cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sonic Adventure
Muzika
U Japanu je tokom januara 1999. bila objavljena zvučna podloga imena Sonic Adventure "Digi-LOG Conversation" Original Sound Track [sic]. Zvučna podloga bila je ponovo objavljena u maju 2011. za 20. godišnjicu franšize. Dvodijelna digitalna zvučna podloga bila je objavljena na iTunesu i Spotifyu u septembru 2014. i januaru 2017. Godine 2018. izdavačka kuća Brave Wave Productions objavila je gramofonsku ploču sa zvučnom podlogom i intervjuima s Iizukom i Senoueom.
Objava
Sonic Adventure bila je tajna tokom produkcije, ali su 1998. procurile snimke iz igre, i mnogi su mislili da je nadolazila 3D igra. Naka i Sonic Team najavili su igru 22. augusta 1998. u međunarodnom forumu u Tokiju. Tim je pokazao nekoliko dinamičnih elemenata, poput jurnjave iz prvog nivoa i nivo u kojem Tails ide nizbrdo na dasci. Naka je rekao da je debi bio "intenzivan", i da je dao "sve od sebe" da igra bude prikladna za objavu.
U Japanu je igra bila objavljena 23. decembra 1998. U ovoj verziji je bilo puno malih grešaka koje je Iizuka pravdao time da nije imao vremena popraviti ih, jer su imali strog raspored. Neki članovi Sonic Teama premjestili su se u SAD kako bi osnovali Sonic Team USA i zakrpali i lokalizirali igru. Iizuka je smatrao da će Dreamcast biti objavljen za nekoliko mjeseci i da je igru potrebno lokalizirati. Lokalizirana verzija je bila objavljena u Sjevernoj Americi 9. septembra 1999, i u Evropi 23. septembra 1999. Sadrži zvučne zapise na japanskom i engleskom jeziku, kao i titlove na japanskom, engleskom, španskom, francuskom i njemačkom jeziku. Igra također sadrži online sadržaj, kao npr. Chao vrtić i sadržaj za preuzimanje (mini igre i novi dijelovi nivoa). Lokalizirana verzija je kasnije bila objavljena u Japanu, s nazivom Sonic Adventure International.
Sega je sklopila dogovor s Hollywood Videom prije nego što je Dreamcast bio objavljen u Sjevernoj Americi. Promocija je započela 15. jula 1999. U više od hiljadu prodavnica Hollywood Videa su kupci mogli iznajmiti Dreamcast s verzijom igre koja nije u prodaji, s nazivom Sonic Adventure: Limited Edition. Američka objava originalne video animacije kompanije Pierrot imena Sonic the Hedgehog poklopila se s objavom igre, i crtana serija Sonic Underground DIC Entertainmenta bila je poručena da pomogne s promocijom igre.
Nakon objave u Sjevernoj Americi, bilo je pritužbi na brojne diskove igre koji su se odbili učitati. Segino američko odjeljenje objasnilo je da se radi o softverskom problemu zbog grešaka u jednom proizvodnom postrojenju te da su uspjeli locirati neispravan softver, dodajući da većina kopija igre nije pogođena te da kupci mogu zamijeniti neispravne kopije za one koje rade u maloprodaji.
Ponovna izdanja
mini|Sonic Adventure DX: Director's Cut
Sonic Adventure DX: Director's Cut
Zbog međunarodnih neuspjeha Saturna i Dreamcasta, Sega je 2001. postala izdavačka kompanija videoigara za konzole koje nisu napravili. U želji da dosegnu nove igrače stvaranjem poboljšane verzije jedne od svojih starijih igara, u junu 2003. godine je Sega objavila Sonic Adventure DX: Director's Cut, port za GameCube i Windows. Reizdanje sadrži ažurirane grafike s višom rezolucijom i redizajnirane modele likova. Brzina smjenjivanja kadrova je poboljšana, sa 60 kadrova u sekundi umjesto 30 i Chao Garden koristi GameCubeovu povezanost s GBA-om. Također sadržava 60 misija i svih 12 videoigara franšize za Game Gear. Ako igrač osvoji 130 amblema, Metalni Sonic postane lik igrača. Ovi dodaci su u igri da ponude nešto novo igračima originalne verzije.
Prijem igri bio je mješovit. U recenziji GameSpota koju je napisao Giancarlo Varanini, pohvalio je elemente koji nisu bili u originalu, kao npr. misije, ali je kritizirao manjak adresiranja problema originala, grafike koje su se samo neznatno razlikovale, i lošu detekciju sudara. Zaključio je da je originalna verzija bolja. Matt Casamassina je, u recenziji za IGN, nazvao je igru "neurednom" i kritizirao je često usporavanje smjenjivanja kadrova i lošu kontrolu kamere. Iako je pohvalio povezanost s igrama za GBA, rekao je da to nije dovoljno da nadoknadi njene zaostatke. Recenzija Nintendo World Reporta bila je pozitivnija. Pohvalila je funkciju za više igrača na igrama s Game Geara i režime Sonica i Tailsa.
Verzija u HD-u
U septembru 2010. je Sega objavila noviju verziju igre koju je moguće preuzeti za Xbox 360 i PlayStation 3. U martu 2011. je ista verzija bila objavljena na Steamu. Ova verzija se bazira na DX uz HD vizualne prikaze s omjerom ekrana 4:3. Novi sadržaj iz DX-a je odstranjen, ali se Metalni Sonic i misije mogu preuzeti. Ova verzija se također pojavljuje u kompilaciji iz 2011. za Xbox 360 imena Dreamcast Collection, koja je kompatibilna s Xbox Oneom i Xbox Series X/S-om.
Recenzije ove verzije većinom su negativne. U recenziji IGN-a je kritizirana loša brzina smjenjivanja kadrova i da su najfunkcionalniji dijelovi oni u kojima igrač ne mora raditi ništa. Recenzija sajta 1UP.com kaže: "čini se kao da igra nije ni podešena za upravljač Xboxa 360 i njegove analogne palice". Recenzija Destructoida bila je manje gruba. U njoj kažu da bi obožavaoci franšize mogli uživati u igri, ali da će ostali igrači samo pronaći "relikviju koja se jednom smatrala sjajnom".
Prijem
Kao prva igra iz franšize u 3D-u, Sonic Adventure bila je dugo očekivana igra. Nakon objave naišla je na pohvale kritičara i Computer and Video Games (CVG) ju smatra jednom od najboljih videoigara svih vremena. Tokom prvih pet dana nakon objave je prodano 86.000 kopija igre. Najuspješnija je videoigra za Dreamcast; do 4. augusta 2006. je prodano više od 2,5 miliona kopija, uključujući 440.000 u Japanu i 1,27 miliona u SAD-u.
Vizualni prikazi i izgled igre posebno su bili hvaljeni. Časopis Arcade ih je opisao kao "kvantni skok naprijed" za vizualne prikaze u videoigrama, dok je Hyper procijenio da je Sega čak premašila ono što je bilo moguće na vrhunskim ličnim računarima. IGN ju je nazvao grafički najimpresivnijom platformskom igrom objavljenom do tog datuma, hvaleći njene međuscene i opisujući je kao "zanosnu, zahtjevnu i krajnje uzbudljivu". GameSpot se složio, rekavši da je jedina igra s boljom grafikom Soulcalibur. Edge je mislio da grafičke karakteristike pokazuju potencijal Dreamcasta u potpunosti i da je igra "savršena" kao izlog za konzolu.
Kritike zvuka bile su mješovite. U recenzijama GameSpota i Game Revolutiona su pohvaljeni FMV-jevi i glasovna gluma, premda je GameSpot kritizirao loše sinhroniziranje micanja usta i zvuka. Recenzija IGN-a bila je više gruba; u njoj su međuscene nazvane repetitivnim i glasovna gluma je nazvana "potpuno groznom" i "šalom". Uz to je Tailsov glas naveden kao jedan od najdosadnijih glasova u videoigri. AllGame pohvalio je Tailsov glas, ali su rekli da glasovi Sonica i Knucklesa nisu bili prikladni. GameSpot i AllGame pohvalili su muziku igre, pogotovo muziku rok-stila, ali je u recenziji Game Revolutiona muzika prozvana "absolutno očajnom".
Doživljaj igre je pohvaljen. GameSpot pohvalio je jednostavni i linearni pristup žanru 3D platformskih igara i pogotovo je pohvalio igru jer je zadržala isti osnovni način igranja originalnih igara za Genesis. IGN je rekao da će igrači naći nove stvari čak i nakon što završe igru, napominjući povezanost internetom i ostali dodatni sadržaj. S druge strane, Game Revolution je rekao da igra nije unaprijedila žanr platformskih igara. U knjizi 1001 Video Games You Must Play Before You Die piše da je igra "sjajno" uhvatila tradicionalne elemente igara franšize. Chao Garden naveden je kao veliko odstupanje od tradicionalnog doživljaja igre. GameSpot je napisao "iako su zapravo samo diverzija", Chaoi su zanimljiv i zabavan dodatak, ističući njihove internetske funkcije. AllGame je rekao da Chao Garden daje razlog igračima da nastave igrati, iako je "neobičan" i ne doprinosi glavnoj radnji igre. Game Revolution je nazvao Chao Garden "finim dodatkom" i pohvalio korištenje VMU-a.
Neki kritičari su uporedili Sonic Adventure i Super Mario 64 – Nintendova "revolucionarna" videoigra iz 1996. koja je popularizirala Nintendo 64 i 3D platformske igre. Edge je rekao da je Sonic Adventure dostojan suparnik Nintendovoj igri, ali je AllGame rekao da Sonic Adventure nije toliko ambiciozna. Uporedio je Sonic Adventure sa slično linearnom igrom Crash Bandicoot. Iako je rekao da je Sonic Adventure ograničena, pohvalio je raznolike načine igranja. Novinari Rusel DeMaria i Johnny L. Wilson retrospektivno su napisali da je Sonic Adventure gora od Super Mario 64 i "nije uspjela uhvatiti igrače gotovo na način na koji je to [Mario] učinio", iako je imala fascinantne karakteristike, poput "korištenje memorijske kartice nalik Tamagotchiju za inkubiranje jaja za male kućne ljubimce" i "neke dobre akcijske segmente".
Mnogi kritičari su kritizirali kontrolu kamere i glitcheve. IGN je kameru nazvao "nevjerovatno" frustrirajućom i nedosljednom, a GameSpot je primijetio da je izazvala probleme sa detekcijom sudara. Edge žalio se da kamera nekad ide iza zidova. Autori iz GamesRadara su retrospektivno napisali da je u igri bilo mnogo tehničkih problema, ističući padanje kroz podove i zaglavljivanje, ali su također rekli da je ogromna količina sadržaja to nadoknadila.
GameSpot je rekao da je Sonic Adventure redefinirala platformski žanr, a prema CVG-u, "mnoge stvari za koje ste mislili da je nemoguće vidjeti i doživjeti u računarskim igrama su sada ovdje". Prema Next Generationu, "Stručni igrači mogu dovršiti igru ​​za samo dan ili dva, ali čak i tada vožnja vrijedi cijenu ulaznice." AllGame kaže da je igra impresivan prikaz Dreamcastovog potencijala kao i jedna od najboljih igara iz franšize. Edge je nazvao probleme u izgledu i detekcijom sudara "mali problemi u veoma dobrom djelu". Arcade i CVG mislili su da bi igra mogla spasiti Dreamcast, koji nije bio uspješan do kraja 1998. CVG je također mislio da bi igra ponovo uspostavila Segu kao dominantnog proizvođača konzola nakon relativno neuspješnog Saturna.
Igra je osvojila nagradu Blockbuster Entertainment Award u kategoriji najbolje videoigre za Sega Dramscast. Uz to je bila nominirana za GameSpotovu godišnju nagradu najbolje platformske videoigre koju je osvojila igra Rayman 2: The Great Escape.
Nasljeđe
S većinom savremenih 3D platformskih igara koje se fokusiraju na istraživanje i skupljanje predmeta, Sonic Adventure se istekla svojim linearnim doživljajem. Prema GamesRadaru, kao jedna od prvih konzolnih igara šeste generacije, promijenila je industriju "zauvijek". Joystiq je rekao da su Sonic Adventure i Sonic the Hedgehog (1991) inovirale žanr platformskih igara linearnim dizajnom nivoa i zato što ih se "dobro osjeća igrati". Godine 2009, GamePro je naveo Sonic Adventure kao sedmu najbolju platformsku igru ​​svih vremena, rekavši da nije dobro ostarjela u određenim aspektima, ali je njen doživljaj među najboljima u franšizi. Mnogi novinari su naveli igru kao jednu od franšizinih najboljih, ali Kotaku je tvrdio da je dodavanje glasovne glume i veći fokus na radnju promijenilo Sonica u "ravnu, beživotnu ljusku lika, koji izbacuje slogane i općenito ima samo jedan modus ličnosti, radikalan stav, tužnu recikliranu sliku nejasnog kulturnog koncepta iz 90-ih".
Mnogi dizajni i koncepti iz ove igre se javljaju u mnogim narednim igrama u franšizi. Pravac, osnovni doživljaj igre, i Uekawini redizajnovi likova postali su učestali dijelovi franšize. Prvi nivo videoigre Sonic the Hedgehog (2006) (Wave Ocean) podsjeća prvi nivo ove igre (Emerald Coast). Godine 2011, tokom 20. godišnjice franšize, Sega je objavila igru Sonic Generations koja ima puno ponovo korištenih elemenata prijašnjih igara. U verziji za Xbox 360, PlayStation 3 i Windows su redizajnirane verzije nivoa Speed Highway i bossa Perfect Chaos. U verziji za Nintendo 3DS je nova verzija nivoa Emerald Coast.
Mnogi likovi iz ove igre ponovo se pojavljuju u narednim igrama. Chaos ima sporednu ulogu kao antagonist u igrama Sonic Generations i Sonic Forces. Rekreacija njegovog bossa pojavljuje se u igri Mario & Sonic at the Olympic Winter Games. On i Gamma se također pojavljuju u borilačkoj igri Sonic Battle. Chaoi su također postali ponavljajući likovi. Još jedan lik iz ove igre koji je bio uveden u franšizu, Big the Cat, smatra se jednim od najgorih likova ne samo u franšizi, već i u historiji videoigara. Game Informer je nazvao njegov režim igre dosadnim, a Destructoid je osudio njegov prikaz kao "mentalno hendikepiranog imbecila" i nekoherentnu izvedbu njegovog glasovnog glumca.
Dana 4. oktobra 1999. je Sega najavila razvoj nastavka igre. Igra, imena Sonic Adventure 2, bila je po prvi put prikazana na E3-u iz 2000, i bila je objavljena u junu 2001. Nastavak je bio više orijentiran na akciju da svakom liku dadnu jednako vremena. Također je pozitivno primljen. Sega je planirala napraviti još jedan nastavak i taj koncept je bio pretvoren u Sonic Unleashed, igru iz 2008. Godine 2017, Iizuka je izjavio da nema planova za treći dio, rekavši da to neće unaprijediti dizajn serijala. Nije potpuno isključio tu ideju, rekavši: "Ako možemo natjerati da se doživljaj igre evoluira i dođemo do mjesta gdje Adventure 3 ima smisla, onda ćete možda vidjeti Adventure 3". Tokom decembra 2018. je Iizuka rekao da mu se sviđa ideja prerađivanja igre.
Radnja igre adaptirana je u drugoj sezoni anime-serije iz 2003. Sonic X. Američka korporacija za licenciranje 4Kids Entertainment zaposlila je novu glasovnu ekipu za sinhronizaciju na engleskom jeziku, ali je ekipa iz igara ponovila svoje uloge u originalnoj (japanskoj) verziji serije. Kompanija Archie Comics također je napravila adaptaciju igre u njihovoj seriji stripova o franšizi. Strip je ponudio objašnjenje za izmijenjeni dizajn likova i utvrdio da je Station Square skriven ispod Sonicove planete, Mobiusa.
Kazanj
Kazanj jest grad u Rusiji, prijestonica Republike Tatarstan, veća luka na lijevoj obali Volge. Jedan je od glavnih ekonomskih, političkih, naučnih, obrazovnih, kulturnih i sportskih centara Rusije. Nalazi se na ušću rijeke Kazanjke u Volgu, 820 km istočno od Moskve. Zbog svog geografskog položaja, Kazanj je već dugo trgovački centar između istoka i zapada. Godine 2013. Kazanj je bio domaćin 27. ljetne Univerzijade, 2015. godine Svjetskog prvenstva u vodenim sportovima, a 2018. bit će jedan od gradova domaćina Svjetskog prvenstva u nogometu.
Univerzitet Umeå
thumb|Kampus Univerziteta Umeå thumb|Norra skenet thumb|Karta Univerziteta Umeå, sa [[OpenStreetMap.]]
Univerzitet Umeå (švedski: Umeå universitet) je univerzitet u Umeu u sredini sjeverne regije u Švedskoj. Univerzitet je osnovan 1965 i peti je po starosti u današnjim granicama Švedske. 2012, univerzitet je rangiran kao 23. visoko-obrazovna institucija u svijetu koja je mlađa od 50 godina od strane britanskog magazina Times Higher Education (THE). U 2013 univerzitet je rangiran kao 1. u Švedskoj po međunarodnom studenstkom barometru koji mjeri zadovoljstvo međunarodnih studenata ood strane Međunarodne grupe diplomaca.
OD 2013, Univerzitet Umeå ima preko 36,000 registrovanih studenata (oko 17,000 redovnih studenata), uključujući i studente na postdiplomskom i diplomskom stepenu. Univerzitet ima preko 4,000 zaposlenih, uključujući 365 profesora.
Na međunarodnom nivou, univerzitet je poznat po istraživanjima vezanim za genom drveta topole (Nauka o životu), doprinosu na Gleasonovom problem i funkcijama prostora na fraktalima (matematika) te po njihovoj školi industrijskog dizajna.
Organizacija
Univerzitet Umeå ima četiri fakulteta i devet školskih kampusa, sa dodatnim kampusima u gradovima Skellefteå i Örnsköldsvik. Ukupan broj studenata upisanih na neke od 50 različitih studijskih programa i 800 zasebnih predmeta premašuje brojku od 36,000.
Univerzitet ima četiri fakulteta, navedenih dolje po abecednom redu:
Univerzitet Umeå ima devet kampus škola, navedenih dolje po abecednom redu:
=== Istraživački centri ===
Rangiranje
Na zadnjem (2012) Akademskom rangiranju svjetskih univerziteta, univerzitet je bio smješten između mjesta 201 - 300 svih univerziteta na svijetu i u isto vrijeme univerzitet je bio 297. u svijetu po QS svjetkso univerzitetsko rangiranje (ukupno). Na zadnjem (2012/2013) Times Higher Education svjetskom univerzitetskom rangiranju 2012/2013, Univerzitet Umeå je bio rangiran između 251 i 275 među svim svjetskim univerzitetima.
Victor Francis Hess
Victor Franz Hess (24. juni 1883 – 17. decembar 1964.) bio je austrijsko - američki fizičar i nobelovac za fiziku koji je otkrio kosmičke zrake.
Rođen je od oca Vinzenza Hessa i majke Serafine Edle von Grossbauer-Waldstätt u dvorcu Waldstein, blizu Peggaua u Štajerskoj, u Austriji, 24. juna 1883. Njegov otac je bio kraljevski šumar u službi princa Louisa od Oettingen-Wallersteina. Srednju školu u Gradačkoj gimnaziji pohađao je od 1893. do 1901.
Od 1901. do 1905. Hess je bio student doiplomskih studija na Univerzitetu u Grazu, a nastavio je postdiplomske studije iz fizike sve dok nije doktorirao 1910. Radio je kao asistent kod Stefana Meyera na Institutu za istraživanje radijuma Bečke akademije nauka, od 1910. do 1920. godine.
Godine 1920. oženio se sa Marie Bertha Warner Breisky.
Hess je otišao na odsustvo 1921. godine i otputovao u Sjedinjene Američke Države, radeći u Američkoj radijumskoj korporaciji, u New Jerseyju, a kao fizičar konsultant američkog Zavoda za rudnike, u Washingtonu, DC, 1923. vratio se na univerzitet u Grazu, a za redovnog profesora eksperimentalne fizike imenovan je 1925. Univerzitet u Innsbrucku imenovao ga je za profesora i direktora Instituta za radiologiju 1931.
Hess se preselio u Sjedinjene Države sa svojom suprugom jevrejkom 1938. godine, kako bi se sklonili od nacističkog progona. Iste godine Univerzitet Fordham imenovao ga je za profesora fizike, a kasnije je 1944. postao naturalizirani državljanin Sjedinjenih Država. Njegova supruga je umrla od raka 1955. Iste godine oženio se Elizabeth M. Hoenke, ženom koja je dojila Bertu na kraju svog života.
Između 1911. i 1913. godine Hess je započeo posao koji mu je donio Nobelovu nagradu za fiziku 1936. Naučnici su godinama bili zbunjeni nivoima jonizirajućeg zračenja izmjerenim u atmosferi. Tadašnja pretpostavka je bila da će se zračenje smanjivati s povećanjem udaljenosti od zemlje, tada pretpostavljenog izvora zračenja. Ranije korišteni elektroskopi dali su približna mjerenja zračenja, ali su pokazali da bi na većoj nadmorskoj visini u atmosferi nivo zračenja mogao biti zapravo veći od onog na zemlji. Hess je ovoj misteriji pristupio prvo tako što je uveliko povećao preciznost mjerne opreme, a zatim lično uzeo opremu u balon. Sistematski je mjerio zračenje na visinama do 5,3 kilometara tokom 1911–1912. Hrabri letovi su vršeni i danju i noću, sa značajnim rizikom za njega samog.
Halomonas titanicae
Halomonas titanicae jest gram-negativna, halofilna vrsta proteobakterija, otkrivena na hrđenicama (spoj riječi "hrđa" i "ledenica") uzetim s olupine RMS Titanica. Cristina Sánchez-Porro sa saradnicima prvi put izolirala je bakteriju 2010. iz uzorka hrđenica dobijenih s Titanica 1991. Jedna od istraživačica, Henrietta Mann, procijenila je da djelovanje mikroba kao što je H. titanicae može dovesti do potpunog uništenja olupine Titanica do 2030. Ranije su slične bakterije identificirane kao potencijalna opasnost za naftne platforme i druge objekte u dubokom moru, dok ova bakterija također ima potencijal da se iskoristi u bioremedijaciji za ubrzanje raspadanja brodskih olupina koje opterećuju okeansko dno.
U ljeto 2016, korištenjem neutronske difrakcije, naučnici s Instituta Laue–Langevin otkrili su molekulu organskog spoja nazvanog ektoin, koji ove bakterije koriste da prežive osmotski pritisak koji slana voda izaziva na njihovim membranama.
Biskupići (srednji vijek)
mini|Ploča bana Kulina pronađena u Biskupićima. Biskupići su u srednjem vijeku bile sjedište bosanskog biskupa, a prema nekima i djeda Crkve bosanske. Biskupići su i naseljeno mjesto u današnjem Visokom.
Tu se nalazila crkva koju je 1194. sagradio ban Kulin, gdje je pronađena poznata Kulinova ploča, blizu današnjeg sela Muhašinovići u općini Visoko. Arheološka ispitivanja su bila skoro nemoguća zbog velike količine novogradnje na ovom području. Anđelić predlaže mogućnost da je ploča donijeta na ovaj lokalitet iz susjednih Arnautovića, gdje se nalaze Mile, što je nekih 20 minuta hoda. Ploča je pronađena 1898. godine. Različita su čitanja urezanog teksta. Ćiro Truhelka kaže da se natpis odnosi na jednu crkvu koju je Kulin podigao u Kučevskom Zagorju. Vladimir Ćorović smatra, na osnovu natpisa, da je Kulin sazidao crkvu nakon što je opljačkao Kučevsko zagorje. Pavao Anđelić se također slaže sa prethodnom dvojicom autora, ali on smatra da je ona sagrađena nakon što je ban putem ugovora ili kupovinom dobio navedeno područje. Također, smatra da je na natpisu opisan tehnološki proces gradnje crkve, da je ona najprije kamenom ozidana, potom stavljena drvena građa, grede i kro. Truhelka smatra da je crkva podignuta u periodu između 1203. i 1204. godine, kada se Kulin zadnji put spominje. Ćorović smatra da je to 1185, dok Anđelić smatra da je crkva podignuta 1194. godine.
Ploča Kulina bana
Ploča Kulina bana pronađena je u proljeće 1898 godine na tzv. Tuštinoj njivi, vlasništvu porodice Šarenac, ispod sela Muhašinovići koja graniči sa selom Biskupićima, sa kojima su vjerojatno nekada činili jednu cjelinu. Pod nadzorom Truhelke još iste godine ploča je dopremljena u Zemaljski muzej u Sarajevu. Sada se nalazi izložena u srednjovjekovnoj zbirci Muzeja pod brojem 919.
Ploča nikada nije duže vremena bila izložena direktnom uticaju atmosferilija, pa su, zahvaljujući tome, ostali vidljivi i najtanji potezi slova ili drugih linija. Sudeći po brojnim kasnijim zapisima i često nesuvislim crtežima, te po stepenu oštećenja na ornamentici, ploča je u svome primarnom položaju morala stajati negdje na dohvat ruke. Ploča je bijela miljevina, široka 66,5 cm, visoka 53 cm, na gornjem desnom i na donjem lijevom rubu je malo oštećena, inače vrlo dobro sačuvana. U gornjem dijelu ploče uklesan je u četiri reda natpis, koji zauzima širinu od 9 cm. Slova prvog reda uklesana su pokrupno, ali su sve manja, a u četvrtom redu pri kraju jedva se i vide.
Ispod ovog natpisa razdijeljena je ploča izbočenim prugama u šest polja, a u svakom polju urezano je po jedno kolo. U svakom kolu opet uklesan je po jedan krst. U prvom kolu taj krst je malen, nešto nakrivljen, a opasan je sa dva koncentrična kola, koja prikazuju ornament sukane vrpce. U sljedeća dva kola krstovi su širokih izvitih krakova, a oblikom i veličinom jednaki su. I naredna dva krsta u donjem redu jednakog su oblika, ali su im krakovi ravni te se na završetku proširuju u trouglaste latice, a krst u šestom kolutu načinjen je od četiri trouglata krila. U svih ovih krstova kraci su jednaki kao u takozvanog malteškog krsta, a na svim, izuzev prvi, urezani su različitom rukom i nejednakim slovima po manji natpisi.
Natpis na čelu ploče vrlo je razgovjetno urezan, ali nije moguće posve sigurno ustanoviti potpuni tekst, pošto je na desnom kraju odlomljen. Nedostaje desetak, dvanaest slova.
Grudnica
Grudnica je naseljeno mjesto u sastavu općine Tolmin, regija Goriška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Tolmin.
Velika Gora (Pregrada)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Pregrada.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Velika Gora je imala 86 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Velika Gora je imalo 142 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Sveti Martin (Križevci)
Sveti Martin je naseljeno mjesto u sastavu grada Križevaca, Koprivničko-križevačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Križevci.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Sveti Martin je imao 91 stanovnika.
Napomena: ''Od 1953. do 1981. iskazivano pod imenom Martinec.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Sveti Martin je imalo 94 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Jekaterinburg
Jekaterinburg jest grad četvrti po broju stanovnika u Rusiji. Javlja se administrativnim centrom Sverdlovske oblasti. Transportno-logistički je čvor na Transsibirskoj željezničkoj magistrali i krupni je industrijski centar. U periodu od 1924. do 1991. godine i raspada SSSR grad je nosio naziv Sverdlovsk.
HES2
Transkripcijski faktor 2 Hes porodice bHLH jest protein koji je kod ljudi kodiran genom HES2 sa hromosoma 1.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 173 aminokiselina, a molekulska težina. 18.470 Da
Mirče Acev
Mirče Acev (Oreovac, kod Prilepa, 26. septembar 1915 — Skoplje, 4. januar 1943), bio je student prava, jedan od organizatora Narodnooslobodilačke borbe u Makedoniji i narodni heroj Jugoslavije.
Biografija
desno|mini|180px|Bista Mirče Aceva, Park Revolucije u Prilepu. Rođen je 26. septembra 1915. godine u selu Oreovac, kod Prilepa. Potiče iz poznate porodice Acev, koja je generacijama vodila oslobodilačku borbu makedonskog naroda. Ime je dobio po stricu — vojvodi ustaničke čete za vrijeme Ilindenskog ustanka protiv osmanlijske vlasti u Makedoniji. Njegova sestra Vera Aceva, takođe je bila učesnica Narodnooslobodilačke borbe i proglašena je za narodnog heroja Jugoslavije.
Školovanje
Osnovnu školu završio je u Oreovcu, i upisao gimnaziju u Prilepu. Bio je prinuđen da napusti školovanje u Prilepu i odlazi u Bitolj gde je maturirao 1937. godine. Upisuje Pravni fakultet u Beogradu gdje se priključuje organizaciji naprednih studenata, kojom je rukovodila Komunistička partija Jugoslavije. Bio je aktivan u društvu naprednih Makedonaca "Vardar" u Beogradu. Tu je upoznao Kuzmana Josifovskog-Pitu i Strašu Pindžura.
Politički rad
Član Komunističke partije Jugoslavije postao je 1939. godine. Bio je zadužen za organizaciju i rukovođenje studentskom kolonijom u Ohridu. Godine 1939. formirao je prvu partijsku organizaciju u gradu i prvi Mjesni komitet. Od augusta 1940. do aprila 1941. godine bio je u ilegali, najprije u Beogradu, a zatim u Skoplju. U to vrijeme radio je u tehnici Pokrajinskog komiteta KPJ za Makedoniju. Prvih mjeseci poslije okupacije Kraljevine Jugoslavije, nalazio se u Prilepu, gde je radio na pripremanju ustanka. Od jula 1941. godine, po nalogu Partije, prešao je u Kruševo. Oktobra 1941. godine postao je član Pokrajinskog komiteta KPJ za Makedoniju. Krajem 1941. i početkom 1942. godine, bio je instruktor Pokrajinskog komiteta u Bitolju. U proljeće 1942. godine postao je sekretar privremenog Pokrajinskog komiteta KPJ za Makedoniju. Zajedno sa Kuzmanom Josifovskim organizovao je formiranje nekoliko novih partizanskih odreda. U septembru 1942. godine zajedno sa Strašom Pindžurom otišao je na teren da obilazi partizanske odrede i partijske organizacije u Velesu i Prilepu. Dana 18. decembra 1942. godine u Velesu uhapsila ih je bugarska policija. Poslije dugog fizičkog mučenja, bez sudske presude, obojicu je ubila bugarska policija 4. januara 1943. godine u Skopskom zatvoru.
Narodni heroj
Ukazom Predsjedništva Antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Jugoslavije (AVNOJ), 29. jula 1945. godine, zajedno sa Strašom Pindžurom, proglašen je za narodnog heroja.
Toponimi
U njegovu čast naselju Mirče Acev u sjevernomakedonskoj općini Krivogaštani je dato njegovo ime.
Poštanske marke
Jugoslavenska je pošta 11. oktobra 1951. godine izdala dvije poštanske marke s temom 10-godišnjica ustanka u Makedoniji. Marka sa Acevim portretom <tt>(MiNr: 672/kg)</tt> ima nominalnu vrijednost od 3 dinara, smeđekarmin je boje, tiskana je s nazubljenjem: K 12½ i izdana je u tiražu od 500.000 primjeraka.
Ostalo
Prva vojna jedinica Narodnooslobodilačke vojske i partizanskih odreda Makedonije osnovana 18. augusta 1943. od nekoliko partizanskih odreda, nazvana je Prvi bataljon Mirče Acev. U Skoplju njegovo ime nosi jedno kulturno umjetničko društvo, te dvije osnovne škole u: Skoplju i Dolneniju. Osnovna škola u Plasnici je nosila njegovo ime do 2015. godine. Jedna kasarna Sjevernomakedonske vojske u Prilepu nosi njegovo ime.
IC 3610
IC 3610 (također poznat kao PGC 1790902) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 1217881440,0 sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 0,20 (71 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (71 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 23. marta 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Logobare
Logobare su naseljeno mjesto u općini Tešanj, Bosna i Hercegovina.
Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 1980.
mini|desno|260px| Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 1980. je bilo nogometno takmičenje koje je održano od maja 1978. do marta 1980. godine. U kvalifikacijama je učestvovala 31 reprezentacija. Izvlačenje kvalifikacijskih grupa održano je u Rimu 30. novembra 1977. Reprezentacije su bile podijeljene u 7 grupa, a svaku je sačinjavalo 4 ili 5 reprezentacija. Pobjednici svih grupa su se plasirali na Evropsko prvenstvo. Na prvenstvo, koje je održano u Italiji, kvalificirale su se: domaćin Italija te Zapadna Njemačka, Grčka, Holandija, Španija, Belgija, Engleska i Čehoslovačka.
Format takmičenja
Ekipe raspoređene u 4 grupe sa 4 i 3 grupe sa 5 reprezentacija takmičile su se u ovim kvalifikacijama. Timovi su igrali na domaćem i gostujućem terenu protiv drugih timova u svojoj grupi.
Kvalifikacije
{{legend|#00FF7F|Ekipa se kvalificirala na EP 1980.|border=#000000}}
Svjetsko prvenstvo u atletici 2017 – 4 × 400 m (žene)
Takmičenja na 4 x 400 m na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017. održana su 12. i 13. augusta na Olimpijskom stadionu u Londonu. Takmičenje je bilo podijeljeno u dvije faze: kvalifikacije i finale. Quanera Hayes, Allyson Felix, Shakima Wimbley, Phyllis Francis, Kendall Ellis i Natasha Hastings iz Sjedinjenih Američkih Država s najbržim vremenom u finalu 3:19.02 osvojile su zlatnu medalju. Zoey Clark, Laviai Nielsen, Eilidh Doyle, Emily Diamond i Perri Shakes-Drayton iz Velike Britanije osvojile su srebro, dok su Małgorzata Hołub, Iga Baumgart, Aleksandra Gaworska, Justyna Święty, Patrycja Wyciszkiewicz i Martyna Dąbrowska iz Poljske osvojile bronzanu medalju.
Zemlje učesnice
Učestvovalo je 93 takmičarki iz 16 država.
Kvalifikacije
Kvalifikacije su održane 12. augusta. Prve tri ekipe u svakoj grupi (Q) i sljedeće dvije najbrže (q) plasirale su se u finale.
Finale
Finalna utrka održana je 13. augusta.
Homologija sekvence
Homologija sekvence je biološka homologija između sekvenci DNK, RNK ili sekvence proteina, definirano u smislu zajedničkog pretka u evolucijskoj historiji života. Dva segmenta DNK mogu dijeliti pretke zbog tri pojave: specijacija događanje (ortologa), ili događaj dupliranja (paralozi), ili pak pojava horizontalni (ili bočni) prenos gena (ksenolozi).
O homologiji DNK, RNK ili proteina obično se zaključuje na osnovu sličnosti sekvence nukleotida ili aminokiselina. Značajna sličnost snažan je dokaz da su dvije sekvence povezane evolucijskim promjenama iz zajedničke sekvence predaka. Kako bi se naznačilo koja su područja svake sekvence homologna koristi se poravnanja više sekvenci.
Identitet, sličnost i konzerviranje
thumb|500px|[[Poravnanje sekvence proteinskih histona sisara. Proteinke sekvence su sredne dužine od oko 120-180 aminokiselinskih ostataka. Konzervirani ostaci koji su sačuvani u svim sekvencama označeni su sivom bojom. Ključ u nastavku označava konzervirana sekvenca (*), konzervativna mutacija, polukonzervativne mutacije (.) I nekonzervirane mutacije . ]]
Termin "postotak homologije" često se koristi u značenju "sličnost sekvence", odnosno postotak identičnih ostataka (postotak identiteta) ili postotak ostataka konzerviranih sa sličnim fizičko-hemijskim svojstvima (postotak sličnosti), npr. za „kvantifikaciju homologije“ obično se koriste leucin i izoleucin, Na osnovu gore navedene definicije homologije ova terminologija nije tačna jer je posmatranje sličnosti sekvenci, a homologija je zaključak. Sekvencei su ili homologne ili ne. To uključuje da je termin "postotna homologija" pogrešan naziv.
Kao i kod morfoloških i anatomskih struktura, sličnost sekvenci može se dogoditi zbog konvergentne evolucije, ili, kao kod kraćih sekvenci, slučajno, što znači da nisu homologne. Regije homologne sekvence nazivaju se konzervirane. To se ne smije zamijeniti sa konzerviranjem u aminokiselinskim sekvencama, gdje je aminokiselina na određenom položaju zamijenjena drugom koja ima funkcionalno ekvivalentna fizičko-hemijska svojstva.
Djelimična homologija može se dogoditi tamo gdje segment upoređenih sekvenci ima zajedničko porijeklo, dok ostatak nema. Takva djelomična homologija može biti rezultat fuzija gena.
Ortologija
Homologne sekvence su ortologne ako se pretpostavlja da potiču od iste predačke sekvence odvojenih specijacijom: kada se vrsta divergira u dvije zasebne vrste, kaže se da su kopije jednog gena u dva rezultirajuća tipa ortologa. Ortolozi ili ortologni geni su geni različitih vrsta koji su nastali vertikalnim nasljeđivanjem iz jednog gena najbližeg drevnog zajedničkog pretka. Termin ortolog skovao je 1970. molekulski evolucionist Walter Fitch.
Naprimjer, biljni regulatorni protein gripe prisutnan je i u Arabidopsis thaliana (višećelijska viša biljka) i Chlamydomonas  (jednoćelijska zelena alga). Verzija  Chlamydomonas  je složenija: prelazi membranu dva puta, a ne jednom, sadrži dodatne domene i podvrgava se alternativnoj preradi. Međutim, može u potpunosti zamijeniti mnogo jednostavniji protein arabidopsisa, ako se pomoću genetičkog inženjerstva prenese iz algi u biljni genom. Značajna sličnost sekvenci i zajednički funkcionalni domeni ukazuju da su ova dva gena ortologni geni, nasljeđeni od zajedničkog pretka.
Ortologija je strogo definiran termin u smislu porijekla. S obzirom na to da je teško utvrditi tačno porijeklo gena u različitim organizmima zbog umnožavanja gena i preuređivanja genoma, najsnažniji dokaz da su dva slična gena ortologna obično se nalazi provođenjem filogenetske analize genetičke loze. Ortolozi često, ali ne uvijek, imaju istu funkciju.
Ortologne sekvence pružaju korisne informacije u taksonomskoj klasifikaciji i filogenetskim studijama organizama. Obrazac genetsičke divergencije može se koristiti za traženje srodnosti organizama. Dva organizma koja su vrlo usko povezana vjerovatno će pokazivati vrlo slične sekvence DNK između dva ortologa. Suprotno tome, organizam koji je evolucijski udaljen od drugog organizma vjerovatno će pokazati veću divergenciju u nizu proučavanih ortologa.
Baze podataka ortolognih gena
S obzirom na njihov ogroman značaj u biologiji i bioinformatici, ortologni geni su organizirani u nekoliko specijaliziranih baze podataka koji pružaju alate za identifikaciju i analizu ortoloških sekvenci gena. Ovi resursi koriste pristupe koji se općenito mogu klasificirati u one koji koriste heurističku analizu svih usporedbi uparenih nizova i onih koji koriste filogenetske metode. Metodi poređenja sekvenci prvi put predstavljeni su u bazi podataka COG, 1997. Ovi metodi su prošireni i automatizirani u sljedećim bazama podataka:
Trobazni filogenetički pristupi imaju za cilj razlikovanje specijacije od događaja dupliranja gena, upoređivanjem genskih stabala sa stablima vrsta, kako je implementirano u baze podataka i softverske alate kao što su:
Paralogija
Paralogni geni su geni koji su povezani događajima duplikacija kod posljednjeg zajedničkog pretka (LCA) vrsta koje se uspoređuju. Oni su rezultat mutacije dupliranih gena tokom odvojenih događaja specijacije. Kada potomci iz LCA dijele mutirane homologe originalnih dupliranih gena, tada se ti geni smatraju paralognima.
Naprimjer, u LCA, jedan gen (gen A) može se duplirati da bi se stvorio zaseban sličan gen (gen B), pa se ta dva gena i dalje prenose u naredne generacije. Tokom specijacije, jedno okruženje će favorizirati mutaciju gena A (gen A1), stvarajući novu vrstu sa genima A1 i B. Tada će u posebnom događaju specijacije favorizirati mutaciju gena B (gen B1) što dovodi do nova vrsta sa genima A i B1. Geni potomaka A1 i B1 paralogni su jedni drugima jer su homolozi koji su povezani događajem dupliranja kod posljednjeg zajedničkog pretka dviju vrsta.
Dodatne klasifikacije paraloga uključuju aloparaloge (aut-paraloge) i simparaloge (in-paraloge). Aloparalozi su oni koji su nastali iz duplikacija gena koje su prethodile datom događaju specijacije. Drugim riječima, aloparalozi su paralozi koji su nastali iz događaja dupliranja koji su se dogodili kod poređenih LCA organizama. Gornji primjer je primjer aloparalogije. Simparalozi su paralozi koji su nastali uslijed dupliranja paralognih gena u kasnijim događajima specijacije. Iz gornjeg primjera, ako bi potomak s genima A1 i B prošao još jedan slučaj specijaacije, gdje se gen A1 duplirao, nova vrsta imala bi gene B, A1a i A1b. U ovom primjeru, geni A1a i A1b su simparalozi.
Drugi primjer su globinski geni koji kodiraju mioglobin i hemoglobin i smatraju se drevnim paralozima. Slično tome, četiri poznate klase hemoglobina (hemoglobin A, hemoglobin A2, hemoglobin B i hemoglobin F) međusobno su paralogni. Iako svaki od ovih proteina služi istoj osnovnoj funkciji transporta kisika, oni su se već malo razlikovali u funkciji: fetusni hemoglobin (hemoglobin F) ima veći afinitet za kisik od hemoglobina odraslih. Međutim, funkcija nije uvijek konzervirana. Naprimjer, ljudski angiogenin se razlikovao od ribonukleaza, i dok su dva paraloga slična po tercijarnoj strukturi, njihove funkcije u ćeliji sada su prilično različite.
Regulacija
Paralozi se često reguliraju drugačije, npr. tako što imaju različite obrasce ekspresije, specifične za tkivo (vidi Hox gen). Međutim, mogu se i drugačije regulirati na nivou proteina. Naprimjer, Bacillus subtilis kodira dva paraloga glutamat-dehidrogenaza: GudB je konstitutivno transkribiran, dok je RocG strogo reguliran. U svojim aktivnim, oligomernim stanjima, oba enzima pokazuju slične enzimske brzine. Međutim, zamjene enzima i promotora uzrokuju ozbiljne gubitke kondicije, što ukazuje na koevoluciju promotor-enzim. Karakterizacija proteina pokazuje da je, u odnosu na RocG, enzimska aktivnost GudB-a u velikoj mjeri ovisna o glutamatu i pH.
Paralogne hromosomske regije
Ponekad velike hromosomske regije dijele genski sadržaj sličan ostalim hromosomskim regijama unutar istog genoma. Dobro su okarakterizirane u ljudskom genomu, gdje su korišteni kao dokaz u prilog hipotezi 2R. Skupovi dupliranih, trostrukih i četvorostrukih gena, sa povezanim genima na različitim hromosomima, utvrđuju se kao ostaci od duplikacija genoma ili hromosoma. Skup paralognih regija zajedno se naziva paralogon. Dobro proučeni skupovi regija paralogije uključuju dijelove ljudskih hromosoma 2, 7, 12 i 17, koji sadrže Hox genske klastere, gene za kolagen, keratin i druge duplirane gene, ljudskih hromosoma 4, 5, 8 i 10, koji sadrže gene za neuropeptidne receptore, NK-klasu homeoboksni geni i još mnogih genskih poroidica,  i dijelova ljudskih hromosoma 13, 4, 5 i X, koji sadrže ParaHox i susjedne gene. Glavni kompleks histokompatibilnosti (MHC) na ljudskom hromosomu 6 ima paralogne regije na hromosomima 1, 9 i 19. Veliki dio ljudskog genoma moguće je dodijeliti regijama paralogije.
Onologija
Onologni geni su paralogni geni koji su nastali procesom 2R duplikacija cijelog genoma. Ime je prvi put dao Ken Wolfe, u čast Susumu Ohnoa. Onolozi su korisni za evolucijsku analizu jer se svi se u genomu razlikuju u istom vremenskom periodu (od zajedničkog porijekla u dupliranju cijelog genoma). Takođere je poznato da onolozi pokazuju veću povezanost sa karcinomima, dominantnim genetičkim poremećajima i varijacijama broja patogenih kopija.
Ksenologija
Homolozi koji nastaju kao rezultat horizontalnog prijenosa gena između dva organizma nazivaju se ksenolozima. Ksenolozi mogu imati različite funkcije, ako se novo okruženje uveliko razlikuje za vodoravno preneseni gen. Općenito, međutim, ksenolozi obično imaju sličnu funkciju u oba organizma. Pojam je smislio Walter Fitch.
Homoeologija
Homeologni hromosomi ili dijelovi hromosoma su oni koji su okupljeni nakon hibridizacija i alopoliploidizacije, da bi se formirao eukariotski hibridni genom, i čiji je odnos bio potpuno homologan kod predačke vrste. U alopoliploidima, homologni hromosomi unutar svakog roditeljskog genoma trebaju se vjerno upariti tokom mejoze, što dovodi do disomijskog nasljeđivanja; međutim u nekim alopoliploidima homoeologni hromosomi roditeljskih genoma mogu biti približno jednako slični jedni drugima kao homologni hromosomi, što dovodi do tetrasomijskog nasleđivanja (četiri uparena hromosoma u mejozi), intergenomske rekombinacije, i smanjena plodnost.
Gametologija
Gametologija označava odnos između homolognih gena na nekombiniranim, suprotnim spolnim hromosomima. Pojam su kreirali García-Moreno i Mindell. 2000. Gametolozi proizlaze iz nastanka genetičkog određivanja spola i prepreka za rekombinaciju između spolnih hromosoma. Primjeri gametologa uključuju CHDW i CHDZ kod ptica.
Božići (Andrijevica)
Božići (Andrijevica) je naselje, koje se nalazi u općini Andrijevica u Crnoj Gori. Prema popisu stanovništva iz 2011. godine u Božićima je živjelo 186 stanovnika što predstavlja 3,7% od ukupnog broja stanovnika općine Andrijevica.
Velike Sotnice
Velike Sotnice je naseljeno mjesto u općini Kiseljak, Bosna i Hercegovina.
Božići (Andrijevica)
Demografija
Od ukupnog broja stanovnika po popisu stanovništva 2011. godine u Božićima bilo je 90 (48,4%) muškaraca i 96 (51,6%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 938:1000. Udio stanovništva mlađeg od 19 godina u naselju je 56 (30,1%). Udio punoljetnih muškaraca je 68 (75,6%), a udio punoljetnih žena 62 (64,6%). Omjer broja punoljetnih muškaraca i žena je 1097:1000.
NRSN2
Kloniranje i ekspresija
Koristeći BLAST analizu sa sekvencom mišjeg neurezina-1 (NRSN1; 616630) kao upit, Nakanishi et al. (2006) su identifikovali sekvence mišjeg i ljudskog homolognog gena koje su nazvali neurenzin-2 (NRSN2). Ljudski protein NRSN2 sadrži dva domena koja se protežu kroz membranu i dijeli 41% identiteta s mišjimm Nrsn1. Northern blot analiza mišjih tkiva pokazala je specifičnu ekspresiju za mozak 1,7-kb Nrsn2 transkripta. Imunoblot analiza pokazala je ekspresiju proteina Nrsn2 15,5 embrionskog dana, sa snažnom ekspresijom viđenom od 7 -14 postnatusnih dana i u dobi od 10 sedmica. Imunoblot analiza moždanog područja pokazala je da je Nrsn2 široko eksprimiran kroz mozak, sa najvećom ekspresijom u talamusu/hipotalamusu. Indirektna imunofluorescencija u transficiranim Neuro2a ćelijama pokazala je da se Nrsn2 lokalizira u perijedarne organele, sa procesima u regijama različitim od onih obojenih Nrsn1, a u transformiranim COS-7 ćelijama pokazalo je da se Nrsn2 lokalizira u lizosomima. Imunohistohemijska analiza u mozgu miša pokazala je sličnu ukupnu raspodjelu Nrsn2 i Nrsn1, ali različite subćelijske lokalizacije, s Nrsn2 u somatskim regijama i Nrsn1 u neuritskim procesima. Nrsn2-pozitivne ćelije su viđene septumskom jezgru, dijagonalnom pojasu, hipokampusu, amigdaloidnom jezgru, jezgru habenula i pokrovi moždane kore, a istaknuto imunobojanje viđeno je u ćelijskim tijelima cerebelarnih Purkinjeovih ćelija.
Aminokiselinska sekvenca
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Homec (Kobarid)
Homec je naseljeno mjesto u sastavu općine Kobarid, regija Goriška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Tolmin.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Homec je imao 9 stanovnika.
Svjetsko prvenstvo u sinhroniziranom plivanju 2015 – obavezni program (mješoviti duo)
Takmčenje u sinhroniziranom plivanju u disciplini mješoviti duo obavezni program na Svjetskom prvenstvu u sinhroniziranom plivanju 2015. održano je od 25. do 26. jula 2015. godine.
Rezultati
Preliminarna runda je održana 25. jula u 11:45. Finale je održano 26. jula u 19:15.
Zelena označava finaliste
Vinagora
Vinagora je naseljeno mjesto u sastavu grada Pregrade, Krapinsko-zagorska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Pregrada.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Vinagora je imalo 75 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Koprivci
Koprivci su naseljeno mjesto u općini Tešanj, Bosna i Hercegovina.
Hormon koncentriranja melanina
right|330px thumb|330px|Genetički determinatori MHC su na [[hromosom 12 (čovjek)|hromosomu 12.]] Hormon koncentriranja melanina ili melanin-koncentrirajući hormon (MCH) je ciklični oreksigeni  hipotalamusni peptid od 19 aminokiselina. Izvorno je izoliran iz hipofize riba Teleostei, gdje kontrorira pigmentaciju kože. Kod sisara je uključen u regulaciju ponašanja u ishrani, raspoloženja, ciklusa spavanja-budnosti i energetske ravnoteže.
Struktura
center|thumb|800px| Poliketidni put i redoslijed međuproizvoda u biosintezi melanina kod gljivice Sporothrix schenkii MCH je ciklični 19-aminokiselininski neuropeptid, jer je polipeptidni lanac koji može djelovati i kao neurotransmiter. Neuroni MCH su uglavnom su koncentrirani u lateralno hipotalamusno područje, zona incerta i inkerto-hipotalamusom području, ali su također smješteni, u mnogo manjim količinama, u paramedijanskoj pontskoj mrežastoj formaciji (PPRF), medijalnom preoptičkom području, laterodorzalnom tegmentnom jezgru i olfaktornoj kvržici. MCH se aktivira vezanjem na dva proteinska G-protein spregnuta receprora (GCPR]), MCHR1 i MCHR2. MCHR2 je identificiran samo kod određenih vrsta kao što su ljudi, psi, tvorovi i rezus-repati majmuni, dok ostali sisari, poput glodara i kunića, nemaju ovaj receptor. MCH is cleaved from prepro-MCH (ppMCH), a 165 amino acid polypeptide which also contains the neuropeptides GE and EI.
Tkivna raspodjela
MCH je nađen i u perifernim strukturama izvan mozga. Kod sisara i slezina i timus imali su značajnu razinu MCH u više studija, a velika količina nađena je i kod ljudi. Krvotok raznosi i MCH po tijelu kod sisara, a MCH se nalazi u laterodorzalnom tegmentnom jezgru isključivo u ženskim mozgovima kod pacovskih modelnih organizama.
Tokom laktacije, MCH je pronađen samo u medijalnom preoptičkom području i paraventrikulskom hipotalamusnom jezgru.