cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prosvjetno-kulturno vijeće Jugoslavije
Vijeće je imalo 120 zastupnika, a birale su ih općinske skupštine. Poslaničke kandidate su predlagali radni ljudi u radnim zajednicama odgovarajuće oblasti rada. Pravo da bude biran za člana Prosvjetno-kulturnog vijeća imao je svaki radni čovjek ili član organa upravljanja radne organizacije odnosno radne zajednice u odgovarajućoj oblasti rada, član organa upravljanja udruženja radnih organizacija i funkcioner sindikata, u odgovarajućoj oblasti rada. Poslanik je postajao kandidat koji je zakonom određenom većinom izabran u općinskoj skupštini odnosno u općinskim skupštinama.
Donja Jelenska
Donja Jelenska je naseljeno mjesto u sastavu grada Popovače, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Prosvjetno-kulturno vijeće Jugoslavije
Sve nadležnosti koje je imala Savezna skupština SFRJ, vršilo je Savezno vijeće, kao vijeće delegata građana u općinama i republikama, zajedno s drugim nadležnim vijećem, kao vijećem delegata radnih ljudi u radnim zajednicama. Savezno vijeće je ravnopravno sa Prosvjetno-kulturnim vijećem: pretresalo pitanja od interesa za radne zajednice iz oblasti prosvjete, nauke, umjetnosti i drugih oblasti kulture, fizičke kulture, kao i druga pitanja iz tih područja; donosilo zakone i druge akte u tim područjima.
Donja Jelenska
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Kutina.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Donja Jelenska je imala 78 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Donja Jelenska je imalo 87 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Jelenska
Hrvatska:
RPS6KA6
Polipeptid 6 ribosomne protein S6-kinaze, 90kDa je protein koji je kod ljudi kodiran genom RPS6KA6.
Ovaj gen kodira člana porodice ribosomskih S6-kinaza, serin-treonin proteinske kinaze koje reguliraju faktori rasta. Kodirani protein može se razlikovati od ostalih članova ove porodice, ali, budući da studije sugeriraju da ne ovisi o faktoru rasta i možda ne sudjeluje u istim signalnim putovima. [premaRefSeq, januar 2010.].
Rušani
Rušani su naseljeno mjesto u sastavu općine Gradina, Virovitičko-podravska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Virovitica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Rušani su imali 477 stanovnika.
Kalje
Kalje je naseljeno mjesto u sastavu općine Žumberak, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Jastrebarsko.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kalje je imalo 17 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Kalje je imalo 76 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Longyearbyen
Longyearbyen je najsjevernije naselje na svijetu (sa populacijom većom od 1.000 stanovnika) i najveće naseljeno područje u Svalbardu, Norveška. Leži u podnožju lijeve obale doline Longyear i na obali Adventfjordena, kratkog estuarija koji vodi do Isfjordena na zapadnoj obali Spitsbergena, najšireg zaljeva na ostrvu. Godine 2002. Općinsko vijeće Longyearbyena postalo je službena norveška općina. Gradonačelnik grada je Arild Olsen.
Grad, koji je do 1926. bio poznat kao Longyear City, osnovao je i dao mu ime Amerikanac John Munro Longyear, čija je firma Arctic Coal Company tamo počela kopati ugljen 1906. Store Norske Spitsbergen Kulkompani (SNSK) preuzeo je rudarske poslove 1916. Grad je 8. septembra 1943. gotovo potpuno razorila njemačka Kriegsmarine, ali je nakon Drugog svjetskog rata obnovljen. U prošlosti je Longyearbyen bio poduzetnički grad, ali se većina rudarskih aktivnosti preselila u Sveagruvu 1990-ih, a 2017. proizvodnja je prestala zbog velikih financijskih gubitaka koje je SNSK pretrpio zbog tržišnih uvjeta. U međuvremenu su se turizam i istraživanja u gradu značajno povećali. To uključuje dolazak institucija kao što su Univerzitetski centar u Svalbardu, Svalbardsko globalno sjedište sjemena i Svalbardske satelitske stanice. Aerodrom Svalbard, crkva u Svalbardu i robna kuća Svalbardbutikken služe zajednici.
Historija
lijevo|mini|Longyear City 1908. Godine 1896. Vesteraalens Dampskibsselskab počeo je organizirati izlete u Hotellneset. Sagradili su montažni hotel za smještaj turista, ali nije bio isplativ i zatvoren je nakon sezone 1897. Međutim, dvije su porodice prezimile 1898–99, a Norveška pošta vodila je poštanski ured u Hotellnesetu između 1897. i 1899. Prvi komercijalno isplativi ugljen na Svalbardu iskopao je 1899. Søren Zakariassen. Godine 1901. firma Bergen-Spitsbergen Kullgrube-kompani počela je kopati ugljen u Adventtoppenu.
Američki industrijalac John Munro Longyear posjetio je Svalbard kao turist 1901. i susreo ekspediciju koja je tražila ugljen. Godine 1903. vratio se na Svalbard, gdje je u Adventfjordenu upoznao Henrika B. Næssa, koji mu je dao uzorke i informacije o rudnicima ugljena. Zajedno sa svojim suradnikom Frederickom Ayerom, Longyear je kupio norveške dijelove na zapadnoj strani Adventfjordena i značajno ih proširio sljedeće godine. Godine 1906, firma Arctic Coal Company sa sjedištem u Bostonu, čiji su Ayer i Longyear bili glavni dioničari, počela je rudariti u rudniku nakon izgradnje dokova i stambenih objekata. Firma je imala američki menadžment, ali većinom norveške radnike, a grad je nazvala Longyear City. Ugljen se prevozio 1,2 kilometra od rudnika do luke žičarom koju je izgradio Adolf Bleichert & Co. iz Leipziga, Njemačka. Godine 1913. firma je započela pripremne radove za otvaranje Rudnika 2a. lijevo|mini|Ljeto 1925. u Longyearbyenu Nakon financijskih poteškoća tokom Prvog svjetskog rata, rudarske operacije kupila je Store Norske, koja je osnovana 30. novembra 1916. u Oslu. Te je godine SNSK izgradio pet novih kasarni, uključujući jednu koja je preuređena u bolnicu. SNSK je, uz odobrenje Norveške banke, uveo vlastiti novac, koji se u potpunosti sastojao od novčanica norveških kruna.
Godine 1918. jedanaest ljudi umrlo je od španske groznice, pa je u Longyear Cityu osnovano groblje. Dvije godine kasnije, eksplozija ugljene prašine u Rudniku 1 ubila je 26 ljudi. Zbog toga je rudnik zatvoren, a električna energija je uvedena u Rudnik 2. Iste godine isporučen je prvi kamion za rudarske potrebe.
Norveška crkva je 1920. imenovala Thorleifa Østenstada prvim vikarom i učiteljem na Svalbardu. U suradnji između crkve i SNSK osnovana je škola koju je počelo pohađati osam učenika. Prva crkva u Svalbardu otvorena je 28. augusta 1921. i crkvena čitaonica od tada se koristila kao škola. Longyear City je 1926. preimenovan u Longyearbyen. lijevo|mini|Rudnik 2b je korišten od 1938. do 1969, a danas je mjesto baštine Norveška uprava za telekomunikacije osnovala je obalnu radio stanicu Svalbard Radio u Finnesetu 1911, koja je 1930. preseljena u Longyearbyen. Turizam u gradu započeo je 1935, kada je brod SS Lyngen počeo redovito dolaziti u ljetnoj sezoni. Godine 1937. SNSK je osnovao firmu Sverdrupbyen za smještaj radnika Rudnika 1b, koji je počeo s radom 1939. Godine 1938. dovršena je prva cesta u Longyearbyenu između središta grada i Sverdrupbyena.
Njemačka okupacija Norveške 1940. nije utjecala na Svalbard. Međutim, od 1941. arhipelag je postao strateški važan u lancu opskrbe između savezničkih snaga i izvor prijeko potrebnog ugljena. Norveška vlada u egzilu odbacila je sovjetsko-britansku okupaciju; umjesto toga, britanska vojska pokrenula je Operaciju Gauntlet za evakuaciju Spitsbergena. Dana 29. augusta 1941. cjelokupno stanovništvo Ny-Ålesunda evakuirano je u Longyearbyen, a 3. septembra 765 ljudi evakuirano je iz Longyearbyena u Škotsku. Kasnije je evakuirano i zadnjih 150 ljudi. Kada je Longyearbyen ispražnjen, mali njemački garnizon i aerodrom uspostavljeni su u Adventdalenu, uglavnom za pružanje meteoroloških podataka. Kada su Britanci ponovno preuzeli kontrolu nad Barentsburgom u Operaciji Fritham, njemačke su snage napustile Longyearbyen bez borbe.
U septembru 1943. Kriegsmarine je poslala dva bojna broda Tirpitz i Scharnhorst i devet razarača da bombardiraju Longyearbyen, Barentsburg i Grumant. U Longyearbyenu su preživjele samo četiri zgrade: bolnica, elektrana, poslovna zgrada i stambena zgrada. Longyearbyen je ostao nenaseljen do kraja rata, a prvi brod s kopna isplovio je 27. juna 1945. mini|Stara elektrana je jedna između rijetkih objekata koji su preživjeli bombardovanje 1943.
Nakon Drugog svjetskog rata
Šezdesetih godina 20. stoljeća zatvorili su gradsku farmu i zamijenili je industrijskom preradom mlijeka u prahu. Godine 1961. počinju se koristiti prve serijske motorne sanke. Do 1969. bilo je registrirano 140 motornih sanki i samo 33 automobila. Godine 1969. instalirana je oprema za televizijsko emitiranje, a program Norveške radio televizije emitiran je s dvosedmičnim kašnjenjem.
Godine 1978. zajednica je dobila satelitsku komunikaciju s kopnom. Od 1984. televizijski programi uživo se prenose putem satelita. lijevo|mini|Univerzitetski centar u Svalbardu U 1990-ima, vlasti su započele proces "normalizacije" Longyearbyena ukidanjem šeme poduzetničkog grada i uvođenjem čitavog niza usluga, raznolikog gospodarstva i lokalne demokracije. Među komercijalnim poduzećima, trgovački centar izgrađen je 1992. za zamjenu skladišta SNSK. Vijeće Svalbarda promijenilo je svoje propise iz 1993. i dopustilo strankama da se kandidiraju na izborima. Svalbard Polar Hotel otvoren je 1995. kako bi se povećao turizam.
U tom su periodu osnovane i mnoge znanstvene ustanove. Norveški biološko-medicinski 'univerzitet osnovao je primitivnu banku sjemena 1984. Univerzitetski centar u Svalbardu otvoren je 6. septembra 1993, sa 30 studenata u prvom semestru.
Strigova (Kozarska Dubica)
Strigova je naseljeno mjesto u općini Kozarska Dubica, Bosna i Hercegovina.
Queer Sarajevo Festival 2008
Queer Sarajevo Festival je bio prvi javni queer festival u Bosni i Hercegovini organizovan od strane Udruženja Q, u septembru 2008. godine u Sarajevu. Festival je zapamćen kao prvo javno istupanje LGBTIQ osoba u BiH, te je postao centar interesovanja bosanskohercegovačke, regionalne i međunarodne javnosti, institucija i medija nakon eskalacije nasilja nad učesnicima i učesnicama Festivala na dan otvorenja. Festival je prekinut dva dana nakon otvorenja zbog snažnih kontra-reakcija javnosti, političkih predstavnika vlasti i jer su organizatori/ke, novinari/ke i posjetitelji/ke bili/e verbalno i fizički napadnuti/e od strane protivnika održavanja festivala, tj. vjerskih ekstremista (vehabija) i nacionalista.
Historija
Udruženje Q je prva organizacija u BiH koja se bavila zaštitom i promocijom ljudskih prava queer osoba u BiH. U skladu sa strateškim planom Udruženja Q, Udruženje Q i Sarajevski otvoreni centar su u septembru 2007. godine započeli sa planiranjem organizovanja Queer Sarajevo Festivala, prvog festivala posvećenog LGBTIQA zajednici u Bosni i Hercegovini. Organizacija Sarajevski otvoreni centar je nakon nekoliko mjeseci izašla iz organizacionog odbora, a Udruženje Q je nastavilo sa pripremama za održavanje Festivala.
Queer Sarajevo Festival je bio o djeljenju priča lezbejki, gej, transrodnih, intersex i queer osoba u Bosni i Hercegovini, te svakodnevnih životnih priča o ljubavi, prijateljstvu, borbi za jednakost, diskriminaciji, slobodi, ponosu i pobjedi. Cilj Queer Sarajevo Festivala je bio preispitati heteronormativne i patrijarhalne vrijednosti, posebno one koje se tiču pitanja identiteta i seksualnosti, viđenih u kontekstu roda, spola i seksualne orijentacije. Ideja za održavanjem ovakvog jednog festivala u Bosni i Hercegovini javila se zbog potrebe da se poveća i učini vidljivom queer kultura, teorija i pokret kao i da ovaj festival postane tradicionalna manifestacija vidljivosti LGBTIQ zajednice u Bosni i Hercegovini. Drugi razlog organizovanja festivala je bila uspostava održive saradnje Queer Sarajevo Festivala sa zvaničnim kulturnim institucijama u Bosni i Hercegovini i organizacijama kao i otvaranje prostora za javne diskusije o statusu queer populacije u Bosni i Hercegovini, LGBTIQ kulturi, identitetima i ljudskim pravima putem aktivnosti koje su se odvijale prije, a i u toku same realizacije festivala. Festival je bio najavljen za 24. septembar 2008. godine na Akademiji likovnih umjetnosti u Sarajevu, te je trebao trajati pet dana. Program su činile izložbe, performansi, dokumentarni filmovi i okrugli stolovi učesnika i učesnica iz Bosne i Hercegovine, regije i šire.
Prijetnje prije održavanja Festivala
Queer Sarajevo Festival je bio prvi javni LGBTIQA događaj koji je dobio pažnju medija, političkih lidera i javnosti u Bosni i Hercegovini. Organizatori/ice QSF-a su se našle na udaru mržnje još u vrijeme preliminarnih aktivnosti u vezi sa Festivalom. Organizatori/ke i njihovi simpatizeri, uključujući i novinare su sedmicama prije otvaranja festivala dobivali prijetnje smrću. Na internet forumima vodila se oštra diskusija između onih koji su za i protiv. Medijske kuće koje su pokrovitelji festivala su primale prijetnje. Plakati sa homofobnim sadržajima su bili distribuirani i ljepljeni na nekoliko lokacija u Sarajevu. U Opštini Novi grad je bio polijepljen veliki broj postera koji je pozivao direktno na nasilje. Posteri su glasili: Smrt pederima, Ne dozvolimo Queer festival odnosno Gay paradu u BiH, te je kasnije ista taktika korištena i u drugim opštinama. Protest protiv održavanja Festivala je bio najavljen na Trgu Alije Izetbegovića u Sarajevu, 24.9.2008. godine. Organizatorice Festivala su takođe primile prijeteće pismo koje je potpisala Unija ratnih veterana Sarajeva. Amnesty International je već 18. septembra 2008. godine pozvao vlasti BiH da omoguće zaštitu organizatoricama Festivala i održavanje Festivala. Sve prijetnje su bile dokumentovane od strane Udruženja Q i predane nadležnim organima uz apel procesuiranja istih.
Medijsko praćenje Festivala
Održavanje Sarajevo Queer Festivala u vrijeme Ramazana je iskorišteno kao povod za razne interpretacije. Rečeno je da je takav festival napad na religiju, konkretno na Islam iako je bilo jasno da festival nema apsolutno nikakvih religijskih niti anti-religijskih referenci i da je puka slučajnost bila to da su se datumi održavanja festivala podudarili sa mjesecom posta Ramazanom. Najistaknutiji printani mediji koji su predvodili huškačku kampanju mjesec dana prije samog Festivala su bili Dnevni Avaz i SAFF. Na naslovnoj strani najčitanijih dnevnih novina u Bosni i Hercegovini Dnevni Avaz 28. augusta 2008. izašao je naslov "Ko Bošnjacima podvaljuje gay okupljanje u Ramazanu?" Neki od ostalih naslova koji su izlazili u raznim glasilima poput Dnevnog Avaza i SAFF jesu: Gejevi u Sarajevu i u noći Lejletu-l-kadr!, Opasno poigravanje sa vjerskim osjećajima Bošnjaka, Festival homoseksulaca u časnom Ramazanu. Pored printanih medija, na YouTube platformi se pojavio video koji prikazuje scene odsijecanja glave jednoj od organizatorica Svetlani Đurković što je predstavljalo direktnu prijetnju organizatorima i organizatorkama Sarajevo Queer Festivala. Na online mrežama su korisnici pozivali na linč, kamenovanje i paljenje benzinom organizatorica i pobornika Festivala. Održavanje Sarajevo Queer Festivala u mjesecu Ramazanu bio je samo paravan za nacionalističke i ekstremističke grupe da izađu na ulicu i pokažu koliki je stepen mržnje i diskriminacije nad LGBTIQ populacijom u Bosni i Hercegovini.
Reakcije političara i religijskih lidera na održavanje Festivala
Među onima koji su javno propagirali mržnju protiv LGBTIQA osoba bilei su i vladajuće strukture u BiH. Pojedini političari i vjerski službenici u Bosni i Hercegovini su takođe svojim izjavama u javnosti doprinosili širenju mržnje i diskriminacije LGBTIQ osoba u BiH. Tadašnji Poslanik u državnom parlamentu Bakir Izetbegović je izjavio povodom održavanja Festivala: „Nimalo nisam obradovan time. Jedno podsjećanje na Sodomu i Gomoru u danu 27. noći, jedne plemenite noći koju muslimani očekuju, nimalo nisam obradovan time.“ Izjava tadašnjeg mostarskog muftije Seid ef. Smajkića je da "slobodu ne treba koristiti za promociju tog smeća sa zapada”. Izjava Opštinskog odbora Stranke za BiH Novo Sarajevo povodom Festivala je bila: "Queer festivalom narušen je ramazanski ambijent, posebno u njegovoj posljednjoj i najznačajnijoj trećini kada svaki čovjek, poštujući tradiciju i značaj svetog mjeseca, neće ispoljiti stvarnu reakciju."
Napadi na učesnike Festivala
Festival je otvoren 24. septembra 2008. godine u Galeriji Akademije likovnih umjetnosti Sarajevu gdje je prisustvovalo oko 250 učesnika i učesnica. Pored prisutnih nadležnih policijskih snaga, organizatorice Festivala su angažovale i privatnu zaštitarsku agenciju. Na dan otvorenja grupa od oko 70 huligana okupila se sa druge strane rijeke Miljacke preko puta Akademije i počela je vrijeđati posjetioce festivala. Uzvikivali su “Allahu Akbar”, "Sredićemo vas!", "Ubij pedere!". Policijski službenici nisu spriječili huligane da se približe posjetiteljima i organizatorima. Napadači su bacali kamenje na zgradu Akademije, da bi pojedine posjetitelje, po napuštanju izložbe, pratili po Sarajevu i fizički napali. Te večeri je povrijeđeno najmanje osam osoba: R.K., H.Ć., T.B., A.S., te policajac Boban Vujičinović, novinari Peđa Kojović, Emir Imamović i strani državljanin Andrejs Viskochis.
Vijeće Evrope, Amnesty International , ambasade Francuske, SAD-a su izdali saopštenja povodom dešavanja na otvaranju Sarajevo Queer Festivala u kojem su osudili napade na LGBTIQ osobe, učesnike i učesnice, organizatore/ke i novinare/ke. Predsjedništvo BiH se nije oglasilo o prijetnjama upućenim LGBT populaciji povodom organiziranja Queer Sarajevo Festivala. Međutim, Damir Arnaut, savjetnik za ustavnopravna pitanja bošnjačkog člana Predsjedništva i predsjedavajućeg Harisa Silajdžića, deklarativno je podržao Udruženje Q i izjavio da "Homofobičnim izjavama političari krše Ustav," te se tako svrstao među rijetke predstavnike vlasti koji su osudili napad.
Pravni epilog
U periodu od 4. septembra do 3. oktobra 2008., Udruženje Q je proslijedilo 19 prijava policiji PU Centar i Novo Sarajevo. Prema Službenom listu BiH, ukupno tri optužnice su bile podignute od strane Tužilaštva. Jednom optuženom je sud izrekao kaznu zatvora u trajanju od jedne godine i istovremeno odredio da se ona neće izvršavati ukoliko u roku od dvije godine ne počini novo krivično djelo. Drugi optuženi je oslobođen, a treći optuženi je dobio uvjetnu osudu - kaznu zatvora od pet mjeseci s rokom provjere od jedne godine.
Nasilje nad učesnicima prvog Sarajevo Queer Festivala bilo je povod da Udruženje Q uputi apelaciju Ustavnom sudu BiH zbog propusta nadležnih organa da osiguraju adekvatne mjere za zaštitu njihovih prava zagarantovanih Ustavom BiH i Evropskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, ali i zbog neefikasne istrage, odnosno identifikacije i sankcionisanja počinilaca. Prema Službenom Listu Bosne i Hercegovine, protiv četiri policijska službenika je 17. novembra 2008. godine pokrenut disciplinski postupak zbog osnovane sumnje o težoj povredi službene dužnosti, a odlukom Disciplinske komisije su proglašeni odgovornim i izrečene su im sankcije, te je Policijski odbor uvažio njihove žalbe i oslobodio ih odgovornosti.
Kordići (čvor)
Bosna i Hercegovina:
Queer Sarajevo Festival 2008
Pravni epilog
Prema Službenom listu, Ustavni sud BiH je 25. septembra 2014. godine, na 88. plenarnoj sjednici, djelomično usvojio apelaciju Udruženja Q za promociju i zaštitu kulture, identiteta i ljudskih prava queer lica, šest godina nakon što je apelacija podnesena:
Kordići (čvor)
Hrvatska:
Queer Sarajevo Festival 2008
Pravni epilog
Vijeće za štampu u Bosni i Hercegovini je 11.09.2008. godine zaprimilo žalbu Udruženja Q na članake objavljene u “Dnevnom avazu”. Žalbena komisija Vijeća za štampu u Bosni i Hercegovini jednoglasno je zaključila da je list “Dnevni avaz” prekršio pet članova Kodeksa za štampu 1 – Opšte odredbe, 3 – Huškanje, 4 – Diskriminacija, 4a – Ravnopravnost polova i poštivanje osobenosti i 15 – Interes javnosti. Žalbena komisija Vijeća za štampu u BiH je apelirala na uredništvo “Dnevnog avaza” i ostalih novinskih izdanja u BiH da vode računa o demokratskoj vrijednosti tolerancije i suživota na ovim prostorima, te doprinesu podizanju praga tolerancije i međusobnog razumijevanja, poštujući profesionalne odredbe Kodeksa za štampu BiH.
Film Queer Sarajevo Festival 2008
Udruženje Q je produciralo kratki dokumentarni film o dešavanjima sa Queer Sarajevo Festivala iz 2008. Film Queer Sarajevo Festival 2008 je produciran 2009. godine, te je prikazivan na filmskim festivalima u Berlinu na filmskom festivalu Berlinale, San Francisku, Pekingu i šire. Film je bio nominovan za međunarodnu Teddy nagradu za filmove o LGBT temama.
Queer Sarajevo festival 2009
Udruženje Q je 2009. organizovalo drugi Queer Sarajevo Festival - festival kao i svaki drugi. Ovaj festival je bio nešto drukčijeg koncepta i prezentovan virtualno od 24. do 28 septembra na način da je postavljeno 100 jumbo plakata po cijeloj Bosni i Hercegovini, online video spot, petodnevna medijska prisutnost i poruke na TV-u, radiju i novinama. Kao rezultat QSF-a 2008, u proljeće 2009. je promovisan QSF in a box, koji je sadržavao 5 DVD-a sa sadržajem prvog festivala.
Mračaj (Prnjavor)
Mračaj je naseljeno mjesto u općini Prnjavor, Bosna i Hercegovina.
Neuronauka
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/15/PurkinjeCell.jpg/260px-PurkinjeCell.jpg|desno|mini|304x304piksel| Nacrt Santiaga Ramóna y Cajal (1899) [[Neuron|neurona u malom mozgu goluba]]
Neuronauka je naučna studija nervnog sistema ( mozak, kičmena moždina i periferni nervni sistem ) i njegovih funkcija. To je multidisciplinarna nauka koja kombinuje fiziologiju, anatomiju, molekularnu biologiju, razvojnu biologiju, citologiju, psihologiju, fiziku, informatiku, hemiju, medicinu, statistiku i matematičko modeliranje kako bi se razumjela osnovna i pojavna svojstva neurona, glije i neuronskih kola. Razumijevanje biološke osnove učenja, pamćenja, ponašanja, percepcije i svijesti Eric Kandel je opisao kao "epski izazov" bioloških nauka.
Opseg neuronauke se vremenom proširio i uključio različite pristupe koji se koriste za proučavanje nervnog sistema na različitim razmjerima. Tehnike koje koriste neuroznanstvenici su se enormno proširile, od molekularnih i staničnih studija pojedinačnih neurona do snimanja senzornih, motoričkih i kognitivnih zadataka u mozgu.
Tokom 20. vijeka, neuronauka je počela da se priznaje kao posebna akademska disciplina sama po sebi, a ne kao proučavanje nervnog sistema u okviru drugih disciplina. Eric Kandel i saradnici su naveli Davida Riocha, Francisa O. Schmitta i Stephena Kufflera kao ključne uloge u uspostavljanju polja. Rioch je započeo integraciju osnovnih anatomskih i fizioloških istraživanja sa kliničkom psihijatrijom na Institutu za istraživanje vojske Walter Reed, počevši od 1950-ih. Tokom istog perioda, Schmitt je uspostavio istraživački program neuronauke u okviru Odsjeka za biologiju na Massachusetts Institute of Technology, koji je spojio biologiju, hemiju, fiziku i matematiku. Prvi samostojeći odjel za neuronauku (tada se zvao Psihobiologija) osnovao je James L. McGaugh 1964. godine na Kalifornijskom univerzitetu u Irvineu. Potom je uslijedio Odsjek za neurobiologiju na Harvard Medical School, koji je 1966. osnovao Stephen Kuffler.
Kao rezultat sve većeg interesovanja za nervni sistem, formirano je nekoliko istaknutih neuronaučnih organizacija koje pružaju forum svim neuronaučnicima tokom 20. vijeka. Na primjer, Međunarodna organizacija za istraživanje mozga osnovana je 1961, Međunarodno društvo za neurohemiju 1963, Evropsko društvo za mozak i ponašanje 1968, i Društvo za neuronauku 1969. Nedavno je primjena rezultata istraživanja neuronauke dovela i do primijenjenih disciplina kao što su neuroekonomija, neuroedukacija, neuroetika, i neuropravo.
Tokom vremena, istraživanje mozga je prošlo kroz filozofsku, eksperimentalnu i teorijsku fazu, a rad na neuralnim implantatima i simulaciji mozga za koje se predviđa da će biti važni u budućnosti. link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5b/Nervous_system_diagram-en.svg/290px-Nervous_system_diagram-en.svg.png|mini| Ljudski nervni sistem Naučno proučavanje nervnog sistema značajno je poraslo tokom druge polovine dvadesetog vijeka, uglavnom zbog napretka u molekularnoj biologiji, elektrofiziologiji i kompjuterskoj neuronauci. To je omogućilo neuronaučnicima da proučavaju nervni sistem u svim njegovim aspektima: kako je strukturiran, kako radi, kako se razvija, kako kvari i kako se može promijeniti.
Vladimirovac
Hrvatska:
Srbija:
Himna Kraljevine Jugoslavije
Državna himna Kraljevine Jugoslavije (ćirilica: Химна Краљевине Југославије) nastala je u decembru 1918. godine kao Himna Srba, Hrvata i Slovenaca od državnih himni triju historijskih sastavnica Kraljevine: Kraljevina Hrvatska i Slavonija (Lijepa naša domovino), Kraljevina Srbija (Bože pravde) i Vojvodina Kranjska (Naprej zastava slave). Kako je država promijenila ime iz Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca i ime himne se mijenja u trenutnu 1929. godine.
U to vrijeme jugoslavenske vlasti smatrale su tri dominantne južnoslavenske etničke grupe: Hrvate, Srbe i Slovence; tri zamjenjiva imena za jednu etničku skupinu, dok su panslavenski političari i dijelovi akademske zajednice držali su ih kao tri podskupine jedne južnoslavenske nacije. Prema tome, službeni jezik se tako zvao srpskohrvatsko-slovenski.
Historija
Iako zakon o nacionalnoj himni nije postojao, himne sve tri južnoslavenske nacije objedinjene su u jedinstvenu himnu Kraljevine. Započelo je s nekoliko mjera iz srpske himne "Bože pravde", nastavljeno s nekoliko redaka iz hrvatske himne "Lijepa naša domovino", a zatim je uslijedilo nekoliko redova iz tradicionalne slovenske himne "Naprej zastava slave". Himna je ponovo završena sa nekoliko redova iz srpske himne.
Službeno je korišten između 1919. i 1941. godine; nije bilo službenog dokumenta koji ga je proglasio nevažećim ili ništavim. Ustav Kraljevine Jugoslavije nije bio na snazi nakon aprilske kapitulacije.
Napomena
<references group="lower-alpha" responsive="" />
Miklavec
mini|280px|Miklavec, raspelo Miklavec (mađ. Mikófa) je naseljeno mjesto u sastavu općine Podturen, Međimurska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Čakovec.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Miklavec je imao 474 stanovnika.
Napomena: ''Od 1880. do 1910. podaci su sadržani u naselju Ferketinec.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Miklavec je imalo 607 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Kordići Žumberački
Kordići Žumberački su naseljeno mjesto u sastavu općine Žumberak, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Jastrebarsko.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kordići Žumberački su imali 5 stanovnika.
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Kordići.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Kordići Žumberački je imalo 11 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Uspon na Mount Everest bez dodatnog kisika
Uspon na Mount Everest bez dodatnog kisika prvi su izveli 1978. godine italijanski alpinista Reinhold Messner i austrijski alpinista Peter Habeler.
Penjanje na Mount Everest, najviši vrh na svijetu, postao je izazov za alpiniste nakon prvog uspona 1953. godine koji su izveli Edmund Hillary i Tenznig Norgay. Dugo vremena se vodila rasprava o potrebi korištenja dodatnog kisika prilikom uspona na visine preko 8.000 m. i mišljenja su bila podijeljena. Dvojica vrsnih alpinista, Mesnner i Habeler su bili mišljenja da kisik ne treba koristiti. Njih dvojica su 1975 godine ispenjali jedanaesti vrh na svijetu Gasherbrun I (8.080 m.) bez dodatnog kisika.
U proljeće 1978. godine Mesnner i Habeler postali su članovi Austrijske ekspedicije na Mount Everest koju je Wolfgang Nairz preko Jugoistočnog grebena vodio na vrh. U ovoj ekspediciji bio je i Reinhard Karl, prvi Nijemac koji je osvoji Mount Everest, uz upotrebu dodatnog kisika. U martu je ekspedicija pristigla u Bazni kamp. Nekoliko nedjelja su proveli u aklimatizaciji podižući kampove I-IV.
Valéry Giscard d'Estaing
Valéry Marie René Georges Giscard d'Estaing (2. februar 1926 – 2. decembar 2020) bio je francuski političar i bivši predsjednik Francuske.
Uspon na Mount Everest bez dodatnog kisika
Uspon
Uspon su počeli 21. aprila i dva dana kasnije bili su u Kampu III na Lhotseu. Te noći Habeler se žestoko razbolio od trovanja sardinom. Mesnner je idućeg jutra odlučio nastaviti sa dvojicom Šerpa. Na Južnom prevoju su se iznenada našli u velikom nevremenu. Temperatura je bila -40 0 a vjetar 125 km/h puna dva dana. Cijelo vrijeme su se iscrpljivali u nastojanju da sačuvaju šator. Kad se vrijeme smirilo preostalo im je samo da se vrate u Bazni kamp.
Valéry Giscard d'Estaing
Nakon što je služio kao ministar financija u vladama premijera Jacquesa Chaban-Delmasa i Pierrea Messmera, pobijedio je na predsjedničkim izborima 1974. s 50,8% glasova François Mitterranda. Giscard d'Estaing se suočio s političkim protivljenjem s obje strane spektra: od novo ujedinjene ljevice François Mitterranda i sve više popularnijeg Jacquesa Chiraca, koji je uskrsnuo Gaullizam na desničarskoj opozicionoj liniji. Godine 1981, uprkos visokoj ocjeni odobrenja, poražen je u drugom krugu predsjedničkih izbora od Mitterranda, sa 48,2% glasova.
Uspon na Mount Everest bez dodatnog kisika
Uspon
Tu su Habeler i Mesnner dogovarali šta dalje. Habeler je htio na vrh uz korištenje dodatnog kisika. Mesnneru je bilo važno da ide na vrh, ali samo bez kisika. Habeler je popustio. Ponovo su krenuli 6. maja. Lako su došli do Kampa III na 7.200 m. bez obzira na novi snijeg i bili su spremni da krenu na Južni prevoj. Sa sobom su ponijeli i dvije boce kisika do Kampa IV zbog eventualnosti. Dogovorili su se da do vrha idu kao ekipa, i da se obojica vrate ako bilo koji upadne u neprijatnosti (koordinacija pokreta, smetnje u govoru...).
Valéry Giscard d'Estaing
Također je obavljao i funkciju gradonačelnika grada Chamalièresa od 1967. do 1974. godine.
Uspon na Mount Everest bez dodatnog kisika
Uspon
Slijedećeg dana trebalo im je samo 3,5 sati do Južnog prevoja (7986 m.) gdje su ostali popodne i naveče. Habeler se žalio na glavobolju i duplu sliku pred očima, ali se poslije odmora osjećao bolje. Popili su velike količine čaja. Dalje su krenuli u tri sata iza ponoći. Zbog otežanog disanja prestali su razgovarati pa su se sporazumijevali pokretima ruku. Za 4 sata stigli su do Kampa V na 8.500 m, gdje su ostali pola sata. Vrijeme je još uvijek bilo neprijatno, ali su odlučili nastaviti.
Valéry Giscard d'Estaing
Preminuo je usljed komplikacija povezanih s infekcijom koronavirusom 2. decembra 2020. u 94. godini života.
Uspon na Mount Everest bez dodatnog kisika
Uspon
Zatim su se međusobno vezali. Vjetar ih je nemilosrdno šibao ali su se nadali da bi se nevrijeme moglo smiriti. Preostalo im je još 88 m. visinske razlike do vrha. Bili su u stanju apatije pomiješane sa prkosom. Prešli su Hillaryjev stepenik, stalno se izmjenjujući u vodstvu. Nedostatak kisika primoravao ih je da svakih desetak metara legnu na snijeg. Messner je to kasnije opisao kao kraj života, tijelo je bilo gotovo i samo ih je misao vukla naprijed.
Konačno između 1 i 2 poslije podne 8. maja 1978. postigli su nemoguće, izašli su na vrh, što je bio prvi ljudski izlazak na Mount Everest bez dodatnog kisika.
Habeler se do Južnog sedla spustio za jedan sat, što je zabilježeno kao svjetski rekord. Messneru je trebalo 1 sat i 45 minuta za udaljenost koju su to jutro penjali preko 8 sati. U Bazmom logoru bili su dva dana kasnije. Njihov uspjeh zbunio je medicinsku nauku i doveo do novih postavki u ljudskoj fiziologiji. Dvije godine kasnije, 1980. godine, Messner se vratio na Everest i izveo prvi solo uspon na Mount Everest.
Ljiljana Ševo
Ljiljana Ševo, rođena u Banjoj Luci 1962. godine, je bosanskohercegovačka historičarka umjetnosti.
Postdiplomske studije, na temu Manastir Lomnica, završila je u Beogradu na Filozofskom fakultetu 1995. godine, na katedri za historiju umjetnosti jugoslovenskih naroda srednjeg vijeka. Osim što je pravoslavno nasleđe Bosne i Hercegovine posmatrano u svjetlu politike i historije, u radu se otkriva i velika umjetnička vrijednost ove bogomolja i pred širu čitalačku publiku iznosi zanemarivana arhitektonska i slikarska djela. Na istom fakultetu 2001. godine odbranila je doktorsku disertaciju. Radila je u Zavodu za zaštitu kulturno-historijskih spomenika i prirodnog naslijeđa Republike Srpske u Banjaluci, na više projekata vezanih za restauraciju pokretnog i nepokretnog naslijeđa. Zaposlena je na Akademiji umjetnosti Univerziteta u Banjaluci.
MITF
Mikroftalmiji pridruženi transkripcijski faktor znan i kao  klasa E baznog proteina heliks-petlja-heliks 32 ili bHLHe32 jest protein koji je kod ljudi kodiran genom MITF   sa hromosoma 3.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 526 aminokiselina, а molekulska težina 58.795 Da.
Opis
MITF je osnovni heliks-petlja-heliksni leucinski zatvarač, transkripcijski faktor uključen u regulaciju puteva specifičnih za lozu mnogih tipova ćelija uključujući melanocite, osteoklaste i mastocite. Termin "specifičan za lozu", budući da se odnosi na MITF, označava gene ili osobine koje se nalaze samo u određenom tipu ćelija. Stoga, MITF može biti uključen u ponovno povezivanje signalnih kaskada koje su posebno potrebne za preživljavanje i fiziološku funkciju njihovih normalnih ćelijskih prekursora.
MITF, zajedno sa transkripcijskim faktorom EB (TFEB), TFE3 i TFEC, pripadaju potporodici srodnih bHLHZip proteina, zvanih MiT-TFE porodica transkripcionih faktora. Faktori su u stanju da formiraju stabilne homo- i heterodimere koji se vezuju za DNK. Gen koji kodira MITF nalazi se na lokusu "mi" kod miševa, a njegove protumorogene mete uključuju faktore uključene u ćelijsku smrt, replikaciju DNK, popravak, mitozu, proizvodnju mikroRNK, promet membranama, metabolizam mitohondrija i još mnogo toga. Mutacija ovog gena dovodi do gluhoće, gubitka koštane mase, malih očiju i slabo pigmentiranih očiju i kože. Kod ljudi, pošto je poznato da MITF kontroliše ekspresiju različitih gena koji su neophodni za normalnu melanina sintezu u melanocitima, mutacije MITF-a mogu dovesti do bolesti kao što su melanom, Waardenburgov i Tietzov sindrom. Njegova funkcija konzervirana je širom Vertebrata, uključujući ribe, kao što su zebrica i ksifoforus.
Razumijevanje MITF-a je neophodno da bi se razumjelo kako napreduju određeni karcinomi specifični za lozu i druge bolesti. Osim toga, sadašnja i buduća istraživanja mogu dovesti do potencijalnih puteva za ciljanje ovog mehanizma transkripcionog faktora za prevenciju raka.
Ljiljana Ševo
Objavila je više knjiga i nekoliko desetina naučnih i stručnih tekstova.
MITF
Mutacije
Kao što je gore pomenuto, promjene u MITF-u mogu dovesti do ozbiljnih zdravstvenih stanja. Na primjer, mutacije MITF-a su upletene i u Waardenburgov i Tietzov sindrom.
Waardenburgov sindrom je rijedak genetički poremećaj. Njegovi simptomi uključuju gluhoću, manje defekte i abnormalnosti u pigmentaciji. Kod određenih pacijenata sa Waardenburgovim sindromom, tip II, pronađene su mutacije gena MITF. Pronađene su mutacije koje mijenjaju sekvencu aminokiselina koje rezultiraju abnormalno malim MITF-om. Ove mutacije ometaju formiranje dimera, i kao rezultat toga uzrokuju nedovoljan razvoj melanocita.
Autkrosing
Autkrosing ili ukrštanje van srodstva je oblik ukrštanje između različitih pasmina/rasa/sorti, bez zajedničkih predaka. To je praksa unošenja nepovezanog genetičkog materijala u uzgojnu liniju. Povećava genetičku raznolikost, smanjujući tako verovatnoću da će jedinka biti podložna bolestima ili genetičkim anomalijama. Ovaj postupak je sada norma najsvrhovitijeg uzgoja životinja, suprotno onome što se obično smatra. Uzgajivač linija sa autkrosingom želi ukloniti nepoželjne osobine, upotrebom "nove krvi". Kod dominantnih osobina, još uvijek se može vidjeti izraz crta i mogu se ukloniti takve osobine, bilo da su one prevaziđene, linijske ili pasminske. S recesivnim osobinama, prekrivanje omogućava da se one provlače kroz pokoljenja posmatrane populacije. Uzgajivač koji primjenjuje autkrosing, tada može imati jedinke sa mnogo štetnih gena koji se mogu izraziti naknadnim inbridingom (ukrštanjem u srodstvu). Sada postoji mnoštvo štetnih gena kod svake jedinke u mnogim pasminama pasa.
Povećavanje varijacija gena ili alela u genskom fondu može zaštititi od istrebljenja putem raznih oblika stresa iz okoline. Naprimjer, u tom kontekstu, nedavna studija veterinarske medicine pokušala je utvrditi genetičku raznolikost unutar pasmina mačaka.
Smatra se da je auttkrosing "norma" u divljini. Kod biljaka, to se obično dovodi u vezui sa  autonekompatibilnostima.
MITF
Melanom
Melanociti su općepoznate kao ćelije koje su odgovorne za proizvodnju pigmenta melanina koji daje kosi koži i noktima. Tačni mehanizmi kako melanociti postaju kancerogeni su relativno nejasni, ali je u toku istraživanje kako bi se dobilo više informacija o tom procesu. Naprimjer, otkriveno je da je DNK određenih gena često oštećena u ćelijama melanoma, najvjerovatnije kao posljedicu oštećenja od UV zračenja, što zauzvrat povećava vjerovatnoću razvoja melanoma.. Konkretno, nađena je visoka relativna učestalost melanoma sa mutacijama gena B-RAF, koje vode ka melanomiima putem aktivirane kaskade kinaze MEK-ERK. Osim B-RAF-a, poznato je da MITF ima ključnu ulogu u progresiji melanoma. Budući da je transkripcijski faktor koji je uključen u regulaciju gena vezanih za invazivnost, migraciju i metastaze, može imati ulogu u progresiji melanoma. Slika 1 prikazuje specifične aktivatore i ciljeve MITF-a koji su povezani sa preživljavanjem, migracijom, proliferacijom, invazijom i metastazama ćelija melanoma.
Autkrosing
Uzgajivači koji primjenjujuinbriding unutar svog genetičkog bazena, pokušavajući zadržati poželjne osobine i odstraniti one koje su nepoželjne. Kad se počnu pojavljivati nepoželjne osobine, biraju se parenja koja će utvrditi je li neka osobina recesivna ili dominantna. Uklanjanje osobine izvodi se uzgojem dvije jedinke za koje se zna da ih ne nose.
MITF
Ciljni geni
MITF prepoznaje E-kutijske (CAYRTG) i M-kutijske (TCAYRTG ili CAYRTGA) sekvence u promotorskim regijama ciljnih gena. Poznati ciljni geni (potvrđeni od najmanje dva nezavisna izvora) ovog transkripcionog faktora uključuju,
Autkrosing
Gregor Mendel koristio je autkrosing u eksperimentima s cvjetovima. Potom je rezultiralo potomstvo kako bi spoznao obrasce nasljeđivanja, koristeći ukrštanje braće i sestara, i unatražno ukrštanje (bek-krosing) sa roditeljima kako bi utvrdio kako nasljeđivanje funkcionira.
Charles Darwin, u knjizi „Efekti ukrštanja i samooplodnje u biljnom carstvu“ (The Effects of Cross and Self-Fertilization in the Vegetable Kingdom), došao je do jasnih i definitivnih spoznaja u vezi sa adaptacijskim dobitima ukrštanja van srodstva (autkrosinga). Naprimjer, tvrdio je (na stranici 462) da „potomci iz spajanja dviju različitih jedinki, pogotovo ako su njihovi potomci podvrgnuti vrlo različitim uvjetima, imaju ogromnu prednost u visini, težini, životnoj snazi i plodnosti nad samoplodnim potomstvom bilo kojeg od istih roditelja". Smatrao je da je to zapažanje dovoljno dovoljno da objasni prednost autkrosinga u seksualnoj reprodukciji. Smatra se da nedostaci samoplodnog potomstva ([inbreedinška depresija]) u najvećoj mjeri posljedica homozigotnoj ekspresiji štetnih recesivnih mutacija,  a za kondicijske prednosti (fitnes)  autkrosinškog potomstva smatra se da su u velikoj mjeri posljedica heterozigotnog maskiranja takvih štetnih mutacija.
MITF
Ciljni geni
Dodatni geni identifikovani studijom mikročipova (koja je potvrdila gore navedene ciljeve) uključuju sljedeće,
Fosforilacija
MITF se fosforilira na nekoliko ostataka serina i tirozina. Fosforilaciju serina regulira nekoliko signalnih puteva uključujući MAPK/BRAF/ERK, receptorsku tirozin-kinazu KIT, GSK-3 i mTO. Pored toga, nekoliko kinaza uključujući PI3K, AKT, SRC i P38 su također kritični aktivatori MITF fosforilacije. Nasuprot tome, fosforilacija tirozina je izazvana prisustvom onkogene mutacije KIT D816V. Ovaj KITD816V signal zavisi od aktivacije signala porodice SRC proteina. Indukcija fosforilacije serina putem često promijenjenog MAPK/BRAF puta i GSK-3 puta u melanomu regulira MITF jedarni eksport i time smanjuje MITF aktivnost u jedru. Slično, fosforilacija tirozina posredovana prisustvom KIT onkogene mutacije D816V također povećava prisustvo MITF-a u citoplazmi.
Interakcije
Većina transkripcijskih faktora funkcioniše u saradnji sa drugim faktorima putem interakcija protein-protein. Povezivanje MITF-a sa drugim proteinima je kritičan korak u regulaciji transkripcijske aktivnosti posredovane MITF-om. Neke uobičajeno proučavane interakcije MITF-a uključuju one sa MAZR, PIAS3, Tfe3, hUBC9, PKC1 i LEF1. Gledanje različitih struktura daje uvid u različite uloge MITF-a u ćeliji.
Faktor povezan s proteinom cinkovog prsta (MAZR) povezan je s Myc-om u interakciji sa Zip domenom MITF-a. Kada se eksprimiraju zajedno, i MAZR i MITF povećavaju aktivnost promotora mMCP-6 gena. MAZR i MITF zajedno transaktiviraju mMCP-6 gen. MAZR takođe ima ulogu u fenotipskoj ekspresiji mastocita u vezi sa MITF.
PIAS3 je inhibitor transkripcije koji djeluje tako što inhibira STAT3-ovu aktivnost vezivanja DNK. PIAS3 direktno komunicira sa MITF, a STAT3 ne ometa interakciju između PIAS3 i MITF. PIAS3 funkcioniše kao ključna molekula u suzbijanju transkripcijske aktivnosti MITF-a. Ovo je važno kada se razmatra razvoj mastocita i melanocita.
MITF, TFE3 i TFEB su dio osnovne porodice transkripcijskih faktora sa zatvaračem heliks-petlja-heliks-leucin. Svaki protein kodiran porodicom transkripcijskih faktora mogu vezati DNK. MITF je neophodan za razvoj melanocita i oka, a nova istraživanja sugeriraju da je TFE3 također neophodan za razvoj osteoklasta, funkcije koje je redundantno od MITF-ove. Kombinirani gubitak oba gena dovodi do teške osteopetroze, što ukazuje na interakciju između MITF-a i drugih članova porodice transkripcijskih faktora. Zauzvrat, TFEB je nazvan glavnim regulatorom biogeneze lizosoma i autofagije. Zanimljivo je da MITF, TFEB i TFE3 imaju odvojene uloge u moduliranju autofagije izazvane gladovanjem, opisane kod melanoma. Štaviše, MITF i TFEB proteini, direktno reguliraju međusobnu ekspresiju iRNK i proteina, dok su njihova subćelijska lokalizacija i transkripcijska aktivnost podložni sličnoj modulaciji, kao što je signalni put mTOR.
UBC9 je enzim koji konjugira ubikvitin čiji se proteini povezuju sa MITF. Iako je poznato da hUBC9 djeluje prvenstveno sa SENTRIN/SUMO1, in vitro analiza je pokazala veću stvarnu povezanost s MITF. hUBC9 je kritični regulator diferencijacije melanocita. Da bi to učinio, cilja na MITF za degradaciju proteasoma.
Protein-kinaza C-interagirajući protein 1 (PKC1) povezuje se sa MITF. Njihova povezanost se smanjuje nakon aktivacije ćelije. Kada se to dogodi, MITF se odvaja od PKC1. PKC1 sam po sebi, koji se nalazi u citosolu i jedru, nema poznatu fiziološku funkciju. Međutim, ima sposobnost da potisne MITF transkripcijsku aktivnost i može da funkcionira kao in vivo negativan regulator transkripcijske aktivnosti izazvane MITF-om.
Funkcionalna saradnja između MITF-a i limfoidnog faktora (LEF-1) rezultira sinergijskom transaktivacijom promotora gena dopahrom tautomeraze, koji je rani marker melanoblasta. LEF-1 je uključen u proces regulacije Wnt-signalizacijom. LEF-1 također sarađuje sa MITF-srodnim proteinima kao što je TFE3. MITF je modulator LEF-1, a ova regulacija osigurava efikasno širenje Wnt-signala u mnogim ćelijama.
Translacijska regulacija
Translacijska regulacija MITF je još uvijek neistraženo područje sa samo dva recenzirana rada (od 2019.) koji ističu važnost. Tokom glutaminskog gladovanja ćelija transkripti melanoma ATF4 se povećavaju kao i translacija iRNK zbog fosforilacije eIF2α. Ovaj lanac molekula dovodi do dva nivoa MITF supresije: prvo, ATF4 protein se vezuje i potiskuje transkripciju MITF-a i drugo, eIF2α blokira translaciju MITF vjerovatno inhibicijom eIF2B putem eIF2α.
SFRS17A
Arginin-serin-bogati faktor prerade 17A je protein koji je kod ljudi kodiran genom SFRS17A.
Suvaja (Kozarska Dubica)
Suvaja je naseljeno mjesto u općini Kozarska Dubica, Bosna i Hercegovina.
RRAGB
Ras-srodni GTP-vezulući protein B je protein koji je kod ljudi kodiran genom RRAGB.
Ras-homologne GTPaze čine veliku porodicu pretvarača signala koji se izmjenjuju između aktiviranog, GTP-vezujućeg i inaktiviranog, GDP-vezujućeg stanja. Ti proteini predstavljaju ćelijske preklopnike kojima upravljaju faktori GTP-razmjene i faktori koji stimuliraju njihovu unutrašnju aktivnost GTPaza. Svim GTPazama superporodice Ras zajedničko je prisustvo šest konzerviranih motiva, uključenih u vezanje GTP/GDP, od kojih su tri mjesta za vezanje fosfata/magnezija (PM1-PM3) i od kojih su tri guaninska mjesta za vezanje nukleotida (G1-G3). Utvrđene su varijante transkripta koje kodiraju različite izoforme. MTORC1 reaguje na aminokiseline, interakcijom sa RAGB.
Mravica
Mravica je naseljeno mjesto u općini Prnjavor, Bosna i Hercegovina.
Policistna bubrežna bolest
Policistna bolest bubrega (PKD ili PCKD), znana i kao sindrom policistnog bubrega, je genetički poremećaj u kojem bubrežne tubule postaju strukturno abnormalne, što rezultira razvojem i rastom višestrukih cista unutar bubrega. Te ciste mogu se početi razvijati u maternici, u dojenačkoj dobi, u djetinjstvu ili u odrasloj dobi. Ciste su nefunkcionalni tubuli ispunjeni tekućinom pumpanom u njih, a veličine su od mikroskopskih do ogromnih, drobeći susjedne normalne tubule i na kraju čineći ih i nefunkcionalnima.
Na dijagnozu se može sumnjati iz jednog, nekih ili svih sljedećih slučajeva: novi bol u bokovima ili crveni urin, pozitivna porodična historija, palpacija povećanih bubrega na fizičkom pregledu. slučajni nalaz na abdomenu sonogram ili slučajni nalaz abnormalne funkcije bubrega na rutinskom laboratorijskom pregledu (BUN, serumski kreatinin ili eGFR). Definitivna dijagnoza postavlja se abdominalnim CT pregledom.
Komplikacije uključuju hipertenziju, zbog aktivacije renin–angiotenzin–aldosteronskog sistema (RAAS), česte infekcije cista, mokraćno krvarenje i opadanje ubrežne funkcije. Hipertenzija se liječi angiotenzin-konvertujućim enzimom inhibitorima (ACEI) ili blokatorima angiotenzinskih receptora (ARB). Infekcije se liječe antibioticima. Pad bubrežne funkcije liječi se bubrežnom nadomjesnom terapijom (RRT): dijalizama i/ili transplantacijom organa. Upravljanje od trenutka sumnje ili konačne dijagnoze obavlja certifikovani odbora nefrologa.
Uzroci
PKD uzrokuju abnormalni geni koji proizvode specifične abnormalne proteine koji imaju negativan učinak na razvoj tubula. PKD je opći pojam za dva tipa bolesti, od kojih svaka ima svoju patologiju i genetikki uzrok: autosomno dominantna policistna bolest bubrega (ADPKD) i autosomno recesivna policistna bolest bubrega (ARPKD).
Autosomno dominantna
Autosomno dominantna policistna bolest bubrega (ADPKD) najčešća je od svih nasljednih cistastih bolesti bubrega > s incidencijom 1/500 živorođenih. Studije pokazuju da se 10% krajnje faze bubrega (ESKD) liječi sa dijalizom, a u Evropi i SAD-u su prvobitno dijagnosticirani i liječeni zbog ADPKD.