Segna_di_Bonaventura
Biografija i umjetničko stvaralaštvo
Sve ukazuje da je Segna di Bonaventura bio ne samo vrlo produktivan umjetnik, već i da je vodio veliki slikarski atelje. Osim četiri potpisana djela, ovom italijanskom umjetniku se zbog stilskih obilježja pripisuje niz nepotpisanih radova. Jedno od djela koje predstavlja njegovu raniju slikarsku fazu i koje se donekle izdvaja je slika "Sudnji dan" (1300-1305); čuva se u Muzeju likovnih umjetnosti u Angersu u Francuskoj (pogledati galeriju). Prikaz Sudnjeg dana u ovom djelu slijedi formulu sienske slikarske škole prilikom predstavljanja ove vjerske scene. Kristovo desno rame je golo, a dlanovi obje ruke su okrenuti prema naprijed kako bi se otkrile njegove rane stigmate. Radnja je preuzeta iz djela "Apokalipsa" svetog Ivana Krstitelja. Segna je prikazao Krista u mandorli, okruženog sa deset anđela, zahvaljujući njihovom visokokvalitetnom crtežu (koji podsjećaju na anđele u drugim djelima iz tog perioda) stručnjaci su ovo djelo pripisali Segni di Bonaventuri. Dva anđela u donjem redu trube u trube, najavljujući dolazak Sudnjeg dana. Ispod njih, u blizini oltara, nalazi se prazan krst – podsjetnik na mučeništvo Kristovo i čudo njegovog uskrsnuća. Desno ispod Krista, pravednici se dižu iz svojih grobova, a među njima se mogu vidjeti kralj, dvoje papa, tri biskupa, tri franjevačka redovnika i dva benediktinca - njihova pravednost u sistemu tadašnjih ideja nije bila upitna. Lijevo od Krista prikazan je đavo, koji onemogućava onima koji žele da uđu u nebeski Jerusalim, gurajući ljude u utrobu pakla (ovaj dio slike ima značajan gubitak sloja boje). Krist sjedi na nekoj vrsti nebeskog prijestolja, dok desnom uzdignutom rukom blagosilja pravednike, a spuštenom lijevom osuđuje griješnike. Uprkos svoj simbolici scene, Krist ima ljudsko lice puno tuge. Slika je bila središnja ploča poliptiha, čiji je ostatak nepoznat. Još jedno djelo iz ranije slikarske faze Segne di Bonaventure je poliptih (slika desno), na kojem su prikazani Madona i tri sveca urađeni u vrijeme kada je Segna još radio u Ducciovom slikarskom ateljeu. Originalni okvir je izgubljen iako su lučne letvice (iznad glava Madone i svetaca) između odjeljaka netaknute. Uprkos pojediniim oštećenjima, slika je uopšteno gledajući u odličnom stanju nakon restauracije. Sám oblik poliptiha blizak je formuli koja je preovladavala u Ducciovom ateljeu u prvoj deceniji 14. vijeka. Iznad svega, podsjeća na "Poliptih br. 28", djelo koje je po Ducciovom dizajnu izveo sám Segna di Bonaventura. Kao i u "Diptihu br. 28", svaka figura nalazi se u jednostavnom odjeljku zasvođenom u obliku luka, a svi odjeljci skupljeni su ispod pravolinijskog okvira. Oblik poliptiha također potvrđuje datum izrade ovog djela na približno 1310 - 1315 godinu. Žalosni izraz Madone prikazan bez djeteta, navodi na pretpostavku da je izgubljeni središnji panel sadržavao prikaz Krista kao Čovjeka tuge. U klimanju Madonine glave, njenom svečanom gestu pokazivanja, načinu na koji drži veo (umjesto maramice kojom briše suze) i njenom tužnom pogledu (Segna je povukao vodoravnu liniju između oka i obrva), sve ovo dodatno uveličava uznemireni i tužni izraz njenog lica. Slikarski detalji korišćeni u ovoj slici uporedivi su sa ranijim slikama ožalošćene Madone na naslikanim križevima iz 13. i 14. vijeka.