cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bitka za Monte Cassino
Bitka
Treća bitka počela je 15. marta. Nakon što je u roku od 3 i po sata (počevši od 08:30) iz aviona bačeno 750 tona 450-kilogramskih bombi s odgođenim paljenjem Novozelanđani su napredovali pod strahovitom baražnom paljbom iz 746 komada artiljerijskog oružja. Uspjeh je zavisio od iskorištavanja paralizirajućeg efekta ovog bombardiranja. Ipak, ono nije bilo skoncentrirano: samo je 50% bombi palo milju udaljenosti od meta ili manje, a 8% unutar radijusa od 900 m, ali je između njega i granatiranja ubijena približno polovina od 300 padobranaca u gradu. Branioci su se okupili brže nego što su Saveznici očekivali, a savezničke tenkove usporavali su krateri od bombi. Uprkos tome, Novozelanđanima je uspjeh bio nadohvat ruku, ali je do večeri, kad je naređen novi napad na lijevom boku, već bilo prekasno: odbrana se reorganizirala, a što je bilo još kritičnije, kiša je ponovo počela padati, iako su prognoze govorile suprotno. Pljusak je poplavio kratere od bombi, pretvarajući ruševine u baruštine i potpuno onemogućivši komunikaciju budući da radiooprema nije mogla izdržati toliku vodu i vlagu. Tamni kišni oblaci također su zaklonili mjesečinu, otežavajući zadatak čišćenja ruta kroz ruševine. U noći su Novozelanđani zauzeli brdo sa dvorcem i Kotu 165, a, kako je i planirano, dijelovi indijske 4. pješadijske divizije, kojom je sad zapovijedao general-major Alexander Galloway, napali su Kotu 236, a zatim Kotu 435, Dželatovo brdo. U konfuziji borbe jedna četa 9. Gurka regimente išla je maršrutom koja je zaobilazila Kotu 236 i zauzela Kotu 435 dok je napad 6. radžputanske na Kotu 236 odbijen.
Do kraja dana 17. marta Gurke su držale Dželatovo brdo (230 m od opatije) u snazi od jednog bataljona (iako su im rute opskrbe ugrožavali njemački položaji na Koti 236 i u sjevernom dijelu grada), a dok je grad još bio žestoko branjen, novozelandske jedinice i tenkovi prošli su kroz suženje i zauzeli stanicu. Ipak, Nijemci su i dalje bili u stanju pojačati trupe u gradu i vješto su "podvaljivali" snajperiste u dijelove grada za koje se pretpostavljalo da su očišćeni.
Za 19. mart bio je planiran odlučujući napad na grad i opatiju, uključujući i iznenadni tenkovski napad 20. oklopne brigade koja se probijala duž tzv. Cavendisheve ceste od Caire do farme Albaneta (koju su inženjeri pripremili zaštićeni mrakom), a odatle dalje prema opatiji. Međutim, iznenadni i žestoki protivnapad njemačke 1. padobranske divizije iz opatije na brdo s dvorcem uništio je bilo kakvu mogućnost za napad na opatiju s tog brda, kao i sa Dželatovog, dok su tenkovi, koji nisu imali podršku pješadije, onesposobljeni do poslijepodneva. U gradu su napadači ostvarili slab napredak i inicijativa je općenito prešla na stranu Nijemaca, čiji su položaji u blizini brda s dvorcem, koje je bilo kapija za položaje na Samostanskom brdu, onemogućavali bilo kakav rani uspjeh Saveznika.
Dana 20. marta Freyberg je poslao dijelove 78. pješadijske divizije u bitku da bi, prvo, povećao broj vojnika u gradu kako se Nijemci ne bi ponovo infiltrirali u očišćena područja te, drugo, da bi pojačao položaje na brdu s dvorcem kako bi dijelu trupa omogućio da zatvori dvije rute između Samostanskog brda i tačaka 175 i 165 koje su Nijemci koristili za dovođenje pojačanja za odbranu grada. Saveznički zapovjednici osjećali su da su na rubu uspjeha dok je žestoka borba nastavljena 21. marta. Ipak, branioci su bili odlučni te je napad na Kotu 445 s namjerom da se blokira ruta za njemačka pojačanja propao "za dlaku", dok je u gradu napredovanje Saveznika išlo kuću po kuću.
Dana 23. marta Alexander se susreo sa zapovjednicima svojih jedinica. Izraženo je dosta mišljenja u vezi s mogućnošću pobjede, ali bilo je očito da su novozelandske i indijske divizije bile iscrpljene, došavši na izmak snage. Freyberg je bio uvjeren da se bitka ne može nastaviti i opozvao je napad. Njemačka 1. padobranska divizija, koju je Alexander nekoliko sedmica kasnije u razgovoru s generalom Kippenbergerom opisao kao "najbolju diviziju u njemačkoj vojsci", pretrpjela je dosta gubitaka, ali je dobila bitku.
Posljedice
Naredna tri dana provedena su u stabiliziranju fronta i izvlačenju izoliranih Gurki sa Dželatovog brda te detašmana 24. novozelandskog bataljona koji je držao Kotu 202 u sličnoj izolaciji. Saveznički redovi su reorganizirani tako što su iscrpljena 4. indijska i 2 novozelandske divizije povučene, a zamijenile su ih britanska 78. divizija (u planinama) i 1. mehanizirana brigada (u gradu). Štab Novozelandskog korpusa raspušten je 26. marta, a kontrolu je preuzeo britanski XIII korpus. Tokom svog boravka na prvim linijama kod Cassina 4. indijska divizija izgubila je 3.000 ljudi, dok je Novozelandska imala 1.600 poginulih, ranjenih ili nestalih.
I njemački branioci platili su visoku cijenu. 23. marta u dnevniku njemačkog XIV korpusa zabilježeno je da je snaga bataljonâ na prvim linijama varirala između 40 do 120 vojnika.
Četvrta bitka
mini|desno|300px|Četvrta bitka (Operacija "Dijadema"): plan napada Saveznika
Alexanderova strategija
Strategija generala Alexandera u Italiji bila je "primorati neprijatelja da u Italiji angažira maksimum svojih snaga u vrijeme pokretanja invazije preko La Manchea". Okolnosti su mu dale dovoljno vremena da pripremi veliku ofanzivu kako bio postigao ovaj cilj. Njegov plan, koji je proistekao iz Juinove ideje da se zaobiđe oko Cassina i da trupe u planinama zauzmu Aurunci i tako prekinu Gustavovu liniju, bio je da se veći dio britanske 8. armije, pod komandom general-poručnika Olivera Leesea, premjesti s jadranskog fronta i priključi američkoj 5. armiji kako bi pokrenule napad duž 30-kilometarskog fronta između Cassina i mora. 5. armija (američki II korpus i Francuske ekspedicijske snage) bila bi lijevo, a 8. armija (XIII korpus i 2. poljski korpus) desno. Sa dolaskom proljeća popravilo bi se i stanje terena i bilo bi moguće pripremiti velike formacije i tenkovske jedinice.
Planiranje i pripreme
Plan za Operaciju "Dijadema" bio je da američki II korpus na lijevoj strani napadne uz obalu duž Autoputa 7 prema Rimu. Francuski korpus njemu zdesna napao bi s mostobrana na Gariglianu (koji je prvobitno formirao X korpus u prvoj bici u januaru) prema Aurunskim planinama, koje su predstavljale barijeru između ravnice uz obalu i doline Lirija. Na desnoj strani poljski II korpus (3. i 5. divizija) pod komandom generala Władysława Andersa, sastavljen većinom od vojnika koji su preživjeli izgnanstvo u Sibir (mjera koju je SSSR sproveo nakon što je okupirao Poljsku 1939), olakšao je situaciju 78. diviziji u planinama iza Cassina 24. aprila i pokušao bi izvesti zadatak koji je porazio 4. indijsku diviziju u februaru: izoliranje opatije i proboj oko nje u dolinu Lirija u pokušaju spajanja s probojem XIII korpusa i stezanja položaja kod Cassina. S obzirom na to da je poljski II korpus brojčano bio daleko jači od 4. indijske divizije, postojala je nada da će uspjeti dovoljno zaposliti njemačke odbrambene jedinice kako ne bi mogle paljbom pružati podršku jedne drugima. Poboljšani vremenski uvjeti, uvjeti tla i zalihe također bi bili važni faktori. Još jednom, obuhvatni manevar poljskog i britanskog korpusa bio bi ključan za ukupni uspjeh. Kanadski I korpus bio bi držan u rezervi, spreman iskoristiti očekivani proboj. U trenutku kad njemačka 10. armija bude poražena američki VI korpus probio bi se s linija na plaži kod Anzija kako bi odsjekao Nijemce koji se povlače u Albansko gorje.
Zbog veličine trupa bila su potrebna dva mjeseca za njihovo prebacivanje na položaje. Trupe su se morale kretati u manjim formacijama kako bi se zadržali tajnost i element iznenađenja. Američka 36. divizija poslana je na obuku za amfibijski desant te su postavljeni putokazi i kreirana lažna radijska komunikacija kako bi se stvorio utisak da je planiran desant s mora sjeverno od Rima. Ovo je planirano kako bi se njemačke rezervne trupe držale dalje od Gustavove linije. Kretanje trupa u područjima za napad bilo je ograničeno na noć, a oklopne jedinice koje su se premještale s Jadranskog fronta ostavljale su iza sebe lažne tenkove i vozila kako bi napuštena područja izgledala nepromijenjeno neprijateljskim izviđačima iz zraka. Varka je bila uspješna. Najkasnije do kraja drugog dana završne bitke kod Cassina Kesselring je procijenio da su Saveznici imali šest divizija naspram njegove četiri na linijama oko Cassina. Zapravo ih je bilo 13.
Bitka
Prvi napad na Cassino (11–12. maj) počeo je u 23 sata granatiranjem velikih razmjera iz 1.060 komada artiljerijskog oružja na frontu 8. armije i još 600 na frontu 5. armije koje su izvršili Britanci, Amerikanci, Poljaci, Novozelanđani, Južnoafrikanci i Francuzi. Za sat i po napad je bio u toku u svim sektorima. Po danjem svjetlu američki II korpus postigao je malo napretka, ali su njihove kolege iz 5. armije, Francuske ekspedicijske snage, ostvarile svoje ciljeve i u širokoj formaciji približavale su se 8. armiji zdesna u Aurunskim planinama, stežući njemačke položaje između dviju armija. Na frontu 8. armije XIII korpus izvršio je dva vrlo osporena prijelaza preko Rapida (i to britanska 4. pješadijska i indijska 8. pješadijska divizija). Od presudne važnosti bilo je to što su do jutra inženjeri iz 8. indijske divizije generala Dudleyja Russella uspjeli premostiti rijeku omogućivši tenkovima 1. kanadske oklopne brigade da je pređu i pruže vitalnu podršku (koja je tako nedostajala Amerikancima u prvoj i Novozelanđanima u drugoj bici) u odbijanju neizbježnih protivnapada njemačkih tenkova koji će uslijediti.
U planinama iznad Cassina, prikladno nazvano Brdo kalvarije (Monte Calvario ili Kota 593 na Zmijskoj glavi) zauzeli su Poljaci, ali su ga odmah potom ponovo zauzeli njemački padobranci. Tri dana poljski napadi i njemački protivnapadi nanosili su teške gubitke na objema stranama. Poljski 2. korpus izgubio je 281 oficira i još 3.503 vojnika u napadima na 4. padobransku regimentu pukovnika Ludwiga Heilmanna dok napad nije opozvan. "Samo 800 Nijemaca uspjelo je odbiti napade dviju divizija", a područje oko planina pretvorilo se u "minijaturni Verdun". U rano jutro 12. maja poljske pješadijske divizije naišle su na "tako razornu minobacačku, artiljerijsku i puščanu vatru da su vodeći bataljoni potpuno izbrisani". ‬
Do poslijepodneva 12. maja mostobrani na Rapidu su se povećavali uprkos žestokim protivnapadima dok se osipanje trupa nastavilo na obali i u planinama. Do 13. maja pritisak je počeo davati rezultate. Njemačko desno krilo počelo je popuštati pred 5. armijom. Francuski korpus zauzeo je Monte Maio i bio je u poziciji da u dolini Lirija pruži značajnu podršku sa boka 8. armiji, protiv koje je Kesselring upotrijebio sve dostupne rezervne trupe kako bi dobio na vremenu da se prebaci na drugi pripremljeni odbrambeni položaj, Hitlerovu liniju, 13-ak km u pozadini. Dana 14. maja marokanski gumijeri, idući kroz planine paralelno sa dolinom Lirija, područjem koje je bilo nebranjeno jer se smatralo da je nemoguće proći tim terenom, prišli su njemačkoj odbrani sa boka dok su pružali materijalnu podršku XIII korpusu u dolini.
Godine 1943. gumijeri su bili kolonijalne trupe okupljene u 4 grupe marokanskih tabora (GMT). Svaka od njih sastojala se od tri slobodnije organizirana tabora (otprilike ekvivalentna bataljonima) specijalizirana za planinsko ratovanje. Juinov Francuski ekspedicijski korpus činili su Zapovjedništvo marokanskih gumijera (KGM) (s 1, 3. i 4. GMT-om) generala Augustina Guillaumea s ukupno 7.800 vojnika, što je blizu snage jedne divizije, uz još četiri konvencionalnije divizije: 2. marokanska pješadijska, 3. alžirska pješadijska, 4. marokanska planinska i 1. divizija Slobodne Francuske. ‬
Dana 15. maja britanska 78. divizija došla je iz rezerve na liniju XIII korpusa prolazeći kroz divizije na mostobranima kako bi izvela zaokret i izolirala Cassino od doline Lirija. Dva dana kasnije poljski 2. korpus krenuo je u svoj drugi napad na Monte Cassino. Pod stalnom artiljerijskom i minobacačkom vatrom sa snažno utvrđenih njemačkih položaja i s malo prirodnih zaklona koji bi bili zaštita, borba je bila svirepa i povremeno prsa u prsa. Budući da je savezničko napredovanje u dolini Lirija ugrožavalo njihovu rutu opskrbe, Nijemci su se odlučili povući s brdâ oko Cassina na nove odbrambene položaje na Hitlerovoj liniji. U ranim satima 18. maja 78. divizija i 2. korpus povezali su se u dolini Lirija 3 km zapadno od Cassina. Na uzvišenjima iznad grada preživjeli iz druge ofanzive Poljaka bili su tako istrošeni da je "trebalo vremena da se pronađu ljudi sa dovoljno snage da se popnu nekoliko stotina metara do vrha". Jedna patrola 12. podoljske konjičke regimente konačno je došla do vrha i podigla poljsku zastavu iznad ruševina. Jedini ostatak odbrambenih trupa bila je grupa od 30 njemačkih ranjenika koji se nisu mogli kretati. "Poljaci su, u svom drugom pokušaju, zauzeli Monte Cassino i put prema Rimu bio je otvoren". Na kraju rata Poljaci su "...sa gorkim ponosom podigli spomen-obilježje na [padinama] planine". ‬
Hitlerova linija
Jedinice 8. armije napredovale su uz dolinu Lirija, a 5. armija uz obalu do Hitlerove linije (preimenovane u Sengerovu liniju na Hitlerovo insistiranje kako bi se minimizirao njen značaj u slučaju da bude probijena). Novi napad koji je uslijedio odmah zatim nije uspio, pa je 8. armija tada odlučila uzeti malo vremena kako bi se reorganizirala. Dopremanje 20.000 vozila i 2.000 tenkova kroz probijenu Gustavovu liniju bio je glavni zadatak, za čije je izvođenje bilo potrebno nekoliko dana. Sljedeći napad počeo je 23. maja. Poljski 2. korpus napao je Piedimonte San Germano (koji je branila čuvena 1. padobranska divizija), a kanadska 1. pješadijska divizija (tek pristigla kao rezerva 8. armije) krenula je u centar. Sutradan su Kanađani probili liniju i njihova 5. oklopna divizija nahrupila je kroz tu rupu, a Poljaci su zauzeli Piedimonte i linija je doživjela slom. Put za napredovanje prema sjeveru i Rimu i još dalje bio je čist.
Proboj kod Anzija
Nakon što su Kanađani i Poljaci krenuli u napad 23. maja, general Lucian Truscott, koji je zamijenio general-poručnika Johna P. Lucasa na mjestu zapovjednika VI korpusa, pokrenuo je račvasti napad koristeći pet (tri američke i dvije britanske) od sedam divizija na mostobarnu u Anziju. 14. armija, koja se suočavala s ovim probojem, bila je bez ijedne oklopne divizije jer je Kesselring poslao tenkove na jug da pomognu 10. armiji u borbama kod Cassina. Jedna jedina oklopna divizija, 23. oklopna, bila je sjeverno od Rima, gdje je očekivala nepostojeći desant s mora koji su Saveznici lažirali, tako da je bila nedostupna za borbu.
Clark osvaja Rim, ali ne uspijeva zarobiti njemačku 10. armiju
Do 25. maja, nakon što se njemačka 10. armija u potpunosti počela povlačiti, VI korpus krenuo je prema istoku, kako je i planirano, s namjerom da je odsiječe. Do sljedećeg dana bio bi s obiju strana rute za povlačenje i 10. armija, zajedno sa svim Kesselringovim jedinicama koje su joj bile poslane u pomoć, bila bi u zamci. U ovom trenutku, začuđujuće, general Clark naredio je Truscottu da promijeni svoju liniju napada sa sjeveroistočne, koja je išla prema Valmontoneu na Autoputu 6, na sjeverozapadnu, koja je vodila direktno prema Rimu. Razlozi za ovu Clarkovu odluku nisu jasni i kontroverze okružuju cijelu stvar. Većina komentatora ukazuje na Clarkovu ambiciju da bude prvi koji će ući u Rim iako neki sugeriraju da je razmišljao o tome da dadne potrebni odmor svojim umornim trupama (novi smjer napada zahtijevao je od njegovih trupa da izvrše frontalni napad na njemačke položaje na Cezarovoj liniji). Truscott je kasnije u svojim memoarima napisao da se "Clark pribojavao da Britanci pripremaju nečasne planove kako bi oni prvi ušli u Rim" ; to mišljenje donekle ima podršku i u samim Clarkovim zapisima. Međutim, Alexander je jasno odredio granice među jedinicama prije bitke i Rim je dodijeljen 5. armiji. 8. armija stalno je podsjećana da je njen zadatak da se bori protiv 10. armije i uništi je što je više moguće, a zatim zaobiđe Rim i krene prema sjeveru (što je, zapravo, i uradila, potisnuvši 10. armiju približno 360 km prema Perugi u šest sedmica).
U tom trenutku Truscott je bio šokiran. Zapisao je: Također je napisao: Prilika je zaista propuštena i sedam divizija 10. armije uspjelo se probiti do sljedeće odbrambene linije, Trazimenske, gdje su se uspjele povezati sa 14. armijom i zatim uz borbu povući do snažne Gotske linije sjeverno od Firence.
Rim je pao 4. juna 1944, samo dva dana prije desanta na Normandiju.
Ordeni
Za ovu bitku dodjeljivano je više ordena. Jedinice koje su učestvovale u prvom dijelu kampanje dobile su orden "Casino I". Dodatna manja priznanja dodjeljivana su jedinicama koje su učestvovale u posebnim zadacima tokom prvog dijela. To su bila "Samostansko brdo", "Brdo s dvorcem" i "Dželatovo brdo".
Jedinice koje su učestvovale u kasnijem dijelu bitke dobile su orden "Casino II".
Svi članovi poljskih jedinica primili su Komemorativni krst Monte Cassina.
Gubici
Osvajanje Monte Cassina imalo je visoku cijenu. Saveznici su izgubili približno 55.000 vojnika, dok se njemački gubici procjenjuju na 20.000 poginulih i ranjenih. Ukupni gubici Saveznika tokom četiriju bitaka kod Monte Cassina i desanta na Anzio, uključujući i osvajanje Rima nakon toga (5. juna 1944), iznosili su više od 105.000 ljudi.
Evakuacija, blago i značenje
Tokom bitaka drevna opatija na Monte Cassinu, gdje je sv. Benedikt uspostavio Pravilnik koji je upravljao monaštvom na zapadu, potpuno je uništena bombardiranjem i artiljerijskom baražnom paljbom u februaru 1944.
mini|250px|lijevo|Utovar imovine opatije Monte Cassino za transport u Rim. Tokom jeseni 1943. dva njemačka oficira, kapetan Maximilian Becker, hirurg u oklopnoj diviziji "Hermann Göring", i potpukovnik Julius Schlegel iz iste jedinice predložili su premještanje vrijednih stvari iz opatije u Vatikan i u Anđeosku tvrđavu (koja je u posjedu Vatikana) prije no što se borbe približe. Oba oficira uvjerila su crkvene vlasti i vlastite nadređene da koriste kamione i gorivo njihove divizije kako bi se ovo premještanje izvršilo. Morali su naći potrebni materijal za kutije i sanduke, identificirati vješte stolare u vlastitim trupama, regrutirati lokalnu radnu snagu (koja je dnevno kao plaću dobijala porcije hrane + 20 cigareta) i zatim rukovoditi "velikim evakuacijskim procesom centriranim oko biblioteke i arhiva", blaga koje "doslovno nema cijenu". U biblioteci, arhivu i galeriji opatije bilo je "800 papinskih dokumenata, 20.500 svezaka u Staroj i 60.000 u Novoj, 500 inkunabula, 200 rukopisa na pergamentu, 100.000 drugih rukopisa i odvojenih kolekcija". Prvi kamioni, sa slikama starih italijanskih majstora, bili su spremni za polazak za manje od sedmice nakon što su dr. Becker i Schlegel prvi put došli u Monte Cassino, nezavisno jedan od drugog. Svako vozilo prevozilo je monahe u Rim kao pratnju; u više od 100 kamionskih tura konvoji su iz opatije prevezli gotovo sve monahe. Cijeli posao završen je prvih dana novembra 1943. "U tri sedmice, usred rata koji su gubili, u stranoj zemlji, to je bio priličan poduhvat." Nakon mise u bazilici opat Gregorio Diamare formalno je predstavio potpisane pergamentne svitke na latinskom jeziku generalu Paulu Conrathu namijenjene Schlegelu i Beckeru za "spašavanje monaha i imovine opatije Monte Cassino". Nakon rata Schlegel je proveo sedam mjeseci u savezničkom zarobljeništvu pod sumnjom da je pljačkaš, ali je oslobođen nakon što su monasi opatije svjedočili u njegovu korist.
Monte Cassino i Cassino imaju različito značenje za nacije koje su bile učesnici bitke. Za zapadne saveznike spomenici i (nadgrobni) natpisi zazivaju Boga i domovinu i žrtvu i slobodu; za Poljake oni stoje kao "simbol nade za njihovu zemlju". Za Nijemce i njihove veterane značenje je potpuno drugačije. Monte Cassino "predstavlja hrabrost... njihovih vojnika koji su se branili od materijalne snage Saveznika", njihove brojčane nadmoći i jače vatrene moći, prethodnik događaja koji će uslijediti. "Borili su se sa hrabrošću i velikom umješnošću... Nijemci ovdje nisu imali mrlje od zločina niti je bilo ikakvog užasa koji su sami sebi učinili kao u Staljingradu" i uspjeli su "spasiti blago Monte Cassina i muzeji i galerije u Napulju [stoje kao] stvari od naročitog ponosa".
Američki pogledi na bitku
Službeni stav američke vlade prema bombardiranju Monte Cassina znatno se mijenjao u toku 25 godina. Podatke u vezi s postojanjem "nepobitnih dokaza" da se Nijemci koriste opatijom (u vojne svrhe) uklonio je iz službenih dokumenata 1961. šef Ureda za vojnu historiju. Isti ured dobio je pitanje Kongresa 20 godina nakon bitke, a istraga je proizvela izjavu: "Izgleda da, osim malog detašmana vojne policije, u opatiji zapravo nije bilo nikakvih njemačkih trupa" prije bombardiranja. Posljednja korekcija službenih dokumenata Armije SAD-a urađena je 1969. kad je zaključeno da "njemačke trupe nisu bile zauzele opatiju".
Wojtek
U sastavu raznolikih trupa koje su učestvovale u operacijama kod Monte Cassina vjerovatno je najneobičnija pojava bio medvjed iz Irana, nazvan Wojtek. Odgojila ga je i regrutirala 22. četa za artiljerijsku podršku poljskog II korpusa, a tokom borbi nosio je artiljerijske projektile.
Marocchinate
Dan nakon bitke, gumijeri, marokanske kolonijalne trupe u sklopu Francuskih ekspedicijskih snaga, divljački su nahrupili po okolnim brdima, pljačkajući naselja. Za neke od ovih neredovnih jedinica navodi se da su počinile zvjerstva nad italijanskim seoskim zajednicama u ovom području. U Italiji su žrtve tih zločina nazvane Marocchinate (doslovno "marokanizirani", tj. ljudi koji su pretrpjeli djela koja su počinili Marokanci).
Groblja i memorijalni centri
mini|200px|lijevo|Monte Cassino: poljsko ratno groblje mini|desno|150px|Poljski [[trubač, stariji kaplar Emil Czech, svira Hejnał mariacki, oglašavajući pobjedu.]] mini|desno|150px|Komemorativni krst Monte Cassina Odmah nakon prekida borbi kod Monte Cassina poljska vlada u egzilu (u Londonu) ustanovila je Komemorativni krst Monte Cassina u znak sjećanja na učešće Poljaka u osvajanju ove strateške tačke. Upravo je u ovom periodu poljski tekstopisac Feliks Konarski, koji je učestvovao u bici, napisao vojnu pjesmu Crveni makovi na Monte Cassinu. Kasnije je sagrađeno i impozantno groblje, koje je vidljivo za bilo koga ko posmatra područje iz obnovljene opatije.
U groblju Komisije Komonvelta za ratne grobove na zapadnoj periferiji Cassina sahranjeni su britanski, novozelandski, kanadski, indijski i južnoafrički vojnici, kao i Gurke; Francuzi i Italijani ukopani su uz Autoput 6 u dolini Lirija, a Amerikanci u Anziju. Njemačko groblje smješteno je približno 3,2 km sjeverno od Cassina, u dolini Rapida.
Godine 2006. u Rimu je otkriven spomenik u čast savezničkih vojnika koji su se borili i poginuli da oslobode grad.
PS/2 konektor
mini|200px|Bojom obilježeni konektori; Ljubičasta - tastatura; Zelena - miš PS/2 konektor se koristi za spajanje tastature i miša na PC računare. Ime dolazi od IBM Personal System/2 serije računara proizvedene 1987. godine. PS/2 je bio namijenjen kao zamjena za DB-9 RS-232 serijski konektor za miševe, dok je kod tastatura zamijenjen 5-nožični DIN korišten u IBM-ovim PC/AT dizajnima.
Utikač
Broj nožica (gledajući na ležište):
140p|PS/2 raspored nožica
*Na nekim laptopima podaci sa miša za razdjelni kabal.
**Na nekim laptopima podaci sa miša za razdjelni kabal.
Makedonija (Grčka)
Makedonija, odnosno Grčka Makedonija, jest historijski i geografski region Grčke. Grčka Makedonija obuhvata 51% geografske oblasti Makedonija.
Geografija
Grčka Makedonija je region na jugu Balkanskog poluotoka. U Grčkoj živi oko 2,6 milona stanovnika, a površina je 34 231 km2. Glavni grad je Solun. Neka od ostrva su: Thasos, Samothraki, Amouliani i dr. Najveći dio države je pod planinama, najviši vrh je Olimp sa 2 911 metara nadomrske visine.
mini|desno|lijevo|300p|Bijela toranj (White Tower) -Solun.
Stanovništvo
U Makedoniji živi približno 2,6 miliona stanovnika. 98% su autonomni Grci Makedonci. Najdominantnija religija u Makedoniji je pravoslavlje, sa islamskom manjinom (oko 1%).
Skoro cijelo stanovništvo govori grčkim jezikom.
Srebrni rez
Srebreni rez je matematička konstanta. Njegov naziv je aluzija zlatnom rezu; analogno, kako je zlatni rez granični omjer susjednih Fibonaccijevih brojeva, srebreni rez je granični omjer susjednih Pellovih brojeva. Naziv srebreni broj se, također, ponekad koristi kada se misli na plastični broj, granični omjer susjednih Perrinovih brojeva, te od Padovanovog niza.
Definicija kada je 1 plus kvadratni korijen od 2
Srebreni rez (\delta_S) je definisan kao iracionalan broj koji nastaje sumom broja 1 i kvadratnog korijena od 2.To jest:
Iz ove definicije slijedi da je
Stepeni srebrenog reza
Niži stepeni srebrenog reza su:
gdje je
Na primjer, koristeći ovu osobinu:
Koristeći \!\ K_0 = 1 i \!\ K_1 = 2 kao početne uslove, dobijamo formulu sličnu Binetovoj, koja slijedi iz ponavljajuće relacije
koja postaje
Trigonometrijske osobine
''Pogledajte članak Tačne trigonometrijske konstante
Srebreni rez je direktno povezan sa nekoliko trigonometrijskih omjera:
Reference
Hrant Arakelian. Mathematics and History of the Golden Section, Logos 2014, 404 p. ISBN 978-5-98704-663-0 (rus.).
IC 1394
IC 1394 (također poznat kao MCG 2-55-6 i PGC 67145) je kompaktna galaksija koja je udaljena oko 405 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 1,00 (118 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (106 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 14. septembra 1887. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 1618
NGC 1618 (također poznat kao IRAS 04336-0314, MCG -1-12-34 i PGC 15611) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 225 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 2,40 (157 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (52 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. februara 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 6074-2
NGC 6074-2 (također poznat kao MCG 2-41-16 i PGC 57418) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 456 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 0,60 (80 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (40 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Trgovački brod
mini|desno|230px|Colombo Express je jedan od najvećih brodova za prevoz kontejnera, u vlasništvu je kompanije Hapag-Lloyd. Trgovački brod je naziv za brod koji je napravljen i služi prvenstveno u komercijalne svrhe, najčešće za prijevoz tereta (teretni brodovi) i putnika (putnički brodovi).
Skup svih trgovačkih brodova čini trgovačku mornaricu neke zemlje.
Većina zemalja u svijetu posjeduje flote trgovačkih brodova. Štaviše, zbog visokih troškova poslovanja, danas mnoge od tih flota, u mnogim slučajevima plove pod zastavama zemalja koje osiguravaju radnu snagu i servis pod povoljnim uslovima. Te zastave su poznate kao "pogodne", primjeri su Panama i Liberija. Vlasništvo nad brodom može biti bilo koje zemlje.
Grčka flotaje najveća na svijetu, i danas čini 16 procenata svjetske brodske tonaže. To ih stavlja na mjesto najveće pojedinačne trgovačke flote u svijetu danas, ali ne i u historiji.
U ratovima se trgovački brodovi koriste kao ispomoć ratnim mornaricama, na primjer za prevoz ljudstva i materijala.
Trgovački brodovi mogu biti: motorni, parni, motorni tankeri ili tankeri jedrenjaci, motorne jahte, brodovi na veslanje, itd.
Trgovački brodovi mogu biti podijeljeni po namjeni i veličini.
Beta (slovo)
Beta (grčki srednji rod: Βήτα; veliko slovo Β; malo slovo β) je drugo slovo grčkog pisma i ima brojnu vrijednost 2. U starogrčkome jeziku beta se izgovaralo /b/, a u novogrčkom se slovo naziva víta i izgovara se /v/.
Osim grčkog slova, beta predstavlja različite veličine u matematici i fizici, npr:
Slovo beta vuče podrijetlo od slova bet iz feničkog pisma:
Standardi
Standardi Unikod i HTML ovako predstavljaju slovo grčko slovo beta (varijacija se koristi u sredini riječi):
Puške augusta
Puške augusta ili The Guns of August (August 1914) je poznata američka historijska knjiga o Prvom svjetskom ratu. Autor knjige je Barbara Tuchman, koja je bila nepoznata sve do izdanja ove knjige. Svrha knjige je da opiše Evropu prije rata i u prvom mjesecu rata. Isto tako, Tuchman je pokušala da izbjegne moralne zaključke. Njen cilj je bio da pokaže direktne historijske podatke. Predsjednik Kennedy je pohvalio njen rad i savjetao knjigu svima.
NGC 832
NGC 832 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Trokut. Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 17. septembra 1865. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Sead Kreševljaković
Sead Kreševljaković, rođen 24. februara 1973. u Sarajevu.
Kao maloljetnik se bavio novinarstvom, a za vrijeme rata se počeo interesirati za dokumentarni film. Video radovi za vrijeme rata su nastali kao plod saradnje sa sarajevskim umjetnicima koji su se potpisivali kao grupa Save the Amazone.
Danas sa svojim bratom blizancem Nihadom radi na projektima U.G. VideoArhiv (udruženje građana za afirmaciju kulture, umjetnosti i komunikacije), a njihov najpoznatiji film je Sjećaš li se Sarajeva, koji je od 2002. prikazan širom svijeta.
Pored saradnje sa mnogim poznatim umjetnicima i bh. televizijama, dugo vremena je radio u Internacionalnom festivalu MESS, te učestvovao u projektu Fama International "Arhiv opsade".
Dnevni avaz
Dnevni avaz jest dnevna novina u Bosni i Hercegovini. Prvi broj Dnevnog avaza odštampan je 15. septembra 1993. u Sarajevu. Tiraž novine 2005. iznosio je oko 90.000.
Dnevni avaz dio je izdavačke kuće "avaz-roto press", najveće medijske kuće u Bosni i Hercegovini.
Historija
Dnevni avaz nastao je iz sedmične novine Bošnjački avaz koja je prvi put objavljena u septembru 1993. Godine 1994. postala je poznata kao Avaz i objavljivana u Bosni i Hercegovini i Njemačkoj. Godine 1995. uspostavljena je kao dnevna novina.
Jedrenjak
250px|desno|mini|Portugalski jedrenjak Sagres 200px|desno|mini|Tradicionalni drveni [[kuter.]] Jedrenjak je naziv za brod kojemu je glavni pogon vjetar, odnosno jedra.
Do izuma parnog stroja, svi brodovi su bili jedrenjaci, uz izuzetak brodova na vesla, iako su i oni često imali jedra te koristili vjetar kao pomoćni pogon.
NGC 7562A
NGC 7562A (također poznat kao MCG 1-59-25, PGC 70880, PGC 70881 i UGC 12467) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 161 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,50 (70 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (19 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NIK Avaz
NIK Avaz je novinsko izdavačka kuća u Bosni i Hercegovini.
Ovu izdavačku kuću je osnovao Fahrudin Radončić 1995. godine. Pored Dnevnog Avaza, ova kuća izdaje nekoliko drugih novina kao Azra i tabloid Express, kao i deset portala. Danas je Dnevni Avaz najtiražniji dnevni list u Bosni i Hercegovini.
Nagrada "Ivica Matić"
Nagrada "Ivica Matić" je priznanje koje dodjeljuje Udruženje filmskih radnika Bosne i Hercegovine, nazvano po bosanskohercegovačkom filmskom reditelju i scenaristi Ivici Matiću.
Nagrada "Ivica Matić" koja se do 1992. dodjeljivala za doprinos bosanskohercegovačkom filmu uspostavljena je ponovo 2003. godine i dodjeljuje se članu ili članovima Udruženja za istaknuto filmsko djelo u toj godini, te članu Udruženja za ukupan doprinos bosanskohercegovačkoj kinematografiji. Nagrada se dodjeljuje jednom godišnje.
Dobitnici nagrade
Dobitnici nagrade "Ivica Matić" do sada su:
Jedro (pomorstvo)
250px|desno|mini|Kuter s tri jedra
Jedro je naziv za platno, hasuru, pleter, kožu ili neki drugi materijal koje je razapeto na brodu, čamcu ili nekom sličnom vozilu kako bi izloženo vjetru stvaralo potisak, odnosno služilo kao pogon.
Brodovi koji koriste jedra kao svoj jedini ili glavni pogon se nazivaju jedrenjaci.
Ivica Matić
Ivica Matić (Vareš, 13. maj 1948 – Sarajevo, 28. oktobar 1976) bio je bosanskohercegovački i jugoslavenski filmski scenarist i režiser, najpoznatiji po svom jedinom dugometražnom igranom filmu Žena s krajolikom. Matić, koji je prije toga režirao preko tridesetak kratkih i dokumentarnih filmova, za vrijeme produkcije filma Žena s krajolikom iznenada je preminuo. Njegovi prijatelji su od snimljenih materijala trinaest godina kasnije sastavili verziju koja je prikazana na Pulskom festivalu gdje je posthumno osvojio Specijalnu zlatnu arenu. U filmu Žena s krajolikom, pojavljuju se i imaju značajnu ulogu slike Ismeta Ajanovića, jednog od najbitnijih prestavnika naivne umjetnosti u Bosni i Hercegovini.
Biografija
Rođen je 13. maja 1948. godine u selu Ivančevo, općina Vareš. Već kao srednjoškolac počinje se baviti filmom, a od 1968. započinje s profesionalnim radom na Televiziji Sarajevo kao snimatelj. Uporedo, ostvaruje se kao autor izuzetnih amaterskih ostvarenja, te djeluje unutar Kino kluba Sarajevo, a povremeno je aktivan i u akademskom Foto klub i Kino klubu, te filmskom klubu Riječi mladih. Godine 1976. godine diplomira na Odsjeku za kameru Akademije dramske umjetnosti Sveučilišta u Zagrebu. Snimio je dugometražni film, Žena s krajolikom koji predstavlja jedno od značajnih umjetničkih ostvarenja bosanskohercegovačke kinematografije. Pored dugometražnog filma, snimio je više kratkih i dokumentarnih filmova. Za film Žena s krajolikom dobio je više međunarodnih nagrada.
Udruženje filmskih radnika Bosne i Hercegovine ponovo je uspostavilo 2003. godine priznanje Nagrada "Ivica Matić" koja se do 1992. dodjeljivala za doprinos bosanskohercegovačkom filmu. Nagrada "Ivica Matić" dodjeljuje se članu ili članovima Udruženja za istaknuto filmsko djelo u toj godini, te članu Udruženja za ukupan doprinos bosanskohercegovačkoj kinematografiji.
NGC 3148
NGC 3148 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 17. februara 1831. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Čamac
250px|mini|desno|Čamac
Čamac ( čije ime dolazi od turske riječi čam za jelu, odnosno jelovu brodicu) je otvoren ili poluzatvoren plovni objekt koritastog oblika, a manjih dimenzija, gonjen ljudskom snagom, vjetrom ili mehaničkom snagom.
Ponekad se čamcima nazivaju (pogotovo u ratnoj mornarici) brodice pokrivene palubom, pa i manji brodovi koji se upotrebljavaju u osobite svrhe, npr. patrolni, torpedni i drugi čamci.
Prema vodi u kojoj plove čamci se dijele na riječne, jezerske i morske čamce.
Prema vrsti pogona razlikuju se:
Prema upotrebi dijele se na:
Precizni kriterij za razlikovanje čamca od broda ne postoji, ali u pravilu čamci mogu biti dio broda dok brod ne može biti dio čamca.
Na istočnoj obali Jadrana se za čamac često koristi izraz barka.
Kubna funkcija
mini|desno|200px|Grafik kubne funkcije sa njena tri [[korijen (matematika)|korijena, tj. mjesta gdje kriva presjeca x-osu (y = 0). Posjeduje i dvije kritične tačke.]] U matematici, kubna funkcija je funkcija oblika
gdje je a različit od nule; ili drugim riječima, polinom stepena tri. Derivacija kubne funkcije je kvadratna funkcija. Integral kubne funkcije je kvartična funkcija.
ako se uzme da je f(x)=0, dobijamo kubnu jednačinu oblika:
gdje je
(Ako je a = 0, tada jednačina postaje kvadratna jednačina. Ako su i a i b = 0, tada jednačina postaje linearna jednačina.)
Obično, koeficijeni a, b, c, d su realni brojevi. Međutim, većina teorije vrijedi i ako oni pripadaju polju karakteristike različite od dva ili tri.
Rješavanje kubne jednačine zahtijeva nalaženja korijena kubne funkcije.
Cetinje
mini|280px|Cetinje, Cetinjski manastir; sjedište Crnogorsko-primorske mitropolije Srpske pravoslavne crkve Cetinje (ćir. Цетиње) je grad i naseljeno mjesto, sjedište općine i službena prijestonica Crne Gore.
Geografija
Cetinje je grad u planinskom dijelu Crne Gore, smješten u istoimenom kraškom polju podno planine Lovćen, između Boke Kotorske i Skadarskog jezera. Cetinje je centar Stare Crne Gore, najvažniji je grad u historiji ove države i njen najčešće glavni grad. Prema Ustavu Crne Gore iz 1992. nosi počasni naslov "Prijestonica Crne Gore".
Zbog svoje autentične arhitekture i velikog broja historijskih građevina, relikvija, manastira, crkvi i muzeja, ovaj grad zaista zaslužuje općeprihvaćeni naziv „grad-muzej“.
Cetinje je, također, i sjedište istoimene općine u Crnoj Gori.
Klima
Klima Cetinja je umjereno-kontinentalna. Topla i sušna ljeta, prosječne temperature od 20 stepeni Celzijusa; hladne i vlažne zime, prosječne temperature 2 stepena Celzijusa; kišovita proljeća i jeseni. Interesantan je podatak da, iako je jedan je od najkišovitijih gradova u Evropi, te grad sa najvećom prosječnom količinom padavina na prostoru bivše Jugoslavije, sam grad nema površinskih vodotokova.
Historija
Nastanak današnjeg Cetinja veže se za 15. vijek i vladara Zete Ivana Crnojevića. Naime, izgubivši od Turaka dotadašnju prijestonicu Žabljak, Ivan Crnojević se odlučio premjestiti svoje sjedište u nepristupačnije krajeve - u kraško polje podno Lovćena, sagradivši 1482. godine dvor, a potom i manastir Svete Bogorodice, u koji je kasnije premjestio sjedište Zetske mitropolije. Novonastali grad nazvan je po rječici koja je kroz njega prolazila.
Gubitak samostalnosti Zete dovodi do dvovjekovne stagnacije u razvoju Cetinja. Ponovni razvoj počinje tek krajem 17. vijeka dolaskom dinastije Petrović na vlast u Crnoj Gori, a veća urbanizacija i značajniji napredak slijedi sa dolaskom Petra II Petrovića Njegoša na vlast. Za vrijeme njegove vladavine izgrađena je i čuvena Biljarda.
Cetinje se dalje arhitektonski i urbano-populacijski razvijalo proporcionalno razvoju crnogorske državotvornosti, tj. uporedo sa proglašenjem knjaževine Crne Gore (1852. godine pod knjazom Danilom I Petrovićem), te priznanjem samostalnosti (1878. na Berlinskom kongresu) i, konačno, kraljevine Crne Gore (1910. za vrijeme vladavine kralja Nikole I Petrovića).
Za vrijeme vladavine Nikole I, u Cetinju je podignut novi dvor, prvi hotel, bolnica, Djevojački institut, a proglašenjem samostalnosti i uspostavljanjem diplomatskih odnosa sa evropskim državama i Vladin dom, te mnogobrojne ambasade. Izgrađene na jako maloj međusobnoj udaljenosti, a u različitim arhitektonskim stilovima, ove građevine daju Cetinju urbanu sliku grada jedinstvenu u Evropi.
Nakon Prvog svjetskog rata, Cetinje u Kraljevini SHS/Kraljevini Jugoslaviji postaje sjedište Zetske banovine. Ostavši i dalje značajnim centrom, Cetinje se u periodu između dva svjetska rata nesmetano razvijalo, uvećavajući se i populacijski i teritorijalno i infrastrastrukturalno.
Period nakon Drugog svjetskog rata dovodi do stagnacije Cetinja. Proglašenjem Titograda administrativnim centrom i glavnim gradom SR Crne Gore, kao sastavnog dijela FNRJ/SFRJ Cetinje gubi značaj koji je do tada imalo. Gubeći veliki dio dotadašnjih prihoda, grad je pedesetih i šezdesetih godina prošlog vijeka preživljavao privrednu krizu. Pokretanje industrijskih pogona, kao što su fabrika obuće "Košuta", elektroindustrijski holding "Obod" te transportno preduzeće "Bojana", kao i poboljšanje infrastrukture (izgradnja saobraćajnica prema Podgorici i moru, poboljšanje elektroenergetske i vodovodne mreže), uspjeli su do kraja osamdesetih godina ovog vijeka donekle izvući ovaj grad i njegovo stanovništvo iz krize. Međutim, pad socijalizma, tranzicija i krvavi raspad SFRJ uzrokovali su pad okosnica cetinjske privrede, te su ponovo stanovništvo ovog grada doveli u nezavidan ekonomski i socijalni položaj.
Općina Cetinje
Napomena: Nastala iz stare općine Cetinje koja nije mijenjala granice.
Popis 2011.
Napomena: Oznaka Z predstavlja zaštićen podatak.
Kultura i obrazovanje
Cetinje je posljednjih pet vijekova kulturno i obrazovno sjedište Crne Gore, pa tako baštini ogromno književno, muzejsko i arhivsko blago, koje se većinom čuva kroz pet državnih institucija: Narodni muzej Crne Gore, Arhiv Crne Gore, Centralna narodna biblioteka "Đurđe Crnojević", Kraljevsko crnogorsko narodno pozorište "Zetski dom", te Republički zavod za zaštitu spomenika kulture.
Međutim, Cetinje nije samo poznato po svojim građevinama i historijskim spomenicima, već svojoj vijekovima dugoj štamšparskoj tradiciji, bogatim bibliotekama, kao i po svojim umjetnicima- ovaj grad je za svojeg postojanja izrodio i ugostio značajan broj književnika i slikara, te stoga ne čudi što su se u ovom gradu smjestile tri akademije- Fakultet likovnih umjetnosti, fakultet dramskih umjetnosti, te Muzička akademija.
Cetinjsko bijenale
Međunarodno bijenale savremene likovne umjetnosti, koje se od 1990. održava svake druge godine. Idejni tvorac ovog bijenala je princ Nikola Petrović, praunuk kralja Nikole I. Od svog začetka do danas, ova kulturna manifestacija sve više dobija na značaju, kako u regiji tako i u Evropi.
Znamenitosti
Tri velike hrišćanske relikvije nalaze se na Cetinju. To su: Ruka Sv. Jovana Krstitelja, čestica Časnog Krsta Gospodnjeg i ikona Presvete Bogorodice Filermose. Prve dvije se čuvaju u Cetinjskom manastiru, a treća u Plavoj kapeli zgrade Vladinog doma.
Saobraćaj
Cetinje je danas dobro komunikacijski uvezano sa ostalim dijelovima Crne Gore. Nalazi se na magistralnoj komunikaciji Podgorica-Cetinje-Budva. Od oba grada je udaljeno oko 30 km. Aerodrom u Tivtu nalazi se na oko 50 km udaljenosti, a luka Bar oko 70 km.
Salish duhovi
mini|350px|Salish duhovi Salish duhovi su izmišljeni likovi u naučno fantastičnoj američkoj televizijskoj seriji Stargate SG-1. Oni su vanzemaljska rasa koja je pomogla Salish Indijancima na planeti označenoj kao PX4-887 da se oslobode Goa'ulda. Salish indijancima se oni pokazuju uzimajući obličje, ponašanje i zaštitnu ulogu božanskih životinja i na taj način se uklapajući u religijski opis Salish bogova tako da bi mogli živjeti sa njima u harmoniji bez da utiču na njihovu prirodnu evoluciju. Pored toga što mogu poprimati različita obličja posjeduju sposobnost da ljudi učine da ljudi nestanu i to tako što ih dodirnu.
Prvo pojavljivanje u seriji
Pojavljuju se u epizodi Duhovi u drugoj sezoni. Ekipa SG-11 odlazi na planetu označenu kao PX4-887 gdje pronalazi trinij. Međutim lokalno stanovništvo ima strogu i jasnu politiku po pitanju upotrebe trinija: Od prirode se uzima samo ono što ona sama da ljudima. Svako kopanje ruda je zabranjeno. Unatoč upozorenjima da bogovi neće dozvoliti da se na silu uzme trinij, Pentagon naređuje daljnje kopanje ruda i pokuša prevariti jednog od Salish indijanaca kojeg su pozvali na pregovore. Tada na scenu stupaju Salish duhovi, odlučni da zaštite Salish indijance kao što su to radili i vjekovima prije toga-pod svaku cijenu.
Episodi di Stargate SG-1 (seconda stagione)
Izozim
Izozimi – poznati i kao izoenzimi ili općenitije  multiple forme enzima – su  enzimi koji se razlikuju u aminokiselinskoj sekvenci ali kataliziraju istu hemijsku reakciju. Ovi enzimi obično ispoljavaju različite kinetičke parametre (npr. različite vrijednosti KM) ili različita regulacijska obilježja.
Postojanje izoenzima dozvoljava fino podešavanje metabolizma, kako bi se zadovoljile posebne potrebe određenog tkiva ili razvojne faze (na primjer laktat-dehidrogenaze: LDH). U biohemiji, izoenzimi (ili izoenzimi) su izoforme (usko srodne varijante) enzima. U mnogim slučajevima, oni su kodirani homolognim genima, koji su se razišli tokom vremena. Iako je, strogo govoreći, alozimi predstavljaju enzime kodirane iz različitih alela  istog gena, i izoenzima predstavljaju enzime koji su kontrolirani  iz različitih gena, koji obrađuju ili kataliziraju iste reakcije,  a ova dva termina  ove se obično koriste kao sinonimi.
Pregled
Izoenzime su prvi put opisali R. L. Hunter i Clement Markert (1957.), koji su ih  definirali  kao različite varijante istog enzima koji imaju  iste funkcije i prisutni  su kod  jedinke. Ova definicija uključuje: Izoenzimi su obično rezultat duplikacije gena, ali također mogu nastati iz poliploidizacije ili hibridizacije nukleinskih kiselina. Tokom evolucije, ako je funkcija nove varijante i dalje identična originalu, onda je vjerojatno da će jedan ili drugi biti izgubljen kao akumuliranamutacija, što je dovelo do pojave pseudogena. Međutim, ako se mutacije odmah ne spriječe funkciju novog  enzima i već, umjesto toga, ne  mijenjaju svoju funkciju ili obrazac ekspresije gena, dvije varijante zatim obje mogu biti favorizirane prirodnom selekcijom i postati specijalizirane za različite funkcije (na primjer, mogu biti izražene u različitim fazama razvoja ili u različitim tkivima).
NGC 4645
NGC 4645 (također poznat kao ESO 322-66, MCG -7-26-37 i PGC 42879) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 121 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kentaur. Najveći prečnik je 2,20 (77 hiljada sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (49 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 8. juna 1834. godine.
Izozim
Pregled
Alozimi mogu nastati i tačkastom mutacijommay result from ili nakon mutacije insercija-delecija. koja utiče d+na kodirajuću sekvencu DNK  gena. Kao i za sve druge nove mutacije, postoje tri uvjeta za pojavu novog alozima:
Primjer izozima
Primjer izozima je glukokinaza, varijanta  heksokinaze koja nije inhibirana  glukoza 6-fosfatom. Njene različite regulatorne funkcijae i niži afinitet za  glukozu (u odnosu na druge heksokinaze), omogućava da ima  različite funkcije u ćelijama specifičnih organa, kao što su kontrola insulina  oslobođenog  iz  beta ćelija pankreasa  ili pokretanje sinteze glikogena  u  ćelijama jetre. Oba ova procesa moraju se desiti samo kada postoji  izobilje glukoze, ili se javljaju problemi.
NGC 4645
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Izozim
Primjer izozima
thumb|right|Pet izozima  LDH thumb|right|350px|Elektroforetske razlike pet izozima LDH
Enzim laktat dehidrogenaza (LDH) se sastoji od dvije (H-oblik i M-oblik) različite  podjedinice, koje se kombiniraju  u različitim permutacijama i kombinacijama,  u zavisnosti od tkivo u kojem je prisutna kao što je prikazano u donjoj tabeli-
Nadolazeća globalna superoluja
mini|Prvo izdanje (publ. [[:en:Atria Books|Atria Books)]] Nadolazeća globalna superoluja (ISBN 0-671-04190-8) je knjiga Arta Bella i Whitley Striebera iz 1999. godine, koja upozorava da bi globalno zagrijavanje moglo dovesti do iznenadnih i katastrofalnih klimatskih promjena.