cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irmena Čičikova
Karijera
Čičikova je debitovala na profesionalnoj sceni u Umjetnosti pometanja stvari pod tepih (2008), predstavi prema Scenama iz braka Ingmara Bergmana, u ulozi Marianne, za koju je nominirana na IKAR-u (2009) i nagradu za najbolju žensku ulogu za glavnu ulogu na dodjeli pozorišnih nagrada ASKEER (2009). Postigla je kritički i komercijalni uspjeh na sceni. Nakon toga nastupa u Nirvani (2009), a narednih godina gostuje u Kanadi i Francuskoj sa predstavom Konstrukcija oslobođene imaginacije (2010) prema djelima Eugènea Ionescoa. Zatim je nastupila u Lov na patke (2012) Aleksandra Vampilova u Bugarskom narodnom pozorištu "Ivan Vazov". Godine 2012. pojavila se u filmu Ja sam ti (2012) za koji je dobila pohvale kritike i osvojila glavnu žensku nagradu na Nacionalnom filmskom festivalu Zlatna ruža (2012). Godine 2014. pojavila se u Viktoriji (2014) kao Boryana, majka djeteta po imenu Viktoria koje je rođeno bez pupčane vrpce, koji je premijerno prikazan na Svjetskom takmičenju Sundance Film Festivala u januaru. Slijedeće godine pojavila se u Sound Hunters (2015).
Film
Irmena Čičikova se pojavila u svom prvom dugometražnom filmu, Staklena rijeka (2010). Prvu glavnu ulogu ostvarila je 2012. godine u kojoj je, zajedno sa Janet Spasovom, glumila dve žene po imenu Yura i Adriana, u filmu Petra Popzlateva Ja sam ti (2012). Krajem iste godine počela je snimati Viktoriju (2014) i Sound Hunters (2015), prve odabrane za svjetsku premijeru u službenom svjetskom takmičenju na Sundance Film Festivalu 2014. godine. Radnja filma Viktorija smještena je u Bugarsku tokom pada komunizma, miješajući satiru, nadrealizam i dramu. Chichikova igra bibliotekarku po imenu Borjana koja nenamerno postaje majka kćerke Viktorije, kojoj nedostaje pupčana vrpca i tako odmah privlači pažnju države, sprječavajući njenu porodicu da pobjegne iz zemlje. Priča odjekuje društvenom i kulturnom tranzicijom iz komunizma u demokratiju i emocionalnim putovanjem od mržnje do ljubavi.
NGC 4955
NGC 4955 (također poznat kao ESO 443-62, MCG -5-31-34 i PGC 45340) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 159 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Najveći prečnik je 1,90 (88 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (60 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 30. marta 1835. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Amer Gojak
Amer Gojak bosanskohercegovački je nogometaš i reprezentativac koji igra na poziciji ofenzivnog veznog. Trenutačno igra za Dinamo Zagreb.
Rana karijera
Svoju nogometnu karijeru započeo je 2005. u školi sarajevskog FK Novi Grad. Četiri godine kasnije prelazi u redove Željezničara.
Olimpic Sarajevo
U januaru 2014. Gojak je prešao u redove sarajevskog Olimpica. Za Olimpic je debitirao 1. marta protiv mostarskog Veleža od kojeg je Olimpic izgubio 0:1. Jedanaest dana kasnije ostvario je svoj debi u kupu i to protiv Širokog Brijega koji je pobijedio Olimpic 2:0. U ligaškom susretu odigranom 15. marta protiv prijedorskog Rudara, Gojak je postigao svoj prvi gol za Olimpic koji je ujedno bio i jedini gol na toj utakmici.
Dinamo Zagreb
Dana 13. februara 2015. prešao je u Dinamo Zagreb bez odštete. Za novi klub debitirao je 3. marta u četvrtfinalnoj utakmici Hrvatskog nogometnog kupa u kojoj je Dinamo pobijedio Istru 1961 3:0. Protiv istog protivnika Gojak je 21. marta ostvario svoj debi u 1. HNL kada je Istra 1961 poražena 4:1.
Za Dinamo Zagreb II debitirao je 14. augusta kada je druga momčad Dinama u utakmici 2. HNL dobila Hrvatski dragovoljac 4:0.
Svoj prvi gol za klub postigao je 14. maja 2016. u ligaškoj utakmici protiv Lokomotive Zagreb koja je završila 0:4. U UEFA Ligi prvaka debitirao je 14. septembra kada je Dinamo izgubio 3:0 od Lyona. Dana 29. aprila 2017. Gojak je postigao četiri gola u ligaškoj utakmici protiv Cibalije (6:0). U UEFA Europskoj ligi debitirao je 20. septembra 2018. kada je Dinamo pobijedio Fenerbahçe 4:1. Svoj prvi gol u tom takmičenju postigao je 4. listopada kada je Anderlecht izgubio 0:2. Postigao je jedini gol u utakmici Hrvatskog nogometnog superkupa 2019. protiv Rijeke.
Torino (posudba)
Početkom listopada 2020. Gojak je poslan na posudbu u redove talijanskog prvoligaša Torina s obvezom kupnje pod uvjetom da deset puta zaigra u početnih 11 Torina. Svoj klupski debi ostvario je 28. listopada u utakmici Coppa Italije u kojoj je Torino pobijedio Lecce 3:1 u produžetcima. U ligi je debitirao 4. studenog kada je Genoa poražena rezultatom 1:2. Svoj jedini gol i asistenciju za klub postigao je 3. januara 2021. u ligaškom susretu protiv Parme koji je završio 0:3. Tijekom posudbe Gojak nije uspio deset puta biti član početnih 11, stoga je njegov transfer u Torino za 6 milijuna eura propao, a Dinamo je zaradio samo pola milijuna eura.
Reprezentativna karijera
Za A selekciju Bosne i Hercegovine debitirao je 15. novembra 2018. zamijenivši Miralema Pjanića u 87. minuti utakmice protiv Austrije koja je završila bez golova. Svoja prva dva gola i asistenciju za A selekciju postigao je 5. septembra 2019 protiv Lihtenštajna (5:0).
Klupska
Olimpic Sarajevo
Dinamo Zagreb
Diofant
desno|mini|200px|Naslovnica knjige Arithmetica iz 1621. autora [[Claude Gaspard Bachet de Méziriaca.]] Diofant iz Aleksandrije (starogrčki: Διόφαντος ὁ Ἀλεξανδρεύς (Dióphantos ho Alexandreús), oko 250.), je starogrčki matematičar.
Otkrio je Diofantove jednačine.
Unatoč tome da je bio istaknuti matematičar svog vremena, vrlo malo je poznato o Diofantovom životu. Njegov rad je sačuvan u šest poglavlja Aritmetike koja su sačuvana (sedam poglavlja je izgubljeno), koja je bila vjerovatno najstariji sistematski traktat o algebri.
Diofant se je prvenstveno zanimao za teoriju brojeva i rješavanje jednačina. Ima velik doprinos u napretku algebre upotrebom simbola za veličine, matematičke operacije i odnose. Prethodno su ove veličine opisivane riječima.
Politetrafluoroetilen
Politetrafluoroetilen ( PTFE ) je sintetički fluoropolimer tetrafluoroetilena koji ima brojne primjene. Općepoznati brend kompozicija na bazi PTFE-a je Teflon Chemoursa, spin-off kompanije DuPont, koji je prvobitno otkrio spoj 1938.
Madeleine Radziwiłłowa
Princeza Maria Madeleine Radziwiłłova (rođena Marie Eve Madeleine Josephus Elizabeth Apollonia Catherine Zawisza Kierżgajło; 1861. Varšava – 1945. Fribourg) bila je poljsko-bjeloruska aristokratkinja koja je finansirala mnoge katoličke aktivnosti tokom bjeloruske nacionalne renesanse.
Politetrafluoroetilen
Politetrafluoroetilen je čvrsti fluorougljenik (na sobnoj temperaturi), jer je polimer visoke molekularne težine koji se u potpunosti sastoji od ugljika i fluora. PTFE je hidrofoban: ni voda ni supstance koje sadrže vodu ne vlaže PTFE, jer fluorougljici pokazuju smanjene Londonove disperzione sile zbog visoke elektronegativnosti fluora. PTFE ima jedan od najnižih koeficijenata trenja od bilo koje čvrste tvari.
Politetrafluoroetilen se koristi kao neljepljivi premaz za tiganje i drugo posuđe. Nereaktivan je, dijelom zbog jačine veze ugljik-fluor, pa se često koristi u kontejnerima i cjevovodima za reaktivne i korozivne hemikalije. Kada se koristi kao mazivo, PTFE smanjuje trenje, habanje i potrošnju energije mašina. Obično se koristi kao graft materijal u hirurškim intervencijama. Također se često koristi kao premaz na kateterima; ovo ometa sposobnost bakterija i drugih infektivnih agenasa da prianjaju na katetere i uzrokuju bolničke infekcije. lijevo|mini| Reklama Happy Pan, tave obložene teflonom iz 1960-ih desno|mini| PTFE se često koristi za oblaganje [[Nelepljive posude|tava s neprijanjajućim slojem jer je hidrofoban i posjeduje prilično visoku otpornost na toplinu.]] mini| Teflon se također koristi kao trgovačko ime za polimer sličnih svojstava, [[Perfluoralkoksi polimerna smola|perfluoroalkoksi polimernu smolu (PFA)]] Trgovački naziv Teflon se također koristi za druge polimere sa sličnim sastavima:
Madeleine Radziwiłłowa
Biografija
Bila je kći grofa Jana Kazimierza Zawisza-Kierżgajłoa i grofice Marie Kwilecke, bivše dvorske dame ruske carice i praunuke kralja Stanisław August Poniatowskog. Grof je bio oduševljen arheologijom i sakupljao je drevne medalje i novčiće. Kod kuće su govorili francuski i poljski, kao i bjeloruski sa poslugom. Obrazovale su je guvernante i učitelji. Zime je provodila u Varšavi. Njena starija sestra Maria Ewa udala se za Michała Piotra Radziwiłła iz ogranka Nieborów, te je i ona postala filantrop.
Grb Senegala
desno|220px Grb Senegala sastoji se od štita panafričkih boja na kojem se na lijevoj polovini nalazi lav, i stabla baobaba s desne strane. S bočne strane nalaze se palmine grančice na vrhu natkrivene zelenom zvijezdom s petokrakom. Ispod traka je natpis "Un Peuple, Un But, Une Foi" (Jedan Narod, Jedan Cilj, Jedna Vjera). Usvojen pet godina nakon što je Senegal stekao nezavisnost, bio je to grb Republike Senegal od 1965. godine. Oba simbola na štitu prethodno su bila istaknuta na ranijim senegalskim grbovima.
Madeleine Radziwiłłowa
Biografija
Godine 1882. Madeleine se udala za bogatog grofa Ludwika Józefa Krasińskog (1833–1885) koji je bio 27 godina stariji od nje. Imali su kćerku Mariju Ludviku (1883–1958), koja se 1901. udala za princa Adama Czartoryskog. Kao udovica, grofica Krasinska je većinu vremena provodila na svom imanju u blizini Igumena (danas Chervyen u Minskoj oblasti), a posjećivala je i imanja koja je naslijedila od oca.
Stopalo
Stopalo (lat. pes) je anatomska struktura mnogih kičmenjaka. To je vršni dio noge,koji nosi težinu tijrla i omogućuje kretanje. Kod mnogih životinja s nogama, stopalo je zasebni organa+ na terminalnom dijelu noge koji se sastoji od jednog ili više segmenata ili kostiju, uglavnom uključujući kandže ili nokte.
Grb Senegala
Simbolizam
Boje i predmeti na grbu nose kulturno, političko i regionalno značenje. Zelena zvijezda na grebenu identična je onoj na senegalskoj zastavi. Aludira na islam, religiju koju praktikuje 94% stanovništva Senegala. Također je moguće da je proizašao iz vjerskog simbola "Yoonir", koji su Serer narod Senegala, Gambije i Mauritanije koristili kao vjerski i kulturni simbol mnogo prije nego što je islam prodro u regiju Senegambije, i puno prije nego je postao islamski simbol - s korijenima u zastavi Osmanskog Carstva. Predsjednik Léopold Sédar Senghor, pod čijom je upravom ovaj grb bio povučen nije musliman već rimokatolik. Također, bio je Serer i snažni zagovornik religije i kulture tog naroda - čak i u svojim djelima.
Madeleine Radziwiłłowa
Biografija
Godine 1904. zaljubila se u mladog princa Wacław Mikołaj Radziwiłła (1880–1914) koji je bio 19 godina mlađi od nje (ona 45, on 26). Vjenčali su se u Londonu 30. marta 1906. Skandal ih je izolovao. Princ je izbačen iz društva, njihovi londonski rođaci su se okrenuli od njih. Odselili su se u Kuchcičy, vlasništvo princeze. Bio je posvećen upravljanju imovinom koja je uključivala ogromnu šumu borova i hrastova od 73.000 hektara.
Stopalo
Pregled i plan građe
thumb|100px|Ilustracija kostiju potkoljenice i stopala thumb|100px|Prednji nožni mišići
Grb Senegala
Simbolizam
Desna strana grba sadrži lava nacionalnog simbola Senegala, koji označava snagu i predstavlja sjevernu senegalsku etničku grupu, koja čini većinu stanovništva. Historijski, to je bio simbol moći kraljeva, prije nego što su Francuzi kolonizirali Senegal.
Madeleine Radziwiłłowa
Biografija
Princ Radziwiłł se borio u ruskoj carskoj vojsci tokom Prvog svjetskog rata i umro je na početku rata u Istočnoj Pruskoj. Posvetila se djelima milosrđa i postaje dominikanska tercijarka. Bila je na čelu velikog bogatstva sa 18 imanja i ogromnim šumama. Živjela je u Kaunasu, zatim u Njemačkoj. Finansijski je upropaštena 1932. godine i provodi svoje posljednje dane u Fribourgu, u samostanu dominikanaca. Njen pepeo je ponovo sahranjen u Minsku.
Stopalo
Pregled i plan građe
Stopalo – kod kopnenih kičmenjaka – je dio donjih ekstremiteta (nogu. Tokom evolucije, brojnost kostiju u stopalu se smanjivao, što se osobito odnosi na korijen stopala (basipodium), čije susu se pripajale susjednim skeletnim elementima, a neke su i potpuno iščezle.
Grb Senegala
Simbolizam
Na lijevoj strani grba prikazano je stablo baobaba koje je porijeklom iz Senegala. Smještena tačno ispod nje je zelena valovita linija, koja utjelovljuje rijeku Senegal. Red ispod grba je red Nacionalnog reda lava. Lav i drvo baobaba, koji su prethodno bili izloženi na ranijim senegalskim grbovima, danas se koriste na dva pečata u zemlji. Pečat sa stablom baobaba koristi se za označavanje bilo kakvih akata koji se odnose na javnu upravu, dok pečat sa lavom koristi isključivo predsjednik za značajna državna akta, poput međunarodnih sporazuma.
Madeleine Radziwiłłowa
Filantropija
Finansirala je bjeloruske novine Biełarus, izdavačku kuću Zahlanie sonce i ŭ naše vakonce, društvo za borbu protiv alkoholizma, školu u selu Kuchcičy. Ugostila je predstavnike bjeloruske kulture kao što su Vaclav Ivanovski, ministar prosvjete 1918. Bjeloruske Narodne Republike (ustrijeljen 1943. od strane NKGB-a); braća Luckevič, izdavači bjeloruskog nedjeljnika Naša Niva (1906–1915); Roman Skirmunt, član Treće Dume (1910–1911) i predsjednik Beloruskog narodnog odbora (1915–1917) i Edward Woyniłłowicz političar. Materijalno je pomogla Maksimu Bahdanoviču u objavljivanju njegovih prvih knjiga, kao i Maksimu Haretskom, Jakubu Kolasu i Antonu Levitskom. Pomogla je u finansiranju Univerziteta u Vilniusu.
Radziwiłł je također pomagala dobrotvorna djela poput samostana Druya sa srednjom školom koju su otvorili Marijanisti Bezgrešnog začeća 1923.; dala je izgraditi bogosloviju u Vilniusu i donirala je za izgradnju Litvanske crkve Svetog Kazimira u Londonu. Aktivna je u Dobrotvornom društvu Minsk za pomoć žrtvama rata. Nakon rata finansirala je bogosloviju za Bjelorusku grkokatoličku crkvu u Rimu i pripadnike "litvanske renesanse". Donirala je sredstva za izgradnju crkve u Varšavi, sirotišta i dječijih domova u Minsku. Donirala je 1009 knjiga Litvanskom naučnom društvu. Godine 1930. odlikovana je Ordenom litvanskog velikog vojvode Gediminasa (1. stepen).
Stopalo
Pregled i plan građe
Djelomično smanjenje pretrpio je srednji red kostiju (centralia ili medialia). Od većih životinjskih skupina, uveliko izmijenjeno stopalo, u odnosu na osnovni plan građe, imaju gmizavci i ptice. Kod gmizavaca, u korijenu stopala, zbog srašćivanja, postoje samo dvije kosti: calcaneus (petna) i astrogalus (ostruga), izuzev guštera, koji u ovom dijelu skeleta imaju samo jedna kost.
Broj stopalskih kostiju je često smanjen na dvije do tri, a ostale srastaju sa zastopalskim kostima. Posljedica tih promjena je pokretanje stopala pod uglom, preko međustopalnog zgloba, a broj prstiju sveden je na četiri, jer peti je obično zakržljao. Kod ptica, od četiri prsta, tri su okrenuta prema naprijed. U korijenu stopala kod njih više nema niti jedne samostalne kosti, budući da su predačke jsrasle sa cjevanicom u jedinstvenu goljeničnostopalnu kost (tibiotarsus), dok je distalni kraj stopala (tarsalia) srastao sa evolucijski ranije sraslim kostima grane stopala (metatarsus) u vrlo izduljenu kost pisak (tarsometatarsus). To uvjetuje da se stopalo pokreće isključivo preko međustopalnog zgloba. Kod sisara, od kostiju korijena stopala su preostale samo dvije: skočna kost (calcaneus) i petna kost (talus, astragalus). Ostale kosti stopala kod njih su jedna slobodna srednja kost i četiri u distalnom dijelu, od kojih je četvrta srasla (s petnom kosti) u kuboidnu ili kvadratnu kost. 100|Gray439.png|mini|100px|lijevo|Dubinski i površinsku dijelovi stopala 83|Gray444.png|100px 100px|mini|Tabanska površina stopala od površine do dubinskog dijela
Sisarsko stopalu obično ima po pet razvijenih prstiju, a često postoji i mala pretpalčana kost (praehallux), analogno kosti zvanoj praepollex u prednjim ekstremitetima. Vodozemci, gmizavci i mnogi niži sisari, majmuni (uključujući i čovjeka) oslanjaju se na cijelo stopalo (plantigrada), ptice i zvijeri se oslanjaju na prste (digitigrada), a kopitari samo na vrhove prstiju (unguligrada).
Stopalo čovjeka
mini|350p|Kosti stopala: Pogled s donje strane (lijevo) i odozgo (desno). A = [[Petna kost B = Gležanj C = Kvadratna kost D = Čunasta kost E, F, G = Klinasta kost Tamnosive su metatarzalne kosti, svijetlosivi – zglobovi]]
Stopalo čovjeka je krajnji dio donjih udova (nogu), koji se oslanja o tlo. Ono: Gornja površina stopala se zove poleđina (dorsum pedis), a donja je taban (planta pedis). Kostur ovog dijela čine kosti stopala (u užem smislu ili zastopalo), grana stopala (metatarsus) i članci prstiju. Tarzus čini sedam kostiju koje su raspoređene u dva reda. Najveće su gležnjačna ili gležanjska kost (talus), koja se zglobljava s kostima potkoljenice, gradeći s njima gornji nožni zglob, i petna kost (calkaneus), koja je osnova pete (zadnjeg, zaobljenoga dijela stopala). Grana stopala (metatarsus ili srednje stopalo) sadrži pet kostiju koje spajaju tarzus sa prstima, u kojima ima ukupno 14 članaka (falangi). Poleđina stopala pokriven je tankom kožom ispod koje su krvni sudovi i tetive mišića ekstenzora stopala i prstiju. Taban je prekriven čvrstom debelom kožom, ispod koje je zaštitni sloj masnog tkiva i čvrsta vezivna ploča (tabanska aponeuroza). Stopalo je lagano udubljeno, tako da ima dva svoda, uzdužni i poprečni, koji se postupno oblikuju na phodanja (djeteta). Na podlogu se oslanja samo na tri tačke, a to su:
.mr
.mr je najviši Internet domen za Islamsku republiku Mauritaniju. Za registraciju ovog domena je potrebno imati lokalnog predstavnika u ovoj državi.
Kapton
mini|Struktura poli-oksidifenilen-piromellitimida mini|Kapton izolacijski jastučići za postavljanje elektroničkih dijelova na hladnjak Kapton je poliimidni film kojeg je razvio DuPont krajem 1960-ih i koji ostaje stabilan (izolirano) u širokom rasponu temperatura, od -269 do +400 °C. Kapton se, između ostalog, koristi u fleksibilnim štampanim pločama (fleksibilna elektronika) i svemirskim pokrivačima, koji se koriste na svemirskim letjelicama, satelitima i raznim svemirskim instrumentima.
Hemijski naziv za Kapton K i HN je poli (4,4'-oksidifenilen-piromellitimid). Proizvodi se iz kondenzacije piromelitnog dianhidrida i 4,4'-oksidifenilamina. Kapton sinteza je primjer upotrebe dianhidrida u koračnoj polimerizaciji. Intermedijarni polimer, poznat kao "poli (aminska kiselina)", topljiv je zbog jakih vodikovih veza sa polarnim rastvaračima koji se obično koriste u reakciji. Zatvaranje prstena vrši se na visokim temperaturama od 200 –. mini|Kapton trake, tri role različitih širina Toplotna provodljivost Kaptona na temperaturama od 0,5 do 5 kelvina prilično je visoka za tako niske temperature, κ = 4,638 × 10 −3 T 0,5678 W · m −1 · K −1. To ga je, zajedno s dobrim dielektričnim kvalitetama i dostupnošću kao tankih limova, učinilo omiljenim materijalom u kriogenici, jer pruža električnu izolaciju pri malim toplotnim gradijentima. Kapton se redovno koristi kao izolator u ultra visokim vakuumskim okruženjima zbog svoje male brzine ispuštanja gasova.
Avioni
Električna ožičenja izolirana kaptonom široko se koriste u civilnim i vojnim avionima, jer su lakša od ostalih izolatora i imaju dobre izolacijske i temperaturne karakteristike. Međutim, Kaptonova izolacija loše stari: studija FAA pokazuje degradaciju u vrućem, vlažnom okruženju ili u prisustvu morske vode. Utvrđeno je da ima vrlo lošu otpornost na mehaničko habanje, uglavnom na habanje unutar kablovskih snopova uslijed kretanja aviona. Mnogi modeli aviona morali su biti podvrgnuti opsežnim modifikacijama ožičenja - ponekad u potpunosti zamijenivši sve ožičenje izolirano kaptonom - zbog kratkih spojeva uzrokovanih neispravnom izolacijom. Propadanje i istrošivanje kaptonske žice uslijed vibracija i vrućine upleteno je u višestruke padove aviona sa fiksnim i rotacijskim krilima, uz gubitak života.
Svemirske letjelice
mini| Aluminizirani Kapton termo pokrivač korišten je za [[Postrojenje za dugotrajno izlaganje|eksperiment ultra teških kosmičkih zraka]] Stupanj spuštanja lunarnog modula Apollo i dno stupnja uspona koji okružuje motor za uspon bili su prekriveni pokrivačima od aluminizirane kaptonske folije kako bi se osigurala toplotna izolacija. Tokom povratka s Mjeseca, astronaut Apola 11 Neil Armstrong komentirao je da je tokom lansiranja etape uspona Mjesečevog modula mogao vidjeti "Kapton i druge dijelove na LM-u kako se raspršuju po cijelom području na velike udaljenosti." lijevo|mini| [[Svemirski teleskop James Webb|JWST suncobran, napravljen od Kaptona]] Prema NASA- inom internom izvještaju, "žice svemirskog broda presvučene su izolatorom poznatim kao Kapton koji se s vremenom imao tendenciju kvara, uzrokujući kratke spojeve i potencijalno požar". NASA-in laboratorija za mlazni pogon smatrala je Kapton dobrom plastičnom potporom za solarna jedra zbog njegovog dugog trajanja u svemirskom okruženju.
Štitnik za zaštitu svemirskog teleskopa James Webb također je napravljen od aluminiziranog kaptona.
Zbog velikog raspona temperaturne stabilnosti i sposobnosti električne izolacije, Kapton traka se obično koristi u elektroničkoj proizvodnji kao izolacijski i zaštitni sloj na elektrostatički osjetljive i krhke komponente. Kako može održavati temperaturu potrebnu za postupak ponovnog lemljenja, njegova zaštita dostupna je tijekom cijelog proizvodnog procesa, a Kapton je često još uvijek prisutan u finalnom potrošačkom proizvodu.
3D štampanje
Kapton i ABS se vrlo dobro prianjaju, što je dovelo do široke upotrebe Kaptona kao površine za izradu 3D štampača. Kapton se polaže na ravnu površinu, a ABS se istiskuje na površinu Kaptona. Štampani ABS dio neće se odvojiti od platforme za izradu jer se hladi i skuplja, što je čest uzrok neuspjeha ispisa iskrivljenjem dijela. Trajnija alternativa je upotreba polieterimidne površine.
Zaštitni znak
Kapton je registrirani zaštitni znak kompanije EI du Pont de Nemours and Company.
Morinac
Morinac je naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Natrij-nitrat
Natrij-nitrat NaNO3 je najvažniji nitrat koji se pojavljuje u prirodi. Prije svega nalazi se u Čileu, pa se zato i naziva čilska šalitra. Manjih nalazišta ima u Egiptu, Maloj Aziji, Kolumbiji i Kaliforniji, ali od tehničkog značaja su samo nalazišta u Čileu.
Dobijanje
Sirova čilska šalitra većinom je veoma onečišćena pijeskom i glinom, te raznim drugim solima (najčešće natrij-hloridom). Osim toga sadrži nešto natrij-, magnezij- i kalcij-sulfata i malim količinama kalcij-jodata, te je siva ili smeđa kamena masa. Iz ovog materijala dobija se natrij-nitrat izluživanjem vrućom vodom. Pri tom se nastali rastvor natrij-nitrata filtrira da se odvoji glineni mulj i zaostali nerastvoreni natrij-hlorid, a zatim hladi pri čemu kristalizira. Dobijeni natrij-nitrat je 98%-tan. Matični lugovi sadrže natrij-jodat i služe za dobijanje joda. U Njemačkoj se natrij-nitrat dobija pretežno iz sode sa nitratnom kiselinom: Na2CO3 + 2 HNO3 → 2 NaNO3 + H2O + CO2
i to tako da se nitrozni otpadni plinovi od oksidacije amonijaka apsorbiraju u rastvoru sode. Pri tom nastali rastvor nitrita i nitrata (Na2CO3 + 2 NO2 → NaNO2 + NaNO3 + CO2) se zakiseli nitratnom kiselinom i oksidira se na zraku u nitrat, koji se sodom neutrališe i upari u vakuumskim isparivačima.
Tereza Hrochová
Tereza Hrochová (rođena 24. februara 1996) je češka atletičarka, glavna disciplina joj je utrka na duge staze. Nastupila je u ženskom polumaratonu na Svjetskom atletskom prvenstvu u polumaratonu održanom 2020. u Gdinji, Poljska.
Natrij-nitrat
Osobine
Natrij-nitrat kristalizira iz vodenog rastvora u obliku bezbojnih, kockastih romboedara (kubična šalitra), koji imaju talište na 307°C, a kod 380°C počinju se raspadati. U vodi se lahko rastvara i rastvorljivost mu jako raste sa porastom temperature.
Tereza Hrochová
2019. godine se takmičila u ženskom polumaratonu na Ljetnoj Univerzijadi održanoj u Napulju, Italija. Završila je na 13. mjestu.
Hrochová se takmičila na Svjetskom atletskom prvenstvu u ženskom maratonu 2022. održanom u Eugene, Oregon, Sjedinjene Američke Države. Završila je na 17. mjestu.
Medalje
Prvenstvo Češke Republike u atletici
Natrij-nitrat
Upotreba
Veći dio čilske šalitre služio je prije za gnojivo, ostali dio upotrebljavao se za dobijanje nitratne kiseline i kalijeve šalitre. Danas natrij-nitrat ima značenje samo još kao gnojivo.
.mn
.mn je najviši Internet domen za Mongoliju. Administracija ovog domena je dodijeljena firmi Datacom. Američka savezna država Minnesota ponekad koristi ovaj domen za službene informacije.
NGC 252
NGC 252 (također poznat kao IRAS 00453+2721, MCG 4-3-4, PGC 2819 i UGC 491) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 227 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Andromeda. Najveći prečnik je 1,40 (92 hiljade sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (66 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 26. oktobra 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 155
IC 155 je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Kasiopeja. Ovaj objekat je zapisao Charles Joseph Etienne Wolf 30. decembra 1893. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Al Bayda
Al Bayda (arap. البيضاء El Bayda') je trgovački i industrijski grad na istoku Libije. Nalazi se na sjeveru regije Kirenaika. Sa 250.000 stanovnika, Bayda je četvrti grad po broju stanovnika u Libiji, poslije Tripolija, Bengazija i Misrate. Glavni je grad distrikta al-Jabal al-Akdar. Poznat je i pod imenom Az Zawiya Al Bayda, a njegova historija seže u doba antičke Grčke kada je bio poznat pod imenom Balagrae. . Za vrijeme italijanske vlasti, Italijani su ga zvali Beda Littoria.
Za vrijeme Drugog svjetskog rata je bio važno uporište britanskih snaga u sjevernoj Africi.
Stari Grad (Sarajevo)
Stari Grad je naseljeno mjesto i općina u Kantonu i Gradu Sarajevu, te historijsko središte tog grada. Zahvata istočnu polovicu historijskog dijela Sarajeva, uključujući Alifakovac, Baščaršiju, Bentbašu, Bistrik i Vratnik. Graniči sa općinom Ilijaš na sjeveru, Istočnim Starim Gradom na istoku, Istočnim Novim Sarajevom na jugu, te sa općinama Centar i Novo Sarajevo na zapadu. Općina se sastoji od 16 mjesnih zajednica sa površinom od 55 km2 i teritorijalno je najveća općina na području grada Sarajeva gdje zauzima oko 37% teritorije grada. Mnoge od najpoznatijih sarajevskih građevina se nalaze u Starom Gradu, uključujuči Gazi Husrev-begovu džamiju i Vijećnicu. Po popisu iz 1991. godine, u općini je živjelo 50.744 stanovnika, od čega u dijelu naseljenog mjesta Sarajevo - 48.794, a ostalih 1.950 u 15 naseljenih mjesta u okolini.
Dan općine Stari Grad Sarajevo je 2. maj.
Politika
Općinom rukovodi Načelnik općine koji se bira na lokalnim općinskim izborima svake četiri godine, na kojima se bira i Općinsko vijeće, koje se sastoji od 31 vijećnika, koji se biraju po partijskim listama. Članovi Općinskog vijeća se biraju direktno, te na osnovu dobijenih glasova, proporcionalno udjelu partije, zastupaju biranu partiju u općinskom vijeću. Ovlasti Načelnika općine i Općinskog vijeća regulisani su federalnim zakonima i statutom općine.
Stanovništvo
Po popisu stanovništva iz 1991. godine, općina Stari Grad (u to vrijeme jedna od 5 gradskih općina Grada Sarajeva) imala je 50.744 stanovnika, raspoređenih u 16 naselja. Poslije potpisivanja Dejtonskog sporazuma, najveći dio prijeratne općine Stari Grad ušao je u sastav Federacije Bosne i Hercegovine. U sastav Republike Srpske ušla su naseljena mjesta Blizanci, Bulozi, Donje Međuše, Dovlići, Gornje Međuše, Kumane, Njemanica, Studenkovići, te dijelovi naseljenih mjesta Donje Biosko, Faletići, Gornje Biosko, Hreša i Vučja Luka. Od ovog područja formirana je općina Istočni Stari Grad.
.ml
.ml je najviši Internet domen za Mali. Registracija se vrši po pod-domenima .org.ml, .com.ml i .net.ml.
Neriman Cahit
Neriman Cahit (rođena 1937) je tursko kiparska pjesnikinja i pisac. Poznata je kao vodeća ličnost poezije kiparskih Turaka i glasni zagovornik ženskih prava.
Biografija
Neriman Cahit je rođena u Kriniju (u to vrijeme na turskom poznatom kao Kırnı) 1937. godine. Najstarija od tri sestre, u osnovnu školu u svom selu je išla tri godine. Njeni roditelji, zabrinuti za obrazovanje svoje kćerke, prebacili su je u osnovnu školu Atatürk u Nikoziji, gdje je boravila do kraja života. Svoja razmišljanja počela je zapisivati u 5. razredu osnovne škole.
Išla je u srednju žensku školu Viktorija, gde je uz pomoć svog profesora filozofije učila klasiku i postajala sve zapaženija zbog svog pisanja. Studirala na Učiteljskom fakultetu, i bila prisiljena da se prebaci na novoformirani Učiteljski koledž kiparskih Turaka 1957. godine zbog nastalih sukoba. Njena rana poezija u ovom periodu bila je više fokusirana na prirodne i romantične teme; s vremenom se pomjerila ka društvenim pitanjima. Počela je pisati slobodnim stilom, ne inkorporirajući šeme rime u svoju poeziju.
Nakon što je diplomirala, poslata je u selo Klavdija na prvu dužnost. Nastavila je da predaje 33 godine i to često u udaljenim selima, tvrdeći da je "kao da je prognana zbog svog protivljenja". Tokom svoje karijere, bila je glasna figura u Uniji učitelja kiparskih Turaka (KTÖS) i branila je prava žena, slobodnu štampu i sindikate.
Svoje prve radove objavila je 1960-ih pod muškim pseudonimom zbog ograničenja koja joj je nametnula njena porodica. Protiv ovog pseudonima su u to vrijeme pokrenuti sudski procesi. Posmatrajući stanje žena kiparskih Turkinja u selima u kojima je radila, ona je u svojim djelima odražavala uslove u kojima su patile. Tokom svoje nastavničke karijere, njeni članci, pjesme, istraživanja i intervjui objavljivani su u novinama kiparskih Turaka. Smatra se jednim od vodećih zagovornica ženskih prava.
Njena prva knjiga, K.T.Ö.S. Mücadele Tarihi ("Historija borbe KTÖS") objavljena je 1987. godine, a zatim njena prva knjiga poezije, Sıkıntıya Vurulan Düğüm 1988. godine. Njena prva knjiga u potpunosti fokusirana na žene, Konu: Kadın ("Tema: Žena") objavljena je 1989. Od tada je objavila niz knjiga koje se sastoje od poezije, intervjua, istraživanja i članaka. Neke od tema koje istražuje u svom radu su ženstvenost na Kipru i percepcija seksualnosti u društvu kiparskih Turaka. Ona je izrazila svoju strast prema Nikoziji, duboko ukorenjenost grada u njenoj duši i bol koji joj zadaje podjela grada.
Dobitnica je najmanje 15 nagrada za književnost, uključujući nagrade turskog časopisa Nokta, Međunarodnih humanista i Međunarodne organizacije za tursku kulturu. Osnivačica je Ženskog istraživačkog centra i trenutno piše periodične publikacije u dnevnim novinama kiparskih Turaka Yeni Düzen.
Majlinda Kelmendi
Osvojila je zlatnu medalju na Olimpijskim igrama 2016.
Osvojila je zlatnu medalju na Svjetskom juniorskom prvenstvu u Parizu 2009, a godinu dana kasnije bila je 5. u Maroku. Na Svjetskom džudo prvenstvu 2010. u Tokiju bila je 9. Budući da se kosovski sportisti nisu mogli takmičiti pod zastavom Kosova 2012, Majlinda je nastupala za Albaniju na Olimpijskim igrama u Londonu 2012. Na Svjetskom prvenstvu 2013. u Rio de Janeiru osvojila je zlatnu medalju u kategoriji do 52 kg pobjedivši u finalu domaću predstavnicu Eriku Mirandu.
Na Evropskom prvenstvu u Montpellieru 2014. osvojila je zlatnu medalju. Ima zlatnu medalju i sa IJF World Mastersa, a na Grand Slam turnirima osvojila je 4 zlatne, jednu srebrnu i jednu bronzanu medalju. Na Grand Prix turnirima osvojila je 7 zlatnih i po jednu srebrnu i bronzanu medalju. Na Evropskom prvenstvu održanom u Kazanju 2016. osvojila je zlatnu medalju i po drugi put postala evropska prvakinja.
Predsjednica Kosova Atifete Jahjaga odlikovala ju je 24. decembra 2014. "Predsjedničkom medaljom za zasluge".
NGC 1966
NGC 1966 (također poznat kao ESO 56-SC125) je emisijska maglina i otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 25. septembra 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Pomorske odbrambeno-oružane snage Japana
mini|200px|Amblem
Pomorske odbrambeno-oružane snage Japana ili POOSJ (eng. JMSDF - Japan Maritime Self-Defense Force) naziv je za pomorsku komponentu Oružanih snaga Japana (JSDF). Japanska ratna mornarica je nastala nakon raspuštanja Japanske carske mornarice poslije Drugog svjetskog rata. Mornarica posjeduje veliku flotu brodova koja je strogo bazirana na odbrambenom (samoodbrambenom) naoružanju. Glavna zadaća Japanske ratne mornarice je držati kontrolu na japanskoj morskoj teritoriji i patrolirati teritorijalne vode. Učestvovala je i u nekim od UN-ovih mirovnih misija.
JSMDF ima službeno ima 46.000 osoblja (trenutno oko 45.800 osoblja), koje upravlja sa 119 glavnih borbenih brodova, uključujući 20 podmornica, 53 razarača i fregata, 29 minopolagača, 9 patrolnih čamaca i 9 amfibijskih brodova (ukupna istisnina flote je približno 432.000 tona). Osim brodova, mornarica je opremljena sa 179 aviona i 135 helikoptera. Većina ovih zrakoplova upotrebljava se u protivpodmorničkim i protivminskim zadaćama. .
Svi brodovi u Japanskoj mornarici koji su uvedeni u službu prije 2008. godine imaju prefiks JDS (Japanese Defense Ship). Brodovi koji su uvedeni u službu nakon 2008. imaju prefiks JS (Japanese Ship) što je rezultat preimenovanja Japanske odbrambene agencije (eng. Japanese Defense Agency) u Ministarstvo odbrane Japana (eng. Ministry of Defense).
Historija
Japanska mornarica ima dugu historiju. U 3. vijeku japanski brodovi su prevozili trupe po Istočnoj Aziji i Japanu. Mongolska invazija Japana koju je vodio Kublaj-Kan 1274. i 1281. ojačala je i potakla razvoj japanskih pirata (jap. wakō) koji su postali aktivniji u pljačkanju obale Kineskog carstva. U 16. vijeku događa se procvat japanske mornarice. Grade se mnogi brodovi, a razvijaju se i prvi ratni brodovi s metalnim trupom. Početkom 17. vijeka Japanci su izgradili prve velike okeanske vojne brodove. Godine 1869. nakon revolucije Meiji oformljena je Japanska carska mornarica koja je prema Vašingtonskoj konferenciji bila treća po veličini mornarica na svijetu. Učestvovala je u Prvom i Drugom svjetskom ratu a raspuštena je 1947. godine nakon potpisivanja japanske kapitulacije.
Poslije 1947. oformljena je Japanska ratna mornarica koja je prema japanskom ustavu mogla biti samo odbrambene namjene. Osnivanje Japanske ratne mornarice su podržale i SAD zbog prijetnje sovjetske ratne mornarice koja se sve više naoružavala podmornicama. Prvi brod POOSJ je bio bivši američki razarač koji je predan Japanu 1954. godine. Dvije godine kasnije, 1956. Japan u službu uvodi svoj prvi razarač proizveden nakon II. svjetskog rata nazvan Harukaze. Zbog prijetnje sovjetske mornarice i sovjetske jake podmorničke flote, Japanska ratna mornarica većinom se okretala potrebi za protivpodmorničku borbu, pa većinu flote čine razarači i slični brodovi namijenjeni i opremljeni za protivpodmorničku borbu.
Amfibijski brodovi
mini|250px|desno|[[Nosači helikoptera klase Hyuga|JDS Hyuga]]
Minopolagači
250px|mini|Podmornica klase Oyashio
Fenbufen
Fenbufen je lijek koji spada u grupu nesteroidnih antiupalnih lijekova. Koristi se primarno za ublažavanje upala kod osteoartritisa, ankiloznog spondilitisa i tendinitisa. Može se također upotrebljavati za ublažavanje bolova u leđima, nakon lomova kostiju i slično. Na tržištu je dostupan pod raznim trgovačkim imenima: Cepal, Cinopal, Cybufen, Lederfen i Reugast. Kao i mnogi drugi lijekovi iz ove porodice, fenbufen djeluje tako što inhibira ciklooksigenazu i zaustavlja proizvodnju prostaglandina koji je glavni uzrok upala.
Mravi (Goražde)
Mravi su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
NGC 6395
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Hercule Poirot
mini|desno|200px|David Suchet kao filmski Hercule Poirot Hercule Poirot (Erkil Poaro; Spa, Belgija, 1885 - Styles, Ujedinjeno Kraljevstvo, 6. august 1975) fiktivni je lik iz romana Agathe Christie i jedan od najpoznatijih detektiva svih vremena. Njegov lik se pojavljuje u 33 romana i preko 50 kratkih priča, objavljenih u periodu između 1920. i 1975. godine. Jedan je od najpoznatijih likova ikad stvorenih te se pojavljuje u radio dramama, serijama i filmovima. Ulogu Hercula Poirota su tumačili mnogi glumci između ostalih: John Moffatt, Albert Finney, Peter Ustinov, Ian Holm, Tony Randall, Alfred Molina i svakako najpoznatiji David Suchet.
Kao i mnoštvo detektiva u ranim danima kriminologije i kriminalistike (uključujući detektive kao što su Sherlock Holmes, gospođica Marple i Otac Brown), Poirot je neoženjen. Ljubav njegovog života, grofica Vera Rossakoff, pojavljuje se u kratkim pričama Dvostruki trag i Hvatanje Kerbera te romanu Velika četvorka.
Utjecaji
Poirotovo ime izvedeno je iz imena drugih dvaju izmišljenih detektiva: Herculea Popeaua Marie Belloc Lowndes i g. Poirota Franka Howela Evansa, penzionisanog belgijskog policajca koji živi u Londonu. Poirot je rođen u Belgiji, gdje je radio kao policajac, ali se za vrijeme Prvog svjetskog rata preselio u Englesku i počeo karijeru privatnog detektiva. Poirot je poznat po niskom rastu, jajolikoj glavi, mačkolikim zelenim očima, brčićima, odjevnim ritualima, opsesijom za redom, metodama rješavanja slučaja tako da otkriva što više na bilo koji način. Preferira izučavanje psihologije zločina da otkrije više tragova, kladeći se sa svojim privremenim pomoćnikom i prijateljem Arthurom Hastingsom da može riješiti slučaj samo sjedeći u stolici i koristeći svoje "sive ćelije".
Njegova fiktivna adresa (s vizit-kartice) je 56B Whitehaven Mansions, Sandhurst Square, London W1. Zgrada koja se koristila kao njegov stan nalazi se na Charterhouse Squareu u Londonu.
Značajniji utjecaj na rane priče o detektivu Poirotu imao je Arthur Conan Doyle. U An Autobiography Agatha Christie priznaje: "Ja sam i dalje pisala u tradiciji Sherlocka Holmesa - ekscentričnog detektiva - i pomoćnika marionete, sa detektivom Scotland Yarda inspektorom Jappom, po uzoru na (Doyleovog) Lestradea. Sa druge strane, Doyle je svoje detektivske priče zasnivao na C. Augusteu Dupinu Edgara Allana Poea, zasnivajući lik Sherlocka Holmesa na Josephu Bellu.
Popularnost
Lik Poirota prvi se put pojavljuje u djelu Misteriozna afera u Stylesu, objavljenom 1920, a posljednji put u djelu Zavjesa objavljenom 1975. Poirot je bio jedini izmišljeni lik kome su objavljene 2 čitulje na naslovnoj stranici The New York Timesa.
Do 1930. Agatha Christie utjelovila je lik Poirota kao "nepodnošljivog", da bi se do 1960-ih lik transformirao u "mrskog, bombastičnog, zamornog, egocentričnog malog kretena", ali je ipak bio omiljen kod javnosti te je Agatha odbila završiti serijal romana njegovim ubistvom, tvrdeći da je njena dužnost proizvoditi ono što javnost voli.
Izgled i ličnost
Kapetan Arthur Hastings prvi opisuje lik Poirota riječima: ''Bio je jedva viši od 1,5 metara, ali osoba s velikim dostojanstvom. Glava mu je bila u obliku jajeta, a uvijek je sjedio malo nagnut na jednu stranu. Imao je vrlo krute, vojničke brkove. Čak i da mu je cijelo lice bilo pokriveno, vrhovi brkova i rozi vrh nosa bi bili vidljivi.'' ''Urednost njegove odjeće je bila gotovo nevjerovatna, vjerujem da bi čestice prašine na njegovoj odjeći izazvale više bola nego rana od metka. Ipak, ovaj čudni, mali čovjek je svojevremeno bio jedan od najslavnijih članova belgijske policije.'' Agatha Christie daje inicijalni opis Poirota u djelu Ubistvo u Orijent Expressu: Na korak od kupea za spavanje stajao je mladi belgijski poručnik, blistav u uniformi, u razgovoru sa malim čovjekom (Hercule Poirot) umotanim do ušiju od čega ništa nije bilo vidljivo osim rozog vrha nosa i brkova uvrnutih na oba kraja. U kasnijim djelima, njegova hramavost (hod poput pingvina) se ne spominje, sugerišući time da je možda bila privremena usljed ratnih povreda. Poirot ima zelene oči koje su više puta opisivane blistavim "kao u mačke" i tamnu kosu. Međutim, u mnogim kasnijim ekranizacijama, lik Poirota je prikazani kao proćelav ili ćelav. Pati od morske bolesti, i u djelu Smrt u oblacima tvrdi da ga je visinska bolest spriječila da preduhitri ubistvo jer je u to vrijeme spavao. Bio je posebno osjetljiv prema svom stomaku. Poirot je izuzetno tačan i nosi džepni sat gotovo do kraja svoje karijere.
Pojavljivanja
Poirot se pojavljuje u 33 romana:
Kratke priče
Također se pojavio i u drami ''Crna kahva, kao i u sljedećim kratkim pričama:
Anđelka Martić
Anđelka Martić ( 1. 5. 1924. - 11. 11. 2020.) bila je hrvatska književnica i prevoditeljica, poznata po svojim djelima za djecu. Najčitanije djelo joj je kratki roman Pirgo, priča o prijateljstvu dječaka i laneta u danima Drugog svjetskog rata.
Život
Rođena u Zagrebu 1. 5. 1924. godine. Odrasla je na zagrebačkoj Trešnjevci, u porodici s troje djece od kojih je ona bila srednje. Otac joj je umro 1933. godine, a majka je zbog bolesti često odsutna pa Anđelka provodi vrijeme na selu kod bake i djeda s očeve strane. To djetinjstvo između sela i grada kasnije će joj postati jedan od glavnih motiva i inspiracija te će ga opisati u mnogim od svojih knjiga.
Početkom Drugog svjetskog rata završava tadašnju Srednju trgovačku školu u Zagrebu. Nakon što joj je, kao aktivni ilegalac i član Komunističke partije, 1941. u Zagrebu uhapšen te 1942. u Jasenovcu ubijen stariji brat Ivica, Anđelka Martić se pridružuje partizanima i radi kao ratna dopisnica 28. slavonske divizije. Prve pjesme objavljuje joj Grigor Vitez u časopisu Kulturni prilozi koji je izlazio na Papuku. Sudjeluje u oslobođenju Beograda, pri čemu zarađuje Orden za hrabrost spasivši ranjenog kapetana ispred neprijateljskog tenka. Nakon oslobođenja Beograda postaje član uredništva lista jugoslavenske Prve armije, Za pobedu. Poslije rata radi kao novinarka u listovima Vjesnik i Omladinski borac te u dječjem časopisu Pionir. Bila je glavna i odgovorna urednica dječjeg časopisa Radost i glavna urednica nakladničke kuće Naša djeca u Zagrebu. Od 1954. bila je član Društva hrvatskih književnika.
Književni rad
Pisala je pjesme, crtice, dječje priče i tekstove za slikovnice; izdala je i knjiga proze za odrasle. Najznačajniji je autor hrvatske ratne proze za djecu, a piše i autobiografska djela te fantastičnu prozu u stilu Ivane Brlić-Mažuranić. U romanu Pirgo, pisanom u prvom licu, lirskom toplinom priča o ratu u kojem bez razlike stradaju sva bića.
Djela su joj prevođena na mnoge strane jezike, od poljskog, češkog, ruskog i italijanskog do esperanta, kineskog i perzijskog jezika. Prevela je veći broj knjiga sa slovenskog jezika.
Nagrade i priznanja
Za svoj književni rad Anđelka Martić odlikovana je Ordenom rada sa zlatnim vijencem. Godine 1969. dobila je nagradu Ivan Goran Kovačić, 1971. nagradu festivala Kurirček u Mariboru, a 1972. nagradu Kurir Jovica koju je dodjeljivao Savet za vaspitanje i zaštitu dece Jugoslavije.
1973. u Poljskoj je odlikovana Ordenom osmijeha, jedinstvenim odlikovanjem koje Republika Poljska u ime djece Poljske dodjeljuje ljudima posebno zaslužnima za njihovo vedrije i ljepše djetinjstvo. Godine 1975. dobila je nagradu Saveza udruženja boraca narodnooslobodilačkog rata Jugoslavije ''4. juli'' za svoje književno stvaralaštvo, a 1984. povelju Zmajevih dečjih igara za životno djelo.
Teenage Dream
Teenage Dream je studijski album američke pop pjevačice Katy Perry, izdan 2010. godine.
Nikolići (porodica)
Nikolići su srednjovjekovna humska vlastelinska porodica, prepoznatljiva po posjedu područja Popovog polja i župe Žaba. Župa je obuhvatala istoimenu planinu sa njenim proširenim podnožjem. Vranjevo ili Vranjevo selo je bilo važan politički centar župe i sjedište porodice. U 14. stoljeću Nikolići su bili i članovi bosanskog velikaškog zbora (barones regni). Sahranjeni su u nekropoli stećaka u Vranjevu selu.
Branko Mikulić
Branko Mikulić (1928-1994), po struci ekonomista, a po opredjeljenju politički radnik, bio je član Predsjedništva SFRJ iz BiH, osmi po redu predsjednik Saveznog izvršnog vijeća (SIV) Socijalističke federativne republike Jugoslavije, sekretar sreskog komiteta SK u Gornjem Vakufu, Bugojnu, Livnu i Zenici, organizacioni sekretar u Bugojnu i Jajcu, član CK SK BiH, predsjednik skupštine sreza Sarajevo, sekretar Izvršnog komiteta CK SK BiH, predsjednik Izvršnog vijeća Skupštine SRBiH, predsjednik CK SK BiH, član Predsjedništva CK SKJ.
Nikolići (porodica)
Uz vlastelu Milatoviće, Komlinoviće, Nimičiće, Sankoviće i Radivojeviće Nikolići su najvažniji predstavnici Humske zemlje u razvijenom srednjem vijeku.
U plemićkoj porodici Nikolića rođena je Jelena Gruba, bosanska kraljica u periodu 1395-1398. godine. Otac joj je bio Vladislav Nikolić, a majka Stanislava, kćerka plemića iz Dalmacije.
Branko Mikulić
Politička karijera
Početkom aprila 2014., tačno dvadeset godina nakon njegove smrti izlazi iz štampe Mikulićeva knjiga Kobne godine. Izdavači su tri nevladine organizacije: Hrvatsko narodno vijeće (HNV), Srpsko građansko vijeće (SGV) i Vijeće kongresa bošnjačkih intelektualaca (VKBI). Knjigu štampa Dobra knjiga, a urednik je Željko Ivanković.
Porodica i smrt
Mikulić je bio oženjen za Rajku Mikulić, sa kojom je imao kćer Planinku i sina Rodoljuba. Branko Mikulić je gotovo cijeli rat u Bosni i Hercegovini proveo u Sarajevu. Kada je doznao da boluje od raka, Mikulić je otišao u Švicarsku gdje mu je boravak uredio Juan Antonio Samaranch. Kratko je boravio u bolnici u Lausanni. Mikulić se početkom aprila 1994. godine sa frankfurtskog vojnog aerodroma, redovnih linija zbog rata nije bilo, vratio u Sarajevo. Nije želio dalje liječenje, te je umro par dana poslije u opkoljenom Sarajevu. Branko Mikulić je sahranjen na sarajevskom groblju Sv. Josipa u prisutnosti oko 2.000 ljudi. Nekoliko godina poslije preminula mu je i kćerka, Mikulićeva supruga je preminula u Zagrebu gdje je boravila kod sina, dok mu je sin preminuo od infarkta 2006. godine. Mikulićeva unuka Nastja je, da bi se prehranila, u sarajevskom naselju Dobrinja prodavala u bescjenje umjetnine koje su joj ostale od pokojnog djeda i majke.
Nikolići (porodica)
Decembra 1392. godine braća kneževi Vukoslav, Petar i Miliša Nikolić postali su dubrovački građani. Najvažniji predstavnici Nikolića su knez Grgur Nikolić i vojvoda Radoje Nikolić. Ipak Nikolići nisu bili među najvažnijim bosanskim velmožama poput Hrvatinića, Pavlovića i Kosača. Njihovo statusno uzdizanje nije dostiglo rang velmoža. Njihovi vazali bili su Brlići. Nikolići su priznavali prevlast Sankovića i Kosača kao gospodara Huma. Kao vlasnici posjeda u župi Popovo ubirali su mogoriš koji su Dubrovčani plaćali Bosni u zaleđu, zbog korišćenja njihovih posjeda za ispašu svoje stoke i za vinograde. U petoj deceniji 15. stoljeća Nikolići nestaju sa historijske pozornice.Njihov posjed u potpunosti preuzimaju Kosače.
Predstavnici vlastele Nikolići:
Tina Kordić
Tina Kordić, bosanskohercegovačka pijanistica i pedagog