogeografske odlike
Visinska pojasnost na prostoru općine Doboj-Jug i nije bitno izražena jer su to, u reljefnom pogledu, uglavnom ravnice i niža brda. Ovaj prostor u potpunosti nastanjuju listopadna drveća, dok su zimzelena drveća izolovana na pojedinim parcelama, i to uglavnom čempresi i jele. U dolinama rijeka i ravnicamarastu zajednice hrasta lužnjaka, topole i vrbe. Na višim nadmorskim visinama rastu hrast kitnjak, bukva i obični grab.
Od ostalih biljnih vrsta treba izdvojiti zajednicu trava (djetelina, kunica), šumskih biljaka (mahovine, paprati, jagorčevine), lijane i grmovi. Osim divljih vrsta, za potrebe poljoprivrede uzgajaju se razne vrste povrtlarskih kultura: krompir, luk, paprika, paradajz, grah, kupus; voćarskih kultura: trešnja, višnja, kruška, jabuka, šljiva, kupina i žitarica: pšenica i kukuruz. Šumske zajednice su jako skučene i izolovane zbog ljudskog nemara i nekontrolisane sječe. Tako su ovi prostori, pogotovo ravničarski predjeli, ogoljeni gdje se mogu pronaći tek male grupe drveća od 5 do 10 stabala. Na ovim prostorima obitavaju životinjske vrste tipične za sjevernu Bosnu. Izdavajaju se razne vrste puževa, žaba, insekata, gmizavaca, ptica (vrabac, golub, lasta, vrana, svraka, sova, jastreb) i sisavaca (puh, jež, zec, lisica). Naročito je ovaj prostor bogat zečevima, fazanima i lisicama što svjedoči dugogodišnja tradicija lova na ovu divljač. Za potrebe poljoprivrede, gaje se pčele, perad, ovce i goveda, a pored ovih od domaćih životinja jedino su prisutne mačke i psi.
Do 1878. godine
Najstariji historijski dokazi dolaze iz perioda Rimske imperije, a to su dijelovi rimskih kovanica i nadgrobni spomenik na uzvišenju Vila. Iz doba srednjovjekovne Bosne gotovo i nema spomenika. Prostori oko grada Doboja i rijeke Usore pripadali su župi Usora koja je osnovana 1245. godine. Značajni spomenici nalaze se u gradovima Doboj i Tešanj (srednjovjekovne tvrđave) i naselju Ularice (nekropola sa stećcima). Na širem prostoru u okolini Doboj-Juga posljednji stećak u mahali Bedaci (naselje Lepenica) izdrobljen je 1930-ih godina i iskorišten za gradnju.
Župa Usora odupirala se osmanlijskim osvajačima sve do 1512. godine. Od tada su ovi prostori, kao i većina drugih dijelova srednjovjekovne Bosne, pod upravom Osmanske imperije. Prvi pisani dokument potiče između 1639. i 1642. godine, a to je zapisnik tešanjskih kadija koji govore o muslimanima među Bosnom i Usorom.
Period Austro-Ugarske i Kraljevine Jugoslavije (1878-1945.)
Pod austro-ugarskom upravom i za vremena kraljevine Jugoslavije, prostor Doboj-Juga je pripadao srezu Tešanj, a od 1952. godine dodijeljen je srezu Doboj. U vrijeme austrougarske vladavine, na lokalitetu ušća rijeke Usore u rijeku Bosnu počela je eksploatacija kamena. Za potrebe prijevoza tog kamena, ali i potrebe prijevoza sirovina (prvenstveno drveta) i prijevoza ljudi, izgrađena je uskotračna šumska željeznička pruga Doboj – Teslić, koja je prolazila kroz naselje Matuzići. Voz "Ćiro" bio je jedino sredstvo saobraćanja sve do 1967. godine, kada je prestao s upotrebom, jer je izgrađen magistralni put Doboj – Teslić. Dugo vremena nakon Drugog svjetskog rata ove krajeve je pogađala velika neimaština, a lokalno stanovništvo je bilo iscrpljeno i preživljavalo zahvaljujući zemljoradnji na vlastitim imanjima. Narodnooslobodilački odbor Jugoslavije okupljao je narodne mase s ciljem reorganizacije i obnove naselja. Tako je lokalno stanovništvo učestvovalo u izgradnji brojnih objekata, uključujući i željezničku prugu Bosanski Šamac – Sarajevo.
Period FNR i SFR Jugoslavije (1945-92)
Godine 1945. u Matuzićima je uspostavljena četverorazredna osnovna škola koju su pohađala djeca iz Matuzića, Mravića, Kraševa i Lepenice. Sve do 1952. godine naselja Matuzići i Mravići pripadali su srezu Tešanj, a od te godine pripojeni su Doboju. Sve do 1965. godine su djeca iz Matuzića i Mravića odlazila u osnovnu školu u Makljenovac kod Doboja, kada je počela elektrifikacija i izgradnja nove zgrade osnovne škole u Matuzićima. Iste godine ukinuti su srezovi u SR Bosni i Hercegovini, tako da su Matuzići i Mravići postali mjesne zajednice u opštini Doboj. U vrijeme SFRJ, od 1976. do 1979. godine mještani Matuzića izdvajali su trogodišnji samodoprinos (u visini 10% iz ličnih dohodaka i 20% iz katastarskog prihoda), kako bi se prikupila sredstva za izgradnju vodovoda. Upravo 1979. godine zahvaljujući samodoprinosu, završena je izgradnja vodovoda, a za 9 mjeseci je izgrađen Dom kulture Matuzići, koji je prerastao u multifunkcijski objekat u kome su se pored kino-sale i biblioteke nalazile ambulanta, soba za ljekare i samoposluga. Samodoprinos je nastavljen i nakon izgradnje Doma kulture, pa je instalirana i telefonska centrala kapaciteta 1000 priključaka. U kino-sali Doma kulture sedmično je održavana kino predstava, ali su se održavali i brojni koncerti i takmičenja pjevača. U 1985. godini oformljena je folklorna sekcija koja će kasnije prerasti u KUD. Sve do raspada SFRJ, u naseljima Mravići i Matuzići od brojnih udruženja građana, bili su na glasu lovačka organizacija, te aktivisti i članovi mjesnih zajednica, Saveza komunista i Saveza socijalističke omladine.
Ratni period (1992-95)
Dobojskoj opštini ovaj prostor pripadao je sve do 1992. godine kada je počeo rat u Bosni i Hercegovini. Vojska Republike Srpske potpomognuta snagama JNA iz Srbije zauzela je velike dijelove općine Doboj uključujući i sam grad, i krenula s napadima na područja oko rijeke Usore uključujući naselja Matuzići i Mravići. Ovi su prostori bili prva linija odbrane (1992-95), a lokalno stanovništvo uspjelo se odbraniti od neprijatelja. Na lokalitetu Karuše danas se nalazi muzej na otvorenom tzv. "Groblje tenkova", tenkova koje su pripadnici AR Bosne i Hercegovine zaustavili u proteklom ratu, a u naselju Matuzići podignut je spomenik palim borcima AR Bosne i Hercegovine.
Poslijeratni period obnove (1995-2000.)
Nakon ratnih dešavanja veliki prostori bili su pod minama, što je dodatno otežalo povratak stanovništva i obnovu privrede. Nedugo nakon završetka rata, u Matuzićima je izgrađena ambulanta, koja će kasnije izrasti u polikliniku koja zapošljava ljekare specijaliste i stručno medicinsko osoblje. U martu 1998. godine formirana je općina Doboj-Jug čije se sjedište nalazi u naselju Matuzići, a općinski organi i službe smještene su u obnovljenu zgradu nekadašnjeg Doma kulture. U obnovi stambenih, privrednih, edukacijskih i vjerskih objekata općinu Doboj-Jug su pomogle i neke međunarodne organizacije poput: USAID-a, švedske SIDA-e, Worldvision-a, International-a, Saudijskog komiteta i drugi.
Novi period (2000-danas)
Nakon 2000. godine pristupilo se obnovi privrednih objekata kao i izgradnji infrastrukture i poboljšanju životnog standarda. Među prvim prioritetima bilo je deminiranje minskih polja koje je završeno sredinom 2008. godine, što općinu Doboj-Jug svrstava među prve općine u Bosne i Hercegovine čiji su tereni u potpunosti očišćeni od mina. Sljedeći projekt u Doboj-Jugu bila je rekonstrukcija i proširenje vodovoda, što je rezultiralo proširenjem kapaciteta crpne stanice za vodosnabdjevanje Havdine i proširenjem vodovoda u novoj industrijskog zoni Matuzići. Nastavilo se i sa rekonstrukcijom i proširenjem mreže magistralnih i lokalnih puteva. U općini Doboj-Jug danas ima blizu 38 km lokalne putne mreže od čega je gotovo 2/3 asfaltirano. Kao prateći sadržaj putne mreže izgrađeni su i trotoari (pored puteva M4 i M17), ulična rasvjeta i svjetlosna signalizacija (postavljeni su savremeni senzorski semafori na glavnoj raskrsnici u naselju Matuzići). 2001. godine izgrađena je ribarska kuća u Mravićima, a sedam godina poslije i lovačka kuća. Zahvaljujući donaciji vlade Japana 2004. godine je izgrađena moderna školska zgrada, koja je omogućila dobre uslove odvijanja nastave samim tim što je povećan broj učionica i kabineta. Iste te godine krenulo se s realizacijom novčano najizdašnijih projekata – izgradnje mosta na rijeci Bosni i izgradnje kanalizacijske infrastrukture. Most na rijeci Bosni, koji povezuje naselja Mraviće (općina Doboj-Jug) i Ševarlije (općina Doboj), izgrađen je 2004. godine zajedničkim naporima općine Doboj-Jug, općine Doboj i vlade ZE-DO kantona i Federacije Bosne i Hercegovine. Izgradnja kanalizacije traje postupno, i trenutno su izgrađeni kolektorski kanali i pojedini priključci u ravničarskom dijelu naselja Matuzići, što predstavlja 1/3 predviđene infrastrukture. Kod raskrsnice magistralnih puteva M4 i M17 izgrađeni su sportski tereni (za nogomet i odbojku), a također je izgrađena i moderna školska sportska dvorana. 2010. godine izgrađena je i nova džamija u Mravićima.
Stanovništvo
Popis stanovništva iz 1991. godine govori da je na prostoru općine Doboj-Jug živio 3261 stanovnik.
Stopa prirasta
Stopa rodnosti (nataliteta) iznosi 1,1%, a stopa smrtnosti (mortaliteta) iznosi 0,7%, a stopa prirodnog prirasta od 0,4%. Rast broja stanovništva prourokovan je: ubrzan proces urbanizacije i industrijalizacije, povoljan saobraćajno-geografski položaj, povoljni uslovi kupovine zemljišta i gradnje stambenih i privrednih objekata, kao i doseljenici (uglavnom izbjeglice, evidentirano oko 300 lica sa statusom izbjeglice) iz opština Teslić, Bosanski Brod i Doboj.
Etnička struktura
Prema popisu stanovništva (1991.) na prostoru općine Doboj-Jug živjelo je 3033 stanovnika koji su se izjasnili kao Bošnjaci (tada Muslimani), 97 ih se izjasnilo kao Hrvati, 19 ih se izjasnilo kao Srbi, a preostale 122 osobe kao Jugoslaveni ili neizjašnjeni. Jezična i religijska struktura su bile u gotovo jednakom odnosu kao i etnička struktura. Danas, nakon ratnih dešavanja, etnička struktura je dosta izmijenjena: Bošnjaka je 99%, a Hrvata i Srba samo 1%.
Ekonomska struktura
Na radno sposobno stanovništvo otpada 71% ukupnog stanovništva, a prema podacima iz 2000. godine udio zaposlenog stanovništva bio je 16% od ukupnog broja radno sposobnog stanovništva. U primarnom sektoru radilo je 1%, u sekundarnom sektoru (uglavnom građevinarstvo) radilo je 45%, a u tercijarnom sektoru 54% zaposlenog stanovništva.
Obrazovna struktura
Prema podacima iz 2000. godine obrazovna struktura bilo je čak 52% stanovništva bez osnovnog obrazovanja, 8% stanovništva imalo je završenu osnovnu školu, 33% srednju školu, a samo 7% višu školu ili fakultet. U općini Doboj-Jug egzistira osnovna škola "21.mart" koju pohađaju djeca iz Doboj-Juga ali i iz susjednih mjesta, dok na području općine ne postoji srednjoškolska ustanova, tako da srednjoškolci putuju dnevno do škola u Tešnju, Doboju i Maglaju.
Naselja
Do prije 30 godina, ovo je bio tipični nerazvijeni poljoprivredni kraj. Tadašnja naselja Matuzići i Mravići bila su smještena u brdskom predjelu, a samo mali broj kuća i objekata bio je u ravnici.
Privreda
Naselja općine Doboj-Jug prije rata su se razvijala u okviru tadašnje opštine Doboj, tako da se najveći privredni razvoj usmjeravao na sam grad Doboj, a vrlo malo sredstava je ulagano u manja naseljena područja. Zaposleno stanovništvo je uglavnom odlazilo na posao u obližnje gradove Doboj, Maglaj i Tešanj, a preostalo stanovništvo koje nije radilo u gradovima, uglavnom se bavilo individualnom poljoprivredom na vlastitom imanju. Već nakon formiranja općine Doboj-Jug traže se načini bolje organizacije privrednih sektora na ovom području, tako da je naglasak prebačen na djelatnosti sekundarnog i tercijarnog sektora. To je rukovodstvo općine smisleno uradilo s ciljem oporavka privrede od ratnih razaranja te poboljšanja životnog standarda stanovništva (veće prihode donose upravo sekundarne i tercijarne djelatnosti jer su one nosioci privrednog razvoja).
Poljoprivreda
Poljoprivreda je uglavnom individualna, mada se u posljednjih desetak godina, putem osnivanja Udruženja poljoprivrednika Doboj-Jug pokušava imati organizovani pristup unapređenju i razvoju poljoprivrede (mini farme, otkup mlijeka itd). Stanovništvo koje nije u stalnom radnom odnosu uglavnom se bavi poljoprivredom na malim parcelama (njive i bašte) na kojima sadi žitarske, povrtlarske i voćarske kulture radi vlastitih potreba. Iako obradive površine zahvataju 64% teritorije općine, nisu u dovoljnoj mjeri iskorištene, posebno iz razloga što su to usitnjeni posjedi na kojima se obično grade stambeni i privredni objekti. Vrlo mali dio poljoprivrednih proizvoda se prodaje i izvozi jer su to uglavnom mliječni proizvodi, jaja i meso ili nešto malo kultura iz plasteničke proizvodnje. Ovakav način organizacije poljoprivrede otežava plasman robe na tržište, pa je osnovano udruženje poljoprivrednika "Zelena polja" s ciljem obuke poljoprivrednika, unaprijeđenja poljoprivredne proizvodnje, nabavke nove mehanizacije i poboljšanja uslova za plasman poljoprivrednih proizvoda. Takvu inicijativu podržala je i italijanska organizacija GVC koja putem mikrokredita ulaže u poljoprivredu: pčelarstvo, voćarstvo i povrtlarstvo (uzgoj voća i povrća u plastenicima), ovčarstvo i govedarstvo. Značajna oblast poljoprivrede je i cvjećarstvo posebno jer se u Doboj-Jugu nalazi agro vrtni centar za uzgoj, uvoz i izvoz cvijeća.
NGC 3794
NGC 3794 (također poznat kao IRAS 11381+5628, MCG 9-19-153, NGC 3804, PGC 36238 i UGC 6640) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 64 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 2,20 (41 hiljada sg) a najmanji 1,5 uglovnih minuta (28 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 14. aprila 1789. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Doboj Jug
Industrija i građevinarstvo
Industrija je veoma mlada privredna grana jer su sva preduzeća nastala u novije vrijeme (zadnjih 10 godina). To su mala privatna preduzeća koja se bave proizvodnjom hrane, građevinskog materijala, preradom drveta i metala (stolarske i limarske radionice). Prije par godina izgrađeno je šest većih industrijskih objekta i to: tri u naselju Matuzići (metaloprerađivačka i tekstilna industrija i proizvodnja asfalta) i tri u naselju Mravići (proizvodnja stakla, proizvodnja protekt-guma i prerada plemenitih metala: srebra i zlata). Industrija je prilično dobro organizovana tako da veliki dio proizvoda izvozi u druge krajeve Bosne i Hercegovine, pa i u inostranstvo. Građevinarstvo je značajan segment privrede, a posebno se ističe izgradnja i održavanje puteva, izgradnja stambenih i privrednih objekata, a pored građevinarstva se ističe i proizvodno zanatstvo. U smislu jačanja sekundarnih, ali i tercijarnih djelatnosti, ide se ka ostvarivanju značajnog plana u naseljima Matuzići i Mravići, tj. izgradnje novih industrijskih zona uz rijeku Usoru i rijeku Bosnu. Na teritoriju Doboj-Juga ne postoje značajna nalazišta ruda, tako da rudarstvo i energetika nisu razvijeni. Zbog blizine dobojske toplane, pretpostavke su da se nekada u budućnosti naselja Matuzići i Mravići povežu na sistem centralnog grijanja, ali su male šanse za izvodljivost takvog ambicioznog projekta.
IC 2143
IC 2143 (također poznat kao ESO 554-34, IRAS 05447-1844, MCG -3-15-13 i PGC 17810) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 140 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zec. Najveći prečnik je 2,00 (82 hiljade sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (33 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 7. oktobra 1897. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Doboj Jug
Tercijarni sektor
Tercijarne djelatnosti daleko premašuju sve ostale privredne djelatnosti prema udjelu zaposlenosti (preko 50% zaposlenih), ali i prema ostvarenim prihodima. Nosilac privrede Doboj-Juga su upravo mala preduzeća koja se bave trgovinom, ugostiteljstvom, turizmom, transportom, špedicijom i komunikacijama. Treba istaći da dobar dio zaposlenih radi u okviru kvartarnog sektora: općinska administracija, prosvjetni radnici, medicinsko osoblje, zaposleni u policijskoj upravi, kantonalnim zavodima i sl. Saobraćajnice su prilično dobre, mada bi se trebalo poraditi na boljoj rekonstrukciji glavnih puteva. Poštanske i telekomunikacijske usluge su na dobrom nivou, a školstvo i zdravstvo je zadnjih godina značajno unaprijeđeno (izgrađena nova školska zgrada i sportska dvorana te proširena zgrada poliklinike).
Politika
Općinom rukovodi Načelnik općine koji se bira na lokalnim općinskim izborima svake četiri godine, na kojima se bira i Općinsko vijeće, koje se sastoji od 13 vijećnika, koji se biraju po partijskim listama. Članovi Općinskog vijeća se biraju direktno, te na osnovu dobijenih glasova, proporcionalno udjelu partije, zastupaju biranu partiju u općinskom vijeću. Ovlasti Načelnika općine i Općinskog vijeća regulisani su federalnim zakonima i statutom općine.
Kultura
KUD "Đerdan" Doboj-Jug osnovan je 1. marta 2005. godine i jedino je kulturno umjetničko društvo na području općine Doboj-Jug. KUD je od 2003. do 2012. učestvovao na mnogim festivalima širom Bosne i Hercegovine kao i van njenih granica. Organizatori su međunarodne smotre folklora pod nazivom "U susret ljetu" koji se održava svake godine u junu. Društvo broji oko 150 članova.
Sport
Jedini nogometni klub u općini Doboj-Jug je FK Gradina, koji se trenutno takmiči u Kantonalnoj ligi Zeničko-dobojskog kantona. Klub je osnovan prije rata u Bosni i Hercegovini, te je početkom rata ugašen, da bi 2010. godine ponovo počeo sa radom.
Komunikacije i mediji
Stanovnicima Doboj-Juga, na raspolaganju su mediji poput lista "Naše novine", "Oslobođenje" čije se dopisništvo nalazi u centru naselja Matuzići, radija ZOS (također u naselju Matuzići) i kablovske televizije EGE. Krajem 2006. godine pušten u promet zvanična web stranica općine Doboj-Jug, koji donosi mnoge korisne informacije i zanimljive sadržaje, a preko kojeg se svi zainteresovani mogu obratiti općinskom načelniku i službama.
Životna sredina
Najveći geoekološki problem općine Doboj-Jug jesu vode. Nizvodno od vrela Bosne, ova rijeka konstanto zagađuje putem kanalizacionih odvoda i industrijskih postrojenja. Najveći zagađivači su termoelektrana u Kaknju, metalurški kombinat u Zenici i tvornica papira i celuloze u Maglaju. Slična situacija je i nizvodno sa rijekom Usorom koju zagađuje industrija Teslića (destilacija, brojne benzinske pumpe i druge firme), odnosno Tešnja (metalna i hemijska industrija). Veliki problem predstavlja i nekontrolisano bacanje krutog otpada (razne boce, vreće, papir, dijelovi metala i sl). Takva voda dolazi do teritorija Doboj-Juga i opasno djeluje na podzemne tokove. No takva voda se crpi i prečišćava u crpnoj stanici Havdine u Doboj-Jugu jer je rijeka Bosna jedini i najznačajniji izvor vode. Iako se voda može koristiti za piće (vrše se redovne biološke i hemijske analize) dobar dio stanovništva izbjegava upotrebu za piće i kupuje flaširanu vodu. Osim toga, rijeke Usora i Bosna (zbog niskog i zaravnjenog terena) pri velikim kišama često se izlijevaju iz korita i prave velike materijalne štete. U julu 2001. godine oko 20% teritorije općine Doboj-Jug bilo je pod vodom, i tome se nastoji stati u kraj izgradnjom nasipa uz rijeke Usoru i Bosnu.
Drugi veliki problem su klizišta. Registrovana su dva klizišta koja su rezultat erozivnog djelovanja padavinskih voda, nezakonite sječe i izgradnje kuća. Male su površine pod šumama, tako da se klizišta mogu javiti i na nestabilnim površinama (pogotovo u naselju Mravići na lesiviranom zemljištu na glinama).
Prisutna je i značajna zagađenost zraka, naročito u zimskom periodu, kada je smanjena fotosinteza (uglavnom bjelogorična drveća, sasvim je malo četinarskih). Pored saobraćaja, najveće količine aeropolutanata dolaze iz dimnjaka domaćinstava i toplane u Doboju. Stanje životne sredine biće mnogo bolje ukoliko se budu koristili filteri u tvornicama pored rijeka Usore i Bosne. Stanje životne sredine je zadovoljavajuće, ali moglo bi biti puno bolje. Potpunom izgradnjom kanalizacione infrastrukture bio bi trajno riješen problem otpadnih voda. Gradnja kanalizacije je postepena. Papirni i kartonski otpad odvozi se na recikliranje u tvornicu papira i celuloze Natron u Maglaju. Komunalne usluge su solidne i nije bilo velikih redukcija vode.
Regionalno-geografski položaj
Općina Doboj-Jug pripada regiji sjeverna Bosna, subregiji prostora donjih tokova rijeka Vrbasa i Bosne, čije je regionalni centar grad Doboj. Karakteristike ove subregije su velika prostranstva nizija otvorenih panonskim uticajima, umjereno-kontinentalna klima, donji tokovi rijeka Bosne, Vrbasa, Usore i Ukrine, velika gustina naseljenosti, dobra saobraćajna povezanost, raznolika industrija i tercijarne djelatnosti (naročito promet, trgovina i ugostiteljstvo) i značajni prirodni resursi.
Saobraćajno-geografski položaj
Općina Doboj-Jug ima veoma povoljan saobraćajno-geografski položaj, s obzirom da se nalazi na raskrsnici dviju važnih saobraćajnica – magistralnih puteva: M17 Bosanski Šamac – Doboj – Zenica – Sarajevo – Mostar i M4 Tuzla – Doboj – Teslić – Banja Luka. Uz magistralni put M4, na raskrsnici u Matuzićima postavljena je svjetlosna signalizacija i ulična rasvjeta, a cijelom dužinom od raskrsnice Karuše do tešanjskog naselja Kraševo izgrađeni su trotoari. Na dionici puta M17 (od tešanjskog sela Šije do lokaliteta Gradina u Mravićima) također su izgrađeni trotoari. Ove dvije saobraćajnice su jako frekventne te su zbog mjera predostrožnosti česte radarske kontrole, kako bi se izbjegle saobraćajne nesreće. Zbog velikog broja saobraćajnih prekršaja i nezgoda su postavljeni semafori. Mreža lokalnih puteva je proširena i danas iznosi blizu 38 km, od čega je gotovo 25 km puta asfaltirano. 2004. godine izgrađen je most na rijeci Bosni, koji lokalnim putem povezuje naselja Mravići i Ševarlije. Ovaj most značajno je doprinijeo razvoju privrede, ali i znatno smanjio dužinu puta od dobojskih naselja prema gradovima Maglaj i Tešanj. Također par kilometara od Doboj-Juga je i željeznička pruga koja povezuje grad Doboj sa Sarajevom i Bosanskim Šamcem odnosno sa Tuzlom i Banjalukom.
Saradnja sa partnerima i nevladinim organizacijama
U mnogim javnim investicijama i projektima općini Doboj-Jug podršku su dali: MDP – Municipalities Development Project (projekt razvoja općina dobojske regije koji finansira vlada Švicarske), zatim vlada Japana i vlade ZE-DO kantona i Federacije Bosne i Hercegovine. Općina Doboj-Jug uspostavila je dobru saradnju s nevladinim sektorom posebno kroz prijenos određenih poslova u nadležnost NVO-a, za šta se raspisuje natječaj i izdvajaju sredstva.
Retikuloendotelni sistem
“Retikuloendotelni sistem” (RES) – u imunologiji – je termin koji se danas često povezuje sa sistemom mononuklearnih fagocita (MPS). Prvobitno je pokrenut početkom 20. stoljeća kako bi označio sistem specijalizirnih ćelija koje efikasno čiste koloidne vitalne mrlje (tako se nazivaju, jer boje žive ćelije) sa cirkulacijske krvi. Izraz se i danas koristi, ali njegovo se značenje tokom godina mijenjalo, a upotrebljava se nedosljedno i u današnjoj literaturi. Iako se RES obično povezuje isključivo s makrofagom, nedavna istraživanja otkrila su da ćelije koje se akumuliraju intravenski, administrirane vitalne boje pripadaju visoko specijaliziranoj grupi ćelija zvanih čistači endotelnih ćelija (SEC), koje nisu makrofagi. .
Zagora (Trebinje)
Zagora je naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina.
Retikuloendotelni sistem
Historija
U 20-im godinama prošlog stoljeća, pokretač izraza RES, Ludwig Aschoff, pregledao je polje vitalnog bojenja i zaključio da su ćelije koje oblažu jetrene sinusoide daleko najbrojnije i najvažnije ćelije koje se nakupljaju intravenski upravljanim vitalnim obojenjima kod sisara i drugih kičmenjaka. Ćelije koje oblažu limfne sinuse, a kapilare nadbubrežne žlijezde, epifize i koštane srži također su nakupljale vitalne boje, ali u manjem obimu.
Na osnovu tih zapažanja Aschoff je u svom pregledu zaključio da su to organi u kojima se nalaze ćelije OIE, u užem smislu tog termina. U vrijeme kada je pojam OIE pokrenut, razumevanje pojmova poput endotel, makrofag i fagocitoza bilo je nezrelo u poređenju sa onim što znamo danas, a tokom stoljeća koji je uslijedio, došlo je do značajnih promjena u načinu na koji danas razumijemo ove pojmove.
Zabuna RES - MPS
Tokom godina koje su uslijedile nakon što je Aschoff pokrenuo koncept OIE, istraživanje makrofaga i njihove karakteristike profesionalnih fagocita neprestano se povećavalo, a 1960. godine predložen je koncept mononuklearni sistem fagocita, koji će označiti sve ćelije identificirane kao makrofage. Ćelije MPS-a, pomoću svog zajedničkog funkcijskog potpisa kao profesionalni fagociti, čiste čestice poput bakterija, gljivica, virusa i umiruće ćelije iz cirkulacije. Budući da je klirens krvi također karakteristična funkcija OIE čelija, krajem 1960-ih sugerirano je da je OIE identičan MPS-u, pa je predloženo da se izraz RES zamijeni s MPS. U većini današnjih udžbenika i članaka izraz RES se koristi kao sinonim za MPS.
Tokom 1980-ih i 1990-ih neke su laboratorije primijetile da su specijalizirane endotelne ćelije (koje se nazivaju endotelne ćelije čistači), ali ne i makrofagi, odgovorne za pohlepno čišćenje makromolekula i nanočestica iz cirkulacije krvi. To je pokrenulo ponovnu evaluaciju dobro utvrđenog pojma da RES = MPS. Z 1998. izvedeni su eksperimenti da se ponove studije Aschoffa, slijedeći tačno opis originalnih metoda i koristeći moderne načine identifikacije ćelija koje su bile odgovorne za uklanjanje intravaskularno ubrizganog koloidnog litij-karmina, najčešće korištene vitalne oje. Studije su pokazale da je ćelijski sistem koji je Aschoff opisao kao RES u jetri bili sinusoidne endotelne ćelije jetre (LSEC), ali ne i jetreni makrofagi (Kupfferove ćelije). .
To je posebno nezgodno kada se razgovara o npr. krvnom klirensu nano formulacija. Uzdržavanje od uključivanja vrlo aktivnog LSEC-a pri raspravi o klirensu krvi može dovesti do nerazumijevanja mehanizama čišćenja nekoliko supstanci iz cirkulacije. .
Karachi
Karači (Urdu: كراچى) je najveći grad u Pakistanu i glavni grad provincije Sindh. Od 1947. do 1960. Karači je bio glavni grad Pakistana. Smješten je na obali Arapskog mora, sjevero-zapadno od delte rijeke Indus. Sa površinom od 3.527 km2 i 14,5 miliona stanovnika u metropolitanskom području Karači je drugi najveći grad na svijetu.
Karachi je 12. najveći u svijetu, sa populacijom od preko 20 miliona stanovnika. Nalazi se na južnom kraju zemlje duž obale Arapskog mora. Bivši je glavni grad Pakistana i glavni grad provincije Sind. Rangiran je kao beta globalni grad, i vodeeći industrijski i finansijski centar Pakistana, sa procjenom BDP-a od preko 200 milijardi dolara (PPP) od 2021. godine. Karači je najkosmopolitičniji grad Pakistana, jezički, etnički i religijski raznovrsan, kao i jedan od socijalno najliberalnijih gradova Pakistana.
Region je bio naseljen milenijima, ali je grad formalno osnovan kao utvrđeno selo Kolachi tek 1729. Naselje je povećano dobilo na značaju dolaskom Istočnoindijske kompanije sredinom 19. stoljeća. Britanski administratori započeli su značajne projekte kako bi grad pretvorili u veliku morsku luku i povezali ga sa širokom željezničkom mrežom indijskog potkontinenta. U vrijeme sticanja nezavisnosti Pakistana 1947. godine, grad je bio najveći u Sindu sa procijenjenom populacijom od 400.000 ljudi. Nakon toga, grad je doživio dramatičnu promjenu u populaciji i demografiji dolaskom stotina hiljada muhadžirskih (ljudi koji govore urdu) muslimanskih izbjeglica iz Indije, zajedno sa značajnim egzodusom njegovih hinduističkih stanovnika, koji su činili neznatnu većinu u gradu prije podjele. Grad je doživio brz ekonomski rast nakon sticanja nezavisnosti Pakistana, privlačeći migrante iz cijele zemlje i drugih regija u Južnoj Aziji. Prema popisu stanovništva Pakistana iz 2017. godine, ukupna populacija Karačija iznosila je 16.051.521, sa 14,9 miliona tih ljudi koji žive u urbanim područjima grada. Karači je jedan od najbrže rastućih gradova na svijetu, i ima značajne zajednice koje predstavljaju gotovo svaku etničku grupu u Pakistanu. Karači drži više od dva miliona bengalskih imigranata, milion afganistanskih izbjeglica i do 400.000 Rohinja iz Mijanmara.
Prvi grad na području današnjeg Karačija su osnovali ribari iz plemena Baloch nazvavši ga Kolochi. Sa razvijanjem trgovine u 18. vijeku grad dobija na važnosti te se osniva utvrda. 3. februara 1839. Britanska istočnoindijska kompanija osvaja grad i počinje njegov razvoj. Britanci prepoznaju grad kao važnu luku za izvoz proizvoda iz bazena Indusa.