cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Audi
Karoserija
Audi proizvodi 100% galvanizirane automobile radi zaštite od korozije, i bio je prvi masovni proizvođač automobila koji to radi, prateći uvođenje procesa od Porschea, c. 1975. Zajedno s ostalim preventivnim mjerama, potpuno premazivanje cinkom ispostavilo se da je veoma efikasno u zaštiti od hrđe. Rezultati trajanja tijela vozila su čak premašili Audijeva vlastita očekivanja, uzrokujući da proizvođač poveća svoju prvobitnu 10-godišnju garanciju protiv korozije na trenutnih 12 godina (izuzev aluminijskih tijela koja svakako ne hrđaju).
Space frame
thumb|right|Audi R8 koristi tehnologiju Audi Space Frame Audi je predstavio nove serije vozila sredinom 1990-ih i nastavlja tragati za novim tehnologijama i visokim performansama. Audi je uveo potpuno aluminijski automobil, te je 1994. godine predstavljen Audi A8, koji je uveo aluminijsku space frame tehnologiju (zvanu Audi Space Frame ili ASF) koja čuva težinu i poboljšava torzionu (uvojnu) krutost u poređenju s konvencionalnim čeličnim ramom. Prije toga, Audi je koristio primjere šasije tipa 44 izrađene od aluminija kao testnog modela. Mahana aluminijskog okvira bila je da je veoma skup za opravak i zahtijeva specijaliziranu radionicu za aluminij. Smanjenje težine je malo izmijenjeno kod quattro 4x4 sistema, što je standard na većini tržišta. Bez obzira na to, A8 je često najlakši 4x4 automobil u segmentu luksuza, uz to imajući najmanju potrošnju goriva u klasi. Audi A2, Audi TT i Audi R8 također koriste Audi Space Frame dizajne.
Raspored
thumb|left|Audi A4 Za veći dio linije (osim A3, A1 i TT modela), Audi nije prisvojio transverzalni raspored motora koji je tipičan za ekonomska vozila (kao što su Peugeot i Citroën), pošto bi to ograničilo tipove i snage motora koje se mogu instalirati. Radi mogućnosti postavljanja jačih motora (kao što je V8 motor kod Audi S4 i Audi RS4, kao i W12 motor kod Audi A8L W12), Audi je obično izradio skuplje automobile sa longitudinalnom prednjom vučom, u "overhung" poziciji, preko prednjih točkova ispred linije osovine - ovaj raspored datira unazad od DKW i Auto Unije salona iz 1950-ih. Međutim, dok ovo dopušta jednostavnu primjenu pogona na sva četiri točka, ide protiv idealnog rasporeda težine 50:50.
U svemu kod modela post-Volkswagenove ere, Audi je izričito odbio da korsiti tradicionalni zadnji pogon koje favorizuju njegova dva rivala Mercedes-Benz i BMW, favorizujući pritom prednji pogon ili pogon na sva četiri. Većina modela Audija u SAD-u promiču standard na sva četiri na većini svojih skupljih vozila (jedino su A4 i A6 dostupni s prednjom vučom), za razliku od Mercedes-Benza i BMW-a čija linija nudi pogon na sva četiri točka. BMW nije nudio pogon na sva četiri na svojim V8 modelima (za razliku od SUV-ova) sve do BMW 7 serije iz 2010. godine i BMW 5 serije 2011. godine, dok je Audi A8 imao dostupan standard na sva četiri točka od 1990-ih. Po pitanju varijanti s visokim performansama, Audi S i RS modeli su uvijek imali pogon na sva četiri, za razliku od direktnih rivala od BMW M i Mercedes-AMG čiji automobili su imali samo zadnju vuču.
Audi je nedavno dodao quattro znak na modele kao što su A3 i TT koji ne koriste Torsen-bazirani sistem kao u prethodnim godinama sa mehanički centriranim diferencijalom, nego Haldex Traction elektromehaničko kvačilo (AWD sistem).
Sintetički dizel
Audi je predstavio tehnologiju proizvodnje sintetičkog dizela iz vode i ugljik-dioksida.
Trenutni modeli
Sljedeće tabele pokazuju proizvodnju Audi vozila koji su prodati zaključno sa 2014. godinom:
Električna vozila
Audi planira savez sa japanskim elektoničkim gigantom Sanyo razviti pilotni hibridni električni projekt za Volkswagen grupaciju. Savez može rezultirati u Sanyo baterijama i ostalim elektronskim komponentama koji bi se ubuduće koristili u Volkswagen grupi. Konceptna e-vozila otkrivena do danas uključuju Audi A1 Sportback Concept, Audi A4 TDI Concept E, i potpuno elektronski Audi e-tron Concept Supercar.
IC 1811
IC 1811 (također poznat kao ESO 355-20, MCG -6-6-8 i PGC 9555) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 223 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Hemijska peć. Najveći prečnik je 1,30 (85 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (59 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 22. decembra 1897. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Vladimir Srebrov
Vladimir Srebrov je rođen 1954. godine u Požarevcu, Srbija gdje je njegov otac bio na službi kao oficir JNA. Rođeno ime mu je bilo Milan Nikolić. Umro je 1999. godine u Sarajevu.
Osnovnu i srednju školu završio u Travniku i Banjaluci, a zatim diplomirao na Filozofskom fakultetu u Sarajevu. Magistrirao je u SSSR-u. Tokom postdiplomskog studija u SSSR-u ponesen idejom panslavizma mijenja rođeno ime u Vladimir Srebrov. Prije i poslije rata radio kao bibliotekar na Filozofskom fakultetu u Sarajevu. 1990. godine bio jedan od osnivača Srpske demokratske stranke BiH (SDS BiH) kao lider militantnog dijela SDS-a nazvanog Mlada Bosna. Međutim ubrzo je izbačen iz SDS-a zbog svog ultranacionalizma kada mijenja političku orjentaciju. Tokom rata je ostao u Sarajevu aktivno politički angažovan podržavajuću građansku opciju u BiH. 1992. godine je na prevaru uhapšen od strane bosanskih Srba i zatvoren u zatvor Kula gdje je bio izložen torturi. Nakon rata je nastavio sa političkim angažovanjem kao nezavisni politički kandidat bez većeg uspjeha na izborima.
Objavio je knjige poezije "Breze na asfaltu", "Usta velikog grada", "Crni zamak" i "Prisilni izbor". Nagrađen nagradom "Petar Kočić" 1974. godine.
Datoteka
Sistem datoteka ()
Datoteke se u skoro svim operativnim sistemima održavaju putem filesystem-a. Sistemi datoteka regulišu pristup harddisku, memoriji, mreži i specijalnim datotekama. Kod većine operativnih sistema, sadržaj jedne datoteke je obično jednodimenzionalni red bajta, dakle cijelih brojeva između 0 i 255. Tek korisnik datoteke ili sam operativni sistem intepretiraju ove brojčane redove kao tekst, program ili sliku.
Sistem datoteka uređuje pored direktorija sa datotekama i gore opisanim sadržajem datoteka i atribute datoteka. Atributima pripadaju tip datoteke, veličina datoteke (broj bajta u datoteci), regulisanje prava za pisanje i čitanje datoteke, datum nastanka, datum zadnjeg pristupa i datum zadnjih promjena datoteke. U zavisnosti od operativnog sistema mogući su i dodatni atributi.
U datotekama primjenjeni znakovi zavise od sistema datoteka, operativnog sistema i postavljenih jezičkih postavki. Kod UNIX kompatibilnih datoteka u imenu se npr. ne smiju nalaziti znakovi '/' i NUL-znak. Dodatno je dužina imena datoteke ograničena na 255 znakova. Znakovi mogu biti različito kodirani a noviji operativni sistemi podržavaju i unikod.
Logička i fizička slika datoteka
Datoteke se mogu posmatrati na dva načina. Logička slika (pogledaj logička datoteka) prikazuje datoteku kao redove informacijskih cjelina. U fizičkoj slici datoteka se sastoji iz reda informacionih blokova iste veličine.
Vrste datoteka
Mogućnosti za markiranje tipa datoteke:
Prikaz datoteka pomoću simbola
U grafičkim programima za prikaz strukture direktorija i postojećih datoteka kao što su Finder, Explorer ili Commander datoteke su prikazane kao liste ili simboli u određenom direktoriju.
Multics
Multics jest vremenski dijeljeni operativni sistem. Gotovo svi moderni operativni sistemi su na neki način bili pod uticajem Multics-a, posebno Unix i Unixoidni sistemi.
Stjepan Kljuić
Stjepan Kljuić (Sarajevo, 19. decembar 1939) bosanskohercegovački je novinar, političar i ratni član predsjedništva Republike Bosne i Hercegovine. Rođen je 19 decembra 1939. u Sarajevu, gdje je studirao na Filozofskom fakultetu. Od 1965. do 1971. radio je kao novinar u Oslobođenju, a kasnije je iz Sarajeva bio dopisnik zagrebačkog Vjesnika. U periodu od 1990. do 1992. godine predsjednik HDZ-a BiH, a nakon odlaska iz te stranke osnivač i predsjednik Republikanske stranke BiH - Republikanci BiH. Kasnije prelazi u Socijaldemokratsku uniju. 2003. godine je bio savjetnik Dragana Čovića. Živi i radi u Sarajevu.
Karijera
Kljuić je bio član Predsjedništva Bosne i Hercegovine iz reda hrvatskog naroda i osnivajući član Hrvatske demokratske zajednice Bosne i Hercegovine (HDZ BiH) 1990. godine. Služio je kao predsjednik HDZ-a BiH i protivio se hrvatskoj podršci izabrane vlade Alije Izetbegovića.
Multics
Nastanak
Multics je započet 1964. godine na Cambridgeu, Massachusetts kao zajednički projekt MIT-a, General Electricsa i Bell Labsa. Razvijen je na GE 645 namjenski dizajniranom mainframe računaru isporučenom 1967. godine MIT-u, koji je prvi takve vrste.
Stjepan Kljuić
Karijera
Pri osnivanju Olimpijskog komiteta Bosne i Hercegovine 1992, Kljuić je izabran za prvog predsjednika. Godine 1994, on je osnovao svoju stranku, Republikansku stranku, multietničnu, probosansku stranku. Bio je kandidat stranke za člana Predsjedništva iz reda hrvatskog naroda na općim izborima 2002, ali nije pobijedio.
Kasnije je Kljuić imao učešće u Haškim postupcima.
Multics
Nastanak
Zamišljen je kao komercijalni proizvod, nije se pokazao kao uspješan. Zbog svojih novih ideja imao je jako veliki uticaj na nauku o računarstvu, uprkos raznim nedostacima.
Nove ideje
Multics je među prvim implementirao "single-level store" za pristup podacima, i time odbacio razlikovanje između datoteka (koje se nazivaju segmenti u Multicsu) i procesne memorije. Memorija procesa se sastojala isključivo od segmenata koji su preslikani u njegov adresni prostor. Da bi ih pročitao ili upisao, proces je jednostavno koristio uobičajene instrukcije procesora (CPU), a operativni sistem se pobrinuo da sve izmjene budu spremljene na disk.
Također jedna od glavnih novih ideja Multics-a bila je dinamičko vezivanje, u kojem pokrenuti proces može zatražiti dodavanje drugih segmenata u njegov adresni prostor, segmente koji bi mogli sadržavati kôd koji bi onda mogao izvršavati.
Multics je bio prvi glavni operativni sistem koji je od početka dizajniran kao siguran sistem. Ipak, mnogi su uspjeli da prevaziđu tu sigurnost u ranim verzijama Multics-a
Multics je bio prvi operativni sistem koji je imao hijerarhijski datotečni sistem, a nazivi datoteka mogli su biti gotovo proizvoljne dužine i sintakse. Bile su podržane i simboličke veze između direktorija. Također je prvi imao komandni procesor - ideja koju je kasnije naslijedila Unix ljuska. Ujedno je i jedan od prvih koji je napisan jezikom na visokom nivou (Multics PL/I), nakon što je Burroughs MCP sistem napisan u ALGOL-u.
Unix
Ken Thompson, u jednom intervju iz 2007. godine je opisao Multics kao prekomplikovan i skoro neupotrebljiv operativni sistem.
Ostali operativni sistemi
Multics je imao veliki uticaj i na PRIMOS kojeg je stvorio William Poduska. On će kasnije osnovati Apollo Computer čiji su AEGIS i Domain/OS operativni sistemi bili kolokvijalno nazvani kao "Multics u kutiji šibica".
Stratus VOS operativni sistem je bio još jedan operativni sistem koji je usvojio ključne koncepte Multicsa i smatra se kao najdirektnijim nasljednikom Multicsa koji se i dalje razvija i koristi danas.
Grb Kajmanskih ostrva
mini|desno|200px|Grb Kajmanskih ostrva
Grb Kajmanskih ostrva se sastoji od štita na kojem se nalaze tri zelene petokrake zvijezde koje predstavljaju tri naseljena ostrva Veliki Kajman, Mali Kajman i Kajman Brac na plavo bijeloj pozadini koja predstavlja more. Na gornjem dijelu štita nalazi se zlatni lav na crvenoj pozadini, simbol Ujedinjenog Kraljevstva. Iznad štita se nalaze kornjača i ananas. Ispod štita se nalazi citat iz Biblije "He hath founded it upon the seas", kao moto ostrva.
Demografija Bratunca
Po popisu stanovništva iz 1991. godine, općina Bratunac imala je 33.619 stanovnika, raspoređenih u 50 naselja.
Popis 1991.
ukupno: 33.619
Grb Kajmanskih ostrva
Grb datira iz 1958. godine i nalazi se i na zastavi Kajmanskih ostrva.
Demografija Bratunca
Popis 1971.
ukupno: 26.513
Zastava Argentine
mini|200px|Zastava Argentine mini|200px|Alternativa zastavi Argentine, ornamentalna verzija
Zastava Argentine potiče iz 1812. Sastoji se od tri horizontalna dijela koji su svijetlo plave, bijele i svijetlo plave boje. 1818. žuto sunce je dodano u sredinu.
Ova zastava sa suncem se naziva "Zvanična zastava za proslave" (Španski: Bandera Oficial de Ceremonia). Zastava bez sunce se naziva ornamentalna zastava (Španski: Bandera de Ornato) - i nije oficijelna zastava zemlje. Iako se obje smatraju zastavama ove zemlje, ornamentalna verzija uvijek mora doći ispod verzije sa suncem.
Kršćansko-demokratska unija
mini|desno|CDU Christlich Demokratische Union Deutschlands (CDU) (Kršćansko-demokratska unija) je njemačka narodna politička stranka. Sebe predstavlja kao kršćansko-socijalnu stranku, liberalnu ali i donekle konzervativnu narodnu stranku.
Na mjestu predsjednika stranke od 22. januara 2022. je Friedrich Merz. Na evropskom nivou, CDU je članica Saveza evropskih narodnih stranaka (EVP). Po broju članova, CDU je druga po veličini stranka u Njemačkoj. Takozvani istočni CDU kao bivša stranka istočnog bloka spojila se 1990. godine u jedinstveni CDU na nivou današnje Njemačke. Zajedno sa, po programu bliskom, bajernskom strankom CSU čini zajedničku frakciju u Bundestagu. Za prvog predsjednika CDU na saveznom nivou izabran je Konrad Adenauer 1950. godine. Trenutno u Bundestagu ima 152 zastupnika od ukupno 736.
Njemačko carstvo 1870-1918
Osnivanje stranke je počelo u njemačkom carstvu oko 1870 godine. Tada je DZP (Deutsche Zentrumspartei) bila najutjecajnija kršćanska stranka. Uzroci za potrebom nove i jake kršćanske stranke su između ostalog bili: liberalizacija i okretanje njemačkog stanovništva od crkve. Uz to nakon je raspadom njemačkog carstva nakon austrijsko-pruskog rata katoličko stanovništvo na jugu Njemačke (Bavarska) bilo izloženo protestantskoj većini sa sjevera. Dok je njemačko carstvo postojalo u parlamentu je vladala zastupljenost po paritetu (proporciji) konfesije.
Vajmarska republika 1918-1933
Crvena revolucija je u 1918. godini izazvala šok kod njemačkih građanskih stranaka. Liberalna sredina u parlamentu nije bila u stanju da reaguje. Političari iz sredine poput Joseph Wirtha su prešli u socijaliste. Kao reakcija na to je osnovana Bavarska narodna stranka BVP (njem. Bayerische Volkspartei). Osnivači si bili Georg Heim i Sebastian Schlittenbauer no ova inicijativa je dovela još veću pometnju među katoličkim stanovništvom Bavarske. Šef kršćanskih sindikata Adam Stegerwald je uspio ujediniti birače osnivanjem nove stranke CVP koja je imala dodatak kršćanska (njem. christlich) ali se je zvala jednostavno i centar. BVP i CVP su 1919 ušle u parlament sa 16,4 % glasova. Vladajuće stranke su bile SPD i DDP tzv. Vajmarska koalicija. Budući da je Njemačka izgubila Prvi svjetski rat te nakon Versailskog mira morala da preuzme cjelokupnu odgovornost. Pobjednici posebno Belgija i Francuska tražili su nadoknadu za ratne štete. Uz to je kancelar Brüning uveo mjere štednje koje su pogoršale situaciju. Nezadovoljstvo stanovništva je sve više raslo. Stranka neonacista NSDAP je dobila veliki priliv birača.
Drugi Svjetski rat i NSDAP na vlasti 1933-1945
Kada je NSDAP došao na vlast mnogi političari iz centra su napustili Njemačku. Među njima se našao i bivši kancelar Brüning. Ukinuta je Vajmarska republika i proglašen Četvrti rajh. Iako je lokalno katoličko stanovništvo u početku s nacistima simpatiziralo, NSDAP je smatrao politički katolicizam kao neprijatelja. NSDAP je oficijelno zabranio rad kršćanskih sindikata i ostalih udruženja. Svrgnuti su svi funkcioneri SPD, DDP kao i BVP sa vlasti čime su pored gubitka egzistencije proglašeni i izdajnicima. Počela su masovna hapšenja. Simpatizeri socijaldemokrata kao i kršćanski nastrojenih organizacija počeli su sarađivati u otporu protiv nacista. Posebno su se ovdje istakli Jakob Kaiser i Wilhelm Leuschner koji su održavali sastanke u Berlinu.
Nakon Drugog svjetskog rata 1945-1949
Kraj Drugog Svjetskog rata obilježen je procvatom kršćanskih stranaka kako u Njemačkoj tako i u susjednim državama:Austrija ÖVP ( Österreichische Volkspartei), Belgija CVP/PSC (Christelijke Volkspartij/Parti Social Chrétien), Francuska MRP (Mouvement Républicain Populaire), Italija DC (Democrazia Cristiana), Luksemburg CSV (Chrёstlech-Sozial Vollekspartei),  Norveška KrF (Kristelig Folkeparti). U njemačkoj južnoj pokrajini Baden Würtemberg osnovana je kršćansko socijalna stranka CSU (njem. Christlich Soziale Union). CDU i CSU definisale su njemačku kulturu kao: konzervativnu, kršćansku, patriotsku. U istočnom dijelu Njemačke koji je bio pod nadzorom Crvene armije osnovana je ljevičarsko orijentisana stranka pod nazivom jedinstvena socijalistička stranka Njemačke SED (njem. Sozialistische Einheitspartei Deutschlands). SAD uvodi Maršalov plan za oživljenje privrede u zemljama razrušene Evrope.
Prva pobjeda na saveznom nivou 1950-1966
Prva pobjeda CDU stranke na saveznom nivou (Bundestag) ostvarena je 1950 godine. Kancelar je bio Konrad Adenauer. Vladala je koalicija Union (bos. unija) koju su činile: CDU, CSU, DP i FDP. Birači CDU/CSU su bili pretežno u ruralnim područjima. Politika se orijentisala na jačanje tzv. Zapada u odnosu na Istok kojim je tada dominirao Sovjetski Savez. Ovaj vremenski period se naziva i njemačkim privrednim čudom (Deutsches Wirtschaftswunder). Zaposlenje na novoizgradnji porušene zemlje bilo je znatno visoko.
Grb Svetog Martina
Grb Svetog Martina sadrži brod, palmu, sunce i natpis "Collectivité de Saint Martin". Komuna koja je postojala do 22. februara, 2007, je koristila sličan grb, ali sa natpisom "Ville de Saint Martin".
Vanjski linkovi
Collectivity of Saint Martin
Zastava Arube
mini|200px|Zastava Arube
Zastava Arube je usvojena 18. marta 1976. godine. Dizajn se sastoji od od polja svijetlo plave boje (koja se naziva Larkspur ili U.N. plava), dvije uske paralelno-horozontalne žute trake u donjem dijelu zastave i crvene četvorokrake zvijezde sa bijelim obodom u gornjem lijevom dijelu.
Dizajn ima višestruko značenje:
Zvijezda ima naročito kompleksno značenje: Na Arubi je 18. mart državni praznik, poznat kao Dan Zastave.
NGC 6362
NGC 6362 (također poznat kao ESO 102-SC8) je kuglasto zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Oltar. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 25. juna 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zupčanik
mini|Čelni zupčanici u zahvatu Zupčanik (mn. zupčanici) jeste mašinski element kružnog oblika sa ravnomjerno raspoređenim zubima. Zupčanici se uglavnom koriste za prenos kretanja i snage (obrtnog momenta) prilikom dodira zuba zupčanika.
Podjela
Prema međusobnom položaju ose vratila i oblika ozubljenja, zupčanike dijelimo na:
Posebnu    vrstu čine hiperboloidni (ili hipoidni) vijčani zupčanici, kod  kojih je ozubljenje izvedeno na   plaštu   hiperboloide. Oni  su    kombinacija   spiralnog  čelnog   i   koničnog   zupčanika,   tako   da   je međusobno kretanje zuba kombinacija odvaljivanja  i klizanja. Prikladni su za velika opterećenja i velike brzine okretanja. Upotrebljavaju se za povezivanje vratila koja stoje pod pravim uglom i kod kojih se simetrale ne sijeku. Kod motornih vozila omogućuju da se kardanska osovina, a time i cijela šasija, postavi u niži  položaj nego   što   bi   to   bilo   moguće   s   bilo   kojom   drugom  vrstom zupčanika.
Grb Svetog Bartolomeja
mini|desno|200px|Grb Svetog Bartolomeja Grb Svetog Bartolomeja je štit podijeljen na tri horizontalne trake. U gornjoj plavoj traci se nalaze tri ljiljana, u srednjoj crvenoj traci malteški krst, a u donjoj plavoj traci tri zlatne krune. Ispod štita je natpis "Ouanalao", koji na jeiku starosjedilaca Svetog Bartolomeja znači "ostrvo." Na vrhu štita je zidna kruna. Malteški krst, ljiljani i zlatne krune heraldički su podsjetnik na historiju ostrva kao kolonije kojom je prvo vladala Kraljevina Francuska, zatim vitezovi hospitaleri, a zatim Kraljevina Švedska. Na kraju je ostrvo ponovo potpalo pod francusku vladavinu. Na bijeloj pozadini, ovaj grb nezvanično služi i kao zastava Svetog Bartolomeja.
NGC 1934
NGC 1934 (također poznat kao ESO 56-SC109) je emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 23. novembra 1834. godine.
Grb Svetog Petra i Mikelona
Grb Svetog Petra i Mikelona je sličan zastavi Svetog Petra i Mikelona i sadrži natpis "A mare labor". Grb je dizajniran prije zastave. Veći dio grba zauzima žuti brod "Grande Hermine", a tri kvadrata u gornjoj polovini predstavljaju Baske, Bretonce i Normane.
NGC 1934
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Grb Portorika
mini|desno|Grb Porto Rika Grb Portorika uspostavljen je 1511. i najstariji je grb "Novog svijeta". Na sredini štita je janje (Božije) i zastava koji predstavljaju Ivana Krstitelja. Janje sjedi na Knjizi Otkrivenja. Rub štita predstavljen je različitim elementima: zamkovi i lavovi predstavljaju Kastilju i Leon, a zastave Aragon i Siciliju. Jerusalemski krst predstavlja odanost katoličkoj vjeri. Slovo F predstavlja Ferdinanda II od Aragona, a slovo Y Izabelu I od Kastilje. Ispod grba je citat iz Biblije "Joannes est nomen ejus" ("Ivan je njegovo ime"), koji predstavlja sv. Ivana, stari naziv za ostrvo.
Hrast plutnjak
Plutnjak može narasti u visinu do oko 20 m, iako je u  rodnoj sredini tipičnije usamljen. Listovi su dugi 4 – 7 cm, slabo režnjevitii ili grubo nazubljeni, gore tamnozeleni, blijedi odozdo, s rubovima listova koji su često oboreni. Žirevi su dugački 2 do 3 cm, u dubokoj  čašici obrubljenoj izduženim ljuskama.
Ekologija
Šume hrasta plutnjaka su jedna od glavnih biljnih zajednica ekoregije  mediteranskih šuma.
Kao pirofit, ovo drvo ima gustu, izolacijsku koru što ga čini dobro prilagođenim šumskim požarima. Nakon požara, mnoge vrste drveća regeneriraju se iz sjemena (kao što je, naprimjer, primorski bor) ili ponovno razmnožavaju iz tla kao ostrvski hrast. Kora plutastog hrasta omogućava mu da preživi požare, a zatim jednostavno ponovno razmnoži grane koje popune košnju. Brza regeneracija ovog hrasta čini ga uspješnim u ekosistemima koji su prilagođeni požarima mediteranskog bioma.
Kultivacija i upotreba
thumb|left|Dobroformirano pluto na stablu hrasta plutnjaka thumb|Poprečni presjek plutnjakovog stabla thumb|upright| Zreli žir hrasta plutnjaka, s karakterističnim ljuskicama i ostatkom zelene nijanse na vrhovima.
Stablo plutnjaka tvori gusta, hrapava kora koja sadrži visoke razine suberina. S vremenom, sloj kore plutni kambij može razviti znatnu debljinu i može se brati svakih 7 do 10 godina da bi se napravilo pluto. Skupljanje pluta ne šteti stablu (iako takva aktivnost ima tendenciju da smanji njegov životni vijek), u stvari, nijedno drvo nije sječeno tokom postupka branja. Samo se kora odstrani, a novi sloj pluta ponovno uzima, što ga čini obnovljivim resursom. Stabla se uzgajaju u Španiji, Portugalu, Alžiru, Maroku, Francuskoj, Italiji i Tunisu. Ovi hrastovi smatraju se tvorcima tla, a dokazano je da njihovi plodovi imaju korisna insekticidna svojstva. Šume od hrasta plutnjaka pokrivaju otprilike 25.000 km2 u tim zemljama. Portugal ubere oko 50% svjetske žetve pluta. Plutni hrastovi se ne mogu legalno posjećivati u Portugalu, osim gospodarenja šumama, sječe starih, neproduktivnih stabala, pa čak i u tim slučajevima poljoprivrednici trebaju posebno odobrenje Ministarstva poljoprivrede.
Quercus suber se obično uzgaja u agrošumarskim sistemima, u Portugalu montado, a u Španiji dehesa . To su otvorene šume niske gustine drveća (50–300 stabala/ha). U tim sistemima, obično se uzgajaju krmne pod drvećem, a obavlja ispaša stoke tokom ljeta.
Ovi hrastovi obično žive više od 200 godina. Djevičansko pluto (ili 'muško' pluto) je prva plutovina, sječena obično sa stabala starijih od 25 godina. Za drugu berbu potrebno je još 9 do 12 godina, a stablo se može guliti oko dvanaest puta u njegovom životnom vijeku. Berba pluta obavlja se u potpunosti bez mašinerije, a zavisi isključivo od ljudskog rada. Obično je potrebno pet ljudi da pokupe koru drveta pomoću malene sjekire. Proces zahtijeva obuku zbog vještine potrebne za žetvu kore bez nanošenja prevelike štete stablu. Evropska industrija pluta proizvodi 300.000 tona pluta godišnje, s vrijednošću od 1,5 milijardi eura i zapošljava 30.000 ljudi. Pluto za čepove vinskihboca predstavlja 15% upotrebe pluta po masi, ali 66% prihoda. Pluto koja je ostalo nakon što su napravljeni čepovi koriste se za izradu širokog asortimana proizvoda, uključujući izolacijske ploče, podne i zidne pločice i zvučnu izolaciju u automobilskoj industriji, kao i za rukotvorine i umjetnički materijal. Ovo uključuje plutni papir koji se koristi u štampanju, prekrivanju knjiga, proizvodnji odjeće, pluta i posebne kože. Pluto se također koristi i u izradi loptica za kriket, loptica za bacanje, drški za badminton, ručki za štapove i posebnih uređaja za svemirsku industriju.
Plutni hrastovi se ponekad sade kao pojedinačno drveće, što vlasnicima daje manji prihod. Stablo se ponekad kultivira i za ukras. Hibridi hrastom cerom  (Quercus cerris) su redoviti, kako u divljini na jugozapadu Europe, tako i u uzgoju; hibrid je poznat kao hrast  Quercus  ×  hispanica '' Lucombe. Neki plutnjaci također se proizvoda i u istočnoj Aziji iz srodnog kineskog hrasta plutnjaka (Quercus variabilis)
Patogeni
Plutni hrast relativno je otporan na patogene, ali neke se bolesti javljaju u nekim vrstama. Pjegavost listova može biti uzrokovana gljivicom  Apiognomonia errabunda . Ostale gljivice mogu uzrokovati puckanje lišća, praškastu plijesan, hrđu i tumore.
Najvirulentniji patogen krasta plutnjaka može biti Diplodia corticola, gljiva Ascomycota koja uzrokuje curenje biljnog soka iz tumora, opadanje lišća i oštećenja na žirovima. Gljiva Biscogniauxia mediterraneana sve je češća u šumama hrasta plutnjaka. Njena plodna tijela izgledaju poput ugljena, crnih stabala. Obje ove gljive prenosi Platypus cylindrus, vrsta rogača. Uobičajena vodena plijesan Phytophthora cinnamomi raste u korijenju drveta i poznato je da pustoši šume hrasta plutnjaka.
Posebna stabla
U portugalskom gradu Águas de Moura nalazi se, u blizini Sobreiro Monumental (monumentalno stablo hrasta plutnjaka), staro 234 godine, visoko 16 m i sa deblom za koje je potrebno najmanje pet osoba da ga obgrli. Smatra se nacionalnim spomenikom od 1988. godine, a Guinnessova knjiga rekorda navodi ga kao najveće i najstarije na svijetu.
Vino
mini|150px|Crno vino Vino je alkoholno piće koje se dobija vrenjem grožđa ili grožđanog soka.
Vino je jedno od najpopularnijih alkoholnih pića koje se smatra jednim od najvažnijih sastojaka mnogih evropskih i mediteranskih kuhinja, odnosno kultura. Postoje razne vrste vina koje odražavaju raznolikost klime i tla na kojem su uzgojene različite vrste vinove loze. Obično razlikujemo vina po boji (bijelo, crveno ili roze i crno vino) - a boju određuje boja bobica grožđa. Ovisno o procesu u kome je proizvedeno, vino može biti negazirano ili pjenušavo (gazirano), koje obično nazivamo šampanjac.
Nauka o vinima se naziva enologija.
Proizvodnja
mini|lijevo|280px|Vinho do Porto
Olimpijske igre
Isprva održavane samo u staroj Grčkoj, Olimpijske su igre oživljene krajem 19. vijeka djelovanjem francuskog humaniste i zanešenjaka baruna Pierre de Coubertina. Na njegov prijedlog je u Parizu 23. juna 1894. osnovan Međunarodni olimpijski odbor (MOO), franc. CIO, engl. IOC), a prvi predsjednik tog najvišeg olimpijskog i uopće sportskog tijela postao je Grk Demetrios Vikelas. Ispravno zvane: "Igre I olimpijade", tj. Prve olimpijske igre modernog doba (nisu imale prefiks "ljetne", jer tada još nije bilo spomena o potrebi održavanja posebnih, Zimskih olimpijskih igara), održane su 1896. godine u Atini i otad se održavaju svake 4 godine osim u vrijeme Prvog i Drugog svjetskog rata. Pošto se ubrzo ukazala potreba za jednako kvalitetnim takmičenjima u zimskim sportovima, uskoro su održane i prve Zimske olimpijske igre u Chamonixu (Francuska) 1924.
Vino
Proizvodnja
Svjetska proizvodnja vina procjenjuje se godišnje na 25 milijardi litara. Iako u posljednje vrijeme proizvodnja vina u SAD-u i Južnoj Americi raste, glavni centri proizvodnje vina ostaju u Evropi (Francuska, Italija). Prema podacima iz 2005. godine, 13 najvećih izvoznika su: Italija, Francuska, Španija, Australija, Čile, SAD, Njemačka, JAR, Portugal, Moldavija, Mađarska, Hrvatska i Argentina.
Olimpijske igre
Zimske olimpijske igre održavale su se također kao i ljetne, svake 4 godine, iste godine, zaključno do 1992. i Igara u Albertvilleu, kad je, zbog glomaznosti olimpijskog programa, ali i zbog zahtjeva moćnih TV-kuća, odlučeno da se razdvoje termini održavanja Ljetnih i Zimskih igara, pa su prve iduće Zimske olimpijske igre održane 1994. u Lillehammeru u Norveškoj.
Olimpijske igre su natjecanja između sportista u pojedinačnim i ekipnim disciplinama. U ekipnim disciplinama svaka država, sudionica Igara, smije poslati samo jednu ekipu Olimpijske igre okupljaju sportisti koje su imenovali njihovi nacionalni olimpijski odbori, a čije je prijave prihvatio Međunarodni olimpijski odbor. Sportisti, ma kako poznati i kvalitetni bili, za razliku od natjecanja na nekoliko početnih Olimpijskih igara, ne mogu se samoinicijativno i sami prijavljivati za sudjelovanje na Igrama jer bi očito broj, na taj način, prijavljenih sportista bio nepodnošljivo velik.
Starovjekovne Olimpijske igre
Međutim, osim Igara u Olimpiji održavale su se i druge "konkurentne", slične Igre. To su bile Pitijske, Nemejske i Istmijske igre, ali su Olimpijske igre, spletom političkih okolnosti, nadvladale 572. p. n. e. Sve te priče u vezi sa starovjekovnim Igrama dovode nas u vezu sa starogrčkim pojmom Olimpijskog primirja, kada su, prema legendama, grčke državice prekidale međusobna neprijateljstva za vrijeme trajanja Igara. Prvi vjerodostojan zapis o održavanju Igara u Olimpiji datira iz 776. p. n. e, premda nije sigurno da su to bile i prve Igre u staroj Grčkoj. Neki histričari su skloni zaključiti da su se slična natjecanja sporadično održavala čak i od 13. vijeka p. n. e. Isprva su Igre bile uglavnom događaj lokalnog značaja, a do XV starovjekovnih Olimpijskih igara održavala se samo jedna disciplina – utrka na 1 stadij (nešto manje od 185 m). Onda je dodana utrka na 2 stadija, a prva dugoprugaška utrka, na 24 stadija (oko 4420 m), održana je 720. p. n. e. Baš uz te Igre vezana je i jedna zanimljivost. Isprva su se sportisti natjecali obučeni, u laganu sportsku opremu, kao danas. A onda su, na tim Igrama, tokom utrke, jednom trkaču – spale hlačice i nastavio je trčati gol. To je od ostalih atleta ubrzo objeručke prihvaćeno, pa su se natjecatelji od tada takmičili goli.
Ubrzo se počeo povećavati i broj sportova: 748. godine uveden je pankraton (kombinacija boksa i hrvanja), 708. klasično hrvanje i petoboj, 688. šakanje (kao današnji boks), 680. godine utrke kočija, itd Olimpijske igre postaju sve važniji momenat u historiji stare Grčke, dostižući svoj vrhunac tokom 6. i 5. vijeka p. n. e.
Olimpijske su igre također imale velik vjerski značaj, održavane su u slavu vrhovnog boga Zeusa, kojem je podignut veličanstveni kip u Olimpiji. Broj disciplina ubrzo je narastao do dvadesetak, a same su se Igre održavale nekoliko dana. Olimpijski pobjednici uskoro su postali osobe sveopćeg poštovanja; prilikom povratka u rodni grad, ako je trebalo, rušili su se i dijelovi gradskih bedema da bi s pratnjom mogli ući, te bi bili ovjekovječeni kroz pjesme, predaje i podizali bi im se kipovi, a njihovi uspjesi bili su i materijalno nagrađivani (raznorazne beneficije, oslobođenje od poreza, itd). Ustalio se ritam održavanja Igara – svake 4 godine, a vrijeme između prošlih i budućih igara prozvano je olimpijadom. Stari su Grci te periode koristili i kao jednu od metoda brojanja godina. Igre su polako gubile važnost tokom rimske vladavine nad Grčkom iako su i tada imale veliki ugled i značaj. Priča se čak da je sam rimski car Tiberije maštao o naslovu i časti olimpijskog pobjednika, a i Neron je rado posjećivao olimpijska borilišta. Međutim, s jačanjem kršćanstva, a pogotovo kad je ono postalo državna religija (391) Olimpijske igre sve su više smatrane slavljenjem paganskih božanstava i ostacima paganskih rituala, pa je konačno 393. godine rimski car Teodozije ukinuo Igre, zaključujući tako gotovo 12-vjekovnu historiju ovog sportskog događanja.
Oživljavanje Olimpijskih igara
mini|[[Pierre de Coubertin, "otac" modernih Olimpijskih igara, sahranjen je u Lausanni, Švicarska, gdje je danas sjedište MOO-a, a njegovo je srce, po njegovoj vlastitoj želji, sahranjeno u drevnoj Olimpiji]]
Pošto nijedna ideja nikad ne umire, tako ni olimpijski duh i olimpijska ideja nisu umrli 393. Već u 17. vijeku u Engleskoj su se počele održavati sportske svečanosti izdaleka nalik drevnim starogrčkim Igrama. Tokom sljedećih vijekova slična sportska događanja organizirana su i u Francuskoj i Grčkoj, ali to su bila mala takmičenja, bez ikakvog međunarodnog značenja. Zanimanje za oživljavanje Olimpijskih igara raslo je kako su iskapanjima njemačkih arheologa, sredinom 19. vijeka otkrivani ostaci starogrčke Olimpije.
Nekako u isto vrijeme baron Pierre de Coubertin istraživao je razloge francuskog poraza u Francusko – Pruskom ratu (1870–1871). On je zaključio da je razlog (i) u tome što francuski vojnici nisu imali potrebnu fizičku pripremljenost pa je nastojao to poboljšati. U Coubertinu je istovremeno zaživjela želja o zajedništvu među narodima, želja o takmičenju svjetske mladosti na sportskom, a ne na bojnom polju. Tako je ideja o oživotvorenju plemenitog olimpijskog duha dobila svoj najdublji smisao. Dalje je sve bila historija.
Na kongresu na pariskom univerzitetu Sorboni, održanom od 16. juna do 23. juna 1894, on je iznio svoju ideju pred međunarodnim auditorijem. I uspio je. Posljednjeg dana kongresa odlučeno je da se prve Olimpijske igre modernog doba, tj. Igre prve Olimpijade, održe 1896. godine u Atini, u njihovoj domovini, Grčkoj, gdje su i rođene prije 2672 godine. Radi organizacije Igara utemeljen je Međunarodni olimpijski odbor (MOO), a Demetrios Vikelas je, kao pripadnik grčkog naroda, dobio čast da postane prvim predsjednik. Olimpijske igre 1896., Igre I. Olimpijade modernog doba, bile su uspješne. Održane su od 5. aprila do 14. aprila 1896. Iako je učestvovalo samo 285 sportista (samo muškarci) iz 13 država, a koji su se natjecali u 9 sportova i 43 sportske discipline, bilo je to najveće međunarodno sportsko takmičenje ikada održano (ne zaboravimo na starovjekovnim Olimpijskim igrama natjecali su se samo Grci). Grčki čelnici i grčka javnost bili su, s pravom, ushićeni te su očekivali da će imati monopol na Igre, tj. očekivali su da će se Olimpijske igre, kao prije, održavati samo u Grčkoj, ali MOO je odlučio drukčije, pa su Igre II. Olimpijade održane 1900. u Parizu, u Francuskoj, a te su Igre već bile i puno veće: 24 zemlje sudionice, 1225 sportista, među njima 19 žena! Inače, čuveno olimpijsko geslo Citius, altius, fortius ("Brže, više, jače"), koje je ustvari postalo moto Olimpijskih igara, nije, kako bi neko pomislio, ostalo iz starog vijeka, nego je to u svom govoru, prilikom osnivanja školskog sportskog društva u školi u kojoj je bio direktor, izrekao prijatelj barona de Coubertina, dominikanac, otac Henry Martin Didon.
I "utješno" geslo Važno je učestvovati, ne pobijediti, koje se, pogrešno, pripisuje samom De Coubertinu, također je "autorsko djelo" jednog crkvenog čovjeka – u propovijedi na misi za sudionike Olimpijskih igara u Londonu 1908. to je izrekao pensilvanijski biskup Ethelbert Talbot.
Okrug Klaipėda
thumb|right|250px|Lučki grad [[Klaipėda tokom ljetne večeri]] Okrug Klaipėda (litv.: Klaipėdos apskritis) je jedan od 10 okruga Litvanije.
Olimpijske igre
Moderne Olimpijske igre
Nakon početnog uspjeha Olimpijske igre su imale poteškoća. Igre održane u Parizu 1900. i St. Louisu 1904. bile su u sjeni, bolje reći, bile su privjesak svjetskim izložbama koje su u tim gradovima tada održavane. A i samo trajanje tih Olimpijskih igara govori dosta: one u Parizu trajale su 5 i po mjeseci (!?), a one u St. Louisu uvjetno rečeno ”manje” – nešto preko 4 mjeseca i 20 dana. Kako Englezi ne bi bili "gori" od Francuza to su četvrte Igre, održane u Londonu, trajale od 27. aprila do 31. oktobra 1908, dakle, preko 6 mjeseci, što je za današnje pojmove neshvatljivo. Trajanje Igara tako je variralo; neke su trajale manje, neke više, da bi se s Igrama u Los Angelesu 1932., pa 1936. u Berlinu vrijeme trajanja ustalilo na današnjih 15 dana. U spomen na prve Igre iz 1896. održane su, također u Atini, 1906, na njihovu 10-godišnjicu, tzv. "međuigre". Iako su i te Igre organizirane od strane MOO-a, taj isti MOO ih ne vodi ostale "redovne" Olimpijske igre nego više kao neku jubilarnu proslavu. Ima, međutim, mnogih savremenih historičara Olimpizma koji su za to da i te Igre budu smatrane službenim Olimpijskim igrama. Svejedno, iako nepriznate kao službene, i te su Igre pridonijele popularizaciji i širenju olimpijskog pokreta.
Okrug Klaipėda
Nalazi se u zapadnom dijelu države. Graniči sa okruzima: Tauragė na jugoistoku i Telšiai na istoku a formira i dio državne granice između Litvanije i Rusije (Kalinjingradska oblast). Jedini je okrug Litvanije koji izlazi na obale Baltičkog mora.
Olimpijske igre
Zimske olimpijske igre
Kad je utemeljen MOO, jedan od predviđenih sportova bilo je i klizanje na ledu, a prvo takmičenje takvog tipa, održano na Igrama 1908. u Londonu, bile su 4 discipline umjetničkog klizanja. Predloženo je osnivanje posebnih zimskih Igara, ali je ta ideja minirana glasovima Skandinavaca koji su protežirali svoje "Nordijske igre". Ipak neke discipline zimskih sportova bile su uvrštene u program Igara 1916. u Berlinu (koje nisu održane) i onih 1920. u Antwerpenu. A onda je, 1924. u Chamonixu u Francuskoj pod pokroviteljstvom MOO-a a u sklopu VIII Olimpijskih igara 1924. u Parizu, prvo organiziran "Međunarodna sedmica zimskih sportova" koji je postigao uspjeh, pa je iduće, 1925. godine MOO odlučio ustanoviti posebne [[Zimske olimpijske igre koje će se održavati neovisno o Ljetnim olimpijskim igrama. Na zasjedanju MOO-a, 1926. odlučeno je da se ta sportska priredba, održana 1924, računa kao prve Zimske olimpijske igre.
Fosfor (mitologija)
Fosfor (starogrčki: Φωσφόρος) u grčkoj mitologiji je jedan od Astra Planeta, tačnije bog planete Venere u svom izgledu kao Jutarnja zvijezda. Drugo grčko ime za Jutarnju zvijezdu je "Eosfor" (starogrčki: Ἑωσφόρος ), što znači "donosioc zore". Kao pridjev, riječ "fosfor" se primjenjuje u značenju "donosi svjetlost" (na primjer, zora, bog Dionis, borove baklje i dan) i "baklje" kao epitet nekoliko bogova i boginje, posebno Hekate, ali i Artemide/Dijane i Hefesta. Sezonski, Venera je "donosioc svjetlosti" na sjevernoj hemisferi, najsjajnija je u decembru (optička iluzija zbog kraćih dana), signalizirajući "ponovno rođenje" dužih dana kako zima nestaje.
Okrug Klaipėda
1. jula 2010. ukinuta je okružna administracija ali je okrug nastavio egzistirati kao teritorijalna i statistička jedinica unutar Litvanije. Glavni grad okruga je Klaipėda prema kojem je okrug i nazvan i koji je treći po veličini grad Litvanije.
Olimpijske igre
Zimske olimpijske igre
Do 1992. i Ljetne i Zimske olimpijske igre održavane su u istoj godini, a onda je, iz navedenih razloga, MOO odlučio "razdvojiti" ih. Zbog toga su sljedeće Zimske olimpijske igre, 1994, održane samo dvije godine poslije prethodnih Igara.
Okrug Klaipėda
Administrativna podjela
Okrug Klaipėda se sastoji od sljedećih 7 općina:
Olimpijske igre
Razvoj
Od 245 sudionika (samo muških) iz 15 država, 1896. u Atini, Igre su narasle na više od 10.500 natjecatelja (tačnije:10.651), i to 6.582 sportista i 4.069 sportistkinja iz 199 država, 2000. godine u Sidneju. Broj sportista na Zimskim igrama ipak je manji od njihovih "ljetnih kolega": oko 2.400 sportista i sportistkinja je u 78 disciplina učestvovalo na Igrama u Salt Lejk Sitiju, 2002. godine.
Fosfor (mitologija)
Mitologija
U grčkoj mitologiji, Hesiod naziva Fosfora sinom Astreja i Eje, ali drugi kažu Kefala i Eje, ili Atlasa.
Olimpijske igre
Politički utjecaj
Nasuprot onoga čemu se Coubertin nadao, Olimpijski pokret nije ostao pošteđen posljedica političkih zbivanja oko sebe. Sveta je ideja Olimpizma ustuknula tokom Prvog i Drugog svjetskog rata. Ali ne samo tada. Politika je umiješala prste još nekoliko puta.
Okrug Klaipėda
Stanovništvo
Etnički sastav stanovništva okruga prema podacima iz 2001. godine je:
Olimpijske igre
Politički utjecaj
Olimpijske igre u Berlinu 1936. godine je Adolf Hitler koristio kao platformu da promovira političku ideologiju. Nacistička Njemačka je htjela prikazati nacionalsocijalističku stranku kao dobročiniteljsku i miroljubivu, a ujedno su koristili igre da prikažu superiornost arijevske rase.
Kasnije, 70-ih i 80-ih godina XX. vijeka, zbog rasnih, političkih, hladnoratovskih i inih podjela došlo je do četiri prijeteća bojkota Olimpijskih igara koji su ozbiljno zaprijetili plemenitoj ideji Olimpizma.
Fosfor (mitologija)
Mitologija
Latinski pjesnik Ovidije, govoreći o Fosforu i Hesperu (Večernja zvijezda, večernja pojava planete Venere) kao identičnim, čini ga ocem Dedaliona. Ovidije ga također čini ocem Alkiona, dok ga latinski gramatičar Servije čini ocem Hesperida.
Borovići
Borovići su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Olimpijske igre
Politički utjecaj
Najprije su Olimpijske igre u Montrealu, 1976. bojkotirale mnoge afričke države jer nije udovoljeno njihovu zahtjevu da se s Igara udalji Novi Zeland čija je ragbi momčad nastupala u, tada rasističkoj, Južnoafričkoj Republici, iako ragbi (engl. rugby) nije tada bio, a nije ni danas, na rasporedu natjecanja na OI.
Fosfor (mitologija)
Mitologija
Dok su se u ranoj fazi Jutarnja zvijezda (nazvana Fosfor i druga imena) i Večernja zvijezda (na koju se spominju imena kao što je Hesper) smatrali dva nebeska objekta, Grci su prihvatili da su ta dva jedno, ali izgleda da su nastavili da tretiraju dva mitološka entiteta kao različite. Halbertal i Margalit tumače ovo kao naznaku da nisu poistovjećivali zvijezdu sa bogom ili bogovima mitologije "utjelovljenim" u zvijezdi.
Olimpijske igre
Politički utjecaj
Onda su Sjedinjene Američke Države i nekoliko drugih zapadnih zemalja, kao i još mnogo država s drugih kontinenata, američkih saveznica ili ekonomski bliskih sa SAD (kao npr. Japan), te Kina, sveukupno 65 država (!), bojkotirale Olimpijske igre u Moskvi, 1980. godine zbog Sovjetske vojne intervencije u Afganistanu.
Fosfor (mitologija)
Hesper je Fosfor
U filozofiji jezika, "Hesper je Fosfor" poznata je rečenica u odnosu na semantiku vlastitih imena. Gottlob Frege je koristio izraze "večernja zvijezda" (der Abendstern) i "jutarnja zvijezda" (der Morgenstern) kako bi ilustrovao svoju razliku između smisla i reference, a kasniji filozofi su promijenili primjer u "Hesper je Fosfor" tako da je rečenica koristila prava imena. Saul Kripke je koristio rečenicu da postavi da bi znanje o nečemu neophodnom (u ovom slučaju identitet Hespera i Fosfora) moglo biti empirijsko, a ne da se može saznati a priori.
Olimpijske igre
Politički utjecaj
Odgovor je, očekivano, uslijedio 4 godine poslije. Sovjetski Savez i zemlje Istočnog bloka, osim Rumunije, ali zato uz "pomoć" socijalističke Kube, Etiopije i Sjeverne Koreje, ukupno 14 država, "uzvratile" su bojkotom Olimpijskih igara u Los Angelesu, 1984. godine.
Posljednji, doduše "mini", bojkot zadesio je OI u Seoulu 1988. u Južnoj Koreji. Na ovim Igrama nisu se pojavile Sjeverna Koreja, Kuba, Etiopija i Nikaragva.
Međutim najtragičniji i najgori udarac u olimpijskoj historiji desio se za vrijeme Olimpijskih igara u Münchenu, 1972. godine Palestinski teroristi iz organizacije zvane Crni septembar upali su 5. septembra, 11-og dana Igara, u olimpijsko selo, ubili dvojicu izraelskih sportista, a devetoricu uzeli za taoce. U nastavku drame, došlo je do pokolja. U minhenskoj (vojnoj) zračnoj luci, poslije neuspjele akcije spašavanja talaca, ubijeno je svih devet izraelskih sportista, petorica terorista i jedan njemački policajac. Svijet je bio u šoku, ali su Igre, nakon 34-satnog prekida, nastavljene.
Olimpijski pokret
Brojne su organizacije uključene u organizaciju Olimpijskih igara. One sve zajedno čine Olimpijski pokret. Pravila i načela po kojima djeluju regulirana su Olimpijskom poveljom. Na čelu je Olimpijskog pokreta Međunarodni olimpijski odbor (MOO), čiji je sadašnji (od 2001.) predsjednik Belgijanac Jacques Rogge. MOO je, mogli bismo ga tako nazvati, "vlada" Olimpizma, on brine o tekućim pitanjima i donosi važne odluke kao što su izbor grada – domaćina Olimpijskih igara, program Igara i druge odluke.
Tri skupine organizacija djeluju i rješavaju pitanja iz svoje nadležnosti:
Kritike
Donedavno je MOO bio često kritiziran da je zatvorena organizacija s nekoliko članova "zacementiranih" u članstvu do kasne životne dobi, pa i doživotno. Posebno je donedavni predsjednik MOO-a Španac Juan Antonio Samaranch bio često kritiziran. Pod njegovim vodstvom Olimpijski je pokret veoma napredovao, ali mu se predbacivalo da se ponaša autokratski, a razmahala se, unutar MOO-a, i boljka savremenog društva – korupcija. Sam Samaranch je bio obilježen hipotekom saradnje s bivšom Frankovom fašističkom vladom u Španiji, a i njegovo dugo predsjedanje MOO-om (21 godinu, tj. do svoje 81. godine) također je bilo predmet kritike. Da bi se izbjegli budući skandali predviđaju se neke reforme, kao što je izbor grada-domaćina Igara, jer sadašnji način mami, i pojedine članove MOO-a i gradske oce gradova željnih organizacije Olimpijskih igara, na korupciju. Pojednostavljeno rečeno da bi neki nesavjesni član MOO-a dao glas nekom gradu, kandidatu za organizaciju Igara, na scenu, u posljednje vrijeme, često stupa – mito. Između ostalog, i zato, se planira u članstvo MOO-a uvoditi bivše ali i još aktivne velike sportiste, jer se vjeruje, tj pretpostavlja se, da takav sportista, koji je svoju sportsku slavu (ali i, naravno, materijalnu satisfakciju tj. novac) godinama mukotrpno, te znojem i odricanjima sticao na sportskom polju, neće tako lako upropastiti i prodati se "za šaku dolara". Planira se, također, i vremenski ograničiti članstvo u MOO-u.
Olimpijska znamenja
Olimpijski pokret koristi mnoga znamenja i simbole, od kojih mnoga prezentiraju ideje ideale koje je Coubertin imao u svojim vizijama. Svakako najpoznatiji simbol su Olimpijski krugovi. Ovih pet međusobno povezanih krugova predstavlja jedinstvo pet (naseljenih) kontinenata (Afrika, cijela Amerika, Australija, Azija i Evropa), a boje tih krugova (s lijeva na desno: plava, žuta, crna, zelena i crvena) izabrane su zato što svaka država svijeta ima na svojoj nacionalnoj zastavi bar jednu od tih boja. Olimpijski se krugovi nalaze i na Olimpijskoj zastavi koja se podiže, vijori i spušta prilikom otvaranja, trajanja, odnosno zatvaranja Olimpijskih igara. Olimpijski su krugovi prvi puta predstavljeni, a olimpijska se zastava prvi put zavijorila na Olimpijskim igrama u Antwerpenu, 1920. Zastava se u Olimpijski stadion unosi dok se svira svečana Olimpijska himna. Službeni je Olimpijski moto latinski izraz: Citius, Altius, Fortius (brže, više, jače). A Coubertinovi su ideali, vjerovatno, najbolje opisani u Olimpijskom credu:
"Najvažnije na Olimpijskim igrama nije pobijediti, nego učestvovati, kao što ni u životu nije najvažnija pobjeda nego borba. Velik je čovjek onaj tko ne osvaja nešto bez časne borbe."