cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hotchkiss H35
Operativna upotreba
Tijekom 1943. Bugarskoj je isporučeno 19 H39 gdje su korišteni kao tenkovi za obuku. Iste godine 15 ih je isporučeno Mađarskoj. Navodno je nekoliko tenkova dospjelo i do Nezavisne Države Hrvatske. Dvadeset i sedam tenkova (13 H39 i 14 H35) prebačeno je u sjevernu Afriku u višijevsku 1e Regiment de Chasseurs d'Afrique. Ovi su tenkovi u novembru 1942. sudjelovali u operaciji Torch pokraj Kasablanke. Očigledno su bili neugodno iznenađenje za američke snage jer su posade francuskih tenkova uspjele uništiti čak četiri M3 Stuarta, koji su bili neusporedivo bolje naoružani i snažnije oklopljeni. Ista je jedinica potom prebjegla saveznicima te je prenaoružana tenkovima M4 Sherman. Zadnja borbena djelovanja H39 je imao u prvom Arapsko-izraelskom ratu. Naime, tokom 1948. Francuska je novonastaloj izraelskoj vojsci isporučila 10 H39, točno na vrijeme da se uključe u rat. Izraelski H39 ostali su u operativnoj upotrebi do 1952. godine.
Košutica (Sokolac)
Košutica je naseljeno mjesto u općini Sokolac, Bosna i Hercegovina.
Otrovanec
Otrovanec je naseljeno mjesto u sastavu općine Pitomača, Virovitičko-podravska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Đurđevac.
Košutica (Sokolac)
Na Glasinačkom polju evidentirano je preko 50 praistorijskih gradina i više od 1.200 tumula koncentriranih u grupe. U nauci je utvrđeno da grobne gomile na prostoru Bosne i Hercegovine pripadaju prahistorijskim Ilirima, zbog čega nazivaju ilirskim tumulima
Otrovanec
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Otrovanec je imao 624 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Otrovanec je imalo 654 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Košutica (Sokolac)
Nekropola je i nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. U srednjem vijeku ovi prostori pripadali su župi Mokro-Glasinac, kojoj je iz stare Olovske župe priključena Glasinačka ravan, a u slivu paljanske Miljacke, župa Pale. Ove župe bile su sastavni dio zemlje Pavlovića kao i susjedna Prača
FAM170B
Član B porodice sa slićnošću sekvence 170 je protein koji je kod ljudi kodiran genom FAM170B.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 283 aminokiseline, а molekulska težina 32.092 Da.
Kaulaulaokalani
190px|mini|Kaulaulaokalanijevo porodično stablo Kaulaulaokalani (Ka-ʻulaʻula-o-kalani; o ka lani = “nebeski”) bio je havajski plemić (Aliʻi) i poglavica Ko‘olaua na ostrvu O‘ahuu.
Život
Njegovi roditelji bili su poglavica Kawalewaleoku i njegova supruga, plemkinja Unaʻula. Kawalewaleoku je smatran bogom jer je rođen iz veze brata i sestre. Preko njega je Kaulaulaokalani bio potomak čarobnjaka Mawekea s Tahitija, koji je došao na Oʻahu i osnovao plemićku porodicu Oʻahua. Budući da mu je otac smatran bogom, i sam je Kaulaulaokalani imao visoki "plemićki rang" te je naslijedio svog oca nakon njegove smrti. Drugim dijelovima ostrva vladali su veliki poglavica Lakona i poglavarica Maelo; Kaulaulaokalani je bio Lakonin vazal.
Kaulaulaokalani je oženio ženu imenom Kalua-i-Olowalu, čiji roditelji više nisu poznati; jedino dijete Kaulaulaokalanija i njegove supruge bila je kći, Kaimihauoku, koja ga je naslijedila na mjestu vladara Ko‘olaua nakon njegove smrti. Unuk Kaulaulaokalanija bio je poglavica Moku-o-Loe.
Varoš
Varoš je hungarizam – imenica muškog roda (mađ.: város)  – koja je izvorno označavala  naselje izvan gradskih utvrda. Onomizacijom opće imenice varoš, u muškom rodu (genitiv jedinine varoša) ima značenje "naselje izvan gradskih zidina".
Ova se imenica u muškom rodu javlja u zapadnom dijelu Balkana, dok se u istočnom, obično mijenja kao i sve imenice ženskog roda. Primjeri naziva naselja u muškom rodu su slovensko selo Varoš, hrvatsko Novi Varoš (kod Stare Gradiške) i  Varoš ili Veli Varoš,  jedan je od najstarijih dijelova grada Splita, a u ženskom Nova Varoš. Istovremeno se nazivi gradova sa sufiksom var od varoš, dekliniraju kao muške imenice: Vukovar - Vukovara, Kaposvár - Kapošvara, Temišvar - Temišvara ili fudbalskog kluba Ferencvárosi TC (Budimpešta) - Ferencvaroša i sl.
U Srbiji se izrazi varoš i varošica (kao deminutiv izraza grad), upotrebljavaju u ženskom rodu, kao, na primjer, Nova Varoš u Sandžaku. Izrazi "varoš" ili "varošica" obično  nisu u službenoj upotrebi, izuzev u nazivima starih gradova. Najčešće se koriste kao arhaični, odnosno ekspresivni izrazi za gradiće (ni selo ni grad).
U nekim dijelovima Bosne i Hercegovine, riječ varoš upotrebljava se u muškom rodu, kao što su Kotor-Varoš, njegovo staro naselje Varoš (gen. Varoša), odnosno Donji Varoš. Ova deklinacija se ne može smatrati lokalizmom, jer je redovna pojava od Mađarske do sjeveroistočnih obala Jadrana.
Nazivi "varoš" i "varošluk" se daju i  nekim  toponimima.
Lokalni izbori u Bosni i Hercegovini 2016 (Goražde)
Općinski izbori za izbor načelnika i za 25 članova Općinskog vijeća općine Goražde održani su 2. oktobra 2016. godine. Izbori su održani na 31 biračkom mjestu, a pravo glasa imalo je 21.383 glasača. Glasati se moglo izlaskom na biračko mjesto, preko mobilnih timova i poštom.
Načelnik
Na izborima za načelnika izašlo je ukupno 13.133 glasača (61,41% od ukupnog broja), a od toga je 12.664 (96,43%) glasova bilo važećih, te 469 (3,57%) nevažećih. Sa ukupno 7.190 glasova (56,78%) za načelnika izabran je nezavisni kandidat Muhamed Ramović.
Općinsko vijeće
Na izborima za Općinsko vijeće izašlo je ukupno 13.134 glasača (61,42% od ukupnog broja), a od toga je 12.279 (93,49%) glasova bilo važećih, te 855 (6,51%) nevažećih. Birano je ukupno 25 članova Vijeća, te su oni izabrani po broju osvojenih glasova po listama, dok je odabir predstavnika iz pojedine partije, vršen po najvećem broju glasova. Najviše glasova dobila je Stranka demokratske akcije 3.216 (26,19% od ukupnog broja važećih glasova).
Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 1992 - grupa 1
Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 1992 - grupa 1 bila je jedna od sedam grupa u sklopu kvalifikacija za Evropsko prvenstvo 1992. U grupi je bilo pet reprezentacija, a primijenjen je Bergerov sistem takmičenja. Francuska, kao prvoplasirana u grupi, kvalificirala se za prvenstvo.
Razvoj svjetskog rekorda na 3000 m – muškarci
mini|[[Paavo Nurmi postavlja svjetski rekord na 3000 m u Berlinu 1926.]] Prvi svjetski rekord u utrci na 3000 m za muškarce priznat je od IAAF-a 1912. Zaključno sa 21. junom 2009. IAAF je ratificirao 26 svjetskih rekorda u ovoj disciplini.
Era IAAF-a (od 1912)
(+) - rekord postavljen u sklopu duže utrke
Od 1981. IAAF je prihvatio elektroničko mjerenje vremena do stotinke sekunde za discipline do 10.000 m, uključujući i nju.
Satyendra Nath Bose
Satyendra Nath Bose FRS ( 1. januar 1894 – 4. februar 1974) bio je indijski matematičar i fizičar specijaliziran za teorijsku fiziku. Najpoznatiji je po svom radu na kvantnoj mehanici ranih 1920-ih, u razvoju osnova za Bose statistiku i teoriju Bose kondenzata. Član Kraljevskog društva, dobio je drugu najvišu civilnu nagradu Indije, Padma Vibhushan, 1954. godine od strane Vlade Indije.
Klasu čestica koje se pokoravaju Bose statistici, bozoni, Paul Dirac je nazvao po Boseu.
Polimat, imao je širok spektar interesovanja u različitim oblastima, uključujući fiziku, matematiku, hemiju, biologiju, mineralogiju, filozofiju, umetnost, književnost i muziku. Služio je u mnogim istraživačkim i razvojnim odborima u suverenoj Indiji. link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/Satyendra-nath-bose.jpg/220px-Satyendra-nath-bose.jpg|mini| Bose na Univerzitetu u Daki 1930-ih link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/M_N_Saha%2C_J_C_Bose%2C_J_C_Ghosh%2C_Snehamoy_Dutt%2C_S_N_Bose%2C_D_M_Bose%2C_N_R_Sen%2C_J_N_Mukherjee%2C_N_C_Nag.jpg/220px-M_N_Saha%2C_J_C_Bose%2C_J_C_Ghosh%2C_Snehamoy_Dutt%2C_S_N_Bose%2C_D_M_Bose%2C_N_R_Sen%2C_J_N_Mukherjee%2C_N_C_Nag.jpg|lijevo|mini| SN Bose sa drugim naučnicima na Univerzitetu u Kalkuti link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4f/Satyendranath_Bose_1994_stamp_of_India.jpg/220px-Satyendranath_Bose_1994_stamp_of_India.jpg|mini| Bose na indijskoj marki iz 1994
UEFA Evropska konferencijska liga 2021/2022.
Finale je odigrano na stadionu Arena Kombëtare u Tirani, gdje je Roma savladala Feyenoord s 1:0, čime se automatski kvalificirala za grupnu fazu Evropske lige 2022/23. iako je to već osigurala zauzevši šesto mjesto u nacionalnom prvenstvu.
Ova sezona je prva od sezone 1998/1999. (posljednja sezona u kojoj se igrao Kup pobjednika kupova) u kojoj se organiziraju tri velika evropska klupska takmičenja (Liga prvaka, Evropska i nova Konferencijska liga).
Sistem takmičenja
Ukupno 184 ekipe iz svih 55 UEFA-inih nacionalnih saveza učestvovale su u Konferencijskoj ligi 2021/22. Rang-lista nogometnih saveza određena je na osnovu UEFA-inog koeficijenta koji određuje i broj timova koji učestvuju u evropskim nogometnim takmičenjima:
Rang-lista nogometnih saveza
Za UEFA Evropsku konferencijsku ligu 2021/2022. nogometnim savezima dodijeljena su mjesta u skladu s njihovim UEFA koeficijentom iz 2020, koji uzima u obzir njihov učinak u evropskim takmičenjima od sezone 2015/16. do 2019/20. Osim podjele na osnovu koeficijenata nogometnih saveza, savezi mogu imati i dodatne timove u takmičenju ako:
Ekipe
Oznake u zagradama pokazuju kako se svaki tim plasirao u uvodnu rundu:
Druga runda kvalifikacija, treća runda kvalifikacija i plej-of runda podijeljeni su na put prvaka (PP) i glavni put (GP).
Napomene
Bratstvo i jedinstvo
thumb|200px|desno|[[Omladinske radne akcije su imale ulogu u izgradnji drugarstva među mladim Jugoslavenima. ]] Bratstvo i jedinstvo bila je borbena parola Komunističke partije Jugoslavije, skovana tokom Narodnooslobodilačke borbe. Tokom rata, politika bratstva i jedinstva je imala funkciju ujedinjenja naroda Jugoslavije protiv fašističkog okupatora, koji je nametao politiku "zavadi pa vladaj". U periodu SFRJ bratstvo i jedinstvo je postalo zvanična državna politika, koja je doprinijela međusobnom uvažavanju, približavanju i razvijanju osjećanja solidarnosti i empatije među jugoslavenskim stanovništvom.
Nastanak
U proglasu o osnivanju KP Slovenije 1937. godine Josip Broz ističe da tim činom slovenski komunisti nisu oslabili svoju povezanost i čvrsto jedinstvo u bratskim komunističkim partijama ostalih južnoslavenskih naroda. U sličnom dokumentu povodom osnivanja KP Hrvatske Tito navodi da hrvatski komunisti naglašavaju ideju nacionalne slobode, ravnopravnosti i bratstva među narodima... zalažu se za slogu i bratski sporazum između svih naroda u Jugoslaviji. U Titovim se govorima i proglasima pred početak Drugog svjetskog rata isprepliću tvrdnje, o čvrstom jedinstvu, bratskom sporazumu, povezanosti, slozi, nacionalnoj ravnopravnosti što naposljetku dolazi do sintagme bratstvo i jedinstvo. S ovom parolom tijesno je povezana parola smrt fašizmu – sloboda narodu, nastala u godinama uspona fašizma uoči Drugoga svjetskoga rata, ali ona nije bila jugoslavenski specifikum.
Drugi svjetski rat
thumb|200px|desno|U borbi je kovana domovina slobode i bratstva ("Dans le combat ils forgent une patrie libre et fraternelle"), detalj sa izložbe u savezničkom centru u Alžiru 8. II 1945. thumb|200px|desno|Partizani u oslobođenom [[Kičevo|Kičevu septembra 1943. Na transparentu piše: "Da živi bratstvo makedonskog i albanskog naroda."]]
Fašističke sile Osovine su nakon okupacije Jugoslavije vodili politiku zavadi, pa vladaj kojom su huškali pojedine narode Jugoslavije jedne protiv drugih, radi lakšeg održavanja sistema okupacije. Komunistička partija Jugoslavije se na samom početku rata odlučno suprotstavila ovoj politici, usvojanjem Rezolucije Majskog savjetovanja KPJ 4. maja 1941. godine:
Isticanjem da je borba opštejugoslavenska i antifašistička, komunisti su jasno iskazali da je obnova Jugoslavije kao zajednice ravnopravnih naroda okosnica njihove strategije. Oni su antitezom nacionalističkim politikama i usmjeravanjem borbe protiv okupatora spriječili da se oslobodilački rat ne pretvori u strahoviti rat Srba i Hrvata do istrebljenja. KPJ se od početka ispriječila protiv bratoubilaštva, kao strategije koju inspirišu okupatori, stavom da nema narodnooslobodilačke borbe ukoliko ona ne prevazilazi nacionalne obračune.
Na maršu kroz etnički mješovite oblasti, gdje su jedni za drugima divljali ustaše, četnici i okupacione trupe, sve više očajnika pridruživalo se Narodnooslobodilačkoj vojsci, prije svega iz redova progonjenih Srba. Tito je sloganom ’bratstvo i jedinstvo’ pridobio i dio onih Hrvata i muslimana koji su ranije imali rezerve i pripadali nacionalnim partijama koje nisu vjerovale komunistima. Tako je "bratstvo i jedinstvo" postalo egzistencijalna formula za sve narode. Tokom rata Tito je bratstvo i jedinstvo, objašnjavao jednostavnim riječima: ''Naša parola bila je bratstvo i jedinstvo naroda Jugoslavije. Mi smo činili sve napore dokazujući ogorčenom srpskom življu i zavedenim četnicima, da svi Hrvati nisu zlikovci, da svi muslimani nisu zlikovci, već samo jedan mali dio u ustaškim odredima, koji pod vodstvom Nijemaca vrše zlodjela. Dokazivali smo svim mogućim načinima ojađenom muslimanskom i hrvatskom življu da Srbi nisu zlikovci nego da zvjerstva vrši samo šaka četnika Mihajlovića, Pećanca i Nedića. Bio je to naporan rad.''
Komunisti su presudno uticali da ustanak u NDH ne postane međuetnički sukob, već organizovana borba protiv ustaša i okupatora. Naspram nacional-šovinističke politike svih zaraćenih strana, partizani su zastupali bratstvo i jedinstvo naroda Jugoslavije. Oni su aktivno sprečavali bratoubilački rat u nacionalno mješovitim krajevima Hrvatske, Bosne i Hercegovine. Na jednoj strani trebalo je spriječiti pokolje srpskog življa, a na drugoj, onemogućiti srpske ustaničke mase da ne skrenu na stranputicu odmazde protiv Hrvata i Muslimana u cjelosti. Posljedice ove politike su bile od odlučnog značaja za pobjedu narodnooslobodilačke borbe. Tito je u konretnim situacijama bio vrlo otvoren po pitanju nacionalnog opredjeljenja. Tako je u proljeće 1942. godine tražio od Glavnog štaba Hrvatske da se ''...u partizanske jedinice uvlači što više Hrvata. Pazite na odnos Srba i Hrvata..., te je uočavao da, ...dok u vašim redovima ne prevladaju Hrvati, ne možete računati na potpuni upiv na hrvatske mase''.
Period SFRJ
Po završetku Drugog Svjetskog Rata, bratstvo i jedinstvo je postalo jedno od od gesla SFR Jugoslavije. Izraz je trebao opisivati bratski odnos između svih naroda i narodnosti u Jugoslaviji, kao i jednakost svih građana u socijalizmu. Najčešće je citiran Josip Broz Tito, koji je jednom prilikom izjavio:
Postjugoslovenski period
thumb|300px|desno|"Čuvajmo bratstvo i jedinstvo, kao zjenicu oka svog", natpis u [[Mostaru.]] Nakon raspada zajedničke države, bratstvo-jedinstvo je prestalo da bude jedna od vladajućih političkih vrijednosti, kako to aforistički zapaža Lazar Manojlović:
Izraz Bratstvo i jedinstvo je hrvatski reper El Bahattee iskoristio kao naslov istoimene pjesme na albumu Svaki pas ima svoj dan, u kome kroz ironiju iskazuje svoje zgražanje nad sve većom količinom nasilja između navijačkih grupa Bad Blue Boysa i Torcide, odnosno Zagrepčana i Splićana.
Filozof Slavoj Žižek ocjenjuje da je tokom protesta u Bosni i Hercegovini u februaru 2014. godine, moto bratstva i jedinstva dobio novi život:
Kritike
Kritičari navode da su u doba "Bratstva i jedinstva" Hrvati u brojnim javnim službama i vodećim pozicijama, kao primjerice u policiji, u vojsci bili zastupljeni u daleko manjem broju nego što su to po broju stanovništva ravnomjerno mogli biti, dok je nesrazmjerno veći bio udio Srba i Crnogoraca.
Također, osobe koje su politički odstupale od zvanične ideologije bratstva i jedinstva i propovijedale nacionalizam, jugoslavenski režim je zbog "napada na bratsvo i jedinstvo" osuđivao na dugogodišnje kazne, kao primjerice Aliju Izetbegovića, Franju Tuđmana, Marka Veselicu, Brunu Bušića i brojne druge.
Orden
Među jugoslovenskim odlikovanjima nalazio se i Orden bratstva i jedinstva, ustanovljen 15. augusta 1943, a 1945. podijeljen na dva reda, koji se dodjeljivao za "lične zasluge u širenju bratstva među narodima i narodnostima, u stvaranju i razvijanju političkog i moralnog jedinstva naroda". Također, širom nekadašnje Jugoslavije, "Bratstvo i jedinstvo" je bilo ime mnogih škola, tvornica, folklornih i sportskih društava, te je po njemu nazvan Autoput Bratstvo i jedinstvo koji spaja Ljubljanu, Zagreb, Beograd i Skoplje.
Sveti Boštjan
Sveti Boštjan je naseljeno mjesto u sastavu općine Dravograd, regija Koruška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Dravograd.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Sveti Boštjan je imao 94 stanovnika.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1984 – 3 × 5 km
Utrka u štafeti na 3 × 5 km na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 1984. za žene održana je 2. marta 1984. u francuskom gradu Chamonixu.
Rezultati
Nastupilo je ukupno 12 biatlonki iz 4 države.
Lusići
Lusići su naseljeno mjesto u gradu Banjoj Luci, Bosna i Hercegovina.
Crkva svetog Ilije Proroka u Maglaju
Crkva Svetog Ilije Proroka u Maglaju je crkva Srpske pravoslavne crkve (Dabrobosanska mitropolija). Nalazi se u novom dijelu Maglaja, na lijevoj obali rijeke Bosne. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika na sjednici održanoj 4. do. februara 2013. godine donijela je odluku da se konak proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija donijelo je u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Chgerry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo (predsjedavajuća).
Historija
Maglajska parohija osnovana je rješenjem Mitropolije dabrobosanske u Sarajevu 1883. g. Izgradnja crkve započeta je 1906. godine i trajala je do 1908. godine kad je crkva i osvećena. Izgrađena u duhu historicizma, uz primjenu generalnih elemenata vizantijske srednjovjekovne arhitekture, koja je karakteristična za sakralne objekte pravoslavne provinijencije sa kraja XIX i početka XX vijeka. U toku ratnih dejstava od 1992. do 1995. godine crkva je granatiranjem i paljenjem znatno devastirana. Zvonik je u gornjem dijelu bio urušen a krovna konstrukcija spaljena. Preostali zidovi su se urušili usljed utjecaja atmosferalija.
Rehabilitacija crkve započeta je prvom polovinom 2003. godine, i trajala je do 30. septembra 2007. godine. Radovi na rekonstruciji objekta rađeni su prema dokumentaciji Glavnog projekta Rekonstrukcija-sanacija Pravoslavne crkve Sv. Proroka Ilije u Maglaju iz 2003. godin urađenoj od strane FABING Sarajevo, projektovanje, inženjering, konsalting. Izradi ovog projekta predhodio je projekat konzervatorsko-restauratorskih radova kojeg je izradio Zavod za zaštitu spomenika u sastavu Federalnog ministarstva kulture i sporta, na osnovu kojeg je utvrđeno da je crkva gabaritima i izgledom ponovila izgled crkve iz 1906-1908.
Opis
Unutrašnji prostor crkve čine: priprata iznad koje se nalazi galerija, zatim molitveni prostor (naos) i oltarski prostor koji je smješten u apsidi.
Centralni dio crkve je zasvođen i natkriven dvovodnim krovom. Pjevnice i apsida su prekrivene zasebnim poligonalnim krovovima. Komplet krovna konstrukcija izrađena je od drveta a krovni pokrivač od bakrenog lima.
U osovini crkve, na njenom zapadnom pročelju, nalazi se zvonik. Zvonik predstavlja monumentalni toranj kvadratne osnove koji je postavljen na četiri masivna stuba. Dimenzije zvonika iznose 2,4x2,4 m, a visina tornja iznosi oko 17,5 m. Zidovi zvonika su izrađeni od opeke čija debljina iznosi 85 cm. Kupola je postavljena na vitki, osmostrani tambur. Krov zvonika je prekriven plitkom kupolom koja je izrađena od drveta, a prekrivena je bakrenim limom. U dijelu zvonika koji ima oktogonalnu osnovu smješteno je zvono, a na svim oktogonalnim stranama nalazi se po jedan prozorski otvor sa žaluzinama koji se lučno završava. Visina zvonika do tjemena kupole iznosi cca 14,40 m a krst na vrhu crkve koji je izrađen od kovanog željeza je visine 2,00 m. Na zapadnom zidu zvonika, iznad drvenog portala, smještena je bifora iznad koje se nalazi kružno zatvoreno udubljenje. Ukrasni luk iznad bifore kao i kružno udubljenje profilisani su plitkom geometrijskom plastikom u fasadnom malteru.
Ikonostas crkve izrađen je tokom 2007. godine. Ram ikonostasa izradio je Zdravko Popović iz Banje Luke, a ikone ikonopisac i freskopisac Goran Pešić.
Ram ikonostasa je izrađen od drveta. Na ram su pričvršćene ikone, rađene na lesonitu sa predstavama različitih scena. U kompozicionom pogledu raspored ikona na ikonostasnoj pregradi se može podijeliti na dvije horizontalne cijeline.
Svod crkve je tokom 2007. i 2008. godine oslikan. Oslikavanje je radio Goran Pešić, ikonopisac i freskopisac iz Istoka (Srbija, Metohija). Do 2012. godine oslikan je prostor apside i naosa crkve.
Agaricostilbomycetes
Agaricostilbomycetes je jedan od razreda gljiva  divizije Basidiomycota i poddivizije Pucciniomycotina. Svi njeni predstavnici su plijesni, sa oko 47 vrsta. Plijesni ove klase su paraziti drugih gljiva, posebno onih iz reda Tremellales, ali postoje i biljni paraziti s i saprotrofi.
Opis
Ovo su teleomorfne gljive i sve su dimorfne, to jest, imaju faze hifa i plijesni. Ćelijski zid je od fukoze kao sastavnog dijela. Septne pore nisu povezane sa stvaranjem sporokarpa. Reprodukcija je spolna i bazidiosporama, koje nisu razdvojene za vrijeme klijanja.
Agaricostilbum pulcherrimum ima jedinstveno svojstvo u Pucciniomycotina: centrosomi su nukleoplazmatski razdvojeni u profazi I mejoze, necitoplazmatske niti diobenog vretena sa izduženim srednjim dijelovima dosežu nukleoplazmu kroz otvorenu jedarnu ovojnicu. U rodu Agaricostilbum  podjela jedra se odvija u matičnoj ćeliji, a ne u ćeliji s pupoljkom.
Taksonomija i filogenija
Od taksonomskih rangova, imaju sljedeće redove, porodice i rodove:
Prema katalogu života, imaju slijedeći kladogram.
Dvostruki heliks
thumb|500px| Dva [[Komplementarnost (molekularna biologija)|komplementarna regiona molekula nukleinske kiseline će se vezati i formirati dvostruku spiralnu strukturu koju drže zajedno bazni parovi.]]
U molekulskoj biologiji, termin dvostruki heliks (dvostruka spirala) odnosi se na strukturu koju formiraju dvolančane molekule nukleinskih kiselina kao što je DNK. Dvostruka heliksna struktura kompleksa nukleinske kiseline nastaje kao posljedica njegove sekundarne strukture, i osnovna je komponenta u određivanju njegove tercijarne strukture. Termin je ušao u popularnu kulturu objavljivanjem 1968. godine knjige The Double Helix: A Personal Account of the Discovery of the Structure of DNK Jamesa Watsona.
Dvostruku spiralu DNK biopolimerne nukleinske kiseline drže zajedno nukleotidi koji bazni parovi održavaju zajedno. U B-DNK, najčešćoj dvostrukoj spiralnoj strukturi pronađenoj u prirodi, dvostruka spirala je desnoruka sa oko 10–10,5 parova baza po okretu. Dvostruka spiralna struktura DNK sadrži "glavni žlijeb" i "mali žljeb". U B-DNK glavni žlijeb je širi od manjeg žlijeba. S obzirom na razliku u širinama glavnog i malog žlijeba, mnogi proteini koji se vezuju za B-DNK to čine preko šireg glavnog žlijeba.
Hibridizacija nukleinske kiseline
Odvajanje lanaca blagim zagrijavanjem, kao što se koristi u lančanoj reakciji polimeraze (PCR), je jednostavno, pod uvjetom da molekule imaju manje od oko 10.000 parova baza (10 kilobaznih parova, ili 10 kbp). Preplitanje lanaca DNK otežava odvajanje dugih segmenata.| Ćelija izbjegava ovaj problem dopuštajući svojim enzimima za topljenje DNK (helikazama) da rade istovremeno sa topoizomerazama, koje mogu kemijski cijepati fosfatnu kičmu jednog od lanaca, tako da se može okretati oko ostalih. Helikaze odmotavaju niti da bi olakšale napredovanje enzima koji čitaju sekvence kao što je DNK-polimeraza.
Geometrija baznog para
Geometrija baze ili koraka baznog para može se okarakterizirati sa šest koordinata: pomak, klizanje, uspon, nagib, kotrljanje i uvijanje. Ove vrijednosti precizno definiraju lokaciju i orijentaciju u prostoru svake baze ili baznog para u molekuli nukleinske kiseline u odnosu na prethodnika duž ose spirale. Zajedno, oni karakteriziraju spiralnu strukturu molekula. U regijama DNK ili RNK gdje je poremećena normalna struktura, promjena ovih vrijednosti može se koristiti za opisivanje takvog poremećaja.
Za svaki bazni par, razmatran u odnosu na njegovog prethodnika, postoje sljedeće geometrije baznih para koje treba razmotriti:
Treba Imati na umu da se "nagib" često različito koristio u naučnoj literaturi, odnoseći se na odstupanje prve osi para baza među lancima od okomitosti na os heliksa. Ovo odgovara klizanju između niza parova baza, a u koordinatama baziranim na spirali pravilno se naziva "nagib".
Heliksne geometrije
Vjeruje se da se u prirodi nalaze najmanje tri konformacije DNK, A-DNK, B-DNK, i Z-DNK. Vjeruje se da u ćelijama prevladava oblik B koji su opisali James Watson i Francis Crick. Širok je 23,7 Å i proteže se 34 Å na 10 bp sekvence. Dvostruka spirala napravi jedan potpuni okret oko svoje ose na svakih 10,4–10,5 parova baza u rastvoru. Ova učestalost uvijanja (nazvana spiralni "pitch") u velikoj mjeri ovisi o silama slaganja koje svaka baza djeluje na svoje susjede u lancu. apsolutna konfiguracija baza određuje smjer spiralne krive za datu konformaciju.
A-DNK i Z-DNK značajno se razlikuju po svojoj geometriji i dimenzijama od B-DNK, iako i dalje formiraju spiralne strukture. Dugo se smatralo da se A oblik javlja samo u dehidriranim uzorcima DNK u laboratoriji, kao što su oni koji se koriste u kristalografskim eksperimentima, iu hibridnim uparivanjama DNK i RNK lanaca, ali dehidracija DNK se dešava in vivo, i za sada je poznato da A-DNK ima biološke funkcije. Segmenti DNK koje ćelije imaju metilirane za potrebe regulacije mogu imati Z geometriju, u kojoj se lanci okreću oko spiralne ose suprotno od A-DNK i B-DNK. Postoje i dokazi da kompleksi protein-DNK formiraju Z-DNK strukture.
Moguće su i druge konformacije: A-DNK, B-DNK, C-DNK, E-DNK, L -DNK (enantiomerni oblik D -DNK), P-DNK, Do sada su opisani S-DNK, Z-DNK itd. U stvari, samo slova F, Q, U, V i Y su od 17. 02. 2011. do sada dostupna za opisivanje bilo koje nove strukture DNK koja se može pojaviti u budućnosti. Međutim, većina ovih oblika stvorena je sintetski i nisu opažena u prirodnim biološkim sistemima. Postoje i trostrukolančani DNK oblici i četverostruki oblici kao što su G-kvadrupleks i i-motiv.
thumb|desno|250px|Osa spirale A–, B– i Z-DNK.
Žljebovi
Dvostruki spiralni lanci formiraju okosnicu DNK. Još jedna dvostruka spirala može se pronaći praćenjem razmaka ili žljebova između niti. Ove praznine su u blizini baznih parova i mogu pružiti mjesto vezanja. As the strands are not directly opposite each other, the grooves are unequally sized. One groove, the major groove, is 22 Å wide and the other, the minor groove, is 12 Å wide. Uskost manjeg žlijeba znači da su rubovi baza lakše dostupni u glavnom žlijebu. Kao rezultat toga, proteini poput transkripcijskih faktora koji se mogu vezati za specifične sekvence u dvolančanoj DNK obično ostvaruju kontakte sa stranama baza koje su izložene u glavnom žlijebu. Ova situacija varira u neuobičajenim konformacijama DNK unutar ćelije (vidi dolje), ali glavni i manji žljebovi su uvijek imenovani tako da odražavaju razlike u veličini koje bi se mogle vidjeti ako se DNK vrati u običan B-oblik.
Nedvostruki heliksni oblici
Alternativni ne-helikksni modeli su nakratko razmatrani kasnih 1970-ih kao potencijalno rješenje problema u replikaciji DNK u plazmidu i hromatinu. Međutim, modeli su stavljeni po strani u korist modela dvostruke spirale zbog naknadnog eksperimentalnog napretka kao što je rendgenska kristalografija DNK dupleksa i kasnije čestica nukleosomskog jezgra, te otkrića topoizomeraza. Također, nedvostruki spiralni modeli još nisu prihvaćeni od strane glavnine naučne zajednice.
Dužina postojanosti, aksijalna krutost
DNK u rastvoru nema tako krutu strukturu, ali stalno mijenjaju konformaciju zbog termičkih vibracija i sudara s molekulama vode, što onemogućuje primjenu klasičnih mjera krutosti. Stoga se krutost DNK na savijanje mjeri dužinom postojanosti, definiranom kao:
Ova vrijednost može se direktno izmjeriti pomoću mikroskopa atomske sile za direktnu sliku molekula DNK različitih dužina. U vodenom rastvoru, prosečna dužina postojanosti je 46–50 nm ili 140–150 parova baza (prečnik DNK je 2 nm), iako može značajno da varira. To čini DNK umjereno čvrstom molekulom.
Dužina postojanosti dijela DNK donekle ovisi o njegovoj sekvenci, a to može uzrokovati značajne varijacije. Varijacije su uglavnom uzrokovane energijama slaganja baza i ostacima koji se protežu u sporednim i glavnim žlijebovima.
Modeli za savijanje DNK
Ovaj efekt rezultira neobičnom lahkoćom cirkularizacije malih DNK molekula i većom vjerovatnoćom pronalaženja visoko savijenih dijelova DNK.
Preferencija savijanja
Molekule DNK često imaju preferirani smjer savijanja, tj. anizotropno savijanje. Ovo je, opet, zbog svojstava baza koje čine sekvencu DNK – nasumična sekvenca neće imati željeni smjer savijanja, tj. izotropno savijanje.
Preferirani smjer savijanja DNK određen je stabilnošću slaganja svake baze na drugu. Ako se nestabilni koraci slaganja baza uvijek nalaze na jednoj strani spirale DNK, onda će se DNK preferencijalno savijati od tog smjera. Kako se ugao savijanja povećava, onda sterne prepreke i sposobnost kotrljanja ostataka u odnosu na druge također imaju ulogu, posebno u manjem žlijebu. Ostaci A i T će se prvenstveno naći u manjim žlijebovima na unutrašnjoj strani krivina. Ovaj efekt je posebno vidljiv u vezivanju DNK-proteini, gdje je indukovano čvrsto savijanje DNK, kao što je nukleosomna čestica. Vidite izobličenja osnovnog koraka iznad.
Molekule DNK sa izuzetnom preferencijom savijanja mogu postati suštinski savijene. Ovo je prvi put uočeno u kinetoplastnoh DNK roda Trypanosoma. Tipske sekvence koje ovo uzrokuju sadrže dionice od 4-6 "T" i "A" ostataka odvojenih "G" i "C" bogatim dijelovima koji drže A i T ostatke u fazi s molom žljeb na jednoj strani molekula. Naprimjer: Prema unutra savijena struktura indukovana je 'propelerskim uvijanjem' parova baza u odnosu jednog na drugi, što omogućava neobične razdvojene vodikove veze između osnovnih stepenica. Na višim temperaturama ova struktura je denaturirana i tako se gubi unutrašnji zavoj.
Sva DNK koja se savija anizotropno ima, u prosjeku, veću dužinu postojanosti i veću aksijalnu krutost. Ova povećana krutost je potrebna kako bi se spriječilo nasumično savijanje koje bi učinilo da molekula djeluje izotropno.
Cirkularizacija
Cirkularizacija DNK ovisi i o aksijalnoj (savijanju) krutosti i torzijskoj (rotacionoj) krutosti molekula. Da bi molekula DNK uspješno cirkularizirala, mora biti dovoljno dugačka da se lahko savija u cijeli krug i mora imati ispravan broj baza tako da su krajevi u ispravnoj rotaciji kako bi se omogućilo spajanje. Optimalna dužina za cirkularizaciju DNK je oko 400 parova baza (136 nm), sa integralnim brojem zavoja DNK heliksa, odnosno višekratnicima od 10,4 para baza. Imati neintegralni broj zavoja predstavlja značajnu energetsku barijeru za cirkularizaciju, naprimjer molekula 10,4 x 30 = 312 baznih parova će cirkulirati stotine puta brže od molekula 10,4 x 30,5 ≈ 317 parova baza.
Savijanje kratkih cirkularizovanih segmenata DNK je neujednačeno. Umjesto toga, za cirkularizirane segmente DNK manje od dužine postojanosti, savijanje DNK je lokalizirano na 1-2 pregiba koji se formiraju prvenstveno u segmentima bogatim A-T. Ako je prisutan zarez, savijanje će biti lokalizirano na njegovo mjesto.
Režim elastičnog istezanja
Duži dijelovi DNK su entropijski elastični pod tenzijom. Kada je DNK u rastvoru, ona prolazi kroz kontinuirane strukturne varijacije zbog energije dostupne u termalnom kupatilu rastvarača. To je zbog termičke vibracije molekula u kombinaciji s kontinuiranim sudarima s molekulama vode. Zbog entropijskih razloga, kompaktnija opuštena stanja su termički dostupna od rastegnutih stanja, pa se molekule DNK gotovo univerzalno nalaze u zamršenom opuštenom rasporedu. Iz tog razloga, jedna molekula DNK će se rastegnuti pod silom, ispravljajući je. Koristeći optičku pincetu, proučavano je i analizirano ponašanje DNK pri entropijskom istezanju iz fizike polimera, i otkriveno je da se DNK ponaša uglavnom po modelu Kratky-Porodovog crvolikog lanca pod fiziološki dostupnim energetskim skalama.
Fazni prijelazi pod rastezanjem
Pod dovoljnom napetošću i pozitivnim momentom, smatra se da DNK prolazi kroz fazni prijelaz bazama koje se šire prema van, a fosfati se kreću u sredinu. Ova predložena struktura za prekomjerno rastegnutu DNK nazvana je P-forma DNK, u čast Linusa Paulinga koji ju je prvobitno predstavio kao moguću strukturu DNK. Dokazi mehaničkog istezanja DNK u odsustvu nametnutog momenta ukazuju na tranziciju ili prelaze koji vode ka daljim strukturama koje se općenito nazivaju „S-oblik DNK“. Ove strukture još uvijek nisu definitivno okarakterisane zbog poteškoća u izvođenju snimanja atomske rezolucije u rastvoru dok su pod primijenjenom silom, iako su napravljene mnoge studije kompjuterske simulacije (npr. ).
Pucciniomycotina
Pucciniomycotina je poddivizija gljiva u diviziji Basidiomycota. Ima devet razreda, 20 redova i  37 porodica. Opisano ih je preko 8.400 vrsta – više od 8% svih opisanih gljiva.
Ova poddivizija smatra se sestrtinskom grupom sa Ustilaginomycotina i Agaricomycotina, koja mogu biti osnovna loza Basidiomycota, mada je to neizvjesno zbog slabe podrške njihovoj poziciji između tri skupine. Grupa je bila poznata kao Urediniomycetes do 2006. godine, kada je uzdignuta iz ranga razreda u poddiviziju i dobila ime po najvećem redu u grupi, Puccinales.
Ekologija
Pucciniomycotina ima raznoliku paletu ekoloških niša kao i parazitski insekati, mikoparaziti i mikorizne orhideje; neke su otkrivene u zemljištgu i vodi ili u asimptotskim članovima koji žive na lišću. Većina su biljni patogeni. Mnoge Pucciniomycotine su hrđavosti biljnih organai svrstane su u red Puccinales koji ima otprilike 7.800 vrsta (oko 90% grupe). Neki članovi imaju ekonomski značaj kao patogeni u širokom rasponu komercijalnih biljaka, npr. pšenica. Pucciniomycotina su kosmopolittske i postoje širom svijeta.
Morfologija
U Pucciniomycontini postoji velika morfološka raznolikost. Oblici sporulacije kreću se od makrobasidiokarpa do jednoćelijskih kvasaca. Prisustvo jednostavnih septnih pora ujedinjuje Pucciniomycotina i razlikuje ih od sestrinskih grupa. U ćelijskim zidovoma preovladava manoza, što je također objedinjujuća karakteristika grupe.
Životni ciklus
thumb|500px|[[Životni ciklus Puccinia graminis (žitna hrđa)]] Neki članovi su poznati samo po svojoj anamorfne, nespolnoj fazi, koji prevladavaju u većini; kod nekih vrsta to je jedini poznati oblik. Upečatljiva karakteristika Puccinomycotina je jedinstveni razvojni obrazac. Gljive hrđe ili biljni patogeni reda Puccinales imaju najsloženije životne cikluse poznate u carstvu Fungi, sa pet različitih faza spora. Istraživanja su pokazala da Puccinales takođe imaju jedan od najvećih genoma u carstvu gljiva, te da je proširenje veličine genoma možda uobičajeno. To objašnjava složene životne cikluse u grupi.
Filogenija
Prema molekulskim analizama filogenetički odnosi razreda bili bi sljedeći:
Dvostruki heliks
Fazni prijelazi pod rastezanjem
Predložene strukture S-DNK uključuju one koje čuvaju slaganje parova baza i vodikovu vezu (obogaćene GC), dok oslobađaju ekstenziju naginjanjem, kao i strukture u kojima se odvija djelimično otapanje bazne grupe, dok je asocijacija baza-baza ipak sveukupno očuvan (obogaćen AT). Rosalind Franklin je ta koja je zaista otkrila dvostruku spiralu nukleinske kiseline.
Periodični lom snopa baznog para s prekidom koji se događa jednom na tri bp (dakle jedan od svaka tri bp-bp koraka) predložen je kao regularna struktura koja čuva planarnost osnovnog slaganja i oslobađa odgovarajuću količinu proširenja, sa terminom "Σ-DNK" uveden kao mnemonički, sa tri desno okrenute tačke znaka sigma, koje služe kao podsjetnik na tri grupisana para baza. Pokazalo se da Σ oblik ima preferenciju sekvence za GNC motive za koje se vjeruje prema GNC hipotezi da su od evolucijske važnosti.
Supernamotavanje i topologija
thumb|desno|Supernamotana struktura kružnih DNK molekula sa malim uvijanjem. Spiralni aspekt DNK dupleksa je izostavljen radi jasnoće.
B-oblik spirale DNK se okreće za 360° na 10,4–10,5 bp u odsustvu torzijskog naprezanja. Ali mnogi molekulski biološki procesi mogu izazvati torzijsko naprezanje. Segment DNK sa viškom ili nedovoljnim spiralnim uvijanjem naziva se pozitivna ili negativna superzavojnica. DNK in vivo je tipski negativno namotana, što olakšava odmotavanje (opružanje) dvostruke spirale potrebne za transkripcijuRNK.
Unutar ćelije, većina DNK je topološki ograničena. DNK se obično nalazi u zatvorenim petljama (kao što su plazmid i u prokariotima) koje su topološki zatvorene, ili kao vrlo duge molekule čiji koeficijenti difuzije proizvode efektivno topološki zatvorene domene. Linearni dijelovi DNK su također obično vezani za proteine ili fizičke strukture (kao što su membrane), kako bi formirali zatvorene topološke petlje.
Francis Crick je bio jedan od prvih koji je predložio važnost povezivanja brojeva kada se razmatraju DNK superspirale. U radu objavljenom 1976. godine, Crick je ocrtao problem na sljedeći način: U razmatranju superzavojnica formiranih od zatvorenih dvolančanih molekula DNK, potrebni su određeni matematički koncepti, kao što su broj povezivanja i zavoja. Objašnjeno je značenje ovih za zatvorenu traku, kao i značenje broja uvijanja zatvorene krive. Dati su neki jednostavni primjeri, od kojih neki mogu biti relevantni za strukturu hromatina.
Analiza topologije DNK koristi tri vrijednosti: Svaka promjena T u zatvorenom topološkom domenu mora biti uravnotežena promjenom W, i obrnuto. Ovo rezultira strukturom višeg reda DNK. Cirkularna DNK molekula sa vijugom od 0 će biti kružna. Ako se uvijanje ove molekule naknadno poveća ili smanji supernamotavanjem, tada će se uvijanje na odgovarajući način izmijeniti, čineći molekulu podvrgnutom plektonemskom ili toroidnom superheliksnom namotavanju.
Kada se krajevi komada dvolančane spiralne DNK spoje tako da formira krug, lanci su topološki čvorovi. To znači da se pojedinačne niti ne mogu odvojiti bilo kojim procesom koji ne uključuje lomljenje niti (kao što je zagrijavanje). Zadatak raskidanja topološki povezanih lanaca DNK pripada enzimima koji se nazivaju topoizomerazae. Ovi enzimi su posvećeni raspletu kružne DNK cijepanjem jednog ili oba lanca tako da drugi dvolančani ili jednolančani segment može proći. Ovo raskidanje čvorova potrebno je za replikaciju kružne DNK i različite tipove rekombinacija u linearnoj DNK koji imaju slična topološka ograničenja.
Ljudmila Zabolotnja
Ljudmila Fjodorovna Zabolotnja, rođena 8. jula 1960. u Valerjanovki, u Kustanajski oblasi, Kazaška SSR, SSSR (danas Kazahstan), udata Ljudmila Fjodorovna Zolotarjeva je nekadašnja sovjetska biatlonka i svjetska prvakinja u štafeti. Na sovjetskim prvenstvima u biatlonu osvojila je pet zlatnih medalja.
Svjetski kup
U Svjetskom kup u biatlonu prvi put je nastupila u sezoni SK 1984/85, kada je osvojila jedno četvrto mjesto u pojedinačnoj utrci na 10 km i 10 mjesto u sprintu na 5 km.
Svjetska prvenstva
Prvi i jedini nastup na Svjetskim prvenstvima u biatlonu, bio je u francuskom Chamonixu na SP 1984. godine, kada je osvojila jednu zlatnu i jednu srebrnu medalju. Zlatnu medalju osvojila je u štafeti sa Kaijom Parve i Venerom Černjišovom pobjedivši ubjedljivo sa gotovo tri minute prednosti norvešku štafetu u sastavu Gry Østvik, Siv Bråten i Sanna Grønlid. U utrci na 10 km zaostala je samo 9 sekundi iza Venere Černjišove, dok je u sprintu izgubila bronzanu medalju iza Austrijanke Andreje Grossegger.
Bosnia Groove
Bosnia Groove jest dvostruki album Sinan Alimanović International Banda nastao 2007. godine u izdanju Muzičke Produkcije Javnog Servisa Bosne i Hercegovine. Album nosi naziv po autorskoj kompoziciji Sinan Alimanovića (Bosnia Groove). Na nosaču zvuka nalazi se ukupno šesnaest kompozicija, među kojima su muzičke obrade tradicionalnih pjesama u pripremi Sinan Alimanovića i jazz standardi.
Dinko H. Sansky
Ekipa je to koja je napravila ovaj nosač zvuka, dajući sebe stopostotno. Već sam pisao o Sinanovom i Lacijevom nastupu u tuzlanskom jazz klubu, koji je dao sjajan Live in Tuzla album i tamo sam rekao da taj groove, taj jazzistički zlatni gral, nije lahko pronaći. Neki se, istina, rode s njim, a neki prožive ovozemaljski život vječito tragajući. Oni sretnici, pojedinci, ili cijeli bandovi, koji su to uspjeli, i kojima svirka ide tako dobro da ne treba ništa mijenjati, imaju «ono nešto», riječima neobjašnjivo, ali dušom i svim osjetilima prepoznatljivo od prvog trenutka kad čujete njihovu muziku. Na albumu Bosnia Groove Alimanović se vrlo vješto jazzistički igra s bosanskom tradicijskom pjesmom (Snijeg pada ne behar na voće, Kraj tanana šadrvana i Bentbaša), ali i znalački sviranim jazz standardima. To su dva segmenta ovog dvostrukog CD-a: jedan s obradama bosanske tradicije, kojima se daje jedno novo viđenje i gotovo nova dimenzija uranjanja u muziku koju bosanski čovjek baštini kroz stoljeća, i drugi, s obradama jazz standarda gdje se Sinan Alimanović odlično snalazi, bilo da je riječ o Milesovim pjesmama Solar i Nardis, ili Coltraneovim Impressions, ili Monkovoj Round Midnight, a da ne pričam s koliko lirskog ugođaja interpretira Rodgers-Hartovu My Funny Valentine.
Bitno je naglasiti Alimanovićevu želju, što mi je i rekao u jednom od naših brojnih razgovora, da te tradicijske pjesme i njihove obrade, zvuče jednako kao i jazz standardi, kao da ih je ista ruka pisala. To je, vjerovatno, i najveća vrijednost ovog albuma. Rame uz rame, Miles i behar, Coltrane i šadrvan, Monk, Evans, Fidri i Bentbaša….maestralno.
Tu se nameće i pitanje prijevoda. Naime, Snijeg pade na behar na voće je prepjevana na engleski jezik. To je sklizak teren, jer vrlo dobro znamo kako se često desi «izgubljenost u prijevodu», međutim, ovdje to nije slučaj, na svu sreću. Znamo da je i Heinrich Heine bio inspiriran bosanskom poetikom i metaforom, upravo u primjeru Kraj tanana šadrvana. Zgodno je prisjetiti se Andrićevog romana «Na Drini ćuprija». Ako stavimo «Most na Drini» sva magija nestaje i imamo banalnost. Da ne pričamo o engleskom ili njemačkom prijevodu tipa «The Bridge» ili «Die Brücke»…kako razumjeti, u sličnom kontekstu npr. bosanske stećke i Maka Dizdara??? To Sinan Alimanović muzikom dobro rješava. To je vrijednost i kvalitet albuma. Jazz je širok i univerzalan, jazz može razriješiti «babilonsku pomutnju jezika» i ponuditi zahvalnom i pažljivom slušaocu onu dimenziju koju «svakodnevni» čovjek teško shvata… u ovom slučaju to su behar na voću, to je šadrvan, to je taj bosanski groove koji je ponekad nelak za razumijeti, ali Sinan i njegov internacionalni band to nam nude kao na dlanu, samo treba uzeti i otvorenog srca poslušati, rezultat će nas ugodno iznenaditi. Stoga ovaj CD iskreno preporučujem za slušanje. Rekoh neki dan jednom jazz prijatelju, kad bih bio uhvaćen u krađi npr. Djangove gitare ili Milesove trube, pa osuđen na zatvor, i da tamo mogu ponijeti CD s deset pjesama, jedna od njih svakako bi bila Alimanovićeva Bentbaša. A kasnije, kako se i u zatvoru može svašta nabaviti, neko bi mi već prokrijumčario cijeli Bosnia Groove!"
Mladen Mazur
"Nadarenost sarajevskoj jazz pijanista Sinana Alimanovića, zapela mi je za uho još 1986. godine kada sam ga pozvao u program obnovljenog, ali nažalost i ne za dugo oživljenog međunarodnog jazz festivala u Bledu. Doticaji s tim muzičarem, su se tokom nesretnih sarajevskih ratnih dana potpuno izgubili, da bi se sada Sinan Alimanović u jednom zrelijem svjetlu dotjerane tehnike instrumenta, zanimljivih ideja i imaginacije na sreću ponovo javio, najprije preko suradnje sa istaknutim zagrebačkim trubačem i krilničarom Ladislav Fidrijem, te sa ovim ambicioznim dvostrukim albumom. Projekt nazvan Bosnia Groove prema jednoj Alimanovićevoj kompoziciji, sadrži program dva zanimljiva i po pristupu različita programska djela. Prvi se odnosi na uvijek aktuelno očijukanje sa lokalnim narodnim melosom i metrom, što dijelom implicira i upotrebu ponekog autentičnog narodnog instrumenta. Taj pristup uočavamo najprije u Alimanovićevoj obradi tradicionalne pjesme Snijeg pade na behar na voće. U izvedbi 7 / 8 metra on hrabro koristi vokal Miroslava Vuletića u engleskom prijevodu, te zvuk ovaj put elektrificiranog narodnog instrumenta saza, koji svira Vernes Ljuštaku. Uz te značajke pozornost valja usredotočiti i na solo krilničara Ladislava Fidrija, koji u svom prepoznatljivom stilu rutinirano i vrlo umješno improvizira koristeći melodijske i harmonijske uzanse zadanog teksta. Kraj tanana šadrvana stara je bosanska narodna melodija, koja je za tekst inspirisala Heinricha Heinea. Sinan Alimanović i u toj zanimljivoj obradi mijenja zvuk, posežući za narodnim instrumentom ut, koji je ponovo u rukama Vernesa Ljuštakua. Iz konteksta obrada narodnog folklornog blaga bilo bi neoprostivo izostaviti jednu od najpoznatijih i najljepših melodija Bentbaša koje se još živo sjećamo iz izvrsne jazz interpretacije Duška Gojkovića. Ali, u ovoj je verziji obrade Alimanović je pristupio drugačije, upotrijebivši kao temelj repetirajuću ostinantnu figuru kontrabasa, praćenu "fill in" pratnjom bubnjara Pece Peteja, na koju svoje solističke chorus - e sa primijetnom dinamikom i swingom, gradi autor obrade koristeći na pravim mjestima odgovarajuće “funky” klavirske harmonije, te "postkoltrejnovski" raspoložen solist u izvedbi tenor saksofoniste Aleksandra Jačimovića. Odlomak od nekada manje - više klišeiziranih adaptacija folklornih elemenata u kontekst jazza, u spomenutom je setu evidentan, ali u pristupu ipak različit, od danas bezrazložno razvikanog termina "etno - jazz".