cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Christiane Amanpour
CNN
mini|desno|Amanpour 2009. godine na Svjetskom ekonomskom forumu u [[Davosu]] Za CNN je počela raditi 1983, u stranoj redakciji u Atlanti, kao asistentica. Prvi značajniji zadatak koji je dobila kad je počela raditi kao strani dopisnik bio je izvještavanje o Iračko-iranskom ratu, da bi 1986. bila poslana u istočnu Evropu da izvještava o raspadu evropskog komunizma. Tri godine kasnije premještena je u Frankfurt, odakle je izvještavala o demokratskim revolucijama koje su se širile Istočnom Evropom u ono vrijeme.
1990. izvještavala je o iračkoj okupaciji Kuvajta, kao i o ratu u Perzijskom zalivu, koji je uslijedio nakon toga. Nekoliko godina kasnije prešla je na Balkan, odakle je počela izvještavati o ratu u Bosni, kao i mnogim drugim konfliktima u zoni. Tokom opsade Sarajeva, zbog emotivnih izvještaja koje je odande slala, gledaoci i kritičari doveli su u pitanje njenu profesionalnu objektivnost, navodeći da su mnogi njeni izvještaji bili nepravedno pristrasni u korist bosanskih muslimana, na šta je ona odgovorila:
U periodu od 1992. do 2010. Amanpour je bila CNN-ov glavni međunarodni dopisnik. Također je bila domaćin dnevnog CNN-ovog programa Amanpour, u kojem je intervjuirala svjetski poznate političare i medijske ličnosti, kao što su Robert Mugabe, princeza Rania, Ehud Barak, Hillary Clinton ili Bob Gates. Izvještavala je s glavnih svjetskih kriznih žarišta, kao što su Irak, Afganistan, Palestina, Iran, Izrael, Pakistan, Somalija, Ruanda, Balkan i SAD, tokom uragana Katrina.
Dobila je ekskluzivne intervjue od lidera Bliskog Istoka, Evrope i Afrike, uključujući iranske predsjednike Mohammada Khatamija i Mahmouda Ahmadinejada, kao i predsjednike Afganistana, Sudana i Sirije. Nakon napada 11. septembra 2001. bila je prvi strani dopisnik koji je intervjuirao britanskog premijera Tonyja Blaira, francuskog predsjednika Jacquesa Chiraca i pakistanskog predsjednika Perweza Musharrafa.
Između 1996. i 2005. autor poznatog američkog programa 60 Minutes Don Hewitt angažirao ju je za svoj program. Zadatak joj je bio da uradi 4-5 međunarodnih izvještaja godišnje, koji su joj donijeli nagradu Peabody 1998. godine. Hewittov nasljednik Jeff Fager nije bio u istoj mjeri oduševljen njenim radom, te je okončao njen ugovor s ovim programom.
Tokom njene karijere bilo je nezaboravnih momenata, kao onaj kad joj je Yasser Arafat spustio slušalicu dok ga je telefonski intervjuirala tokom opsade njegovog rezidencijalnog kompleksa u martu 2002.
ABC News
Marta 2010. Amanpour je objavila da napušta CNN i da prelazi na ABC News, gdje je trebala raditi kao voditeljica emisije This Week. Prvu emisiju imala je 1. augusta 2010. Nakon prva 2 mjeseca gledanost ove emisije pala je na najniži nivo od 2003.
28. februara 2011. intervjuirala je Muammara el-Gaddafija i njegova dva sina, Saifa al-Islama i Al-Sadija el-Gaddafija.
Američka politika
Konzervatinvno orijentirani Centar za istraživanje medija (Media Research Center) uputio je Amanpourovoj kritike na račun nekih njenih izvještaja u kojima ona iznosi pozitivne ocjene o demokratskim političarima. 1999. rekla je Hillary Clinton: "Mnoge žene koje srećem na svojim putovanjima van Amerike veoma su impresionirane vama i dive se vašoj dostojanstvenosti."
Također, 2009. godine, kad je Barack Obama dobio Nobelovu nagradu za mir, Amanpour je stala u njegovu odbranu pošto su mnogi smatrali da je nije zaslužio: "Mislim da je ta hajka na njegovu nagradu pretjerana. Očigledno je da je on uradio nešto značajno – nakon 8 godina tokom kojih su SAD bile predmet prezira u cijelom svijetu, SAD su sad uspostavile novi odnos s ostatkom svijeta."
Kritike na izvještavanje o genocidu u Bosni i Hercegovini
Oštre kritike na objektivnost reporterskog rada Christiane Amanpour došle su od proizraelski orijentiranih grupa, kao što su Honest Reporting ili Komitet za tačno izvještavanje sa Bliskog Istoka u Americi (Committee for Accuracy in Middle East Reporting in America – CAMERA), podstaknute CNN-ovim dokumentarcem God's Warriors (Božiji ratnici), u kojem ona kao filmski producent analizira porast i jačanje vjerskog fundamentalizma u svijetu. Neki su mediji epizodu Jevrejski Božiji ratnici (God's Jewish Warriors) okarakterizirali kao "gadost CNN-a".
Honest reporting je u svojoj kritičkoj studiji Hard on Jews, soft on Islam (Surova prema Jevrejima, blaga prema islamu) zaključio da je izvještavanje Amanpourove "pristrasno, netačno i puno lažnog morala".
Amanpour se 1992. nalazila u Bosni u svojstvu ratnog izvještača. Izvještavala je iz Kiseljaka, koji je bio pod kontrolom hrvatskih snaga bez ikakvih oštećenja, iako je bio nedaleko od Sarajeva i ratnih dešavanja. 22. decembra napisala je:
Stefan Kinzer iz New York Timesa je 9. oktobra 1994. kritizirao njeno izvještavanje o ratu u Bosni. Citirao je jednog kolegu koji ju je opisao dok je izvještavala o dešavanjima na Markalama u Sarajevu:
U januaru 2004. tužioci u suđenju protiv Stanislava Galića, srpskog generala koji je učestvovao u opsadi Sarajeva, uključili su među dokaze izvještaj stručnjaka za oružje, Berka Zečevića, koji je naveo ukupno 6 mogućih pozicija odakle je bombardiranje pijace na Markalama moglo biti izvršeno, od kojih je 5 bilo pod srpskom kontrolom, a jedno pod kontrolom muslimanskih snaga. Mjesto pod kontrolom muslimanskih snaga bilo je u vidokrugu posmatrača UNPROFOR-a, koji su izvijestili da s tog mjesta nije pucano. Zečević je također naveo i da su neki dijelovi projektila mogli biti proizvedeni na samo 2 mjesta, oba pod kontrolom snaga Republike Srpske. Sud je proglasio Galića krivim van svake sumnje.
Privatni život
Amanpour je član Komiteta za zaštitu novinara (Committee to Protect Journalists), kao i mnogi drugi istaknuti novinari.
Udana je za Jamesa Rubina, bivšeg pomoćnika državnog sekretara SAD-a, predstavnika State Departmenta u administraciji Billa Clintona i trenutno nezvaničnog savjetnika državne sekretarke SAD-a Hillary Clinton i predsjednika Obame. Njihov sin, Darius John, rođen je 2000. Porodica živi u New Yorku.
Amanpour tečno govori engleski, perzijski i francuski jezik.
Pojavljivanja u medijima
Amanpour se pojavila u nekoliko filmova i serija glumeći samu sebe. Pojavila se u filmovima Ironman 2 i Pink Panther 2, kao i u seriji Gilmorice.
Toplotna energija
Pod pojmom termalne energije podrazumijeva se toplotna (unutrašnja) energija koju posjeduju tijela velikih masa, a koja se može iskoristiti za dobijanje korisnog rada (bolje rečeno električne energije).
Postoji više varijanti:
Okeanska termoelektrana
mini|desno|300px|Šema okeanske termoelektrane Ove elektrane se rade kao platforme ili plutajući objekti, a koriste unutrašnju energiju okeanske vode. Kako je temperatura na površini oko 25-27°C, a na dubinama od 0-4°C, to se ova naizgled mala razlika u temperaturi može pretvoriti u ogromne količine energije, zahvaljujući velikim količinama vode koje se pumpaju kroz postrojenje. Centrala koristi tri pumpe protoka oko 250 tona vode u sekundi, a kao fluid za konverziju toplotne energije u kinetičku se koriste lakoisparljivi materijali (oko 20°C). Iako je stepen iskorištenja mali, od 3-7%, pri navedenim parametrima snaga koja se može ostvariti na ovaj način ide do 100 MW.
Auckland Grammar School
300px|mini|desno|Auckland Grammar School Auckland Grammar School je državna srednja škola za dječake u Aucklandu, Novi Zeland. Podučava od devete do trinaeste godine (što odgovara bosanskohercegovačkim četverogodišnjim srednjim školama). Škola, također, ograničen broj mjesta za boravak učenika, koji žive u zgradi, kja je spojena sa školom. Jedna je od najvećih škola na Novom Zelandu.
Liu Xin
Liu Xin (cca. 46. p. n. e. – 23. n. e.), kasnije poznat kao Liu Xiu (劉秀), kurtoazno ime Zijun (子駿), bio je kineski astronom, historičar, a kasnije i službenik za vrijeme kratkotrajne dinastije Xin (9–23). Bio je sin znamenitog konfucijanskog učenjaka Liu Xianga (77–6. p. n. e.) i suradnik mnogih znamenitih mislilaca kao što je Huan Tan (? - 28).
Auckland Grammar School
Historija
Škola je osnovana 1868. godine.
Liu Xin
Poznat je, između ostaloga, i po tome što je prvi kineski učenjak koji je broj pi prestao zaokruživati na 3.
Za vrijeme vladavine cara Wang Manga je bio njegov vjerni suradnik, ali ga je pokušao svrgunuti nakon bitke kod Kunyanga. Pokušaj nije uspio i Liu Xin je pogubljen.
Wilhelm Haarmann
Gustav Ludwig Friedrich Wilhelm Haarmann (Holzminden, 24. maj 1847. - Höxter, 6. mart 1931.) je bio njemački hemičar. Studije je započeo 1866. na akademiji Bergakademie u Clausthalu, a nakon toga u Göttingenu. Od 1869. je studirao kod hemičara August Wilhelm von Hofmanna u Berlinu. Zajedno sa Ferdinand Tiemannom, koji je također bio učenik kod Hofmanna, uspio je sintetizirati vanilin 1874. godine, da bi već sljedeće godine osnovao fabriku "Haarmann's Vanillinfabrik" u Holzmindenu.
Laž
Laž je svjesno izrečena neistina ili obmana. Svaka osoba slaže barem jednom u životu, tako tvrde psiholozi. Ponekad ljudi lažu bez određene namjere, pokušavajući da se zaštite od emocionalne boli. Općenito pravilo glasi: gdje je laž, tu je i strah, i to od prijekora, kazne; strah da smo učinili nešto loše i neprimjereno, da ćemo nekome učiniti nešto loše ili da će se nešto okrenuti protiv nas. Laž je povezana i s iluzijom, prevarom i nesposobnošću podnošenja onoga što nam se događa u životu.
Na pitanje može li se laž od saveznika u društvenom životu pretvoriti u bolest, odgovor je potvrdan. Dva su elementa koja, posebno jave li se istovremeno, ukazuju na to da je igra lažima vrlo opasna. Prvi je učestalost kojom se njima koristi, korišteći laž kao stalnu tehniku u odnosima s drugima, nerijetko kao strategiju za postizanje ciljeva. Drugi elemenat je potpuni izostanak osjećaja krivice. Kad se pređe granica, stručnjaci govore o "perverznim osobnostima" – to su one koje neprestano prekoračavaju granicu između dopuštenog i nedopuštenog, dobrog i lošeg. Ovisno o razlozima i cilju razlikuje se više vrsta laži: narcisoidna, sklonost preuveličavanju vlastitih zasluga kako bi se pridobilo odobravanje drugih; histrionska, to je pretjerivanje koje služi da bi se zbog nekog emocionalnog manjka privuklo tuđu pažnju; bolesna, glumljenje bolesti ili čak samoranjavanje kako bi se potakla briga drugih.
Opazi li se da se prelazi granica i da se nije moguće vratiti, najbolje je što prije se obratiti stručnoj osobi, psihologu ili psihijatru. Isto vrijedi i za djecu. Ako mnogo lažu u trećoj, četvrtoj ili petoj godini, to nije razlog za zabrinutost, no rade li to sa 10, 11 ili 12 godina i na donekle čudan način, to je već znatno opasnije.
U primjeru elektronske komunikacije također su simptomi laži vidni ako se pažljivo posmatra lažljivac/lažljivka. Ipak dosta je teže predvidjeti neistinu ako se lažljivac ne može vidjeti u lice, pa se zato elektronske komunikacije ne savjetuju za posle važnog značaja.
U eksperimentu Fakulteta za psihologiju u Ljubljani se tokom eksperimenta pokazalo sljedeće: ako se otkrije laž, odgovorna osoba će najčešće pokušati pokazati svoju neistinu kao tzv. bijelo laž ili kad imamo posla sa dominantnom osobom (muški pol) okrenut stvar na humor. Također će pokušati što brže promijeniti tematiku razgovora na nešto tobože važnije i često dramatički, kako bi se naizgled smanjila težina grijeha. Otsavjetuje se bilo kakav intiman ili poslovan odnos sa lažljivom osobom pošto je u prirodi lažljivca, da svoju manu ponavlja kad god stiže u situaciju u kojoj se može na lak način izvući pomoću laži.
Kutješi
Kutješi su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Predrasuda
mini| Mr. Prejudice (Gospodin predrasuda) - naslikao [[Horace Pippin 1943. godine, prikazuje lični pogled na rasne odnose u Sjedinjenim Državama]] Predrasude mogu biti afektivni osjećaj prema osobi na osnovu njene percipirane pripadnosti grupi. Riječ se često koristi za upućivanje na unaprijed smišljenu (obično nepovoljnu) procjenu ili klasifikaciju druge osobe na osnovu percipirane političke pripadnosti te osobe, spola, roda, rodnog identiteta, uvjerenja, vrijednosti, društvene klase, starosti, invaliditeta, vjere, seksualnosti, rase, etničke pripadnosti, jezika, nacionalnosti, tena, ljepote, visine, zanimanja, bogatstva, obrazovanja, kriminaliteta, pripadnosti sportskom timu, muzičkog ukusa ili drugih ličnih svojstava.
Riječ "predrasude" se također može odnositi na neutemeljena ili nepromišljena uvjerenja i može se odnositi na "svaki nerazuman stav koji je neobično otporan na racionalni utjecaj". Gordon Allport je definisao predrasude kao "osjećaj, povoljan ili nepovoljan, prema osobi ili stvari, prije ili ne zasnovan na stvarnom iskustvu". Auestad (2015) definiše predrasude kao karakterizirane "simboličkim transferom", prijenosom vrijednosno opterećenog značenja na društveno formiranu kategoriju, a zatim na pojedince za koje se smatra da pripadaju toj kategoriji, otpor prema promjenama i pretjeranu generalizaciju.
Potpuno suprotno ovome je postrasuda.
Računarska dinamika fluida
mini|desno|200px|A Simulacija Hyper-X scramjet letjelice, pri brzini od 7 [[Mach-a]]
Računarska dinamika fluida (CFD, od eng. Computational Fluid Dynamics) primjenjena je nauka kojoj je glavni cilj primjena znanja i iskustava s područja mehanike fluida uz izradu računarskih (računarskih) modela, kako bi se dobila nova saznanja o pojedinim specifičnim problemima unutar mehanike/dinamike fluida. Međutim, CFD je posljednjih godina evoluirala mnogo dalje od obične primjene mehanike fluida u rješavanju svojih problema: danas se modeliraju hemijski i termodinamički procesi u fluidima, a CFD modelima dodaju se i modeli gibanja čestica unutar fluida (sedimentacija), modeli biosistema (rast vodene flore i mikroflore i faune unutar vodotokova), itd.
Uvod i primjene
CFD je načelno reduciran na dinamiku fluida, pošto se statika fluida može dovoljno dobro modelirati tradicionalnim, analitičkim metodama te probleme statike fluida nije zanimljivo računarski modelirati. Problemi dinamike fluida su, suprotno tome, izrazito kompleksni i nepredvidljivi, te je računalno modeliranje danas jedini način uvida u pojave unutar fluida u gibanju.
Cilj CFD-a je izrada dovoljno tačnog modela određenog problema, te provođenje dovoljno tačne simulacije kako bi se dobio zadovoljavajući uvid.
Primjene u mašinstvu
U skladu s općenitosti gore navedenih definicija, i primjena ove velike i stalno rastuće grane znanosti vrlo je široka: može se reći da je ova disciplina primjenjiva u rješavanju svih problema u svim granama znanosti i industrije gdje se javljaju fluidi u kretanju.
U mašinstvu je tipična primjena rezultata dobivenih modeliranjem opstrujavanja fluida oko konstrukcija kako bi se optimizirao oblik konstrukcije: npr. modeliranje opstrujavanja oko šasije automobila rezultira dizajnom šasije koji ima bitno manji koeficijent otpora, a krajnji je rezultat manja potrošnja goriva i veća stabilnost vozila na cesti, manji uticaj bočnih vjetrova i sigurnija vožnja. Modeliranjem toka fluida oko lopatica vodnih, parnih i plinskih turbina te kompresora rezultirala je redizajnom lopatica i podizanjem iskoristivosti turbina termo- i hidroelektrana, turbomotora brodova i aviona, turbokompresora itd.
Osim primjene rezultata dobivenih pomoću CFD modela u optimizaciji konstrukcije, u strojarstvu moguća je još vrlo široka paleta primjene, npr. modeliranje procesa izgaranja unutar cilindara Otto i Diesel motora pomoglo je pri reguliranju optimalne smjese i povećavanju iskoristivosti i snage ovih motora. Modeliranje toka fluida kroz cjevovode pomaže konstruiranju optimalnijih i jeftinijih cjevovda zadovoljavajuće čvrstoće kako kod malih sistema tako i kod ogromnih privodnih i odvodnih cjevovoda hidroelektrana te cjevovoda rashladnih sistema termoelektrana. Modeliranje kretanja sedimenata (pijeska, mulja itd) unutar otvorenih umjetnih i prirodnih kanala, rijeka i jezera pomoglo je u predviđanjima dinamike akumuacijskih jezera te je dalo važne smjernice pri konstrukciji kanala i cjevovoda kod hidro- i termoelektrana. Modeliranje ponašanja ulja unutar cjevovoda robota (ulje za podmazivanje, te hidrauličko ulje kod hidrauličkih robota) važan je faktor pri proračunavanju dinamike robota. Modeliranje strujanja ispusta otpadnih voda i plinova ključno je kod planiranja konstrukcija koje će u najmanjem mogućem obimu negativno uticati na okoliš.
Ihtis
mini|200px|desno|Jednostavan znak ribe, sastavljen od dvije iskrivljene linije Ihtis (grč. ἰχθύς: ichthys - riba) je kršćanski simbol koji je već u prvoj Crkvi korišten kao akronim za izraz: »Isus Krist, Božiji Sin, Spasitelj.«
Značenje i izgled
Rana usmena predaja, koja je kasnije uzela i pisani oblik, pripovijeda da je u vrijeme progona kršćana u Rimskom Carstvu riba korištena kao kršćanski znak raspoznavanja, budući da grčka riječ ἰχθύς u sebi krije početna slova izraza Ιησούς Χριστός Θεού υιός σωτήρ:
ΙΗΣΟΥΣ (Iēsoûs »Isus«)
ΘΕΟΥ (Theoû »Božiji«)
ΥΙΟΣ (Hyiós »Sin«)
Kao crtani simbol, koristio se jednostavnan prikaz ribe koji se sastojao od dvije zakrivljene linije, a nađeni su i kružni simboli, za koje se pretpostavlja da uključuju slova grčke riječi ἰχθύς.
Historija
mini|200px|desno|Kružni simbol koji uključuje grčka slova ΙΧΘΥΣ, nađen u [[Efezu u današnjoj Turskoj.]] Historijski nije sigurno da su ga već prvi kršćani koristili kao znak raspoznavanja, to jest kao tajnu lozinku.
Ipak, motiv ribe pojavljuje se već u 2. vijeku u grafitima u katakombama svetog Kalista u Rimu, a kasnije i na mozaicima kršćanskih crkava. Oko 200. godine kršćanski pisac Tertulijan u svome se kršćanskoj pouci o krštenju (De baptismo) poigrava motivom ribe, govoreći da su kršćani »ribice, po primjeru [ΙΧΘΥΣ] Isusa Krista, rođeni u vodi.«
Ta se Tertulijanova usporedba temelji na evanđeoskim izvještajima u kojima Isus čudesno hrani 5.000 ljudi kruhom i ribama (usp. Evanđelje po Marku 6,30-44; Evanđelje po Mateju 14,15-21; Evanđelje po Luki 9,12-17; Evanđelje po Ivanu 6,4-13), ili pak na Isusovu pozivu Petru i njegovu bratu Andriji, kad im kaže da će ih učiniti »ribarima ljudi« (ups. Evanđelje po Marku 1,17).
Među slične rane kršćanske znakove pripadali su i Hi-ro i znak sidra.
NGC 1962
NGC 1962 (također poznat kao ESO 56-SC122) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 31. januara 1835. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
277 Elvira
277 Elvira je relativno manji asteroid iz Glavnog asteroidnog pojasa. Član je asteroidne grupe Koronis.
Nije mu utvrđena spektralna klasa, niti je pouzdano utvrđen sastav.
Ubistvo u "Orient Expressu"
Radnja
Hercule Poirot je u Orijent Expressu i tu upoznaje vrlo bliskog prijatelja. Zbog snijega su zaglavili u malom mjestu pored Vinkovca, dvije noći prije Istanbula. Iduće jutro Samuel Edward Ratchett nađen je izboden u svom kupeu. Poirot sumnja na dvanaest osoba.
277 Elvira
Otkrio ga je Auguste Charlois 3. maja, 1888. godine u Nici. Nije poznato kako je asteroid dobio ime.
Turšija
mini|Turšija Turšija ( .,, , ) jest ukiseljeno povrće ili voće ili kombinacija povrća i voća uz dodatak aromatičnog bilja ili plodova i bilja koje potiče fermentaciju. Za kiselost najčešće se koriste paprike (kiseli krastavci), krastavci, zeleni paradajz , mrkva, karifol. Povrće se slaže u velike staklene tegle i prelije otopinom vode i soli. Za neko povrće dodaje se malo esencije. U seoskim domaćinstvima krastavci se pripremaju u drvenim bačvama ili kačicama.
Kiseli krastavčić služi kao prilog ili meze.
Dio balkanske i bliskoistočne kuhinje
Turšija je dio balkanske i bliskoistočne kuhinje, u sunčanim područjima u kojima ima puno voća i povrća (Bosna i Hercegovina, Srbija, Sjeverna Makedonija, Grčka, Kurdistan, Turska, Iran, Bugarska). Turski putopisac Evlija Čelebija spominje (u 17. vijeku) turšiju iz Travnika, pripremljenu od posebne vrste kruške - karamut, koja se nakon fermentacije koristila kao salata.
Fiat L6/40
Fiat L6/40 je lahki italijanski tenk koji se koristio od 1940. pa do kraja Drugog svjetskog rata. Originalni italijanski naziv je Carro Armato L 6/40. Brojevi označuju njegovu težinu i godinu kada je ušao u službu.
Opis tenka
L6/40 bio je laki tenk izgrađen od čeličnih ploča koje su spajane zakovicama. Jednočlana kupola je bila postavljena na sredini tijela tenka, a u nju su bili ugrađeni Breda Modello 35 20 mm top i Breda Modello 38 8 mm suspregnuti mitraljez. Vozač je sjedio u prednjem desnom dijelu tijela. Debljina oklopa bila je od 6 – 30 mm. Uspoređujući oklopnu zaštitu i vatrenu moć, L6/40 nije bio dorastao tadašnjim savremenim lahkim tenkovima.
Zanimljivo je kako je vozilo bilo namijenjeno izvozu, ali jedini korisnik je bila italijanska vojska.
Razvoj i proizvodnja
Kao nasljednik Fiatovog L3 lakog tenka, L6 je prošao mnogo razvojnih prototipova tokom 1930tih. Prvi je bio naoružan sa 37 mm topom i jednim mitraljezom koji je bio postavljen na kupolu. Konačan proizvod, nazvan Carro Armato L6/40 je pušten u serijsku proizvodnju 1939. godine. Imao je 20 mm top i jedan 8 mm mitraljez. Ukupno je proizvedeno 283 takvih tenkova u raznim verzijama.
Kasnije je razvijena i verzija sa bacačem plamena, u kojoj je glavni top zamijenjen sa bacačem plamena sa 200 litara benzina. Komandna verzija je imala poseban radio i sistem komunikacije. Najuspiješnija izvedba je bila Semovente 47/32 na kojoj je uklonjena kupola i na tijelo tenka je postavljen 47 mm top. Zadnja verzija, koja je dovršena krajem rata, bila je naoružana sa samo jednim 8 mm Breda mitraljezom.
Upotreba u ratu
L6/40 lahki tenkovi korišteni su na balkanskom bojištu, u ratu u SSSR-u, u kasnijim bitkama za Sjevernu Afriku, i u odbrani Sicilije i Italije tokom savezničkih iskrcavanja.
NGC 4953-2
NGC 4953-2 (također poznat kao ESO 382-8A, MCG -6-29-9 i PGC 45343) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 687 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kentaur. Najveći prečnik je 0,60 (120 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (80 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Asplenium
Asplenium je rod  paprati, sa preko 700 vrsta, često smatran jedinim rodom  porodice Aspleniaceae. Drugi autori smatraju da je i Hymenasplenium drugi rod u porodici, zasnovano na molekulskofilogenetičkoj analizi  sekvenci DNK, različitom broju hromosoma i strukturnim razlikama u rizomima. Tipska vrsta roda je Asplenium marinum.
Najčešći narodni naziv je slezenice ili slezenaste paprati, koji se  primjenjuje se za uobičajenije vrste.
Taksonomija i genetika
Mnoge vrste su izdvojene iz roda Asplenium, kao  posebni rodovi. Tu se ubrajaju Camptosorus, Ceterach, Philitis i Tarachia, ali njihove vrste mogu međusobno formirati hibridne oblike  i zbog toga se obično uključuju u šire definirani Asplenium.
Otkriveno je da je kod nekih vrsta hloroplastni genom evoluirao na složen i krajnje neobičan način. Zbog toga standardne kladističke analize nisu pogodne za rješavanje filogenije određene grupe paprati, pa čak i vrlo sofisticirane metode računarske filogenetike daju malo informacija. Uz hibridizaciju koja se širi u dijelovima ovog roda, postoje i neke vrste poput matični aspleniji (A. bulbiferum) ili Asplenium viviparum  koja uglavnom ima bespolno razmnožavanje, u suštini kloniranje sebe iznova i iznova. Dok je većina diploida ili tetraploida, neke vrste (npr. Asplenium shuttleworthianum ) su oktoploidne.
Upotreba
I naučno ime i uobičajeni naziv "slezenska paprat" potiču od starog vjerovanja, zasnovanog na tzv. doktrini potpisa, da je paprat korisna za tegobe slezene, zbog sorusa  na poleđini.
Nekoliko ovih paprati imaju ekonomski značaj u hortikulturi. Asplenium nidus i nekoliko vrlo sličnih, usko povezanih vrsta, obično se nalaze u prodaji kao kućna biljka. Australska A. bulbiferum je ponekad dostupna u plastenicima i predstavlja zanimanje, zajedno sa srodnim Asplenium viviparum, sa mnoštvom malih grozdova koji se rađaju na listovima koji mogu izrasti u nove biljke. Ova se karakteristika dijeli i sa istočnom sjevernoameričkom A. rhizophyllum i nekoliko meksičkih vrsta, uključujući Asplenium palmeri. A. platyneuron se također ponekad prodaje u rasadnicima kao otporna biljka. Međutim, mnoge su epipetrične ili epifite i teško ih je uzgajati.
Larve nekih vrsta Lepidoptera koriste asplenije  kao prehrambene biljke, uključujući Batrachedra bedelliella, koja se hrani isključivo biljkama  vrste A. nidus. thumb|right|[[Asplenium adiantum-nigrum|A. adiantum-nigrum]] thumb|right|[[Asplenium aethiopicum]] thumb|right|[[Asplenium australasicum]] thumb|right|[[Asplenium azoricum]] thumb|right|[[Asplenium marinum]] thumb|right|[[Asplenium septentrionale]] thumb|right|[[Asplenium viride]]
IC 151
IC 151 je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Ribe. Ovaj objekat je zapisao Lewis Swift 11. augusta 1890. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zari Elmassian
Zaruhi Elmassian (12. 10 1906. – 6. 2. 1990.), profesionalno poznata kao Zari Elmassian, a kasnije kao Zaruhi Elmassian Vartian, bila je američka pjevačica, najpoznatija po svom glasovnom radu na holivudskim mjuziklima 1930-ih, uključujući Čarobnjaka iz Oza.
Rani život
Zaruhi Elmassian je rođena u Lynnu, Massachusetts, kao kćerka Johna Elmassiana i Sateniga Aloojiana Elmassiana. Njeni roditelji su oboje rođeni u Armeniji. Porodica se preselila u Fresno, Kalifornija, u vrijeme kada se rodila njena mlađa sestra Alice. Pohađala je Fresno State College, Univerzitet Južne Kalifornije, Eastman School of Music i New England Conservatory of Music.
Karijera
Elmassian je davala vokalne nastupe za holivudske mjuzikle, obično bez kredita, uključujući Divno je biti živ (1933), Nevaljalu Marijetu (1935), Orhideje za tebe (1935), Evo romantike (1935), Veliki Zigfeld (1936), Čarli Čen u operi (1936), Moje vrijeme (1937), Srce (1938), Djevojka Zlatnog Zapada (1938), Čarobnjak iz Oza (1939),  i Broadway Serenade (1939). Bila je i muzički direktor u Jermenskoj apostolskoj crkvi St. James u Los Angelesu, i članica Dominant Music Cluba, ženskog kluba za profesionalne muzičare.
Sa suprugom je glumila u muzičkoj melodrami na armenskom jeziku, Anoush (1945), zasnovanoj na djelu Hovanesa Toumanyana, i operi Anoush Armena Dikranijana. Izdali su i ploču pod nazivom Armenijske pjesme, a Zari se može čuti na drugom albumu, Oscar Levant Plays Levant & Gershwin.
Godine 1933. bila je u naslovicama novina kada je ispitivana o ubistvu zubara Leona Sievera, očigledno obožavatelja Elmassianovog rada u Operi u Los Angelesu. Siever je bio osnivač i direktor "Zadužbine umjetnika", koja je Zari davala stipendiju 1930. godine.
Privatni život
Elmassian se udala za filmskog montažera Setraga Vartiana 1942. u Las Vegasu, Nevada. Ostala je udovica kada je Vartian umro 1986. godine, a umrla je 1990. godine u Los Angelesu, u dobi od 83 godine. Zajednička grobnica Vartiana nalazi se na groblju Inglewood Park.
Dominikanska Republika
Dominikanska Republika je država u Karipskom moru. Zauzima dvije trećine istočnog dijela ostrva Hispaniola i graniči sa Haitijem. Dominikansku Republiku često miješaju sa Dominikom, također državom u Karipskom moru.
Historija
Ostrvo Hispaniola otkrio je Kristofor Kolumbo 1492. Narod Arawak, koji je naseljavao ostrvo, je ubrzo istrijebljen. Od 1503. godine Španci dovoze na ostrvo crnce-robove. Francuzi i španci su 1697. godine podijelili ostrvo. 1795. godine Španija se odrekla svog dijela ostrva. 1822-1844 cijel je ostrvo Hispaniola ujedinio pod svojom vlašću Jean Pierre Boyer. 1844. godine Dominikanska Republika, gdje su u većini bili mulati, se ponovno odvojio. 1930-1961, diktatorski je vladao Rafael Leonidas Trujillo, sve dok nije ubijen u atentatu.1965 SAD su vojnom intervencijom spriječili da izabrani predsjednik Juan Bosch Gavino zavlada. Rezultat američkog upletanja bila je diktatura Joaquina Vidella Balaguere, 1966-1978.
Vlada
Predsjednik republike je i šef države i predsjednik vlade. Predsjednik i potpredsjednik se biraju svake 4 godine.
Političke podjele
Dominikanska Republika se dijeli na 29 provincija i jedan distrikt.
Geografija
Glavni i najveći grad je Santo Domingo. Dominikanska Republika ima kopnenu granicu samo sa Haitijem.
Stanovništvo
Od ranih 1960ih velik broj stanovnika emigrirao je u Sjedinjene Američke Države. Dominikanci su danas u SAD-u, od svih nacionalnih manjina, najveća latino grupa.
Dobna struktura:
Mentalno zdravlje
Mentalno zdravlje je "stanje blagostanja u kojem pojedinac ostvaruje svoje sposobnosti, može se nositi s normalnim životnim stresovima, može raditi produktivno i plodno, i sposoban je dati doprinos svojoj zajednici", prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji (WHO). Mentalno zdravlje uključuje subjektivno blagostanje, percipiranu samoefikasnost, autonomiju, kompetenciju, međugeneracijsku ovisnost i samoaktualizaciju nečijeg intelektualnog i emocionalnog potencijala, između ostalog. Iz perspektive pozitivne psihologije ili holizma, mentalno zdravlje može uključivati sposobnost pojedinca da uživa u životu i da stvori ravnotežu između životnih aktivnosti i napora da se postigne psihološka otpornost. Kulturološke razlike, subjektivne procjene i suprotstavljene profesionalne teorije utiču na to kako se definira "mentalno zdravlje". Neki rani znakovi koji se odnose na probleme mentalnog zdravlja su iritacija sna, nedostatak energije i razmišljanje da naudite sebi ili drugima. mini|253x253piksel| Žena koja sjedi na stepenicama sa polomljenim kolicima za kupovinu punom papira s lijeve strane. Oko nje je smeće, a pod izgleda prljavo i nehigijenski. Države koje proizvode izbjeglice su mjesta društvenih previranja, građanskog rata, čak i genocida. Većina izbjeglica doživljava traumu. To može biti u obliku mučenja, seksualnog napada, fragmentacije porodice i smrti voljenih osoba.
Izbjeglice i imigranti doživljavaju psihosocijalne stresore nakon preseljenja. To uključuje diskriminaciju, nedostatak ekonomske stabilnosti i socijalnu izolaciju koja uzrokuje emocionalni stres. Za izbjeglice spajanje porodice može biti jedna od primarnih potreba za poboljšanje kvaliteta života. Post-migraciona trauma je uzrok depresivnih poremećaja i psihičkog stresa za imigrante.
Stres
Centar za ovisnosti i mentalno zdravlje raspravlja o tome kako je određena količina stresa normalan dio svakodnevnog života. Male doze stresa pomažu ljudima da ispoštuju rokove, budu spremni za prezentacije, budu produktivni i stignu na vrijeme na važne događaje. Međutim, dugotrajni stres može postati štetan. Kada stres postane neodoljiv i dugotrajan, povećavaju se rizici za probleme mentalnog zdravlja i zdravstvene probleme." S tim u vezi, neke studije su otkrile da jezik pogoršava mentalno zdravlje, pa čak i šteti ljudima.
79. dodjela "Zlatnog globusa"
79. dodjela Zlatnog globusa obilježiće najbolja ostvarenja u filmu i američkoj televiziji tokom 2021. godine, po izboru Udruženja holivudskih stranih novinara. Dodjela je zakazana za 9. januar 2022. godine. Nominacije su 13. decembra 2021. objavili reper Snoop Dogg i predsjednica HFPA Helen Hoehne. Različite medijske organizacije (uključujući redovnu američku TV kuću NBC), Netflix, Amazon, WarnerMedia, glumci i drugi kreativni filmski djelatnici planiraju bojkotirati ceremoniju zbog nečinjenja HFPA da poveća članstvo i uvede raznolikost organizacije. HFPA još uvijek planira održati ceremoniju, sa ili bez nekog drugog televizijskog partnera.
Ceremonija
NBC je 10. maja 2021. objavio da neće prenositi ceremoniju na televiziji, u znak podrške bojkotu HFPA od strane više medijskih kompanija zbog nedovoljnih napora da se poveća članstvo i raznolikost organizacije. NBC je dodao da će biti otvoren za televizijsko emitovanje ceremonije 2023. ako HFPA bude uspješna u svojim naporima da napravi reformu svoje organizacije. Nakon ovih događaja, HFPA je objavila vremenski okvir za svoje reforme, po kojima će proces biti završen do 2. augusta 2021. 1. oktobra 2021. HFPA je objavila listu od 21-og novog člana koje je regrutirala u okviru ovih reformi. HFPA je potom 15. oktobra objavila da još uvijek planira održati 79. dodjelu Zlatnih globusa 9. januara 2022. sa ili bez televizijskog prijenosa. Tada je objavljeno da HFPA neće zahtijevati svoj uobičajeni proces podnošenja nominacija i zahtjeva oko prikazivanja za ovu godinu.
Detalji ceremonije ostali su nejasni kada je HFPA objavila nominacije 13. decembra, uključujući i da li će nominirani nastaviti da bojkotuju ceremoniju. Nakon objave nominacija, The New York Times je napisao da Globusov izbor predstavlja poboljšanje njegovog cilja da se diverzificira, ali je zajedno sa mnogim drugim publikacijama sumnjao u njegovu efikasnost. Ako HFPA ne može pronaći partnera za emitiranje koji bi zamijenio NBC, onda bi to bilo prvi put od 36. dodjele Zlatnog globusa 1979. godine da organizacija nije imala televizijski prijenos i 65. dodjele Zlatnih globusa 2008. godine da neće imati tradicionalnu ceremoniju. Ceremonija će se uglavnom održavati iza zatvorenih vrata prema striktnom COVID-19 protokolu zbog trenutne situacije sa Omikron varijantom u Los Angelesu, a svi prisutni moraju biti potpuno vakcinisani dozama COVID-19 vakcina, s negativnim testom na PCR-u, da se nose maske za lice dok su na mjestu događaja i prakticiraju socijalno distanciranje. Prisustvo će biti ograničeno na one povezane s grupama koje su dobile filantropsku podršku od HFPA, od kojih se također očekuje da služe kao predstavljači nagrada; neće biti prisustva nominiranih, gostiju ili akreditovanih medija. Očekuje se da će se pojaviti i novi direktor za raznolikost organizacije Neil Phillips. Još nije odlučeno da li će događaj biti prenošen u bilo kom obliku (najvjerovatnije putem internet striminga).
Filmovi s najviše nominacija
Sljedeći filmovi dobili su višestruke nominacije:
TV-Serije sa najviše nominacija
Sljedeće televizijske serije dobile su višestruke nominacije:
Goriva ćelija
mini|Goriva ćelija sa [[metanolom]] Goriva ćelija (ili gorivna ćelija) je elektrohemijski uređaj, koji proizvodi električnu struju iz goriva (na anodi) i oksidansa (na katodi). Prvu gorivu ćeliju konstruisao je William Robert Grove 1839. godine. Radi se o elektro-hemijskim sistemima koji toplotnu energiju goriva pretvaraju direktno u električnu energiju. Veoma su efikasni i imaju veoma malu emisiju štetnih gasova a nusprodukti su toplota i voda. Osnovni dijelovi gorive ćelije su: elektrolit (tečni ili čvrsti rastvor koji provodi električnu energiju putem iona te vrši njihovo razdvajanje) i elektrode (slično kao i kod klasičnih akumulatora anoda i katoda) na njima se vrši oksidacija i redukcija čime se stvara EMS. Mogu biti od različitih metala ili njihovih kombinacija (platina, grafit..). Katalizator se izrađuje od plemenitih metala i obično se nalazi na jednoj od elektroda. Gorivo je element ili hemijski spoj visoke unutrašnje energije koju oslobađa oksidacijom (vodik, metanol, etanol, zemni plin..). Oksidans može biti bilo koji hemijski element koji putem redukcije prelazi u ionsko stanje. Danas se proizvodi više tipova gorivih ćelija neki od njih su: Stepen iskorištenja gorivih ćelija je 40 - 60%.
Marko Kovačević
Marko Kovačević (1954 – 15. juni 2008) bio je bosanskohercegovački dramaturg, prodekan za nastavu na Akademiji scenskih umjetnosti u Sarajevu i jedan od osnivača Odsjeka za dramaturgiju.
Rođen je 1954. godine u Vrbasu kod Novog Sada. Diplomirao je 1979. na Odsjeku za opštu književnost i teatrologiju na Filozofskom fakultetu u Sarajevu. Od 1986. do 1993. godine bio je zaposlen u Ministarstvu obrazovanja, nauke, kulture i sporta, te obavljao i dužnost pomoćnika ministra za kulturu.
U periodu od 1996. do 1998. godine obavljao je funkciju direktora Drame Narodnog pozorišta u Sarajevu, a od 1999. stalno je zaposlen na Akademiji scenskih umjetnosti u Sarajevu. Intenzivno se bavio teatrološkim i dramaturškim istraživanjima, te raznim oblicima praktično-umjetničkog rada.
Objavio je blizu 50 studija, eseja i stručnih članaka, preko 100 recenzija i prikaza, a za bosanskohercegovačke časopise redovno je pisao teatarske kritike. Bio je osnivač, koscenarist i glumac samostalne grupe "Klice", te saradnik sarajevskog Teatra "Maska i Pokret". Jedan je od pokretača i prvi glavni urednik "Književne revije", a također i urednik časopisa za dramaturgiju "Anagnorisis" koji izdaje ASU.
Izuzetan je njegov doprinos razvoju lutkarstva u Bosni i Hercegovini, osnivač je i voditelj Studija lutkarstva u Sarajevu, a kao neizbrisiva činjenica ostaje međunarodni uspjeh predstave "Bajka o Sarajevu", koju je režirao 1995. godine u Pozorištu mladih.
Ipak, njegovim najznačajnijim doprinosom zasigurno može se smatrati osnivanje Odsjeka za dramaturgiju (1994) pri Akademiji scenskih umjetnosti u Sarajevu, zajedno sa prof. Razijom Lagumdžijom. Kao profesor na predmetima Kreativna dramaturgija i Teatrologija izveo je sedam generacija studenata, te bio cijenjen zbog svog pedagoškog rada i posvećenosti.
Tragedija u tri čina
Tragedija u tri čina jest kriminalistički roman Agathe Christie iz 1934. s Poirotom u glavnoj ulozi.
Radnja
Sir Charles Cartwright, uspješni glumac pozvao je trinaest ljudi na večeru, a među trinaestoricom bio je i Hercule Poirot. Neki uzvanici naslučuju ubistvo i ono se zbilja događa. Lokalni svećenik otrovan je koktelom. Poirot je na zamolbu g. Cartwrighta prihvatio slučaj i otkrio ubicu.
Srijeda
Kada se nedjelja uzme za prvi dan sedmice, dan u sredini te sedmice je srijeda. Odgovarajuće, njemačko ime za srijedu je Mittwoch (doslovno "sredina-sedmice") od 10. vijeka, koje je zamijenilo originalno ime: Wodanstag.
NGC 3443
NGC 3443 (također poznat kao MCG 3-28-25, PGC 32671 i UGC 6000) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 52 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 2,80 (42 hiljade sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (21 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 24. aprila 1887. godine.
Srijeda
Prema Bibliji, srijeda je dan kada je Bog napravio Sunce i Mjesec.
NGC 3443
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Srijeda
Srijeda je također sredina obične radne sedmice od ponedjeljka do petka. Engleski idiom za srijedu je "grbavi dan", što se odnosi na "prelaženje preko grbe" (prelaženje preko sredine radne sedmice).
Mount Wilhelm
Mount Wilhelm s nadmorskom visinom od 4.509 metara najviši je vrh Papue Nove Gvineje. Dio je planinskog lanca Bismarck, a vrh je tromeđa pokrajina Chimbu, Jiwaka i Madang. Vrh je također poznat i kao Enduwa Kombuglu ili Kombugl'o Dimbin na lokalnom Kumanskom jeziku.
Planina se nalazi na ostrvu Nova Gvineja koje obuhvata Papuu Novu Gvineju i indonežansku provinciju Papua. Nadmašuje ga vrh Puncak Jaya s 4.884 metara nadmorske visine i nekoliko drugih vrhova indonezijske Papue.
Mount Wilhelm može se smatrati najvišom planinom Okeanije (uključujući Australiju i Novi Zeland). U zavisnosti od toga da li se ovaj dio Zemlje smatra dijelom kontinenta Azije ili Australije i Okeanije može se uvrstiti na spisak Sedam vrhova koji obuhvata najviše vrhome svih sedam kontinenata.
Otkriće
Mount Wilhelm dobila je naziv 1888. godine kada se dopisnik njemačkih novina Hugo Zöller uspeo na planinski lanac Finisterre, jugoistočno od Madanga, a planinski lanac Bismarck nazvao po njemačkom kancelaru Ottou von Bismarcku a četiri najviša vrha oko Mount Wilhema po njegovoj djeci: Ottoberg, Herbertberg, Marienberg i Wilhelmberg. U to doba se činilo da je Ottoberg najviši vrh lanca ali je kasnije otkriveno da je visine od samo 3.500 m a udaljeni Wilhelmberg mnogo viši.
Tek su u augustu 1938. godine Leigh Vial, vladin patrolni službenik i dvojica Niu Giniana izveli prvi zabilježeni uspon. Vial je primijetio da, iako je planina bila blizu ekvatora, snijeg postojao na vrhu planine u vrijeme uspona.
NGC 249
NGC 249 (također poznat kao ESO 29-EN9) je emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Tukan. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 5. septembra 1826. godine.
Mount Wilhelm
Uspon
Mount Wilhelm je najpristupačnija planina za planinarski uspon na Papua Novoj Gvineji. Penjači imaju izbor od dvije staze za uspon na ovu najvišu planini u državi. Najčešća ruta vodi od naselja Keglsugl na kraju puta od Kundiawe, u provinciji Simbu. Izazovniji uspon započinje rutom koja vodi od sela Ambullua u pokrajini Western Highlands.
NGC 249
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mount Wilhelm
Uspon
Ruta preko Keglsuga uključuje i uspon kroz planinsku kišnu šumu, a potom duž ledničke doline alpskog travnjaka do jezera Piunde i Aunde. U Piundeu postoje dvije kolibe, jedna je stara stanica za praćenje Australijskog nacionalnog univerziteta, a druga koliba je 'A-Frame'. Iako nije tehnički uspon, razni dijelovi rute uspona mogu biti opasni po vlažnom vremenu. Uspon se obično započinje tokom noći kako bi se na vrh stiglo u osvit zore a vremenski mogu trajati od 9 do 24 sata. Druga ruta koja vodi iz Ambullua mnogo je izazovnija i dugotrajnija jer uključuje četverodnevno pješačenje.
CITER 155 mm top L33
CITER 155 mm top L33 je poljski top koji se nalazi u službi argentinske i hrvatske vojske. Njegov puni naziv je 155 mm L33 argentinski model topa (špa. Cañón 155 mm. L 33 Modelo Argentino).
Razvoj
Nastao je u Argentini kasnih sedamdesetih godina u cilju zamjene M114 haubice od 155mm. Puno ime Cañón 155 mm. L 33 Modelo Argentino M 77 nastalo je po uzoru na francusku samopokretnu haubicu 155mm F 3.
Upotreba
CITER 155 mm top L33 korišten je tokom Folklandskog rata između Argentine i Velike Britanije. Četiri ova topa zarobile su britanske snage tokom posljednjih tjedana rata. Naime, argentinsko ratno zrakoplovstvo je pomoću teretnog zrakoplova C-130 Hercules neuspješno nastojalo dostaviti te topove svojim jedinicama. Cilj je bio da se s njima zaustavi britanska artiljerijska paljba s brodova.
278 Paulina
278 Paulina je relativno manji asteroid iz Glavnog asteroidnog pojasa.
Nije mu utvrđena spektralna klasa, niti je pouzdano utvrđen sastav.
Otkrio ga je Johann Palisa 16. maja, 1888. godine u Beču. Nije poznato kako je asteroid dobio ime.
Viola
Viola (francuski: alto; njemački: Bratsche) je gudački instrument koji se svira prevlačenjem gudala preko žica, okidanjem istih ili upotrebom raznih sviračkih tehnika. Oblikom je jednaka violini, ali nešto većih dimenzija. U orkestralnoj muzici, tonovi viole viši su od onih violončela, a niži od tonova koje daje violina. Osoba koja svira violu naziva se violistom ili violisticom.
Viola je na prvi pogled vrlo slična violini - veličina joj je tek nešto veća, njihov tonski razmak iznosi samo jednu kvintu, a sviraju se na isti način (obje na lijevom ramenu). No razdvaja ih boja zvuka: violin je puniji, tamniji i prizemljeniji od zvuka violine. Violin mehki zvuk često se koristi za popunjavanje unutrašnjih harmonija i ona ne uživa toliki solo repertoar ili slavu kao violina.
Oblik viole
Po materijalu i građi, viola je slična violini, ali nešto veća i različitijih proporcija. U prosjeku, tijelo najveće standardne viole je 3 do 10 centimetara duže od violine, a dužina joj u prosjeku iznosi oko 40 centimetara. Tijela malih viola proizvedenih za djecu obično su duge do svega tridesetak centimetara, što je jednako violini prepolovljene dužine. Međutim, često se na violinu stavljaju žice namijenjene violi (C, G, D i A) jer neka djeca ne bi mogla rukovati violama većih dimenzija. Za razliku od violine, viola nema jednu standardnu veličinu. Tijelo viole trebalo bi biti dugo oko 53 centimetra kako bi akustički bilo identično violini, ali zbog svojih velikih dimenzija bila bi nepraktična za svirati na način sviranja violine. Violisti su stoljećima eksperimentirali veličinom i oblikom viole, kao i vrstom žica i gradivnog drveta kako bi proizveli osebujan zvuk viole.
Zulfikar (tenk)
Zulfikar je iranski glavni borbeni tenk koji je dobio ime po maču zulfikar Alije ibn Ebu-Taliba, četvrtog halife. Testiranja tenka su bila obavljena 1993. godine, a predserijska proizvodnja prvih 6 primjeraka je započela 1997. godine.
Viola
Oblik viole
Veći eskperimenti s veličinom viole obično su se njenim zvukom bavili povećavanjem dimenzija. Viola alta namijenjena Wagnerovim operama djelo je Hermanna Rittera, a bila je duga 48 centimetara. Model Lionela Tertisa ima šire tijelo i dublja rebra kako bi muzičar mogao istaknuti poseban zvuk viole. Svi eksperimenti s produžavanjem tijela viole doveli su do puno dubljeg tona, sličnim zvuku violončela, tako da kompozicije koje su komponovane za violu tradicionalne veličine mogu proizvesti neželjene posljedice u zvukovnoj ravnoteži orkestara.
Zulfikar (tenk)
Karakteristike
Tenk ima karakterističnu zavarenu kupolu lokalog koncepta. Smatra se da je Zulfikar koncipiran na osnovu glavnih komponenti sovjetskog T-72 i mameričkih M48 i M60 Patton tenkova. Ovjes je napravljen po uzoru na američke M48/M60 Patton koje su Iranu prije revolucije ispoučile SAD. SPAT 1200 transmisija predstavlja lokalni razvoj transmisije sa američkog M60 tenka. Javnosti je iznešeno da borbena masa tenka Zulfikar 1 iznosi 36 tona sa dizelskim motorom od 780 KS.
Viola
Oblik viole
Novije (i radikalnije oblikovane) inovacije bave se ergonomskim problemima pri sviranju viole - ona se skraćuje i čini lakšom dok se istovremeno nalaze načini održavanja tradicionalnog zvuka. Tu spada i "odrezana" violu Otta Erdesza koja ima jedan izrezan ugaoni dio radi lakšeg rukovanja, zatim viole oblikovane kao instrument viola da gamba (također s pomičnim vratom i javorovim drvetom, sa furnirom od grafitnih vlakana koji smanjuje težinu); viole koje se sviraju kao violončelo (vertikalna viola), kao i viole Bernarda Sabatiera, nalik motivima iz slika Salvadora Dalíja: razlomljenih dimenzija i oblikom kojim daju dojam da se instrument topi. Vrijedan spomena je i model Davida Rivinusa, "Pellegrina".
Zulfikar (tenk)
Karakteristike
Zulfikar ima tri člana posade i opremljen je automatskim punjačem topa, pretpostavlja se istim kao i kod T-72.
Viola
Oblik viole
Bilo je i drugih pokusa osim onih koji se tiču ergonomije i zvuka. Američki kompozitor Harry Partch na tijelo viole ugradio je vrat violončela kako bi omogućio intoniranje svoje 43-tonske ljestvice. Nekoliko graditelja instrumenata proizvelo je viole s pet žica koje omogućuju veći raspon tonova. Na tim instrumentima svira se moderna muzika, ali može se svirati i muzika komponovana za violu.
Zulfikar (tenk)
Karakteristike
25. oktobra 2016. godine Iran je tvrdio da je na Zulfikaru uspješno testiran aktivni sistem zaštite baziranim na puls dopler radaru i Phased array radaru i sa 4 oružana sistema koji okrivaju krug od 360 stepeni oko tenka.. Na tenk je moguće postaviti eksplozivno-reaktivni oklop.