cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Islamska umjetnost
Arhitektura
Islamska arhitektura obuhvata širok opseg svjetovnih i religijskih arhitektonskih stilova od utemeljenja islama do današnjice, utičući dizajnom i konstrukcijom zgrada i građevina na ukupnu islamsku kulturu.
Slikarstvo
U tradiciji se dugo održavala tvrdnja, da pripadnici islama ne smiju likovno prikazivati živa bića. Zabrana se ustvari odnosila samo na figuralne prikaze na sakralnim objektima. Zabrana likovnog predstavljanja božanstva i bića koje je ono stvorilo dala je poseban smjer islamskom slikarstvu i skulpturi - određujući im čisto dekorativnu funkciju. Visok stupanj doseglo je minijaturno slikarstvo. To je obično bila umjetnost ilustracije arapskih knjiga, koja se razvila iz bagdadske škole rukopisne ilustracije u 13. vijeku. Za vrijeme otomanskih vladara uvodi se portret i izraženija ljudska figura. Znanstvene ilustracije su u pravilu linijske, a kolorističke sekularne slike su naivne, s dekorativnim elementima pejzaža (kineski utjecaj) i dvije do tri prikazane monumentalne figure.
Slikani ukras se uglavnom ograničavao na dekorativno zaglavlje obično izveden u obliku portala ili kupole.
Najviše pažnje se poklanjalo ukrašavanju Kur'ana. Po pravilu je ukrašavana prva strana, često i početna slova kao i rubovi stranica. Čest je primjer da je tekst postavljen u kružni okvir na cvjetnoj pozadini. Slikani ukras kroz tekst Kur'ana je nešto rjeđi. U Kur'anu je uvijek samo slikana biljna ornamentika i fina arabeska.
Ebru
Ebru umjetnost potiče iz srednje Azije odakle je putem svile i preko Irana dospjela na prostore Anadolije i tu dobila svoju konačnu formu. Još se naziva i slikanje po površini vode. Naziv Ebru potječe od riječi ebre što znači prošarano platno ili papir. U Iranu ova umjetnost nosi ime Ab-Ru (lice vode) ili Ebri (poput oblaka). Na Zapadu se ova umjetnost pojavljuje u 17. vijeku pod nazivom Turkish Marbelin Paper. Na području današnje Turske Ebru se razvijala naporedo sa kaligrafijom i umjetnošću posebnog ukoričavanja knjige. Ta povezanost narednog razvoja proističe iz činjenice da se ebru papir koristio kao podloga za levhe i za prve stranice knjiga. Vremenom se, upravo zbog svoje neobičnosti, počeo uokvirivati i dobio svrhu slike kao takve.
Skulptura
U islamskoj umjetnosti se ne pojavljuje monumentalna skulptura. Umjesto monumentalne skulpture imamo fine rezbarije u kamenu, štuku, drvetu, slonovači i mermeru, kao i skupocjenom metalu. Radovi u metalu i slonovači su često dovedeni do visokog stupnja tehničkog uspjeha.
Ćilimarstvo
Umijeće izrade ćilima je uglavnom bilo u domenu kućne radinosti. Za izradu ćilima koristila se vuna ovce, a za bojenje uglavnom biljni sastojci. Od ukrasa uglavnom se koristi prava, cik-cak linija, trokut, romb, također i motivi iz flore i faune, rađeni veoma stilizovano. Od boja dominira crvena, bijela i crna. Tehnika tkanja ćilima – klečani (geometrijski, ostali najbrojniji) i uzlovani.
Uvezivanje knjige
Oblik dekorativne umjetnosti bila je i izrada kožnih korica za knjige s geometrijskim uzorcima. Prvi primjerci su bili obrađivani i reljefni, kasniji pozlaćeni, a od 16. vijeka i pocakljeni. Orijentalni povez, po svom obliku, nekad je sličan povezu kakav se radi na Zapadu, s tim da osim hrbata i dvije korice ima i četvrti tzv. kapak ili miklab, koji je bio pričvršćen za donju koricu i čija je namjena da zaštiti ivice listova i da se označi mjesto do kojeg se došlo čitanjem. Klasični tip pezijskog poveza ima centralni ovalni ili okrugli medaljon i trouglaste motive postavljene u uglove.
Keramika
Najbolji izraz islamske umjetnosti je svakako keramika, koja pokazuje najviši stupanj kreativnosti i inovacije. Prvi period započinje pojavom uvezenog kineskog porculana u Bagdad, koje je potaklo rad abasidskih keramičara i majstora. Ispočetka su uspješno imitirane boje, a da bi postigli porculanski učinak izumljena je kremasta glazura. Ona je kasnije plavo bojana i rezbarena raznim natpisima u visokom reljefu. Druga tehnika koja se raširila u sve dijelove svijeta bila je bojenje metalnom otopinom nakon što je keramika pečena, što joj je davalo karakteristične boje. Neke od posuda koje su pronađene u Iranu su bile ukrašene figurama životinja ili ispunjenim ornamentima i kaligrafskim elementima, dok su kod drugih ukrasi uglavnom ograničeni na natpise s malim dekorativnim motivima. Za islamsku umjetnost karakteristična je i keramika u dekoraciji unutrašnjosti, specifičan je fajasni mozaik. Figuralni prikazi su malobrojni ali je floralna ornametika vrlo bogata.
Plemeniti plinovi
Hemijski elementi 18. grupe nazivaju se još i plemenitim plinovima, dok su se ranije nazivali inertnim plinovima, jer se vjerovalo da su nul-valentni i da ne grade spojeve. Otuda potiče i nekadašnji naziv nulta grupa. U ovu grupu elemenata spadaju: helij (He), neon (Ne), argon (Ar), kripton (Kr), ksenon (Xe) i radon (Rn). Radon je radioaktivan s poluvremenom raspadanja od 3,8 dana. Proizvod je radioaktivnog raspadanja radija. Ovi su se elementi počeli primjenjivati tek 1910. godine, kada je otkriveno da električna struja pri prolasku kroz ove elemente daje obojenu svjetlost. Do 1910. godine plemeniti su plinovi imali samo teoretski značaj. Zajednička je oznaka elektronske konfiguracije ove grupe ns2 np6 (s izuzetkom helija čija je konfiguracija ns2) s popunjenim valentnim orbitalama.
Osobine elemenata u grupi
Zbog vrlo stabilne konfiguracije, plemeniti plinovi ne mogu primiti nijedan elektron, a da se ne počne popunjavati novi energetski nivo. Popunjene atomske orbitale ne daju mogućnost međusobnog spajanja atoma ovih elemenata, te su u sva tri agregatna stanja monoatomi. Plemeniti plinovi imaju vrlo visoke vrijednosti energije ionizacije tako da teško mogu otpustiti elektron. Među atomima postoje samo Van der Waalsove privlačne sile koje rastu s porastom atomskog broja, a s njima i talište i vrelište. Plemeniti plinovi nemaju miris i okus, a u vodi su slabo topljivi. Helij, koji ima samo dva elektrona, ima najniže talište i vrelište. Helij nije dobiven u čvrstom stanju. Plemeniti plinovi ulaze u sastav atmosfere. Dobivaju se frakcionom destilacijom.
Primjena plemenitih plinova
Neon se upotrebljava za punjenje reklamnih svjetlećih cijevi. Ako pri smanjenom pritisku dođe do električnog pražnjenja kroz neon, javlja se narandžasto-ljubičasta svjetlost. Dodavanjem živine pare i argona boja se mijenja do tamnoplave i zelene.
Argon se koristi za punjenje sijalica, kao i za zavarivanje u tehnici jer daje inertnu atmosferu. Koristi se i za punjenje svjetlećih cijevi.
Kripton i ksenon također se koriste za punjenje sijalica.
Plemeniti se plinovi koriste i u laserskoj tehnici.
Spojevi plemenitih plinova
Plemeniti plinovi mogu graditi spojeve iako imaju vrlo stabilnu elektronsku konfiguraciju. Prvi spoj plemenitih plinova je napravljen 1962. godine. Pri sobnoj temperaturi izvršeno je miješanje tamnocrvenih para platina heksafluorida PtF6 s viškom ksenona čime je nastao čvrsto žuti kompleksni spoj ksenon heksafluoroplatinat, XePtF6
Spojevi plemenitih plinova nemaju praktičnu primjenu, te njihovo dobijanje ima samo teorijsku vrijednost.
IC 2255
IC 2255 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Rak. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 9. januara 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Alois Hudal
Alois Hudal bio je katolički teolog, profesor na Bečkom univerzitetu, te biskup od 1913. godine. Poznat po svojim stavovima prema nacionalsocijalizmu kao i pomaganju pri bjegu visokim nacističkim funkcionerima preko Italije za Južnu Ameriku. Hudal je studirao teologiju od 1904-08. godine u Grazu. Promoviran u svećenika 19.jula 1908. godine, te u doktora teologije 1911. godine.
U saradnji sa Krunoslavom Draganovićem u razrađenom planu i uz pomoć Crvenog križa, Caritasa, te Giuseppe Sirija, nadbiskupa iz Genove organizira bijeg za njemačke nacističke oficire, kao i za hrvatske političke emigrante i članove ustaškog pokreta. Tom su linijom izmedu ostalih pobjegli: Josef Mengele, Adolf Eichmann, Hans-Ulrich Rudel, Franz Stangl, Klaus Barbie.
Angmar
mini|desno|200px|Carn Dûm Angmar je izmišljeno kraljevstvo iz serijala Gospodar prstenova. Angmar je zlo kraljevstvo u kome su živjeli Orci i Brđani. Nalazilo se na sjeveru u Erjadoru. Kraljevstvom je vladao jedan Nazgul, tačnije vještac-kralj. Angmar se stalno borio protiv kraljevstva Dunedaina Arnor sve dok zadnji grad Arnora nije pao. Ovo je bila velika pobjeda za Saurona, iako je Angmar uništio Kirdan Brodograditelj. Carn Dûm je glavni grad Angmara.
Federacija Bosne i Hercegovine
Federacija Bosne i Hercegovine jest, prema Dejtonskom sporazumu, jedan od dva entiteta u Bosni i Hercegovini (pored Republike Srpske) i zauzima 51% njene površine. Nastala je potpisivanjem Vašingtonskog sporazuma 18. marta 1994. između Republike Bosne i Hercegovine, Hrvatske Republike Herceg-Bosne i Republike Hrvatske. Tim sporazumom okončan je bošnjačko-hrvatski sukob u Bosni i Hercegovini.
30. marta 1994. u Sarajevu održana je konstituirajuća sjednica Ustavotvorne skupštine Federacije Bosne i Hercegovine na kojoj je usvojen Ustav Federacije Bosne i Hercegovine. Na sjednici su učestvovali poslanici izabrani u Skupštinu Republike Bosne i Hercegovine na izborima 1990. godine. Ustavotvorna skupština je prestala sa radom 1996. godine nakon izbora za Parlament Federacije Bosne i Hercegovine.
Federacija se sastoji od deset federalnih jedinica, kantona. Konstitutivni narodi Federacije Bosne i Hercegovine su Bošnjaci, Hrvati i Srbi, a službeni jezici su bosanski, hrvatski i srpski jezik. Službena pisma su latinica i ćirilica.
Međuentitetska granična linija koja Bosnu i Hercegovinu dijeli na dva entiteta napravljena je na osnovu granica tokom rata u Bosni i Hercegovini s bitnim promjenama na zapadnom dijelu države i oko glavnog grada Sarajeva koje su ucrtane Dejtonskim sporazumom. Dužina međuentitetske granične linije je 1.080 km. Međuentitetska granica nije pod kontrolom vojske i policije, u potpunosti je slobodna za prolaz. Federacija BiH, osim Republike Srpske, graniči još s Hrvatskom na zapadu. Federacija BiH ima 26 km morske granice kod Neuma.
Gotovo cijela Federacija BiH nalazi se na Dinaridima izuzev posavskog dijela Federacije koji je dio Panonske nizije. Najviši vrh Federacije je Čvrsnica (2.228 m) na sjeveru Hercegovine, a druge više planine su Vranica, Prenj, Treskavica i Vran.
Najveća jezera FBiH su Jablaničko jezero (14,4 km2) i Buško jezero (55,8 km2).
Federacija BiH je najvećim dijelom šumovita, dok je posavski dio ravnica pogodna za poljoprivredu. Prevladava umjerenom kontinentalnom klimom s toplim ljetima i hladnim zimama, izuzev južne Hercegovine gdje prevladava srednozemna klima s blagim kišovitim zimama i toplim ljetima.
Stvaranje
Osnovu za stvaranje Federacije Bosne i Hercegovine propisuje Vašingtonski sporazum u martu 1994. Prema sporazumu, u kombinaciji teritorija koje drže Armija Republike Bosne i Hercegovine i Hrvatskog vijeće odbrane stajalo je da se FBiH dijeli na deset kantona. Kantonalni sistem odabran je kako bi se spriječila dominacija jedne etničke grupe nad drugom. Vašingtonski sporazum je proveden u proljeće 1994. godine, po sazivanju Ustavotvorne skupštine Federacije Bosne i Hercegovine. Dana 24. jula, ustavna skupština je usvojila i proglasila Ustav Federacije Bosne i Hercegovine.
Nakon rata
Dejtonskim sporazumom iz 1995. godine kojim je okončan četverogodišnji rat, Federacija Bosne i Hercegovine definirana je kao jedan od dva entiteta u Bosni i Hercegovini, a zauzima 51% površine BIH. Dana 8. marta 2000. godine, Brčko distrikt je formiran kao autonomna okrug unutar Bosne i Hercegovine, a nastao je iz dijela teritorija oba bosanskohercegovačka entiteta. U 2001-2002, Ured visokog predstavnika (OHR) je nametnuo amandmane na ustav Federacije BIH i njegovog izbornog zakona. Nezadovoljni hrvatski političari postavljaju zasebnu hrvatsku Nacionalnu skupštinu, gdje je održan referendum paralelno s izborima i proglašena hrvatska federalna jedinica u većinski hrvatskim područjima u Federaciji. Njihovi pokušaji u neuspješno završili ubrzo nakon intervencije SFOR- a i sudskih postupaka.
Administrativna podjela
Federacija BiH se administrativno sastoji od deset kantona. Glavni grad je Sarajevo, dok je u Mostar sjedište pet federalnih ministarstva. Podjelom BiH međuentitetskom linijom promijenjene su granice nekih prijeratnih općina, odnosno stvorene su neke manje općine u Federaciji BiH i Republici Srpskoj. U Federaciji BiH izmjenjene su granice općina Bosanska Krupa, Sanski Most, Ključ, Bosanski Petrovac, Tešanj, Drvar, Kupres (FBiH), Jajce, Gračanica, Kalesija, Gradačac, Lukavac, Tuzla, Orašje, Odžak, Stari Grad, Novo Sarajevo, Ilidža, Goražde, Mostar, Stolac, Maglaj, Travnik i Donji Vakuf, a novouspostavljene općine su Dobretići, Doboj Jug, Doboj Istok, Domaljevac-Šamac, Čelić, Teočak, Sapna, Trnovo (FBiH), Pale (FBiH), Foča (FBiH) i Ravno. Federacija ima ukupno 79 općina i ima 3.329 naselja.
Broj stanovnika
Po procjeni Federalnog zavoda za statistiku 30. juna 2012. godine, broj ukupnog broja stanovnika je 2.866.543, od čega su 528.266 izbjeglice u inostranstvu. Prema konačnim rezultatima Popisa stanovništva iz 2013. godine broj stanovnika je 2.219.220. Procjena za 2018. godinu je 2.196.233 stanovnika.
Migracije
Iako je velik dio stanovništva svih nacionalnosti bilo protjerano ili raseljeno iz FBiH u vrijeme rata, bilježi se i velik broj povratnika. Od 1996. do 2006. broj izbjeglica koji su se vratili u FBiH je 387.654, od toga 256.915 Bošnjaka, 75.038 Hrvata, 51.252 Srba i 4.449 ostalih. Također od 1996. do 2006. vratio se i velik broj raseljenih osoba, njih 573.884, od toga 349.557 Bošnjaka, 44.804 Hrvata, 176.736 Srba i 2.787 ostalih. Dakle, ukupan broj povratnika (izbjeglica i raseljenih) u FBiH od 1996. do 2006. bio je 1.017.433 osoba.
Stanovništvo - osnovni pokazatelji
U 2018. godini broj rođenih se smanjio tako da je u FBIH rođeno 18.889 novorođenčadi. Broj umrlih se smanjio od 2017. godine (21.442). Prirodni priraštaj je negativan. Prosječna starost je 73 godine. U 2018 godini broj brakova je iznosio 13.061 a razvelo se 1.823. Doseljenih je 20.014 što je više u odnosu na 2017. godinu. Odseljenih je 23.075 što je više u odnosu na 2017. godinu. U FBIH je 2018. godine bilo zaposleno 519.800 osoba, a prosječna plaća je 889 KM, međutim u Federalnom zavodu za statistiku prosječna plaća za mjesec (august 2019) je bila 932 KM. mini|388x388px|Prirodno kretanje stanovništva FBIH u 2019 (po mjesecima)
Vitalna statistika
Izvor
Bruto domaći proizvod
mini|[[Bruto domaći proizvod (FBIH i RS)|361x361px]]Bruto domaći proizvodu u Federaciji Bosne i Hercegovine u 2018. porastao je za 3,3% čime je BDP u 2018. godini iznosio 21.983.507.000 KM. Nepoznat je BDP po stanovniku. Od 2013 godine BDP u FBIH je u porastu.
Spol i starost stanovništva
Federacija Bosne i Hercegovine, u odnosu na 1991. bilježi značajan porast starijeg i pad mlađeg stanovništva. Prema popisu stanovništva Bosne i Hercegovine iz 1991., prosječna starost bila je 30,6 godina, a godine 2004. prosječna starnost u Federaciji BiH bila je 36,4 godine. Dok je u BiH 1991. bilo svega 6,5%, a u Federaciji BiH 6% stanovništva starijeg od 65 godina, u poslijeratnom razdoblju FBiH ima 13,7% stanovništva startijeg od 65 godina. Prema popisu iz 1991. u BiH je bilo 23,5% djece do 14 godina, u FBiH 24,3%, a danas u Federaciji ima oko 18,5% stanovništva do 14 godina
Politika
mini|Predstavnički dom Parlamenta FBiH{{legend|#00A859|[[Stranka demokratske akcije|SDA: 27 }} {{legend|#013971|HDZ BiH-HNS: 16 }} {{legend|#DE0000|SDP BiH: 12 }} {{legend|#FF6600|DF - GS: 7 }} {{legend|#1D2C4B|NIP-SPU BiH: 6 }} {{legend|#FA451F|NS: 6 }} {{legend|#37FC4A|NES: 4 }} {{legend|#FCFF2F|SBiH: 4 }} {{legend|#2696BE|HDZ 1990: 3 }} {{legend|#0209AF|BHI - KF: 1 }} {{legend|#2CAFDD|HNP: 1 }} {{legend|#33CAFF|HRS: 1 }} {{legend|#38FF4B|PDA: 1 }} {{legend|#07B1B1|POMAK: 1 }} {{legend|#808080|Nezavisni: 3 }}]] mini|Dom naroda Parlamenta FBiH{{legend|#00A859|[[Stranka demokratske akcije|SDA: 13 }} {{legend|#013971|HDZ BiH: 17 }} {{legend|#DE0000|SDP BiH: 14 }} {{legend|#FF6600|DF-GS: 7 }} {{legend|#1D2C4B|NIP: 5 }} {{legend|#FA451F|NS: 3 }} {{legend|#37FC4A|NES: 3 }} {{legend|#FCFF2F|SBiH: 1 }} {{legend|#2696BE|HDZ 1990: 3 }} {{legend|#C40000|SNSD: 2 }} {{legend|#2CAFDD|HNP: 1 }} {{legend|#2697BF|NPI: 1 }} {{legend|#38FF4B|PDA: 1 }} {{legend|#035615|BNS: 1 }} {{legend|#FF0000|SNP FBiH: 1 }} {{legend|#F20000|SNS FBiH: 1 }} {{legend|#28FF15|ZNG: 1 }} {{legend|#F3FF17|LS BiH: 1 }} {{legend|#808080|Upražnjeno: 4 }}]] Na nivou Federacije BiH postoje tri ogranka vlasti. Zakonodavnu vlast čini Parlament, koji se sastoji od Predstavničkog doma i Doma naroda. Izvršnu vlast predstavljaju Predsjednik, Potpredsjednici i Vlada. Treći ogranak se sastoji od raznih sudova i tužilaštava. Posebni ogranak čine Ombudsmeni Federacije Bosne i Hercegovine.
Izbori
Izbori u Federaciji BiH odvijaju se u sklopu Općih i lokalnih izbora u Bosni i Hercegovini, na općim se biraju članove Predsjedništva BiH, predstavnici za Predstavnički dom Bosne i Hercegovine, Predstavnički dom Parlamenta Federacije Bosne i Hercegovine, Predsjednik Republike Srpske, Potpredsjednik Republike Srpske i predstavnici za Narodnu skupštinu Republike Srpske, kao i predstavnici za Skupštine kantona u Federaciji Bosne i Hercegovine. Na lokalnim izborima se biraju gradonačelnici gradova u Bosni i Hercegovini, odnosno u Federaciji Bosne i Hercegovine. Izbori se odvijaju svakih četiri godina.
Parlament
Parlament Federacije Bosne i Hercegovine, prema Ustavu FBiH, je najviše zakonodavno tijelo Federacije Bosne i Hercegovine ima dvodomnu strukturu i sastavljen je od Predstavničkog doma i Doma naroda.
Predstavnički dom
Predstavnički dom se sastoji od 98 poslanika, koji se biraju demokratskim putem na neposrednim izborima, tajnim glasanjem, na teritoriji cijele Federacije, u skladu sa Ustavom Federacije i Izbornim zakonom Bosne i Hercegovine.
Dom naroda
Dom naroda se sastoji od 80 delegata, od kojih po 23 iz reda svakog od konstitutivnih naroda i 11 iz reda ostalih, koje biraju (delegiraju) kantonalne skupštine, u skladu sa Ustavom Federacije i Izbornim zakonom Bosne i Hercegovine. Ustavni sud BiH je u decembru 2016. dio izbornih pravila za Dom naroda Federacije proglasio neustavnim (kao razlog je navedena nelegitimnost tako izabranih delegata unutar naroda kojeg predstavljaju) i izbrisao ih iz Izbornog zakona (Presuda u predmetu Ljubić).
Dana 2. oktobra 2022. godine visoki predstavnik Christian Schmidt iskoristio je Bonske ovlasti i donio je izmjene Izbornog zakona BiH, te time je implementirao raniju presudu. Paket sadrži amandmane na Izborni zakon i Ustav Federacije BiH i isključivo se odnosi na postizborno konstituiranje indirektno izabranih tijela.
Predsjednik
Predsjednik Federacije Bosne i Hercegovine je po Ustavu Federacije Bosne i Hercegovine najviši organ Federacije Bosne i Hercegovine. Predsjednik Federacije između ostalih dužnosti utvrđenih Ustavom, imenuje Vlada Federacije, šefove diplomatskih misija, oficira u armiji, sudija federalnih sudova, potpisuje odluke Parlamenta, potpisuje i ratificira međunarodne sporazume u ime Federacije, prima i akreditira ambasadora i daje pomilovanja za djela utvrđena federalnim zakonima, osim za ratne zločine, zločine protiv čovječnosti i genocida. mini|[[Lidija Bradara, predsjednica FBIH|alt=|237x237px]] mini|Zgrada Parlamenta Federacije BiH Prema Ustavu Federacije BiH, predsjednik je nadležan za:[1]
Sadašnja predsjednica je Lidija Bradara (HDZ BiH) od 28. februara 2023.
Vlada
Vlada Federacije Bosne i Hercegovine je izvršni organ Federacije BIH i ima sve izvršne nadležnosti osim onih predviđenih za Predsjednika Federacije Bosne i Hercegovine i Potpredjednik Federacije. Sjedište vlade je u Sarajevu, a ministarstva su razmještena još i u Mostaru.
Predsjednik vlade FBIH je Nermin Nikšić (SDP BiH), zamjenik predsjednika Vlade FBIH je Toni Kraljević (HDZ BIH), zamjenik predsjednika Vlade FBIH je Vojin Mijatović (SDP BiH). Vladu Federacije čine predsjednik Vlade (premijer) i šesnaest ministara. Osam ministara su Bošnjaci, pet ministara Hrvati i tri ministra Srbi. Jednog ministra iz reda ostalih može imenovati premijer iz kvote najbrojnijeg konstitutivnog naroda. Iz reda ministara imenuju se dva zamjenika premijera iz različitih konstitutivnih naroda u odnosu na predsjednika.
Predsjednik Federacije Bosne i Hercegovine, uz saglasnost oba potpredsjednika, imenuje Vladu nakon konzultacija s premijerom ili kandidatom za premijera. Vlada je izabrana ako njeno imenovanje većinom glasova potvrdi Predstavnički dom Parlamenta Federacije Bosne i Hercegovine.
Vlada se može smijeniti odlukom predsjednika Federacije uz suglasnost potpredsjednika (na prijedlog premijera) ili izglasavanjem nepovjerenja u svakom od domova Parlamenta Federacije Bosne i Hercegovine. [1]
Premijer
Premijer Federacija Bosne i Hercegovine, zastupa Vladu Federacije. Bira se na četiri godine u Parlamentu Federacije BiH. Osim njega biraju se još dva zamjenika, koji se biraju iz reda druga dva konstitutivnih naroda Federacije. Sadašnji premijer Federacije BIH je Nermin Nikšić.
Ovlasti premijera su:
Predsjednik Vlade s najdužim mandatom bio je Fadil Novalić i to 2948 dana u periodu od 2015. do 2023. Najkraći mandat imao je Izudin Kapetanović, 325 dana 1996, dok je vršilac dužnosti Vjekoslav Bevanda na toj dužnosti bio 29 dana.
Gradovi
mini|[[Tuzla, drugi grad po veličini u FBiH]] mini|[[Zenica, treći grad po veličini u FBiH]]
Simboli
Federacija BiH nema zastavu. Nekadašnja zastava Federacije Bosne i Hercegovine bila je kompromisni dizajn bošnjačkih i hrvatskih simbola. Crvena i zelena pruga simboliziraju dva naroda, kao i dva mala štita u grbu. Grb se nalazi u sredini zastave. Plavo polje grba s deset bijelih šestokrakih zvijezda predstavlja federaciju sastavljenu od deset kantona. Bijelo polje zastave trostruko je šire od crvenog i zelenog, tako da je zapravo kvadratnog oblika.
Citoplazma
thumb|350px|Tipski model životinjske ćelije: 1. [[Jedarce, 2. Jedro, 3. Ribosom (male tačkice) 4. Vezikula 5. Hrapavi endoplazmatski retikulum 6. Golgijev aparat ili ("Golgijevo tijelo") 7. Citoskelet 8. Glatki endoplazmatski retikulum 9. Mitohondrija 10. Vakuola 11. Citosol (tečnost koja sadrži organele) 12. Lizosom 13. Centrosom 14. Ćelijska membrana ]] Citoplazma ili citoplazmatski matriks ima strukturu koloida koji je između tečnog i čvrstog stanja. Sastavni je dio i ispunjava unutrašnjost životinjske ćelije, dok kod biljnih ćelija ispunjava prostor između vakuola i  ćelijske membrane. To je koloidna otopina u kojoj je osnovni sastojak voda, a u njoj su otopljene organske i neorganske tvari.
Federacija Bosne i Hercegovine
Simboli
Odlukom Ustavnog suda BiH 28. januara 2007, grb i zastava Federacije BiH stavljeni su izvan snage jer ne predstavljaju sva tri konstitutivna naroda u BiH. Od 14. juna 2007. grb i zastava Federacije su ukinuti i nisu u službenoj upotrebi. Kantoni imaju svoje vlastite zastave i grbove.
Citoplazma
Kao koloid, citoplazma se odlikuje većom gustoćom od vode, a osobine su joj elastično viskoznost i pokretljivost. U njoj dominiraju krupne molekule bjelančevina koje su naelektrisane i zovu se micele. Gubitkom vode, koloidi se zgušnjavaju,  odnosno koaguliraju. U citoplazmi se nalaze organele – mala tjelašca sa različitim funkcijama.
Federacija Bosne i Hercegovine
Vojska
Vojska Federacije BiH (VFBiH) je bila zvanična oružana sila bosanskohercegovačkog entiteta Federacija Bosne i Hercegovine po okončanju rata u BiH pa do 2005. godine. Osnovana je nakon potpisivanja Dejtonskog mirovnog sporazuma udruživanjem Armije Republike Bosne i Hercegovine (ARBiH) i Hrvatskog vijeća odbrane (HVO) u vojnu strukturu sa dvije nacionalne komponente, bošnjačkom i hrvatskom pod zajedničkom komandom. 2005. je integrisana u Oružane snage BiH pod nadležnošću Ministarstva odbrane Bosne i Hercegovine.
Cestovni saobraćaj
Cestovni saobraćaj u Federaciji Bosni i Hercegovini odvija se na mreži autocesta, magistralnih i regionalih cesta. Ukupna dužina magistralnih cesta u Federaciji Bosne i Hercegovine je 2.357,487 km. Od 15. novembra 2014. godine, odlukom Vlade Federacije Bosne i Hercegovine, magistralne ceste na području Federacije Bosne i Hercegovine će se preimenovati po novoj kategorizaciji.
Autoceste Federacije Bosne i Hercegovine
Autoceste u FBIH su u nadležnosti javne kompanjie Autoceste Federacije Bosne i Hercegovine. Federacija BIH raspolaže sa 102 kilometra autoputa. Sjedište se nalazi u Mostaru. Vlasnik je Vlada Federacije Bosne i Hercegovine. Autoceste Federacije Bosne i Hercegovne planir završetak izgradnje autoputa A1 do 2021. godine, autoput A2 od Orašja do Tuzle, autoput A3 od Žepča do Tuzle, brza cesta B1 od GP-a Izačić kod Bihaća do priključka na autoput A1 kod Lašve, brza cesta B2 od Donjeg Vakufa do GP Kamensko kod Livna, brza cesta B3 od GP Osoje kod Posušja do priključka na autoput A1 kod Mostara i brza cesta B4 od Sarajeva do Goražda. Krajem 2020. godine FBIH je imala 110 funkcionalnih km autoputa.mini|Voz u vlasništvu [[Željeznice Federacije Bosne i Hercegovine|Željeznica Federacije Bosne i Hercegovine|alt=]]
Aerodromi
U Federaciji Bosne i Hercegovine nalaze se tri međunarodna aerodroma:
mini|205x205piksel|[[Hidroelektrana Mostar iz zraka]]
Kultura
Federacija Bosne i Hercegovine održava brojne kulturne manifestacije čiji se značaj proteže i izvan granica zemlje. U Sarajevu se svake godine u organizaciji MESS-Međunarodni teatarski festival (od 1960), Festival Sarajevski dani poezije (od 1962), Sarajevo Film Festival (od 1995), muzički festival Baščaršijske noći (od 1996), Mostar Blues & Rock Festival (od 2003), Mostar Summer Fest (od 2013), Zenički festival drame Bosne i Hercegovine (od 2002), Tuzlanski književni susret s Cum grano salis (od 2001.) i Tuzla Film Festival (od 2012).
Mediji
U Federaciji Bosne i Hercegovine uspostavljen je javni radio-televizijski sistem. Neke radio televizije su: Radio-televizija Bosne i Hercegovine (BHTV 1 i BH Radio 1), te entitetske emitere RTVFBiH (FTV i Radio FBiH). Medijsku sliku u zemlji upotpunjuje i nekoliko privatnih televizija: OBN, NTV Hayat i Nova BH, čiji zemaljski signal pokriva najveći dio teritorije BiH kao i nekoliko regionalnih radio-televizija čiji je program namijenjen stanovništvu određenih regija ili kantona.
Filatelija
U Federaciji Bosne i Hercegovine postoje dva nezavisna poštanska operatera sa samostalnim poštanskim izdanjima:
Elektroprivreda
U Federaciji Bosne i Hercegovine postoje dvije elektroprivrede:
Telekomi
U Federaciji Bosne i Hercegovine postoje dva telekoma:
Turizam
Tokom 2018 godine broj se ležaja, dolasci turista, noćenja turista povećao
Obrazovanje
U nastavnoj godini (2018/2019) broj vrtića i osnovnih škola smanjio dok se broj srednjih škola povećao U nastavnoj godini (2018/2019) broj djece u vrtićima se povećao a broj učenika u osnovnim i srednjim školama smanjio.
Segregacija
U nekim osnovnim školama prisutna je segregacija djece, nazvana Dvije škole pod jednim krovom, gdje hrvatska i bošnjačka djeca u istoj zgradi pohađaju nastavu, ali s odvojenim ulazima i drugim nastavnim planom i programom. Segregacija djelomično postoji i u srednjim školama.
Sport
Nogometni savez Federacije Bosne i Hercegovine, skraćeno NSFBIH, je najviše nogometno tijelo na prostoru Federacije Bosne i Hercegovine. Zajedno s Fudbalskim savezom Republike Srpske (FSRS) tvori Nogometni/fudbalski savez Bosne i Hercegovine (NFSBIH). Nakon što je Evropska nogometna asocijacija (UEFA) donijela odluku da se nogomet mora igrati na području cijele države, odlučeno je da se osnuje nogometni savez na području Federacije BIH. To se i dogodilo 20. januara 2002. godine u Sarajevu, kada je odlučeno da se deset kantonalnih saveza svede pod upravu jednog.
Okoliš
FBIH ima jedan nacionalni park (Una), 4 spomenika prirode (Skakavac, Prokoško jezero, Vrelo Bosne i Tajan), 2 parka prirode (Hutovo blato i Blidinje) i 2 zaštićena krajolika (Bijambare i Konjuh)
IC 600
IC 600 (također poznat kao MCG 0-26-34, PGC 30041 i UGCA 209) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 60 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Sekstant. Najveći prečnik je 2,40 (42 hiljade sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (21 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 3. maja 1893. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Adolf Eichmann
Adolf Eichmann je bio visoki njemački oficir i ratni zločinac (njemački: Obersturmbannführer - odgovaralo bi činu pukovnika) nacističke njemačke organizacije SS. Bio je vođa Organizacije za protjerivanje i deportaciju Židova za vrijeme vladavine NSDAP u Njemačkoj. Smatra se odgovornim za smrt oko 6 miliona Židova. Osuđen je na smrt 1962. godine u procesu na Okružnom sudu u Jeruzalemu i obješen u zatvoru Ramla u Izraelu.
Biografija
Rođen u Solingenu u Njemačkoj, seli se sa porodicom 1914. godine u Linz, gdje mu se otac Karl Adolf zapošljava kao knjigovođa. Nedugo nakon toga, umire mu majka Maria (rođ. Schefferling). Nakon neuspješnog apsolviranja gimnazije, upisuje se u zanatsku školu za elektrotehniku, mašinstvo i visokogradnju kao mehaničar. Za vrijeme školovanja u Linzu upoznaje Ernsta Kaltenbrunnera, koji kasnije postaje šef sigurnosne policije SD, te Eichmannov nadređeni oficir. 1921. godine Eichmann napušta zanatsku školu i zapošljava se u rudniku, firme vlasnika njegovog oca. Od 1925. do 1927. godine radi kao trgovac u gornjoaustrijskoj elektrogradnji, te 1933. godine postaje zastupnik firme Vacuum Oil Company, njemačke podružnice američke kompanije Standard Oil. 1935. godine ženi se sa Verom Leibl, sa kojom je imao četiri sina: Klausa, rođenog u Berlinu 1936, Horst Adolfa, 1940. godine u Beču, Dieter Helmut, 1942. godine u Pragu i Ricarda Francisca 1955. godine u Buenos Airesu.
Članstvo u NSDAP i SS
1927. godine Eichmann se učlanjuje u njemačko-austrijsku organizaciju Frontkämpferbund, savez desnice u Austriji. U aprilu 1932. godine postaje član Njemačke nacionalno socijalističke radničke parije NSDAP sa članskim brojem 889895 i član SS-a sa brojem 45326. Nakon zabrane NSDAP u Austriji 1933. godine odlazi u Bavarsku, gdje se učlanjuje u Austrijsku legiju (njemački:Österreichische Legion), paramilitarnu organizaciju austrijskih nacionalsocijalista u Njemačkoj. U Klosterlechfeldu i kasnije u Dachauu završava četrnaestomjesečnu vojnu obuku koju apsolvira u SS-u. Dobrovoljno se javlja u Sigurnosnu službu SD, te radi kao referent za razradu tzv. masonske kartoteke. U junu 1935. godine premješten je kao referent za tzv. židovska pitanja, te u saradnji sa njemačkom tajnom policijom Gestapo radi na planiranju protjerivanja Židova iz Njemačke. Nakon pripajanja Austrije 1938. godine, kao zapovjednik SD raspoređen je u Beč, gdje zajedno sa svojim zamjenikom Alois Brunnerom osniva Centralni ured za iseljavanje Židova. Ured ima za cilj nasilno iseljavanje židovskog stanovništva iz Austrije. Po tom modelu osniva ured u Pragu sa istim ciljevima i zadacima. Početkom 1940. godine preuzima Centralni ured u Berlinu od Reinhard Heydricha, te postaje šef Referata IV D 4 centralne sigurnosne službe RSHA. 9. oktobra 1942. godine Brunner izvještava Eichmanna sa oduševljenjem: Beč je očišćen od Židova! Za vrijeme boravka u Beču protjerano je 180.000 Židova. U julu 1941. godine Eichmann preuzima novu dužnost, te je zadužen za cjelokupno iseljavanje i protjerivanje Židova iz Njemačke i okupiranih područja, kao i njihov transport u koncentracione logore. Pod njegovom upravom je koordinacija svih transporta obično željeznicom, organizacija i stvaranje geta, te oduzimanja židovske imovine i upravljanja istom. Time je odgovoran za smrt preko 6 miliona Židova, koji su pogubljeni ili u getima ili u koncentracionim logorima. 1941. godine sastaje se sa Mohammed Amin al-Husseiniem, jednim od začetnika antisemitizma u arapskim zemljama, te sa njim planira istrebljenje Židova na prostorima Arabije i Bliskog Istoka. 1942. godine na Konferenciji u Wannsee koordinira i vodi protokol o tzv. Konačnom rješenju židovskog pitanja. Nakon posjete koncentracionom logoru Auschwitz, surađuje sa mađarskim fašistima na zajedničkim transportima Židova prema Auschwitzu. Okupacijom Mađarske od strane njemačke oružane sile (Wehrmacht) Eichmann osniva tzv. Eichmann-Kommando, specijalnu jedinicu SS pod vodstvom Eichmanna, koja je zadužena zajedno sa lokalnom upravom za deportaciju desetine hiljada Židova iz Mađarske Jedinica se sastojala od 150 osoba. Posjeta u Auschwitzu omogućuje mu logističko organiziranje industrijskog ubijanja te radi na poboljšanju i usklađivanju transporta željeznicom. U zapisnicima sa suđenja potvrđena je gotovo bolesna perfekcija i težnja da nijedan transport ljudi zbog nikakvog razloga ne izostane. Postoje podaci po kojima je osobno Eichmann davao prvenstvo transportima Židova prema logorima u odnosu na logističku potporu njemačkoj oružanoj sili na frontu.
Bijeg iz Njemačke
desno|150p|mini|Kopija isprave Crvenog križa, sa kojom je Eichmann 1950. godine otputovao u Argentinu. Nakon završetka Drugog svjetskog rata Eichmann bježi 1945. godine iz američkog logora vojnih zarobljenika Oberdachstetten, te sa lažnim dokumentima pod imenom Otto Henninger živi u malom selu Aletnsalzkoch, gdje radi kao šumski radnik. U isto vrijeme lovac na naciste, Simon Wisennthal, pokušava naći Eichmanna te organizira pretres u kući Eichmannovih roditelja u Linzu i pokušava se susresti sa Eichmanovom suprugom. U augustu 1947. godine mogao je biti uhapšen po nalogu Simona Wisennthala, koji je naredio pretres stana u Fischerdorfu, dijelu Altaussee na kućnom broju 8. Umjesto pretresa tog stana, austrijski su se žandari zadržali na kućnom broju 38, gdje su tražili nekog drugog nacističkog oficira. Nakon toga, žandari su ipak došli na broj 8, gdje im je vrata otvorila Eichmanova supruga Veronika Liebl-Eichmann, koja je tvrdila da je od marta 1945. godine razvedena od Eichmanna i da ga od tada nije više vidjela. Zbog propasti firme u kojoj je radio, smješta se u iznajmljenom dijelu prostora firme, te živi od povremenih poslova sve do 1950. godine. Tada uz pomoć austrijskog biskupa Alois Hudala iz Vatikana, te njemačke organizacije za izbjeglištvo Stille Hilfe preko Italije se iseljava već organiziranim kanalima tzv. linijom pacova u Argentinu. Pod imenom Riccardo Klement dobija izbjeglički pasoš Crvenog križa i nakon izvjesnog vremena sastaje sa svojom porodicom. Relativno skromno živi u Argentini u mjestu Calle Chacabuco. 1957. godine tužilac u Auschwitz procesu Fritz Bauer dobija pismo od svog prijatelja i bivšeg logoraša Lothara Hermanna iz Buenos Airesa, u kom piše da je njegova kćerka Sylvia upoznala najstarijeg sina Adolfa Eichmanna, koji je zbog svojih antisemitističkih izjava lahko pao u sumnju. Fritz Bauer obavještava izraelsku vladu, koja u saradnji sa izraelskom tajnom službom Mossad organizira praćenje i istragu o Eichmannu. Izjavom agenta Mossada, nakon posjete u stanu, da jedan tako visoko rangirani nacistički SS oficir živi u skromnim uvjetima, istraga se gotovo prekida sve do marta 1960. godine kada Lothar Hermann u saradnji sa njemačko-židovskom zajednicom u Buenos Airesu sastavlja pismo izraelskim vlastima u kojem tvrdi: "...kako izgleda Izrael nema interesa za hapšenjem Eichmanna...". Do tada Eichmann je zaposlen u firmi Daimler Benz u mjestu González Catán, predgrađu Buenos Airesa.
Hapšenje i proces
desno|300px|mini|Snimak sa suđenja i donošenja presude Adolfu Eichmannu 1961.
Vilnius
Vilnius (poljski: Wilno, finski: Vilna, ruski: Вильнюс) glavni je i najveći grad Litvanije. Ima preko 555.000 stanovnika i prostire se na 401 km2. To je i drugi po veličini grad u Baltičkim državama. Vilnius čini istoimenu općinu u sastavu okruga Vilnius, koji čini šire gradsko područje. Grad je dobio ime po rijeci Vilniji.
Adolf Eichmann
Hapšenje i proces
11. maja 1960. godine Eichmann je otet i prebačen avionom u Izrael. Podaci o operaciji hapšenja i prebacivanja Eichmanna u Izrael do sada nisu službeno objavljeni i potvrđeni, te postoji nekoliko verzija, koje su opisane u knjigama engleskih i izraelskih autora. Zbog nemogućnosti izručenja i nepostojanja konvencije o izručenju između Brazila i Izraela, postoji verzija da je tajno otet u akciji Mossad-a pod tajnim imenom Operacija Garibaldi, te pod imenom Atila, među kojima je bio agent Mossada Peter Zvi Malkin. Po drugoj verziji prebačen je uz pomoć generalnog direktora Daimler Benza u Argentini William Mosettija, kao i mnogih dobrovoljaca, u Urugvaj u mjesto Punta del Este, odakle je letom izraelske kompanije El Ala prebačen za Izrael. 27. maja 1960. godine Ben Gurion obznanio je hapšenje Eichmanna pred izraelskim parlamentom, dok se istovremeno u njemačkim diplomatskim krugovima pokušavala naći mogućnost Eichmanovog izručenja Njemačkoj. Smatra se da nije, osim zvanične informacije, uopće pokušano da se Eichmann izruči. Pravdano je to time da ne postoje diplomatski odnosi na liniji Izrael-Njemačka, te tvrdnjom da Eichmann nije njemački državljanin, zbog iseljenja u Austriju i sl.
U dokumentima objavljenim 2006. godine od strane američke obavještajne organizacije CIA-e, dokazano je da je mjesto boravka bilo poznato njemačkoj obavještajnoj službi, pa tako i vladi Njemačke, dvije godine prije hapšenja Eichmanna. Informacija nije iskorištena niti proslijeđena Izraelu vjerovatno iz razloga zaštite visokih vladinih predstavnika, kao npr. Hans Globkea, jednog od autora mnogobrojnih zakona u nacističkoj Njemačkoj i kasnijem saradniku u vladi njemačkog predsjednika vlade Konrada Adenauera. Također je 1954. godine Dokumentacioni centar Simona Wiesenthala već 1954. godine imao informacije o boravku Eichmanna u Argentini, ali ni Svjetski židovski kongres (WJC) niti Mossad nisu pokazali interes za hapšenje Eichmanna.
Vilnius
Odlukom Evropskog parlamenta Vilnius i Linz su proglašeni kulturnim prijestonicama Evrope za 2009. godine, što su uspješno i ostvarili.
Adolf Eichmann
Hapšenje i proces
U intervjuu njemačkog dnevnika Junge Welt sa novinarkom Gaby Weber pojavljuje se nova verzija o hapšenju Eichmanna. Ona tvrdi da u otmicu nije bio umiješan Mossad nego vojna obavještajna služba LAKAN, koja je u Argentini ispitivala mogućnosti transfera nuklearne tehnologije iz Argentine u Izrael, te izradu izraelske atomske bombe. Eichmannova umiješanost u poslove i u razmjenu tehnologije, te njegovi intervjui sa Willem Sassenom, doveli su do odluke i saradnje argentinskih te brazilskih vlasti na deportaciji Eichmanna. .
Vilnius
Položaj
Vilnius se nalazi u jugoistočnoj Litvaniji, na svega 20 km od bjeloruske granice. Od Baltičkog mora na zapadu zemlje grad je udaljen oko 320 km. Drugi po veličini grad u Litvaniji, Kaunas, nalazi se na 102 km zapadno od Vilniusa.
Adolf Eichmann
Pitanje državljanstva
Nakon hapšenja Eichmanna, austrijskoj politici nije odgovaralo, tvrdnja o austrijskom državljanstvu Eichmanna, te je na zahjev tadašnjeg ministra unutrašnjih poslova Austrije, Josefa Afritscha, nađen način pravnog oduzimanja austrijskog državljanstva Adolfu Eichmannu. Kako je Eichmann rođen u Njemačkoj, ali se kao dijete sa roditeljima preselio u Austriju 1914. godine, te je po austrijskom Zakonu o državljanstvu iz 1918 godine, bilo dovoljno stalno mjesto boravka za dobijanje državljanstva. Samim tim je Eichmannov otac dobio austrijsko državljanstvo, dok ga je Adolf dobio po automatizmu. Službenik austrijske kriminalističke policije Leo Maier (kasnije: Leo Frank), pronašao je rješenje u zakonskoj odredbi o oduzimanju državljanstva Austrijancima, koji su bili pripadnici u stranim vojnim jedinicama, a zbog Eichmannovog članstva u Austrijskoj legiji, ministar Afritsch, odobrio je retroaktivnu primjenu ove odredbe, te je time de facto, Eichmannu oduzeto austrijsko državljanstvo.
Vilnius
Položaj
Vilnius se nalazi u zapadnom dijelu prostrane Istočnoevropske nizije. Grad je smješten na 112 m nadmorske visine, u dolini rijeke Neris. Područje grada je blago zatalasano. Gradsko upravno područje zauzima danas 402 km². Grad Vilnius se obrazovao na mjestu ušća rijeke Vilnie u značajniju rijeku Neris. Rijeka meandrira kroz grad. Na području gradske uprave nalazi i niz malih jezera ledničkog porijekla, oko kojih su danas smješteni gradski parkovi.
Adolf Eichmann
Proces
Čitanjem i predavanjem optužnice Eichmannu, 1. februara 1961. godine, istovremeno je pripremljen protokol odbrane na preko 3.000 strana sa 1.300 dokumenata (kasnije oko 1.600), te je sastavljena lista od tridesetdevet svjedoka. Pod službenim brojem 40/61 11. aprila 1961. godine počinje proces protiv Adolfa Eichmanna na Okružnom sudu u Jerusalemu. Devetomjesečnom pripremom i istragom sastavljena je optužnica u 15 tačaka pod predsjedavajućim sucima Moshe Landau, Benjamin Halevi i Yitzhak Raveh. Glavni tužilac je bio Gideon Hausner, a njegov zamjenik Gabriel Bach. Osnovica za optužnicu je sastavljena na osnovu preko 1.500 dokumenata i saslušanja 100 svjedoka, od kojih su 90 bili bivši logoraši koncentracionih logora. Njegov advokat je bio Nijemac Robert Servatius, što je omogućeno donošenjem posebnog zakona da jedan strani advokat može zastupati optuženog na izraelskom sudu, jer se nije mogao naći nijedan izraelski advokat koji bi zastupao Eichmanna. Odbrana je pozvala slijedeće svjedoke: Erich von dem Bach-Zelewski, Richard Baer, Kurt Becher, Theodor Horst Grell, Wilhelm Höttl, Walter Huppenkothen, Hans Jüttner, Herbert Kappler, Hermann Krumey, Max Merten, Franz Novak, Franz Alfred Six, Alfred Slawik, Eberhard von Thadden, Edmund Veesenmayer i Otto Winkelmann.
Optužnica
Petnaest tačaka optužnice mogu se podijeliti u četiri grupe:
Vilnius
Historija
Nakon Prvog svjetskog rata proglašena je nezavisnost Litvanije. Između Litvanije i Poljske došlo je do spora oko Vilniusa. Između 1920. i 1922. godine postojala je posebna država nazvana Republika Srednja Litvanija koja je obuhvaćala samo prostor Vilniusa s okolicom. Godine 1922. Poljska je zauzela Vilnius i glavni grad Litvanije je privremeno premješten u Kaunas. Poljaci su potakli njegov razvoj: ponovo je otvoren univerzitet i razvija se industrija pa je 1931. godine Vilnius, odnosno poljski Wilno, bio peti grad po veličini u Poljskoj.
Već početkom Drugog svjetskog rata sovjetske su trupe zauzele Vilnius (prema tajnom sporazumu Hitlera i Staljina o podjeli Poljske). Sovjetska je vlast Vilnius vratila Litvaniji koja je 1940. godine postala jedna od sovjetskih republika. Između 1941. i 1944. godine grad je bio pod njemačkom okupacijom i ubijeno je 95% Jevreja koji su živjeli u gradu. Godine 1944. sovjetske su snage vratile grad koji je postao glavni grad Litvanske Sovjetske Socijalističke Republike. Godine 1946. preostalo poljsko stanovništvo protjerano je iz grada. Od 1991. Vilnius je glavni grad nezavisne Litvanije. Danas se razvija u moderni europski grad.
Adolf Eichmann
Odbrana
U razgovorima Eichmnanna sa Willem Sassenom, pripadnikom SS jedinice iz Holandije, vođenih 50-tih godina u Argentini, koji su objavljivani u časopisima u SAD i u Njemačkoj, Sassen navodi rečenicu u kojoj Eichmann kaže:
Slične izjave i razmišljanja, mada ne u ovako otvorenom tonu, mogu se naći u njegovom testamentu i dnevniku ("Götzen") "Idoli" koje je napisao za vrijeme suđenja u zatvoru u Ramli:
Vilnius
Klima
Vilnius ima umjereno kontinentalnu klimu. Prosječna godišnja temperatura iznosi 6.1 °C, u januaru je prosječna temperatura -4.9 °C, dok je u julu 17 °C. Prosječna godišnja količina padavina iznosi 664 mm.
Adolf Eichmann
Odbrana
Eichmann je u svim tačkama optužnice proglašen krivim.
Presuda
Suđenje je završeno 15. decembra 1961. godine presudom: smrt vješanjem. Žalbom Eichmanna i njegovog advokata presuda je potvrđena 29. maja 1962. godine i izvršena 1. juna 1962. godine. Eichmann je ostao jedina osoba kojoj je jedan izraelski sud donio i izvršio smrtnu presudu. Kremiran je i njegov je pepeo raspršen u Sredozemno more, da ne bi mogao biti sahranjen ni u jednoj drugoj državi.
Vilnius
Znamenitosti
Vilnius je grad vrlo bogate arhitekture raznih stilova. Izmjenjuju se gotika, renesansa, barok i neoklasicizam. Staro gradsko središte (Vilniaus senamiestis), koje čini 1487 zgrada i 70 ulica na oko 1.497 m², upisano je na listu svjetske baštine UNESCO-a. Poznata je gradska vijećnica na glavnom trgu Rotušės aikštė. Turistički su zanimljive zgrade univerziteta i predsjednička palača. Postoji tvrđava iz vremena litvanskog velikog vojvode Gedimina.
Kadija / Šta je rekla Ana
Kadija / Šta je rekla Ana treća je singl ploča sarajevske progresivne rok grupe Teška industrija. Objavljena je 1975. godine u izdanju zagrebačke diskografske kuće Jugoton. Muziku i aranžmane za obje pjesme napisao je nekadašnji vođa ovog muzičkog sastava Gabor Lenđel, a tekstove sarajevski pjesnik Duško Trifunović. Na A-strani je progresivna rok pjesma "Kadija" odsvirana u laganijem ritmu u kojoj se svojim prepoznatljivim dubokim pjevačkim glasom posebno istakao Seid Memić Vajta, kao i Lenđel na sintisajzeru uz pratnju električne gitare Vedada Hadžiabdića. Na B-strani je progresivna rok pjesma "Šta je rekla Ana" koja spada među najkvalitetnije pjesme ovog sastava u rangu s pjesmama poput "Koncert tročinski", "Dijanin san" i "Nikola Tesla". Podijeljena je na ABAB sekcije. U A sekciji nakon lirskog početka na sintisajzeru uz pratnju električne gitare, činela i Vajtinog izvrsnog pjevanja dolazi do iznenadnog ubrzanja ritma pjesme kojom započinje B sekcija u pjesmi. Tom prilikom muzičari iz ovog sastava pokazali su veliko majstorstvo muziciranja. Potom slijedi povratak na A sekciju s laganim lirskim početkom kao i ponovno iznenadno ubrzanje ritma (kojim počinje B sekcija) u ovom dijelu pjesme kojim se i završava. I u ovoj pjesmi se osim Vajte posebno istakao Vedad Hadžiabdić sa solo dionicama na električnoj gitari, te čvrstoj i kvalitetnoj pratnji Ivice Propadala na bas-gitari i Senada Begovića na bubnjevima.
Adolf Eichmann
Legitimnost procesa
Već na početku sudenja Eichmann je izjavio da izraelski sud nema legitimnost koja njemu, kao optuženom, može osigurati nepristrasno suđenje. Kritičari procesa, ali i revizionisti nacizma, smatraju ovo suđenje pristrasnim, jer izraelsko pravo zastupa samo poglede i zahtjeve židovskog naroda. Sud se pozivao na međunarodni pravni princip, tzv. univerzalnu jurisdikciju, po kojoj povrede ovih odredbi omogućavaju suđenje i van područja na kojem je krivično djelo počinjeno. Osnovica za donošenje optužnice je u Izraelu 1960. godine donesena zakonska odredba pod nazivom "Nazi and Nazi Collaborators (Punishment) Law" (NNCL), koja je zasnovana na Londonskom statutu iz 1945. godine, osnovnom pravu za suđenja nacista u Njemačkoj kao i za Nürnberške procese.