cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dharma
Etimologija
Dharma može značiti: učenje, religija, istina, doktrina, ispravnost, vrlina, suština, "atom", pojava, priroda, zakon, pravilo, svojstvo i entitet. Neka od ovih značenja koriste se i u čitavoj indijskoj religiji, dok su druga karakteristična samo za budizam. Također, na indijskim jezicima može označavati nečiju vjeroispovest.
Dharma u hinduizmu
U Vedama se upotrebljava u istom smislu kao rita, odnosno označava kosmički i moralni poredak. U indijskoj filozofiji, dharma je središnji koncept koji objašnjava "uzvišenu istinu" ili krajnju stvarnost svijeta. On može i označavati nečije etičke dužnosti ili vrlinu, odnosno, principe ponašanja koje bi ljudska bića trebalo da sljede kako bi živjeli u skladu sa prirodnim poretkom stvari. Njen osnovni smisao uključuje i kineski tao.
Dharma u budizmu
U budističkim tekstovima se sreću različita značenja termina dharma/dhamma, od kojih su neka: zakon, učenje, pravilo, ispravnost, uzročnost, pojava, čestica (konstitutivni činilac pojavnog svijeta, nalik atomu). Preciznija određenje svih tih značenja posebno je razradio Buddhaghosa (5. vijek), izdvajajući četiri glavna značenja dhamme:
Najviše se ističe prvo značenje, pri čemu se podrazumijeva Budina dharma/dhamma, oslobađajući zakon koji je otkrio i objavio Buda. Dharma/dhamma u ontološkom smislu prethodi čak i Gaotama Budi, koji predstavlja njenu manifestaciju. Bude dolaze i odlaze, ali se dharma/dhamma, u svom izvornom obliku, proteže u beskraj. U tom kontekstu ona je u izvjesnom smislu analogna grčkom pojmu logos. Budući da izlažu istinu dharme/dhamme, Budine besjede se skupno označavaju kao dharma/dhamma. Život koji se živi u skladu sa istinom koju je izložio Buda je život prožet dharmom/dhammom.
Značenja uzročnost i uzročnik važna su posebno za budističku teoriju o pojavnoj prirodi svijeta. U izvjesnom smislu dharma/dhamma znači pojavu i odgovara grčkom terminu fenomen. Budući da su predmeti čula sintetske tvorevine, a elementi koji ih tvore podložni neprekidnoj meni, i ti se nazivaju elementi dharme/dhamme.
Napuljska Kraljevina
Napuljska kraljevina - Kraljevina Dvaju Sicilija osnovana je 1130.
Osnovali su je Normani. Obuhvatala je teritorij južne Italije i Siciliju, a prijestolnica je bila u Napulju. Ženidbenim vezama vlast u kraljevstvu preuzeo je Fridrih II (1197-1250) iz dinastije Hoenštaufovci.
Budućnost
U linearnom konceptu vremena, budućnost je dio vremenske linije koji tek treba da se dogodi, odnosno mjesto u prostor-vremenu gdje se nalaze svi događaji koji se još nisu desili. U ovom smislu, budućnost je suprotna prošlosti (nizu događaja koji su se već dogodili) i sadašnjosti (pojave koje se dešavaju sada).
Budućnost je uvijek zauzimala posebno mjesto u filozofiji i, uopće, ljudskom umu. Ovo je iz razloga većim dijelom zato što ljudska bića često žele prognozu događaja koji će se desiti. Možda je moguće tvrditi da evolucija čovječijeg mozga velikim dijelom predstavlja evoluciju u spoznajnim sposobnostima koje su potrebne da se predvidi budućnost, tj. apstraktna mašta, logika i indukcija. Mašta nam dozvoljava da "vidimo" (odnosno predvidimo) mogući model date situacije bez posmatranja iste, ublažujući time rizike. Logičko rezonovanje dozvoljava da se predvide neizbježne posljedice akcija i situacija, pa samim tim daje korisne podatke o budućim događajima. Indukcija dozvoljava povezivanje uzroka sa posljedicama, osnovni preduslov za svaku prognozu budućeg vremena.
Usprkos ovim spoznajnim alatima za razumijevanje budućnosti, stohastička priroda mnogih prirodnih i društvenih procesa je učinila predviđanje budućnosti dugo traženim ciljem mnogih ljudi i kultura kroz istoriju. Ljudi koji tvrde da vide budućnost, kao što su proroci, uživali su veliko priznanje pa čak i društveni značaj u mnogim prošlim i sadašnjim zajednicama. Cijele pseudonauke, kao što su astrologija i hijeromantija, pravljene su sa ciljem predviđanja budućnosti. Dobar dio fizičke nauke se također može protumačiti kao pokušaj da se naprave kvantitativna i objektivna predviđanja vezana za događaje.
Budućnost također čini bitnu temu za religiju. Religije često nude proricanja o životu poslije smrti, kao i o kraju svijeta. Sukob u hrišćanskoj religiji između Božijeg saznanja o budućnosti i slobode čovječanstva vodi, na primer, do doktrine o predestinaciji.
Kazimir III, kralj Poljske
Kazimir III Veliki (poljski: Kazimierz III Wielki; 30. april 1310. - 5. novembar 1370.) je bio kralj Poljske od 1333. do 1370. godine, te posljednji vladar iz dinastije Pjast. Bio je sin poljskog kralja Vladislava I i vojvotkinje Hedwig Kalisz. Naslijedio je kraljevstvo oslabljeno ratom i učinio ga prosperitetnim i bogatim. Reformisao je poljsku vojsku i udvostručio veličinu kraljevstva kroz osvajanja. Reformisao je pravosudni sistem i uveo zakonik čime dobija titulu "poljski Justinijan". Kazimir je izgradio i osnovao Univerzitet u Krakov, najstariji poljski univerziteta. On je također potvrdio privilegije i zaštitu ranije odobrene Jevrejima i ohrabrio ih da se nastane u Poljskoj u velikom broju. Umro je 1370. godine od ozljede koju je zadobio u lovu. Njegov nećak, kralj Ugarske Ludovik I je uspio da postane kralj Poljske stvarajući personalnu uniju sa Ugarskom.
Silistra
Silistra (također Silistria; rumunski: Silistra ili Dârstor) je lučki grad na sjeveroistoku Bugarske.
Stanovništvo: 42000 (?); 53500 (1985); 48000 (1974); 12055 (1908); 12133 (1900); 11718 (1892).
Grad leži na južnoj strani donjeg Dunava, koji na tom mjestu čini granicu između Bugarske i Rumunije.
Kazimir III, kralj Poljske
Veliki kralj
Nakon smrti, Kazimir je ostavio kraljevstvo koje je udvostručeno u veličini (uglavnom zbog zemlje u današnjoj Ukrajini, tada pod nazivom vojvodstvo Halicz), postalo prosperitetno, bogato, sa velikim izgledima u budućnosti. Iako je predstavljen kao miran kralj u dječjim knjigama, on je zapravo vodio mnoge ratove. Intenzivno je gradio (dvorci Wawel, Orle Gniazda) i reformisao vojsku i poljsko građansko i krivično pravo. U Sejmu u Wislici je 11. marta 1347. godine uveo korisne pravne reforme pravosudnog sistema. Zbog toga je prozvan "poljski Justinijan". Osnovao je univerzitet u Krakovu, najstariji poljski univerzitet.
Silistra
Podignut od strane Rimljana Durostorum, Silistra je bila tvrđava velike snage, koja se prostirala po sjevernom uglu poznatog kvadrilaterala (Ruse, Silistra, Šumen i Varna), ali su njene zidine srušene nakon Berlinskog ugovora iz 1878.
Kazimir III, kralj Poljske
Veliki kralj
Ugovorima o miru sa državama Tevtonskog reda, Češkom i Ugarskom odrekao se Šlezije i Pomeranije, ali je zato ujedinio poljske zemlje Galiciju, Podoliju i Voliniju. Ojačao je kraljevsku centralnu vlast, kolonizirao opustošena područja, podsticao razvoj privrede i reorganizovao vojsku. Osnovao je gradove Lavov i Kolamija. Izdao je 1347. Višlički statut, koji je bio zakonik za cijelu Poljsku. Osnovao je 1346. akademiju u Krakovu. Njegova uspješna politika omogućila je da ga prozovu Velikim. Nije imao nasljednika, pa je 1370., njegovom smrću, dinastija Pjastovića bila prekinuta. Kazimir je u svom testamentu naveo da ostavlja kraljevstvo svom unuku Kazimiru IV vojvodi Pomeranije. Ovaj dio testamenta je proglašen nevažećim od strane kralja Ugarske Ludovika I, koji je došao u Krakov nakon njegove smrti i podmitio plemiće dajući im privilegije.
Silistra
Grad je bio dio Rumunije između 1913 i 1940.
NGC 4967
NGC 4967 (također poznat kao MCG 9-22-5 i PGC 45281) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 407 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 0,50 (59 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (47 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 14. aprila 1789. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Almir Bašović
Almir Bašović (Sarajevo, 9. oktobar 1971), bosanskohercegovačk i književnik i profesor.
Biografija
Diplomirao, magistrirao i doktorirao na Filozofskom fakultetu u Sarajevu, gdje predaje na Odsjeku za komparativnu književnost i informacijske znanosti. Kao profesor je angažiran i na Akademiji scenskih umjetnosti u Sarajevu. U Bosni i Hercegovini, Sloveniji, Hrvatskoj, Srbiji, Crnoj Gori, Austriji i Njemačkoj objavio je preko stotinu eseja, prikaza i stručnih članaka. Sudjelovao je u priređivanju zbornika Drama i vrijeme (Dobra knjiga, Sarajevo, 2010) i zbornika Život, narativ, sjećanje: prof. dr. Nirman Moranjak-Bamburać (Filozofski fakultet u Sarajevu, Sarajevo, 2017).
Radio je kao dramaturg na više predstava u Narodnom pozorištu Sarajevo. Bio je selektor pozorišnih festivala u Jajcu i Brčkom, kao predsjednik i član žirija bio je angažiran na mnogobrojnim domaćim i međunarodnim pozorišnim festivalima (Jajce, Brčko, Skoplje, Novi Sad, Živinice).
Član je Društva pisaca i P.E.N. centra u BiH. Pet godina je bio glavni urednik književnog časopisa Život.
Dramsko stvaralaštvo
Autor je drama Priviđenja iz srebrenog vijeka (praizvedba: Narodno pozorište Sarajevo, 2003) i RE: Pinocchio (praizvedba na albanskom jeziku: CTC Skopje, 2006), mikrodrame Druga Evropa (prezentirana u okviru Bijenala evropskih dramskih pisaca u Bonnu, 2002) i dramskog monologa Lica (praizvedba na njemačkom jeziku, u okviru predstave Balkan Requiem, Hundsturm – Volkstheater, Beč, 2014).
U Parizu je objavljena knjiga njegovih drama na francuskom jeziku (Theatrum noctuaubundi, 2008.), a drame su mu prevođene na jedanaest jezika. Objavio je knjigu drama Četiri i po drame.
Zürich
Ime mu najvjerovatnije dolazi od keltske riječi Turus, za što postoji indicija u obliku grobnog natpisa iz doba rimske vlasti u 2. vijeku. Rimsko ime za grad bilo je Turicum na lokalnom dijalektu njemačkog se naziva Züri [ˈtsyri].
Geografija
Grad se nalazi na mjestu gdje rijeka Limmat istječe iz jezera Zürich. On je najveći grad Švicarske i glavni grad kantona Züricha.
Stanovništvo
Grad Zürich broji 367.000 stanovnika, u aglomeraciji Zürich stanuju 920.000 ljudi.
Sport
Grasshoppers FC - FC Zurich
Mnemozina
Mnemozina (grč. Mνημοσύνη, Mnêmosúnê; mnếmê = sjećanje) u grčkoj mitologiji je božica pamćenja i majka Muza; personifikacija pamćenja u grčkoj mitologiji. Pripada Titanidama, Uranova je i Gejina kći. Ujedno je i rijeka u Hadu.
Porodica
Titanida, Mnemozina je ćerka Urana i Geje. Mnemozina je postala majka devet muza, čiji je otac bio njen nećak, Zeus:
Higin u svojim Pričama daje Mnemozini drugačije porijeklo, gdje je bila kći Zeusa i Klimene.
Mitologija
U Hesiodovoj Teogoniji, kraljevi i pjesnici dobijaju moć autoritativnog govora od Mnemozine i posebnog odnosa s muzama. Zeus, u obliku pastira, i Mnemozina su spavali zajedno devet uzastopnih noći, začevši tako devet muza: Euterpu, Kaliopu, Klio, Erato, Melpomenu, Polihimniju, Terpishoru, Taliju i Uraniju.. Mnemozina je također predsjedavala bazenom u Hadu, sličnom rijeci Leti, prema nizu grčkih pogrebnih natpisa iz 4. vijeka p. n. e. u daktilskom heksametru. Mrtve duše su pile iz Lete kako se ne bi sjećale svojih prošlih života kada se reinkarniraju. U orfizmu, inicirani su poučeni da umjesto toga piju iz Mnemosine, rijeke sjećanja, koja bi zaustavila transmigraciju duše.
Pojava u usmenoj književnosti
Iako je bila kategorisana kao jedan od Titana u Teogoniji, Mnemozina se nije sasvim uklapala u tu grupu. Titani su jedva obožavani u staroj Grčkoj, a smatrali su ih toliko arhaičnima da pripadaju antičkoj prošlosti. Ličili su na historijske ličnosti više od bilo čega drugog. Mnemozina se, s druge strane, tradicionalno pojavljivala u prvih nekoliko redova mnogih usmenih epskih pjesama  — pojavljuje se i u Ilijadi i u Odiseji, između ostalih — jer joj je govornik tražio pomoć u tačnom pamćenju i izvođenju pjesme dok su se spremali da recituju. Smatra se da je Mnemozina grupisana kao "Titanida" jer je sjećanje bilo toliko važno i osnovno za usmenu kulturu Grka da su je smatrali jednim od bitnih građevinskih blokova civilizacije u svom mitu o stvaranju.
Kasnije, kada je pisana literatura preuzela usmeno recitovanje epova, Platon se u svom Eutidemu osvrnuo na stariju tradiciju pozivanja na Mnemozinu. Lik Sokrata se priprema za prepričavanje priče i kaže " ὥστ ἔγωγε, καθάπερ ἱἱ (275d) Ποιηταί, Δέομαι διηγήσεως μούσας τε καὶ μνημοσύνην ἐπικαλεῖσθαι. " što u prevodu znači "Shodno tome, kao i pjesnici, moram započeti svoju priču prizivanjem muza i sjećanja" (naglasak dodat). Aristofan se također vratio tradiciji u svojoj drami Lizistrata kada pijani spartanski ambasador priziva njeno ime dok se šepuri okolo pretvarajući se da je bard iz davnina.
Stiks
mini|290p|Gustave Doré: Stiks, [[1861.]] Stiks ili Stig (grč. Στύξ, Stýx = mržnja) ime je rijeke koja tvori granicu između zemlje i podzemnog svijeta - Hada. Okružuje Had, u zavisnosti od izvora, devet ili dvadeset puta. Zajedno s Flegetonom, Aherontom i Kokitusom, sreće se u središtu Hada na velikoj močvari.
Etimologija
Grčko ime rijeke Stiks dolazi od riječ στυγέω, stygéô = mržnja.
Rijeka
mini|300p|Joachim Patenier: [[Haron (mitologija)|Haron na rijeci Stiks, 16. vijek]] Stiks čuva Flegije, koji prenosi duše sa jedne strane rijeke na drugu. U drugoj verziji mita, on je čuvao rijeku Flegeton. Također je spominjan i Haron da je prevozio duše preko ove rijeke, premda je češća verzija da je to činio preko rijeke Aheront.
Bogovi su jako poštovali rijeku Stiks, a zakletva njome nije se smjela prekršiti. Zeus se zakleo Semeli rijekom Stiks te je morao ispuniti njenu molbu da ga vidi u pravom božanskom obličju, nakon čega je ona umrla. Helije je također sinu Faetontu obećao što je god poželio, zakunuvši se rijekom Stiks, a on je poželio voziti njegove Sunčeve kočije, naravno, to nije uspio te je umro. Bogovi koji bi prekršili zakletvu, morali su piti iz rijeke i tako izgubiti glas na devet godina.
Prema nekim verzijama mita, Stiks posjeduje čudesne moći te može nekog učiniti besmrtnim. Ahilej je u djetinjstvu bio uronjen u tu rijeku što je kod njega uzrokovalo neranjivost. Njegova majka Tetida ga je držala za petu koja je ostala jedino ranjivo mjesto na njegovom tijelu. Danas u modernom svijetu Ahilova peta ili tetiva označava izuzetno slabu tačku nekog čovjeka.
Iako se Stiks primarno pojavljuje u grčkoj i rimskoj mitologiji spominje se i u Danteovoj Božanskoj komediji, negdje oko petog kruga u paklu.
U drevna vremena Stiks je bilo ime za područje rijeke između Ukrajine i Rusije. Ukrajina je predstavljala život, a Rusija je zauzimala mjesto smrti.
Božica
Stiks je isto i ime božice, Okeanove i Tetijine kćeri, koja je predstavljala tu rijeku kao jedina ženska predstavnica. Tu je čast zaslužila kad je pomogla Zeusu tj. prva je stala na njegovu stranu u borbi protiv iskonskih bogova Titana u Titanomahiji.
Nimfa
Stiks je također bilo ime Najade, vodene nimfe čija je rijeka bila sveta. Ona i božica često su smatrane istom osobom.
Kerber
mini|240p|[[William Blake: Kerber]]
Kerber (grč. Κέρβερος, Kérberos = demon iz jame) u grčkoj mitologiji troglavi je pas - mitološko biće. Hadov je pas, čuvar ulaza u podzemlje, Had. Njegova sestra bila je Himera, a brat Ort, a potomci Ehidna i Tifon.
Junaci
Nekoliko puta svladali su ga različiti junaci:
mini|250p|[[Gustave Doré: Kerber, 19. vijek]]
Heraklo i Kerber
Heraklov posljednji i najteži zadatak bio je hvatanje Kerbera. Heraklo je morao otići do vrata Hada i tamo se obračunati s tim troglavim psom koji je imao rep zmije, a slina koja je padala na pod stvarala je otrovnu biljku akonitu. Dok je bio u podzemlju, Heraklo je oslobodio Tezeja koji je tamo bio zatvoren jer je pokušao oteti Hadovu Perzefonu.
Heraklo je otišao do Hada i Perzefone i upitao smije li uzeti Kerbera. Bogovi su se složili pod uvjetom da ga ne ozlijedi. Neki kažu da je Perzefona pristala jer je Heraklo bio njen brat. Heraklo je potom uhvatio Kerbera oko vrata i izvukao na svjetlo dana. Čim je izišao iz sjene, Kerber je počeo bijesno lajati i stenjati. Euristej se uplašio čim je vidio Kerbera pa ga je Heraklo brzo vratio u Had.
Jadviga, kraljica Poljske
Jadviga ili Hedviga, Jadviga Anžuvinska, je bila poljska kraljica iz dinastije Anžuvinaca i svetica Rimokatoličke crkve. Rođena je 3. oktobra 1373. u Budimu, a umrla je 17. jula 1399. u Krakówu u današnjoj Poljskoj. Zvanično je proglašena blaženom 8. augusta 1986. godine tokom pontifikata pape Ivana Pavla II, a 8. juna 1997. godine proglašena je svetom. Sahranjena je u Vavelskoj katedrali u Krakówu.
Mladost
Jadviga je bila najmlađa kćerka ugarsko-poljskog kralja Ludovika Velikog i Elizabete Kotromanić, kćerke bosanskog bana Stjepana I. Njen pradjed je bio poljski kralj Vladislav I, koji je 1320. godine ponovo ujedinio Poljsku. Jadviga je odrasla na kraljevskom dvoru u Budimu i Visegrádu.
U 1378. godini zaručena je, još kao dijete, za Vilima Austrijskog i provela je godinu dana na dvoru u Beču. Jadvigina starija sestra, Marija, zaručena je i udata za Žigmunda Luksemburškog. Ludovik je prvobitno planirao ostaviti poljsku krunu Mariji i njenom suprugu jer je on sam držao nasljedno pravo na nju, a pored toga bio je nasljednik Bradenburga koji je bio bliži Poljskoj nego Ugarskoj. Jadviga se trebala udati za austrijskog vojvodu Vilima i živjeti kao njegova supruga na bečkom dvoru, te je njoj više odgovorala Ugarska.
Vladavina s mužem
Litvanija je potpisala sa Poljskom 1385. godine savez iz Kreva. Po tom sporazumu Litvanija i Poljska se ujedinjuju pod zajedničkom krunom tako što veliki knez Litvanije, Jagelo, ženi Jadvigu i postaje katolik. Vjenčali su se u maju 1385. godine, nakon čega je Jagelo proglašen iure uxoris (kraljem Poljske. Jadviga zadržala svoja vladarska prava, te je par vladao zajednički.
Kao vladarica Jadviga je imala malo udjela u pravoj vlasti iako je bila angažovana u političkom, diplomatskom i kulturnom životu. Vodila je diplomatsku korespodenciju sa Teutonskim vitezovima. Uspješno je organizovala povratak dijelova Galicije 1387. godine, koji su prilikom diobe ostali u mađarskim rukama. Kako je bila izuzetno dobro obrazovana i naučila nekoliko jezika, prevela je mnoge knjige sa latinskog na poljski. Osnovala je mnogo bolnica. Osnovala je i biskupiju u Vilniusu. Svojim donacijama, skupljenim od prodaje vlastitog nakita i kraljevskih obilježja, je 1399. obnovila Univerzitet u Krakovu. Godine 1817. ime Krakovskog univerziteta promijenjeno je u Jagelonski univerzitet, u čast nje i njenog supruga Jagela.
Smrt i nasljeđivanje
180px|mini|desno|Grob Jadvige u Vavrinskoj katedrali u Krakowu Jadviga je 22. juna 1399. rodila djevojčicu, nazvanu Elizabeta Bonifacija po Jadviginoj ubijenoj majci i papi Bonifaciju IX, ali u roku od mjesec dana obje su umrle zbog komplikacija tokom porođaja. Pozicija njenog supruga kao sada samostalnog vladara bila je ugrožena njenom smrću, jer on je postao kralj po njenom pravu. Jagelo je ipak ostao kralj Poljske sve do svoje smrti, 35 godina kasnije, a svoje vladarsko pravo pojačao je oženivši Jadviginu rodicu, Anu Celjsku. Nasljedili su ga sinovi rođeni od njegove treće supruge, koji nisu bili potomci nijednog prethodnog poljskog vladara. Polsjkom je tako zavladala nova dinastija - Jagelovići.
Germanizacija
Germanizacija je pojam širenja germanskih naroda i kulture na području utjecaja drugih naroda. Ovaj proces obuhvata usklađivanje običaja, religioznih uticaja i jezika na dotičnom području.
Antičko doba
Agresivna zamjena rimskih vojnika germanskim plaćenicima se može nazvati germanizacijom rimske vojske.
Kršćanstvo
Po nekim historičarima je Kršćanstvo preuzelo običaje germanskih politeističkih religija.
Treći Rajh
Za vrijeme nacističke Njemačke dolazi do promjena naziva mjesta na okupiranim teritorijma te prisvajanja i germanizacija pojedinih regija.
NGC 1979
NGC 1979 (također poznat kao ESO 487-24, MCG -4-14-4 i PGC 17452) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 78 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zec. Najveći prečnik je 1,80 (41 hiljada sg) a najmanji 1,8 uglovnih minuta (41 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 20. novembra 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Type 63 (tenk)
Historija
Kinezi su nakon izučavanja sovjetskog PT-76 tenka u oktobru 1958. godine odlučili napraviti svoj amfibijski tenk na osnovu PT-76 tenka. Nosioci programa razvoja tenka su bili institut 201 i fabrika 615. Prototip poznat kao WZ-211 (Type 60) je bio gotov i testiran 1959. godine. Kineska vojska nije bila zadovoljna ovim prototipom, pa se stoga radilo na njegovim poboljšanjima. Prototip je bio dovršen 1962. godine i poslan n adaljnja testiranja. Nakon štoj e tenk prošao dlajnja opsežna istraživanja i testiranja (uglavnom se radilo o forsiranju vodenih prepreka) tenk je odobren za poizvodnju i uveden je u operativnu upotrebu 1963. godine.
Zbog napetosti sa Tajvanom, kineska vojska je smatrala da je Type 63 već bio zastario i odlučili su se na njegovu modernizaciju kako bi se mogao suprostaviti modernim tenkovima. Kako bi se pripremili za mogući desant na Tajvan, kineska vojska je zahtjevala novi amfibijski tenk koji bi se mogao desantirati sa brodova 10 km prije obale i koji bi imao brzinu plivanja od 14 km/h. Razlog tome je bio smanjenje izlaganju riziku kineskih bojnih brodova paljbi raketa i drugih oruđa sa obale i iz zraka tokom desanta. Nova poboljšana verzija nazvana je Type 63A.
Opis
Type 63 je tipične tenkovske građe; upravljački sistemi naprijed, kupola na sredini, motor straga. Iako je po pogledu na njegov eksterijer bio jako sličan sovjetskom PT-76, u suštini postojale su pojedine razlike. Originalni PT-76 imao je 3 člana posade, dok Type 63 4 radi boje efikasnosti. Dok se kod PT-76 vozač nalazi u sredini ispred kupole, kod Type 63 vozač se nalazio s lijeve strane trupa ispred kupole. Komandir i nišandžija su se nalazili u lijevom dijelu kupole, a punioc topa sa desne strane kupole. Kupola je imala dva otovora za posade, kod desnog poklopac se otvarao unatrag i kod njega se nalazio mitraljez 12. 7 mm, do se lijevi poklopac podizao prema naprijed gdje se nalzio periskop i mitraljez kalibra 7.62 mm. Ova kineska verzija je bila šira i viša od PT-76, razlike su bile u obliku turpa, naročito po pogledu na prednji dio trupa, rešetkama na mootrnom otvoru, također razlike su se očitovale po pitanju usisnika zraka. Kupola je oblika jajeta kao i kod Type 62 tenka. Gusjenice su više podignute,a pokretni kotači nešto veći.
rimarno naoružanje tenka predstvalja top 85 mm Type 62-85TC čiji se skrivač plamena nalazi skoro na ustima cijevi. Isti top se koristi i kod lahkog amfibijskog tenka Type 63 koji može ispaljivati širok spektar municije uključujući i dimne granate. Maksimalni domet topa je 12.200 metara i ima brzinu paljbe od 8 granta u minuti. Elevacija cijevi iznosi od +22 do -4 stepeni. Type 63 karakterizira slaba preciznost, s obzirom na primitivne nišanske sprave kojima se služi nišandžija i nedstatak stabilizatora topa, SUP-a, noćne optike. Kao sekundarno naoružanje ovaj tenk koristi teški mitraljez kalibra 12.7 mm Type 54 (kopija sovjetskog mitraljeza 12.7 mm DŠK) i dva mitraljeza kalibra 7.62 mm.
Oklop tenka predstvalja valjani čelik na trupu debljine do 11 mm sprijeda, 14 mm na gornjem dijelu tenka i 10 mm straga. Ovaj oklop pruža zaštitu od paljbe iz malokalibarksog pješadijskog oružja npr. 7.62 mm, ali ne štiti od mitraljeske vatre i od krupnih fragmenata granata. Gusjenice nisu zaštićene oklopom i često je dolazilo do njihovog oštećivanja.
Tenk je po pitanju ovjesa opremljen torzijskim polugama, sa po 6 točkova na objema stranama trupa. Prve verzije Type 63 je pokretao 6-cilindrični četverotaktni dizelski motor s vodenim hlađenjem, snage 241 KS (180 kW) pri 1800 o / min. Druga verzija Type 63-II imala je 12150L-2 12-cilindrični dizelski motor od 402 kS (300 kW) pri 2.000 obrtaja u minuti. Type 63 imao je mogućnost forsiranja rovova širine 2.9 metara, vertikalnih prepreka visine 0.87 m, mogao je svaladati bočni nagib od 60 stepeni. Tenk se može opremiti dodatnim spremnicima goriva kako bi mu se povećao radijus kretanja.
Tartar (pakao)
Tartar (grč. Τάρταρος, Tártaros) je duboki ponor koji se koristi kao tamnica mučenja i patnje za zle i kao zatvor za Titane. Tartar je mjesto gdje se, prema Platonovom Gorgiji (oko  400 p. n. e.), dušama sudi nakon smrti i gdje su zli primili božansku kaznu. Tartar se takođe smatra primordijalnom silom ili božanstvom pored entiteta kao što su Zemlja, Noć i Vrijeme.
Grčka mitologija
U grčkoj mitologiji, Tartar je i božanstvo i mjesto u podzemnom svijetu. U drevnim orfičkim izvorima i u školama misterija, Tartar je također neograničeni prvopostojeći entitet iz kojeg se rađaju svjetlost i kosmos.
Kao božanstvo
U Teogoniji grčkog pesnika Hesioda (oko kasnog 8. vijeka p. n. e.), Tartar je bio treće od prvobitnih božanstava, poslije Haosa i Geje (Zemlje), prethodio je Erosu, i bio je otac, sa Gejom, čudovišta Tifona. Prema Higinu, Tartar je bio potomak Etera i Geje.
Kao mjesto (Pakao)
Hesiod u svojoj Teogoniji govori da bi bronzani nakovanj s nebesa (Olimpa) padao devet dana do Zemlje, a potom još devet dana do Tartara. U Homerovoj Ilijadi, Zeus govori da je Tartar onoliko ispod Hada koliko je nebo iznad Zemlje. Slično, mitograf Apolodor opisuje Tartar kao „tmurno mesto u Hadu koliko je udaljeno od zemlje“. kao što je zemlja udaljena od neba."
Tartar je obrubljen trima slojevima noći koji okružuju bronzani zid koji potom okružuje Tartar. To je vlažna i bijedna jama obavijena mračnom i sumornom maglicom. Primordijalni je Tartar nastao iz Kaosa, a zajedno s njime, Geja i Eros odaslani su u svemir. Radamant, Eak i Minos bili su suci podzemlja koji su odlučivali tko će ići u Tartar. Radamant je sudio azijskim dušama, Eak evropskim, a Minos je bio sudija Grcima, a imao je i odlučujući glas.
Stanovnici
Prvobitno Tartar se koristio samo za zatvaranje "nepodobnih" božanstava i bića, u kasnijim mitologijama, Tartar je postao prostor posvećen zatvaranju i mučenju smrtnika koji su zgriješili protiv bogova, a svaka kazna bila je jedinstvena za osuđenika. Kada je Kron došao na vlast, zatvorio je sve Kiklope u Tartar. Poslije ih je Zeus oslobodio iz zatvora da mu pomognu u borbi protiv Titana i Giganata. Na posljetku su Titani pobijeđeni, a većina njih odaslana je u Tartar. U nj nisu poslani Atlant, Kron, Epimetej, Metida, Menetije i Prometej. Zatvorenike su čuvali divovi Centimani, svaki sa 50 ogromnih glava i 100 snažnih ruku. Poslije, kad je Zeus svladao čudovišnog Tifona, također ih je zatvorio u Tartar. Isprva je Tartar služio za zatvaranje olimpskih bogova, a poslije je postao mjesto u kojem kazna odgovara zločinu.
Kralj Sizif je poslan u Tartar jer je ubio goste i putnike u svom zamku kršeći svoje gostoprimstvo, zaveo svoju nećakinju i prijavio jedno od Zeusovih seksualnih osvajanja govoreći riječnom bogu Asopu gdje se nalazi njegova kćerka Egina (koju je Zeus odveo). Ali bez obzira na neprikladnost Zeusovih čestih osvajanja, Sizif je prekoračio svoje granice smatrajući sebe vršnjakom bogova koji je s pravom mogao prijaviti njihove indiskrecije. Kada je Zeus naredio Tanatosu da okuje Sizifa u Tartaru, Sizif je prevario Tanatosa pitajući ga kako lanci funkcionišu i na kraju je okovao Tanatosa; kao rezultat toga više nije bilo smrti. Zbog toga je Ares oslobodio Tanatosa i predao mu Sizifa. Nešto kasnije, Sizif je dao Perzefoni da ga pošalje nazad na površinu kako bi izgrdio njegovu ženu jer ga nije sahranila kako treba. Sizifa je Hermes silom odvukao nazad u Tartar kada je nakon toga odbio da se vrati u Podzemlje. U Tartaru, Sizif je zauvek bio primoran da pokušava da otkotrlja veliku stenu do vrha planinske padine, koja bi se, bez obzira koliko puta zamalo uspio u svom pokušaju, uvijek otkotrljala na dno. Ovo je predstavljalo kaznu (koja odgovara zločinu) Sizifa jer se usudio tvrditi da je njegova pamet nadmašila Zeusovu. Zeusova lukava kazna pokazala je sasvim suprotno, osudivši Sizifa na ponižavajuću vječnost uzaludnosti i frustracije.
Rimska mitologija
U rimskoj mitologiji Tartar je mjesto gdje su slani grešnici - pakao. Vergilije u svojoj Eneidi opisuje ga kao ogromno mjesto okruženo plamenom rijekom Flegeton i trostrukim zidovima koji sprečavaju grešnike da pobjegnu. Čuva ga Hidra sa 50 crnih razjapljenih čeljusti koja sjedi kod vrištećih vrata zaštićenih stupovima od čvrstog adamantina, tvardi srodne dijamantu, tako čvrste da je ništa ne može probiti. Unutra je dvorac sa širokim zidovima i visokim željeznim tornjem. Tizifona čuva stražu s bičem na vrhu ovog tornja i nikad ne spava. U sredini je duboka, duboka jama na dnu koje smješteni su Titani i ostali griješnici.
Fidži
mini|glavni grad države mini|Fidži
Fidži (engl. Fiji) je ostrvska država smještena u Tihom okeanu. Smještena je sjeverno od Novog Zelanda a istočno od Australije. Ukupno Fidži ima oko 893 hiljade stanovnika, a zauzima površinu od: 18.270 km2. Glavni grad Fidžija je Suva. Cijela okolina Fidžija se sastoji ukupno od 330 ostrva, dok su samo 160 naseljeni.
Stanovnici
53% stanovništva su kršćani, 38% su hinduisti i 8% muslimani. Službeni jezik je engleski, a govori se i jezik koji nosi naziv isti kao i država. Indijsko stanovništo govori i jezik Fidži Bak (fiji talk). Oko 40% stanovnika su mlađi od 15 godina.
Privreda
Stanovnici Fidžija se većinom bave poljoprivredom i uzgajaju: kokosov orah, duhan, kafu, šećernu trsku, ananas i kakao. Fidži također posjeduje rudu zlata, 2000. godine se čak izvozilo preko 3000 kilograma godišnje. Fidži je udaljen od velikih gradova, fabrika i industrijskih centara, more je čisto i bogato ribom. Također se i turizam na Fidžiju sve više razvija. Ova ostrva godišnje posjeti od 200 do 400 hiljada turista. Valuta koja se na ovom prostoru koristi su Fidži dolari (FJD). Nezaposlenost je veoma mala i to oko 5% od ukupnog stanovništva.
Ratkovići (Goražde)
Ratkovići su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Eddie Murphy
Edward "Eddie" Regan Murphy je američki filmski glumac i komičar.
Biografija
Eddie Murphy je rođen u Brooklynu, New York. Njegov otac, Charles Murphy (Charles Q. Murphy), po zanimanju policajac i uz to još i komičar amater, napustio je porodicu kada je Eddie imao tri godine, da bi kasnije bio izboden do smrti, u vrijeme kada je Eddie ju bilo osam godina. Edi, njegov brat Charlie i polubrat Vernon Linch, mlađi odrastali su uz njihovu majku Lillian Murphy, službenicu telefonske firme, i njihovog očuha Vernona Lyncha, koji je bio poslovođa u Breyers-ovoj tvornici sladoleda. Murphyja su smatrali za izvanredno pametno i bistro dijete, ali umjesto da se okuša u nekim od programa predviđenih za mlade talente, on je najveći dio vremena trošio na izvođenje imitacija i pričanje viceva pred publikom, zapostavljajući tako "školovanje" svoga talenta. Negdje u dobi od 15 godina, on je počeo pisati i izvoditi svoje vlastite programe zajedno sa njegovim partnerom, komičarem Mitchellom Kyserom, u omladinskim centrima i lokalnim klubovima, jednako kao i u pred publikom Roosveltove srednje škole. Ovi programi su bili pod velikim uticajem Billa Cosbyja i Richarda Prayora. Prema riječima njegovog bivšeg menadžera, Ujime (Ujima), koji je prvi put upoznao Murphyja kada su se on i Kiser prijavili na audiciju za šou talenata koji je održan u julu, 1977., "Eddie bi tada, svakome ko bi htio ga slušati, rekao da će njegovo ime ući u "svakodnevnu upotrebu" do vremena kada mu bude 19. godina, i da je to upravo ono što će se tačno dogoditi."
Rihanna
Robyn Rihanna Fenty (Saint Michael, Barbados, 20. februar 1988.) barbadoška je pjevačica i dobitnica nagrada Music Awards. Svjetsku je slavu postigla 2007. godine singlom ´´Umbrella´´, koji je otpjevala u saradnji s Jay-Z-jem.
Porodica
Majka joj se zove Monica, a otac Ronald. Ima dva brata, Rajada i Rorreya. Pohađala je školu Combermere High School. Otac joj je bio alkoholičar, nikad joj nije pomagao ni u čemu, rijetko je bio s njom, stalno je bio ljutit, čak je i tukao Robyn/Rihannu, pa je od njega pobjegla s 12 godina.
Filmografija
Snimila je samo jedan film:
Juan Martín del Potro
Juan Martín del Potro argentinski je profesionalni teniser.
Prvu profesionalnu pobjedu ostvario je već s 15 godina. Tenis je počeo igrati sa sedam godina, dok je u top 10 ušao sa samo 20 godina. Dvije godine nakon toga bio je 4. teniser svijeta te je osvojio svoj prvi Grand Slam turnir 2009, pobijedivši u finalu US Opena Rogera Federera. Osvojio je i dvije olimpijske medalje: bronzanu na OI 2012. u Londonu i srebrnu četiri godine kasnije u Rio de Janeiru. Ima i četiri finala na turnirima iz Masters serije i jednu titulu. S reprezentacijom Argentine osvojio je Davis Cup 2016. godine.
Privatni život
Rođen je u Tandilu. Njegov otac Daniel po struci je veterinar, a majka Patricia učiteljica. Ima i mlađu sestru Julietu. Govori španski i engleski, te malo italijanskog. Osim u tenisu, uživa igrajući nogomet. Navijač je Boce Juniors u Argentini i Juventusa u Italiji. U mladosti je, osim tenisa, trenirao i nogomet.
Njegov talent otkrio je italijanski trener Ugo Colombini, koji ga je često pratio u početku njegove karijere. Kad su ga pitali o njegovim ambicijama, odgovorio je da sanja o tome da osvoji Grand Slam i Davis Cup.
Juniorski tenis
Kao junior Del Potro je osvojio Orange Bowl pobijedivši Pavela Čekova u finalu 6–2, 7–65. 2003, kad je imao samo 14 godina, dobio je pozivnicu za 3 ITF-turnira. Na svim turnirima gubio je u 1. kolu. U maju 2004. dobio je prvi seniorski meč pobijedivši na ITF-turniru u Buenos Airesu Matiasa Niemiza u 1. kolu. U narednom meču biva poražen od Sebastiana Decoudea. Njegova sljedeća pobjeda došla je 5 mjeseci kasnije protiv Čileanca Alvara Loyole na turniru u Antofagasti.
Del Potro je stigao do svog prvog finala u juniorskom tenisu 11. januara 2005. u kojem je izgubio od Robina Haasea u 3 seta. Učestvovao je u sporu sa sudijom tokom ovog meča zbog njegove odluke da prekine meč zbog kiše. Set se odigrao u dvorani te je to bilo prvi put u 44 godine juniorskog tenisa da se jedan meč odigrao u dvorani.
U dobi od 16 godina Del Potro je stigao do prvog seniorskog finala na Futures turniru u Meksiku, gdje je izgubio od Darka Mađarovskog 6–3, 4–6, 4–6.
Del Potro je postao profesionalac nakon F17 turnira u Bassanu. Dva turnira kasnije plasirao se u finale turnira u Campos do Jordãu (Brazil), gdje ga je savladao André Sá 4–6, 4–6. 2005. nije uspio u svom prvom pokušaju kvalifikacija za neki Grand Slam turnir. Izgubio je u 1. kolu kvalifikacija za US Open od Ramóna Delgada. Tokom 2005. Del Potro je skočio preko 900 mjesta i završio godinu na 158. mjestu. Veliki doprinos tome dale su pobjede na 3 Futuresa. On je najmlađi igrač koji je završio godinu među najboljih 200 tenisera svijeta.
2006.
U februaru je igrao svoj prvi službeni ATP-turnir u Viña del Maru, gdje je izgubio u 2. kolu od Čileanca Fernanda Gonzáleza. Prvi put u karijeri prošao je kvalifikacije za Grand Slam turnir. Bilo je to na Roland Garrosu, ali u 1. kolu poražen je od bivšeg osvajača ovog turnira, Juana Carlosa Fererra. Na turniru u Umagu stigao je do četvrtfinala, gdje ga je porazio kasniji pobjednik turnira, Stanislas Wawrinka. Na ovom turniru igrao je s pozivnicom. Iste godine osvojio je čelendžer u Segoviji pobijedivši Fernanda Verdasca u polufinalu te Benjamina Beckera u finalu.
Iste godine prošao je i u glavni žrijeb US Opena. U 1. kolu pobijedio ga je Kolumbijac Alejandro Falla nakon 4 seta. Svoj prvi Masters odigrao je u u Madridu. Izgubio je u 1. kolu od Joachima Johanssona 6–4, 6–4. Na inicijativu Rogera Federera dobio je pozivnicu za turnir u Baselu. Izgubio je u 3. kolu od kasnijeg finalista Fernanda Gonzaleza (7–5, 4–6, 4–6). Godinu je završio kao najmlađi teniser u prvih 100 igrača svijeta.
NGC 3461
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Juan Martín del Potro
2007.
desno|140px|mini|Del Potro na Australian Openu 2007. Del Potro je započeo novu sezonu plasiravši se u polufinale turnira u Adelaideu. Tamo ga je zaustavio Chris Guccione (7–5, 3–6, 5–7). Na Australian Openu stigao je do 2. kola, gdje je bio primoran predati meč kasnijem finalistu Fernandu Gonzálezu, pri rezultatu 2–2 u setovima. U februaru na turniru u Memphisu stigao je do 2. kola, gdje ga je porazio Mardy Fish 1–6, 6–7(9:11). Na Mastersu u Indian Wellsu stigao je također do 2. kola, gdje je izgubio od Richarda Gasqueta 6–7(2:7), 2–6.
Del Potro je bolje prošao na Mastersu u Miamiju, gdje je stigao do 4. kola. Tamo ga je zaustavio Rafael Nadal (6–0, 6–4). Nakon toga je doživio svoj prvi poraz na Roland Garrosu od kasnijeg šampiona Rafaela Nadala (7–5, 6–3, 6–2). Nakon ovoga uslijedila je sezona na travi. Na turniru u Queen's Clubu stigao je do 2. kola. Kao i na prethodna dva turnira, porazio ga je Nadal. Nakon toga igrao je turnir u Nottinghamu, gdje je stigao do četvrtfinala, ali je tu od njega bio bolji Ivo Karlović 7–6(12–10), 7–5. Na svom prvom seniorskom Wimbledonu izgubio je od Federera u 2. kolu 6–2, 7–5, 6–1.
U 2. kolu turnira u Indianapolisu izgubio je od Kanađanina Franka Dančevića u 3 seta. Na istom turniru osvojio je svoju prvu titulu u karijeri u parovima. U finalu je zajedno s Travisom Parrottom pobijedio Karlovića i Gabašvilija 2–6, 6–2, [10–6]. Del Potro je uspio proći kvalifikacije za Masters u Cincinnatiju. Na ovom turniru stigao je do 3. kola, gdje ga je pobijedio Carlos Moyá (7–5, 3–6, 7–5). Na US Openu stigao je do 3. kola, gdje je bolji bio kasniji finalist Novak Đoković 6–1, 6–3, 6–4. Također je stigao do 3. kola Mastersa u Madridu prije no što ga je porazio David Nalbandian. Godinu je završio među 50 najboljih tenisera svijeta.
2008.
mini|lijevo|Del Potro je osvojio četiri uzastopne titule, posljednju u Washingtonu
Prva polovina ove sezone bila je obilježena povredama, promjenom trenera, te lošim rezultatima. Godinu je započeo porazom u prvoj rundi turnira u Adelaidu. Nakon toga uslijedio je Australian Open. Tamo je Delpo stigao do 2. kola gdje je bio primoran da preda meč Davidu Ferreru zbog povrede pri rezultatu 6–3 6–4 u korist Španca. Delpo se vratio u martu. Igrao je drugom mastersu sezonu u Miamiu. Prošao je prvo kolo no onda u drugom kolu izgubio je od Feliciana Lopeza sa 6–4 6–2. Zbog loših rezultata, brojnih povreda ranking Del Potra je opao, tako da je u Aprilu bio tek 81. igrač svijeta.
U maju Del Potro je bio ponovo primoran da preda meč. Ovog puta je to učinio u prvom kolu Mastersa u Rimu u meču protiv Andya Murraya. Del Potro se vratio na drugi Grand Slam sezone. Na Roland Garrosu stigao je do drugog kola, gdje je bolji od njega bio Simone Bolelli nakon četiri seta borbe. Nakon ovog meča Del Potro je odigrao pripremni turnir za Wimbledon na turniru u Hertogenboschu. Stigao je do polufinala, gdje ga je porazio David Ferrer. Na Wimbledonu nije odigrao dobro. Stigao je tek do drugog kola, gdje je izgubio od Stanislasa Wawrinke nakon tri seta.
2009.
mini|lijevo|Del Potro na Roland Garrosu 2009. godine Na turniru u Aucklandu Del Potro je bio prvi nosilac. Taj turnir je ujedno i osvojio pobjedivši Sama Querreya 6–4 6–4 u finalu. Na Australian Openu Del Potro je bio postavljen kao 8. nosilac. Stigao je do četvrtfinala gdje je izgubio od Rogera Federera sa 6–3 6–0 6–0. Na narednom turniru Mastersu u Indian Wellsu Del Potro je stigao do četvrtfinala gdje je izgubio od broja 1. Nadala. Del Potro se osvetio za taj poraz već na narednom turniru Mastersu Miamiu pobjedivši Nadala u četvrtfinalu u 3 seta. Iako je u polufinalu izgubio od Andy Murraya Del Potro je nakon ovog turnira stigao do najboljeg plasmana u karijeri, 5. mjesta. Na prvom Mastersu na zemljanoj podlozi Del Potro je izgubio u drugom kolu od Ivana Ljubičića. Na Mastersu u Rimu Delpo je stigao do četvrtfinala gdje je izgubio od Novaka Đokovića. Na Mastersu u Madridu koji se po prvi put igrao na zemljanoj podlozi Del Potro je stigao do polufinala u kojem ga je pobjedio Roger Federer.
Na French Openu 2009. godine Del Potro je bio 5. nosilac te je stigao do polufinala gdje je izgubio od Rogera Federera nakon 5 setova i to u petom setu sa 6–4. Inače Juan Martin je u tom meču dva puta vodio i to sa 1–0 u 2–1 u setovima. Na Wimbledonu njegova loša forma na travi se nastavila. Izgubio je u drugoj rundi od Lleytona Hewitta sa 6–3 7–5 7–5. Nakon tog turnira uslijedila je nešto duža pauza te se Del Potro vratio tek na turniru u Washingtonu. Tamo je svoju titulu iz prethodne godine uspješno odbranio pobjedivši u finalu Andya Roddicka sa 3–6 7–5 7–6(8:6). Na Mastersu u Montrealu stigao je do finala. Na putu do finala pobjedio je Rafaela Nadala dosta uvjerljivo sa 7–6(7:5) 6–1. U finalu je izgubio od Andya Murraya nakon tri seta, iako je dobio prvi set. Masters u Cincinnatiu nije odigrao zbog umora, te se želio što bolje odmoriti za US Open. mini|desno|Del Potro na putu do titule na US Openu
Del Potro je bio postavljen za 6. nosioca na US Openu. U prve dvije runde Del Potro je pobjedio Monaca i Melzera u tri seta. U 3. kolu pobjedio je Daniela Kollerera 3–1 u setovima. Nakon toga igrao je protiv Juana Carlosa Ferrera u 4. kolu. Pobijedio ga je 6–3, 6–3, 6–3 kako bi stigao do svog 2. uzastopnog četvrtfinala na ovom turniru. U četvrtfinalu je pobijedio Marina Čilića 4–6, 6–3, 6–2, 6–1. Nakon toga pobjedio je svjetskog broja 3, Rafaela Nadala u polufinalu 6–2, 6–2, 6–2. U finalu ga je čekao broj 1 svjetskog tenisa, Roger Federer. Prije meča Federer je važio za ogromnog favorita, iako je Del Potro na ovom turniru igrao sjajno. Sam meč Del Potro je odigrao sjajno te na kraju i pobijedio Federera nakon pet setova 3–6, 7–6(7–5), 4–6, 7–6(7–4), 6–2. Ovo je bila prva pobjeda Del Potra protiv Federera. Nakon meča Del Potro je izjavio da mu je od malih nogu bio san da osvoji US Open te da mu se konačno taj san ostvario.
mini|lijevo|Del Potro na World Tour Finalsima U svom prvom meču nakon US Opena Del Potro je izgubio od Eduarda Rogera-Vasselina 189 igrača svijeta u 2 seta. Nakon toga izgubio je u drugom kolu Mastersa u Shanghaiu od Jurgena Melzera. Ovaj meč Del Potro je predao u drugom setu zbog povrede prepona. Ista povreda mučila ga je i na Mastersu u Parizu gdje je meč četvrtfinala predao Radeku Štepaneku. Nakon ovog turnira Del Potro je nastupio na World Tour Finalsima. Na tom turniru pobjedio je Rogera Federera, Fernanda Verdasca, ali je izgubio od Andy Murraya, no uprkos tome uspio je da prođe u polufinale. U polufinalu pobjedio je Šveđanina Robina Soderlinga 6–7(1–7), 6–3, 7–6(7–3). U finalu je igrao protiv Nikolaja Davidenka te izgubio 6–3, 6–4. Del Potro je 2009. završio kao najmlađi igrač u TOP 10, najbolje rangiran Argentinac, najbolje rangiran Južnoamerikanac već drugu godinu zaredom.
2010.
Del Potro je započeo novu sezonu na teniskoj ekzibiciji u Melbourneu. U prvom meču je dobio Ivana Ljubičića 6–3, 6–3. Zatim se povukao zbog povrede ruke. 11. januara Del Potro je ostvario svoj najbolji plasman u karijeri, a to je bilo 4. mjesto na ATP listi. Na Australian Open otišao je s povredom ruke. Stigao je do 4. kola gdje ga je pobjedio Marin Čilić nakon 5 setova. Njegova povreda se pogoršala te je pauzirao narednih mjesec dana. Nakon toga Del Potro je propustio mnogo turnira, uključujući i nekoliko Mastersa. Povreda ga je i dalje mučila tako da je odlučio da se podvrgne operativnom zahvatu kako bi sanirao povredu. To je i uradio 4. maja 2010. Nakon operacije izjavio je kako neće dugo igrati te da neće braniti svoju titulu na US Openu zbog rehabilitacije.
Nakon što je propustio 9 mjeseci Del Potro se vratio na Thailand Openu u augustu. Na tom turniru izgubio je u prvom kolu od Oliviera Rochusa 7–6(9–7), 6–4. Nakon toga odigrao je na turniru u Tokiju, ali i tamo je izgubio u prvom kolu od Feliciana Lópeza 6–3, 6–0. Ostatak sezone je propustio zbog povrede kuka.
2011.
Novu sezonu Del Potro je započeo na turniru u Sidneyu tako što je dobio pozivnicu. Poražen je u 2. kolu od Floriana Mayera 6–2, 7–5. Njegov naredni turnir bio je prvi Grand Slam turnir sezone. Na tom turniru biva poražen od 23. nosioca Marcosa Baghdatisa u drugom kolu sa 1–6, 3–6, 6–4, 3–6. Nakon ovog turnira Del Potro je spao na 485. mjesto na rang-listi. Naredni turnir koji je odigrao bio je onaj u San Joseu, gdje je stigao do polufinala gdje je izgubio od Fernanda Verdaska u 2 seta. Njegov naredni turnir bio je turnir iz serije 500 u Memphisu, gdje je stigao do polufinala gdje biva poražen od kasnijeg osvajača turnira Andyja Roddicka 6–3, 6–4.
Naredni turnir Del Potro je odigrao u Delray Beachu i tamo je osvojio titulu. Na putu do titule pobjedio je Kevina Andersona u četvrtfinalu, Mardyja Fisha u polufinalu te Janka Tipsarevića u finalu sa 6–4, 6–4. Zatim je uslijedio njegov prvi Masters od 2009. godine. Bio je to Masters u Indian Wellsu, gdje je stigao do polufinala gdje biva poražen od Rafaela Nadala 6–4, 6–4. Zatim je nastupio na Mastersu u Miamiu te stigao do 4. kola, gdje gubi od Mardyja Fisha u dva seta.
Zatim je igrao na prvom turniru na zemlji od Roland Garrosa 2009. To je bio turniru u Estorilu koji je Del Potro i osvojio. U finalu je bio bolji od Fernanda Verdasca 6–2, 6–2. Nakon što je zadobio 8-milimetarsko napuknuće rebra Del Potro je odlučio da ipak odigra Masters u Madridu. Prošao je u 3. kolo, ali je zatim ipak predao meč Nadalu. Preskočio je Masters u Rimu, da bi se što bolje pripremio za French Open. Na drugom grand slamu sezone stigao je do 3. kola gdje gubi od Novaka Đokovića u 4 seta.
Na Wimbledonu se prvi put plasirao u osminu finala. No ipak u osmini finala biva poražen od Nadala nakon četiri seta. Njegov naredni turnir bio je onaj u Los Angelesu, gdje je stigao do četvrfinala gdje biva poražen dosta lahko od Ernestsa Gulbisa sa 6–2, 6–4. Zatim je igrao na Mastersu u Montrealu, gdje je stigao do 2. kola gdje je izgubio od Marina Čilića sa 6–3, 6–4. Na narednom Masters u Cincinnatiu stigao je također do drugog kola, gdje biva poražen od Rogera Federera sa 6–3, 7–5. Del Potro je ušao na US Open kao 18. nosilac. Stigao je do trećeg kola, gdje je poražen od Gillesa Simona 6–4, 6–7(5–7), 2–6, 6–7(3–7).
Oprema
Del Potro je kratko koristio Wilson BLX Pro Tour reket za 2010. sezonu, ali nakon što se vratio na terene poslije povrede ruke, vratio se i svom Wilsonu K Factor 6.1 95 (18x20). Del Potrov sponzor je Nike. Često je nosio majice bez rukava, ali početkom 2010. počeo je nositi majice s rukavima. Također je poznat po nošenju znojnica na rukama, te marame na glavi. Nosi patike Nike Zoom Breathe 2K10, na kojima piše njegov nadimak Delpo.
Način igre
Del Potro je prvenstveno igrač osnovne linije. Ima izuzetno snažan servis (zahvaljujući svojoj visini od 198 cm koja mu olakšava da pronađe najbolje uglove pri servisu) te ravan i snažan forhend i bekhend. Njegovo vjerovatno najjače oružje jest upravo forhend, za koji smatraju da je jedan od najjačih, ako ne i najjači, čija brzina često prelazi 180 km/h. Također posjeduje i sasvim solidan dvoručni bekhend. Njegova omiljena podloga je tvrda, iako on dolazi iz Argentine gdje su tereni većinom na zemljanoj podlozi. Igra jako dobro i na zemljanoj podlozi, dok mu je trava, uprkos poboljšanju igre na njoj, i dalje najslabija podloga.