Bitka_kod_Veledže
Bitka
Strategija perzijskog vrhovnog komandanta, Enderzegara, bila je da čeka u defanzivi i pusti da muslimani prvi napadnu. Planirao je u tom slučaju da zadrži napad, a kad se muslimanska vojska dovoljno iscrpi, sa svojim snagama će krenuti u kontranapad i odlučno poraziti Halidovu vojsku. Perzijska vojska imala je rezervu koja je pružala ispomoć prvoj liniji, čime su bili u prednosti nad muslimanima na čemu su zasnivali strategiju iscrpljivanja muslimanske vojske. Prva faza bitke je krenula baš kako je Endarzagar priželjkivao jer je Halid ibn Velid naredio opći napad. Bitka je izvjesno vrijeme žestoko bjesnila. Tokom prve faze bitke, Halid je izašao na dvoboj jednom Perzijancu koji se zvao Hazar Mard, koji je bio ogroman čovjek i izuzetno vješt borac. Za njega se govorilo da vrijedi hiljadu ratnika. Nakon nekoliko minuta dvoboja, Halid ibn Velid je ubio perzijanca što je psihološki osnažilo muslimane. Kada je Enderzegar procijenio da su muslimanske snage na izmaku snaga, naredio je kontranapad čime je otpočela druga faza bitke. Usljed siline napada muslimanski centar se povlačio ostavljajući prostora za perzijsko napredovanje. Perzijanci su čini se prelamali bitku i likovali nad time. Čak su se i muslimanski borci pomirili nad sudbinom, misleći da je Halid naišao na sebi ravnog. Međutim, Halid je dan prije bitke poslao dvojicu svojih oficira, Busra b. Ebi Rahma i Saida b. Merra sa po 2.000 konjanika sa slijedećim instrukcijama: u najvećoj mogućoj tajnosti dovesti konjanike iza leđa perzijskog logora. Nakon što stignu na drugu stranu grebena, iza leđa Perzijanaca, maskirati konjanike i čekati spremni. Kada bitka otpočne, konjanjici raspoređeni u dvije grupe čekati će Haidov znak pri čemu će napasti s leđa i obuhvatiti bokove neprijateljske vojske. Za ovaj plan su znala samo nekolicina bliskih Halidovih saradnika. Kada je Halid dao signal svojoj konjici oni su izvršili iznenadni napad na perzijski desni i lijevi bok, čime je započeta treća faza bitke. Muslimanska lahka konjica iskoristila je svoju pokretljivost. Napali bi Perzijance i nakon što bi im nanijeli gubitke, nakratko bi se povukli, pregrupisali i opet napali. Glavnina muslimanske vojske sa Halidom je nastavila svoj napad na perzijsku prednju stranu, dok su u isto vrijeme rastegli svoje bokove u cilju potpunog okruživanja Perzijanaca. Ovaj Halidov manevar je sličan manevru Hanibala za vrijeme 2. punskog rata protiv Rimljana. Razlika je u tome što je Hanibal pokrenuo snage sa obje strane i za vrijeme bitke doveo ih iza leđa Rimljana. Halid ibn Velid je to učinio noć prije i to sa jedne strane. Kasniji razvoji dogadaja su se poklopili u oba primjera. U toku četvrte, posljednje faze bitke, vojska Enderzegara je uhvaćena u zamku. Perzijska vojska satjerana u mali prostor, sabijena u veliku masu nije bila u stanju na pravi način iskoristiti svoje oružje. Bitka je završena muslimanskom pobjedom, s teškim gubicima koje je pretrpjela vojska sasanidskog Perzijskog Carstva. Od impresivne vojske prije same bitke, ostalo je nekoliko hiljada vojnika koji su se spasili a među njima i Endrazagar. On je krenuo prema Arapskoj pustinji umjesto prema regiji Eufrata gdje je i umro od surovih pustinjskih uslova.