cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Evolucija
Historija teorije evolucije
Godine 1858. Charles Darwin i Alfred Russel Wallace su zajedno predstavili dva različita rada u vezi teorije evolucije kroz prirodni odabir u Društvu Linnean u Londonu. Ovo predstavljanje nije izazvalo veću pažnju, u suprotnosti od knjige Porijeklo vrsta (eng. The Origin of Species) koju je Darwin predstavio 1859. godine, a u kojoj je ovu teoriju vrlo precizno iznio što će kasnije dovesti do sve većeg prihvaćanja te teorije. Međutim, ispočetka, Darwinove specifične pretpostavke o evoluciji poput gradualizma i prirodnog odabira naišle su na znatni otpor naučne javnosti. Sljedbenici lamarkizma su za svoje stavove navodili primjere gusaka i pataka za koje se činilo da su svoje plivaće kožice između prstiju dobile zbog stalnog ponavljanja i pokušavanja zamahivanja nogu kroz vodu. Darwinova teorija je taj slučaj objašnjavala da su guske koje su imale nešto veće plivaće kožice bile u procesu prirodnog odabira u većoj prednosti od gusaka koje ih nisu imale. Pošto su eksperimenti koji bi podržali lamarkizam ostali bez ikakvog pozitivnog rezultata, ta teorija je pala u korist Darwinove prirodne selekcije. Darwin, međutim, nije mogao objasniti kako se obilježja jedinki prenose sa jedne generacije na drugu. Također, on nije znao ni zašto se varijacije tih obilježja nisu pomiješale putem naslijeđivanja.
Godine 1944. u radovima Oswalda Averya i saradnika otkrivena je snažna indicija da je dezoksiribonukleinska kiselina (DNK) nosilac genetičkih informacija. Zajedno sa dešifriranjem strukture DNK koje su uradili James Watson i Francis Crick 1953. godine, objašnjena je fizička osnova nasljeđivanja. Od tada genetika i molekularna biologija su centralni i osnovni dijelovi evolucijske biologije.
Nasljeđivanje
thumb|Dio molekule DNK Gregor Mendel je pokazao na primjeru svojih eksperimenata na grašku, da se nasljeđivanje odvija u usko definiranim (diskretnim) jedinicama. Dokazao je da se obilježja prenose sa roditelja na potomstvo, te da su ta obilježja diskretna: ako je grašak potomak imao jednog roditelja koji je bio okrugao a drugog koji je bio naboran, onda potomak neće pokazivati pomiješane osobine, nego će razviti bilo okrugli ili naborani grašak. Mendel je također dokazao da se obilježja roditelja na tačno određeno definiran način prenose na potomstvo, što formulirao kao takozvane Mendelove zakone. Njegova istraživanja bila su osnova za koncept diskretnih, naslijednih obilježja, gena. Mendelovi radovi su dali odgovore na dugo postavljana pitanja, zašto varijante obilježja ostaju stabilne u populacijama.
Genetička varijabilnost
Genetička varijabilnost rezultira iz kvalitativnih i kvantitativnih mutacija DNK, odnosno hromosoma i genoma. Glavni izvori genetčke varijabilnosti su mutacije i rekombinacije, invazije mutantnih jedinki između raznih populacija (genski tok) te miješanje gena seksualnim razmnožavanjem. Kod nekih živih bića, kao što su bakterije i biljke, varijabilnost se izražava i miješanjem genetičkog materijala između vrsta putem horizontalnog genskog toka i hibridizacije.
Usprkos svim procesima prouzrokovanih varijabilnošću, najveći dio područja unutar DNK u nekoj vrsti je identičan (genom) kod svih jedinki te vrste. Usporedno malehne izmjene u genotipu (obilježja kodiranih dijelova genoma), ipak mogu dosta doći do izražaja i izazvati znatan uticaj na fenotip (ukupnost genetički određenih obilježja neke jedinke, odnosno vanjski izgled određen genetskim materijalom). Naprimjer, posmatrano po razlikama u DNK sekvencama, čovjek i šimpanzo se razlikuju samo 1%. Ta minorna razlika, ne samo da definira interspecijske razlike, nego i pojavu da nikada nisu postojale niti mogu postojati dvije biološki istovjetne ljudske ili majmunske jedinke.
Mehanizmi
Dva osnovna mehanizma evolucijskih promjena, također i promjena u učestalosti alela (frekvencija alela) unutar neke populacije, jesu prirodni odabir i genski drift. Prirodni odabir je odabir alela koji nije nasumičan, a koji pruža prednosti kod razmnožavanja i preživljavanja. Genski drift je suprotnost nasumičnog odabira gena iz neke generacije roditelja, a koja prouzrokuje slučajnu promjenu učestalosti nekih alela.
thumb|Rep mužjaka azijskog pauna je klasični primjer spolno odabranih osobina.
Prirodno odabiranje
Prirodno odabiranje se javlja jer se jedinke sa osobinama koje su određena prednost za preživljavanje i razmnožavanje, više razmnožavaju i daju više potomstva od jedinki bez tih osobina. Stoga one će dati više kopija svojih naslijednih obilježja u naredne generacije. Ovo dovodi da se osobine koje daju neke prednosti tokom vremena javljaju sve češće, dok osobine koje ne daju prednosti sve rjeđe. Ovim procesom mogu tokom brojnih generacija nastati razna prilagođavanja uslovima iz okoline. Kada genetske razlike unutar neke populacije ili između populacija neke vrste postanu sve brojnije, na taj način se može iz postojeće vrste odvojiti nova vrsta (specijacija). Međutim, određene zajedničke osobine svih živih bića ostaju na neki način bliske, te se zbog toga smatra da sve poznate vrste potiču od jedne jedine zajedničke pravrste (tačnije iz jednog prvobitnog genskog fonda), a ovim procesima postepeno su jačale i nastajale razlike (zajedničko porijeklo, descendencija).
Prema Darwinu, prirodni odabir nastaje iz različitih uspjeha tokom razmnožavanja neke jedinke u populaciji. On nastaje iz sljedećih činjenica:
Poseban slučaj prirodnog odabira je seksualni odabir; odabir osobina, čije je prisustvo u direktnoj korelativnoj vezi sa uspjehom parenja od strane odabranog partnera. Putem seksualnog odabira evoluirane osobine su posebno izražene kod mužjaka mnogih životinja. Iako neke od ovih osobina mogu smanjiti vjerovatnoću preživljavanja pojedinih mužjaka (naprimjer zbog rogova koji smetaju, glasanja pri parenju ili izražajnih boja tokom perioda parenja, čime mogu privući predatore ili putem borbi mužjaka za ženku), uspjeh razmnožavanja određenog mužjaka je obično veća, koji iskazuje jasne, seksualno odabrane kombinacije obilježja.
Kod više od 200 vrsta ptica i oko 120 vrsta sisara može se posmatrati određena socijalna struktura, kod koje jedan broj jedinki, barem jedno vrijeme, suzdržava se od vlastite reprodukcije a umjesto toga podržava i pomaže razmnožavanje drugih jedinki svoje vrste. Ova pojava je u očiglednoj suprotnosti od Darwinovih teza. Proučavanje ovih pomažućih članova porodice je pokazalo, da se ova pomoć mnogo više iskazuje, što je pomažući član bliskije vezan sa mladuncima u čijem odgajanju pomaže. Pošto je jedan znatni dio genoma između pomagača i mladunaca identičan, ta jedinka i pored toga što se suzdržava od vlastitog razmnožavanja dio svog genoma ipak daje narednim generacijama. Pošto odabir ovdje nije više zasnovan na nivou fenotipa nego na genotipu, naučnik Richard Dawkins je za ove i slične slučajeve u svojim djelima skovao pojam egoistički gen. Kod eusocijalnih insekata naprimjer mrava i socijalnih osa veći dio ženki se cijelog života odriče vlastitog razmnožavanja. Eusocijalnost za ove žene nije povezana sa slabijom sposobnošću opstanka, nego zato što je zbog genetske posebnosti (haplodiploidnosti) bliskija svojim sestrama nego sa potencijalnim mladunčadima. Tako se odgajanjem sestara također veći dio vlastitog genoma prenosi na potomstvo kao i kad bi se podizali vlastiti mladunci.
Genetički drift
Genski (genetički) drift je promjena frekvencije alela u nizu sukcesivnih generacija određene populacije kada aleli potomačkih generacija, statistički gledano, nisu slučajni reprezent frekvencija alela roditeljske generacije pa je njihova zastupljenost u potomstvu podložna nasumičnoj slučajnosti. Javlja se u svim slučajevima kada narednu generaciju ne producira kompletna populacija nego samo njen (manji ili veći) dio, kada se reproduktivni parovi na formiraju po principima genetičke ravnoteže ili kada pojedini tipovi reproduktivnih parova ("igrom slučaja") nisu podjednako fertilni.
Čak i kada nema prirodnog odabira, u takvim prilikama frekvencije alela teže da tokom vremena kolebaju i postaju manje ili veće sve dok se dosegnu vrijednosti 0% ili 100% (fiksiranje alela). Variranje frekvencije alela u uzastopnim generacijama mogu voditi do čiste slučajnosti, tako da pojedini aleli polahko nestaju iz populacije. Dvije odvojene populacije sa istim početnim frekvencijama alela mogu se iz tog razloga potpuno razdvojiti u dvije različite populacije sa različitim setom alela. Efekti slučajnog fiksiranja određenih alela su osobito vidljivi u malim (lokalnim) populacijama
Da li prirodni odabir ili genski drift imaju veći uticaj na sudbinu novih mutacija, zavisi od veličine populacije i jačine odabira. Prirodni odabir dominira u većim populacijama, dok je genski drift dominantan u manjim. U krajnjem slučaju, vrijeme za koje je potrebno da alel putem genskog drift dosegne stalnu frekvenciju u nekoj populaciji (dakle od 0% do 100% jedinki populacije koje nose neki alel), zavisi od veličine populacije. Kod manjih populacija ovaj proces odvija se brže.
Iz toga slijedi, da promjena veličine populacije može imati ekstremno velik uticaj na tok evolucije. Kada neka populacija zbog vanjskih uticaja prođe kroz takozvano genetsko usko grlo, u nekim periodima reducirana do samo nekoliko živih jedinki, te tako može izgubiti veliki dio svoje genetske varijabilnosti. Općenito, tim procesom populacija postaje dosta homogenija i gubi najveći dio rijetkih varijanti. Takva uska grla mogu izazvati neki katastrofalni događaji ili promjene klime, ali i zbog selidbe ili podjele populacije.
Uticaj na politiku i religiju
Teorija evolucije je u politici djelomično osporavana, dok je jednim dijelom i zloupotrebljavana. Historijski gledano, teorija evolucije je korištena od strane socijaldarvinističkih i rasističkih grupa i organizacija (naprimjer, u Njemačkoj tokom vladavine nacionalsocijalizma, socijaldarvinisti su evolucijom opravdavali rasizam). S druge strane darvinizam je važio kao socijaldemokratski i marksistički (kod jednog dijela nacista) kao pozitivna polazna osnova u obrazovanju radnika ili je predstavljana kao utopija u državama u nastajanju i povezivana na eugeničkim teorijama. Teoretičari evolucije su također bili i politički angažirani na različitim frontovima ove borbe.
Protivnici evolucije smatraju da je nastanak života, a naročito ljudi sa svojim posebnim i jedinstvenim osobinama kao što je svijest, gotovo nemoguć da se desio onako kako je opisala teorija evolucije, te da je njegov nastanak moralo inicirati neko inteligentno biće odnosno Bog. U mnogim zemljama svijeta postoje religijske grupe koje smatraju objavljivanje Darwinove knjige Nastanak vrsta jednim nereligijskim kontroverznim činom. Naročito u konzervativnim vjerskim školama koje se drže strogo vjerskih ubjeđenja o postanku, vrlo jasno i otvoreno se suprostavlja današnjoj teoriji evolucije i naučnim stajalištima. Često se takve kritike Darvinove teorije i modernog istraživanja, a podrška vjerskim ubjeđenjima o postanku živih bića, nazivaju kreacionizam. U SAD je u nekoliko sudskih procesa i presuda tokom 1970-ih i 1980-ih proglašeno za pravno nedopustivo korištenje religijskih ubjeđenja kreacionizma u nastavnim planovima srednjih škola. Međutim, to mišljenje se vratilo u obliku takozvanog inteligentnog dizajna. Tek 2005. godine nakon što je podignuta direktna tužba kod američkog saveznog suda u slučaju „Kitzmiller protiv Dover Area School District“, odlučeno je da je učenje o inteligentnom dizajnu protivno ustavu SAD i kao takvo zabranjeno u javnim školama.
Katolička crkva se često oglašavala u vezi teorije evolucije. Tako je papa Pio XII u svojoj enciklici Humani Generis, papa Ivan Pavao II na sjednici papske akademije nauka i papa Benedikt XVI u svojoj molitvi tokom inauguracije, spomenuli su evoluciju. Tako je naprimjer papa Benedikt XVI izjavio: ''Mi nismo slučajan i besmislen proizvod evolucije. Svako od nas je plod u Božijoj bašti''. Prema nekim izjavama u Vatikanu, teorija evolucije je u suglasnosti sa kršćanskim vjerovanjem.
Islamsko gledište na teoriju evolucije je dvojako. Muslimani općenito prihvataju svu nauku kao kompatiblinu sa islamom i lahko prihvataju mikroevoluciju kao i vjerovanje u neke oblike makroevolucije, sa jedinim izuzetkom u stvaranju čovjeka. Unutar svih islamskih izvora ne postoji ništa kontradiktorno sa mikroevolucijom. Također nastanak jedne vrste od druge kao što to predviđa makroevolucija je također prihvatljiva (ne računajući izuzetak čovjeka) i objašnjiva po islamskim izvorima. Prema islamu, jedini izuzetak je nastanak čovjeka. Ljudi se ne smatraju dijelom cjelokupne evolucijske sheme nego kao jedinstveno i počasno Allahovo stvorenje. Iz islamske perspektive, sve se dešava Allahovom voljom i dozvolom i On je već sve odredio. U ovom svjetlu, koncept prirodnog odabira koji se slučajno dešava po teoriji evolucije, nije uvijek prihvaćen u islamu. Mnogi islamski naučnici vjeruju u teističku ljudsku evoluciju koju je pokrenuo Allah, u kojoj je Allah vodi ljudski rod kroz određene faze evolucije te je samo na taj način moguće povući paralelu između ljudske evolucije i islama.
IC 3399
IC 3399 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 23. marta 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Slatina pri Dobjem
Slatina pri Dobjem je naseljeno mjesto u sastavu općine Dobje, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Šentjur pri Celju.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Slatina pri Dobjem je imala 57 stanovnika.
Svjetski dan autizma
Svjetski dan autizma obilježava se 2. aprila svake godine s početkom od 2008. Određen je rezolucijom UN-a 62/139, prihvaćenom 18. decembra 2007. Predlagatelj je bio Katar, a prijedlog su podržale sve zemlje članice UN-a. Rezolucija ima 4 glavne tačke:
Slatina pri Dobjem
Stanovništvo
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Slatina.''
Svjetski dan autizma
Kanada
Udruženje Autism Ontario obilježava ovaj dan "podizanjem zastave" za autizam. Općine širom Ontarija podižu zastavu kako bi podigli svijest o autizmu u njihovoj regiji.
Engleska
2014. godine Svjetski dan autizma poklopio se sa Srijedom dječijih odijelaca, danom koji je ustanovilo Nacionalno društvo za autizam kako bi podstaklo ljude u Engleskoj, Velsu i Sjevernoj Irskoj da pokažu podršku za bilo koga ko pati od poremećaja iz spektra autizma. Noseći odijelce ili pidžamu, učesnici poručuju: "U redu je biti različit".
Novo proljeće
Novo proljeće ( je fantastični roman američkog pisca Roberta Jordana, prethodnik u seriji Točak vremena. Novo proljeće se sastoji od 26 poglavlja i epiloga.
Pozadina publikacije
Novo proljeće je prvobitno objavljeno kao novela u antologiji spekulativne fantastike koju je uredio Robert Silverberg pod nazivom Legende: kratki romani majstora moderne fantazije. Izdavač Tor Books, ova antologija je objavljena 15. septembra 1999. godine, između objavljivanja Staza bodeža iz 1998. i Srce Zime 2000. godine. Robert Jordan je kasnije proširio novelu u samostalni roman (iako znatno kraće dužine od tipičnih knjiga Točak vremena), koji je zatim objavio Tor Books u januaru 2004, između objavljivanja Raskršća sumraka 2003. i Bodeža snova 2005. Roman Novo proljeće prvobitno je zamišljen kao prvi u trilogiji romana prethodnika. Drugi i treći trebali su se fokusirati na Tama koji služi u Ilijanerskoj vojsci i na pronalaženje Randa, te putovanja Moiraine i Lana i pronalaska u Two riversu neposredno prije događaja iz prvog romana. Jordanov prvobitni plan je bio da napiše trilogiju prije knjiga 11. i 12. glavne serije, ali je bio razočaran prijemom Novog proljeća i odlučio je da to odloži do završetka glavne serije. Međutim, njegova smrt 16. septembra 2007. – prije završetka posljednjeg romana u seriji – čini ovo vrlo malo vjerojatnim.
Prvo izdanje knjige Novo proljeće u mekim koricama, objavljeno 13. juna 2005, dalo je čitateljima prvi pogled na Bodež snova, jer je sadržavao prethodni odlomak dijela prologa Bodež snova.
Sažetak radnje
Novo proljeće opisuje događaje koji se dešavaju dvadeset godina prije događaja Zjenica svijeta (knjiga 1). Priča počinje u posljednjim danima Aijelskog rata i bitke kod Sjajnih zidova oko Tar Valona. Radnja je smještena prvenstveno u Tar Valon i Borderlands, konkretno u Kandor.
Novo proljeće se uglavnom fokusira na Moiraine Damodred i Siuan Sanche, dvije Aes Sedai koje su nove u sestrinstvu, i kako je mlada Moiraine postala Aes Sedai, upoznala Lan Mandragorana i učinila ga svojim Čuvarom. Roman također objašnjava kako su Moiraine i Siuan svjedočile proročanstvu o ponovnom rođenju Zmaja i počele istraživati ​​Karaetonski ciklus, Proročanstva zmaja, decenijama prije nego što su otkrile Randa al'Thora.
Vanjski otvor mokraćovoda
Mokraćni otvor, također poznat i kao vanjski mokraćni otvor, je otvor mokraćovoda. To je mjesto gdje mokraća izlazi iz mokraćovoda kod muškaraca i žena i gdje sperma izlazi iz uretera kod muškaraca. Ima različite stepene osetljivosti na dodir. Otvor se nalazi na glans penis ili u vulvinom predvorju.
Muškarci
thumb|left|300px| Unutrašnja anatomija muškarca Muški vanjski otvor uretera je vanjski otvor ili mokraćni otvor, koji se normalno nalazi na vrhu penisnog glavića, na njegovom spoju sa frenulumskom deltom. Ispoljava se kao vertikalni prorez, moguće s obje strane omeđen s dvije male usnaste izbočine i nastavlja se uzdužno duž prednjeg dijela glavića, što olakšava protok urina i mokrenje. U nekim slučajevima otvor može biti zaobljeniji. To se može dogoditi prirodno ili se može pojaviti i kao nuspojava prekomjernog uklanjanja kože tokom obrezivanja. Otvor je osjetljivi dio muškog reproduktivnog sistema. Meatusna stenoza je kasna komplikacija obrezivanja, koja se javlja kod oko 10-20 % novorođenih obrezanih dječaka nakon gubitka zaštite prepucija.
Žene
Postoje određeni dokazi koji ukazuju na to da se udaljenost između klitorisa i mokraćnog otvora (CUMD) kod žena odnosi na lakoću s kojom može postići orgazam pri penetrativnom seksu. Primjećuje se da je orgazam samo od prodiranja vjerojatniji kako opada CUMD.
Ostali sisari
Za razliku od većine drugih sisara, ženka pjegave hijene ima mokraćni otvor koji se nalazi na klitorisnom glansu.
Klinički značaj
Kongenitalni poremećaji otvora, kod muškaraca, uključuju epispadiju (pogrešno postavljanje na gornju stranu) i hipospadiju (pogrešno postavljanje na donju stranu penisa). Kongenitalno pogrešno oblikovanje može rezultirati sužavanjem (meatusna stenoza), uzrokujući djelomičnu ili potpunu blokadu mokraće ili bifurkaciju mokraćnog toka. Blokada mokraćovoda može biti uzrokovana i stranim materijalom, bubrežnim kamenjem, ili kamencem u mjehuru (litijaza).
Žulj (Sokolac)
Žulj je naseljeno mjesto u općini Sokolac, Bosna i Hercegovina.
Popis katoličkog stanovništva u Bosni 1743.
Popis katoličkog stanovništva (obavljen od 15. oktobra 1741. do 16. juna 1743. godine) inicirao je drugi bosanski apostolski vikar fra Pavo Dragičević. Nakon prikupljanja podataka od mjesnih župnika tokom obilaska pastve, fra Pavo je u franjevačkom samostanu u Fojnici provjerio istinitost tvrdnji i popis proslijedio u Rim, gdje se i danas čuva u Arhivu Svetog zbora za raširenje vjere. Popisani su svi katolici sa područja tadašnje Bosne osim katolika iz okolice Trebinja, za koje je apostolski upravitelj dubrovačke biskupije bio zadužen (župa Gradac i Popovo). Obilazak je počeo u Livnu 15. oktobra 1741., a trajao je sve do 30. oktobra 1742., kada je Dragičević vizitaciju morao zbog kuge u Bosni prekinuti. Tek 11. juna 1743. godine je nastavio rad, da bi obilaskom župe Kreševo završio vizitaciju župa 16. juna 1743. Zbog nesigurnog političkog vremena Dragičević se nije usudio ući u Sarajevo nego je poslao svoga izaslanika fra Bonu Benića, a u župu Vodičevo, na austrijsku granicu, delegirao je fra Petra od Jajca.
Rezultati
U Bosni su 1743. godine živjeli oko 40'000 katolika, podijeljena na 31 župa, 390 naselja i 4921 kuća.
IC 5017
IC 5017 (također poznat kao ESO 143-29 i PGC 64902) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 347 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Indijanac. Najveći prečnik je 1,00 (101 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (61 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Royal Harwood Frost 17. maja 1904. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Slatina pri Ponikvi
Slatina pri Ponikvi je naseljeno mjesto u sastavu općine Šentjur, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Šentjur pri Celju.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Slatina pri Ponikvi je imala 108 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Slatina.''
Mali duh (maglina)
NGC 6369 (također poznat kao ESO 520-PN3) je planetarna maglina i nalazi se u sazviježđu Zmijonosac. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 21. maja 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Lokalni izbori u Bosni i Hercegovini 2016 (Brčko)
Lokalni izbori za izbor 31 člana skupštine Brčko Distrikta održani su 2. oktobra 2016. godine. Izbori su održani na 140 biračkih mjesta, a pravo glasa imalo je 86.728 glasača. Glasati se moglo izlaskom na biračko mjesto, preko mobilnih timova i poštom.
Skupština
Na izborima za Skupštinu Brčko Distrikta izašlo je ukupno 43.173 glasača (49,78% od ukupnog broja), a od toga je 41.772 (96,75%) glasova bilo važećih, te 1.401 (3,25%) nevažećih. Birano je ukupno 31 član Vijeća, te su oni izabrani po broju osvojenih glasova po listama, dok je odabir predstavnika iz pojedine partije, vršen po najvećem broju glasova. Najviše glasova dobila je koalicija SDS/NDP 5.908 (15,06% od ukupnog broja važećih glasova).
Visejec
mini|280px|Visejec, ulaz u naselje Visejec je naseljeno mjesto u sastavu općine Žužemberk, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Visejec je imao 88 stanovnika.
Popis stanovništva u Srbiji 2011 (Velika Plana)
Po popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. u Srbiji, koji je proveden od 1. do 15. oktobra 2011, u općini Velika Plana živjelo je ukupno 40902 stanovnika, što predstavlja 0,57% od ukupnog broja stanovnika Srbije, odnosno 20,51% od od ukupnog broja stanovnika Podunavskog okruga. Popis stanovništva provoden je na temelju Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. Godini ("Službeni glasnik RS", br. 104/09 i 24/11).
Bill Walker (političar)
William M. "Bill" Walker (rođen 16. april 1951.) jeste američki advokat i političar, trenutni, 11. po redu guverner američke savezne države Aljaska, izabran na izborima održanim 4. novembra 2014. Na dužnost guvernera je stupio 1. decembra 2014. godine, a svečana inauguracija je održana u 11:30h po lokalnom vremenu (21:30h CET).
Rođen je u Fairbanksu, a odrastao u gradovima Delta Junction i Valdez. Studirao je pravo, a u svojoj karijeri bio je gradonačelnik, gradski pravobranilac i vijećnik grada Valdeza, kao i glavni savjetnik lučkih vlasti Alaska Gasline. Walker se na primarnim izborima za guvernera Aljaske kandidirao kao član Republikanaca, ali je izgubio u utrci protiv stranačkog kolege Sean Parnella, koji je na tim izborima i postao guverner Aljaske. Walker se na sljedećim izborima 2014. prijavio kao nezavisni nestranački kandidat, ali je svoju kampanju vezao sa demokratskim kandidatom Byronom Mallottom, koji je postao kandidat za viceguvernera. Na izborima 2014. ovaj dvojac je porazio dotadašnjeg guvernera Parnella i njegovog zamjenika Dan Sullivana.
Popis stanovništva u Srbiji 2011 (Velika Plana)
Starosna piramida
Od ukupnog broja stanovnika u općini Velika Plana bilo je 20.139 (49,24%) muškaraca i 20.763 (50,76%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 970:1000. Prosječna starost stanovništva bila je 42,9 godina, muškaraca 41,3 godina, a žena 44,4 godina. Udio osoba starijih od 18 godina je 82,3% (33.649), kod muškaraca 81,4% (16.386), a kod žena 83,1% (17.263).
Popis stanovništva na Kosovu 2011 (Đeneral Janković)
'''Popis stanovništva na Kosovu 2011. godine''' proveden je od 1. do 15 aprila 2011. na osnovu Zakona o popisu stanovništva (Zakon broj 03/L-237). Po popisu stanovništva na površini od 82,9 km2, 2011. godine u općini Đeneral Janković živjelo je 9.403 stanovnika, što predstavlja 0,54%, od ukupnog broja stanovnika Kosova. Od toga je 4.836 osoba muškog i 4.567 osoba ženskog spola. (Odnos m/ž je 1000:944). Gustoća naseljenosti u Đeneral Jankoviću je 113 stanovnika/km2.
Rezultati popisa na Kosovu su nepotpuni zbog bojkota popisa u općinama sa većinskim srpskim stanovništvom (Leposavić, Zubin Potok, Zvečan i u sjevernom dijelu Mitrovice). Po izvorima nekih srbijanskih medija, izbore je bojkotovalo srpsko stanovništvo i u drugim općinama Kosova.
Starosna piramida
Od ukupnog broja stanovnika u općini Đeneral Janković je 4.836 osoba muškog i 4.567 osoba ženskog spola. Kod osoba muškog spola udio mlađih od 18 godina je 36,04%, sa 1.743, dok je kod osoba ženskog spola 34,18%, sa ukupno 1.561 popisanih.
Stari Martinac
Stari Martinac je naseljeno mjesto u općini Srbac, Bosna i Hercegovina.
Abortus u Azerbejdžanu
Abortus u Azerbejdžanu je legalizovan 23. novembra 1955. godine, dok je Azerbejdžan bio dio Sovjetskog Saveza kao Azerbejdžanska Sovjetska Socijalistička Republika. Postojeće zakonodavstvo koje se bavi abortusom nikada nije mijenjano, i ostalo je na snazi nakon raspada Sovjetskog Saveza i nezavisnosti Azerbejdžana 1991. godine. Zakon je jedan od najliberalnijih zakona o abortusu na svijetu, koji dozvoljava abortus na zahtjev do 28. sedmice trudnoće iz raznih razloga.
Zakon dozvoljava abortus na zahtjev iz razloga kao što su: silovanje i incest, smrt oca, djeteta, sudska presuda za majku ili oca, sudski nalog kojim se majka lišava roditeljskog prava, ako domaćinstvo već ima više od petoro dece, ako se veza između majke i oca završi razvodom ili postoji porodična anamneza koja uključuje mentalnu bolest ili motorni invaliditet.
Tradicionalno, abortus se koristio kao kontraceptivna metoda u Azerbejdžanu. U 2014. godini 13,8% trudnoća u Azerbejdžanu završilo se abortusom.
Vanjska spermatska fascija
Vanjska spermatska fascija (interkrurna ili interkolumnarna fascija) je tanka membrana, produžena prema dolje oko površine spermatske vrpce i testisa. Odijeljena je od dartos tunike od labavo areolarno tkivo. Povremeno se naziva „Le Fascia de Webster“ prema anatomu koji ju je jednom opisao.
Izvedena je iz aponeuroze trbušnog vanjskog kosog mišića.
Volčkova vas
Volčkova vas je naseljeno mjesto u sastavu općine Šentjernej, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Novo Mesto.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Volčkova vas je imala 81 stanovnika.
Parker (2013)
Parker je američki kriminalistički triler iz 2013. koji je režirao Taylor Hackford. Parker zasnovan je na romanima pisca Donalda E. Westlakea i prati profesionalnog lopova Parkera (Jason Statham). Parker, lopov koji živi prema posebnom setu načela, prevaren je od strane svojih partnera i ostavljen na rubu smrti. Parker ipak preživi i zajedno sa svojom novom partnericom (Jennifer Lopez) kreće u osvetu!
Šenkovec (Hrvatska)
mini|280px|Šenkovec, rimokatolička crkva "Sv. Jelena Križarica" Šenkovec (mađ. Szentilona) je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Međimurskoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Čakovec.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Šenkovec je imala 2.879 stanovnika, od čega u samom Šenkovcu 2.466.
Općina Šenkovec
Napomena: ''Nastala iz stare općine Čakovec. U 1991. sadrži dio podataka grada Čakovca, a dio podataka sadržan je u gradu Čakovcu.''
Šenkovec (naseljeno mjesto)
Napomena: ''U 1991. povećano pripajanjem dijela područja naselja Mačkovec (grad Čakovec), koji je od 1857. do 1971. bio nenaseljen, te dijela područja naselja Čakovec.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Šenkovec je imalo 2.161 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Slivnica pri Celju
mini|280px|Slivnica pri Celju, mjesno groblje i rimokatolička crkva "Sv. Janez Krstnik" Slivnica pri Celju je naseljeno mjesto u sastavu općine Šentjur, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Šentjur pri Celju.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Slivnica pri Celju je imala 109 stanovnika.
Napomena: ''U 1955. povećano za naselje Sveti Janez koje je ukinuto.''
Dartos
Ovojnica dartos ili fascija dartos ili jednostavno dartos (grč. δέρνω – derno = tuku, zabadaju i / ili δμρμα – derma = koža ili δαρτός – dartos, što znači „ono koje je skinuto ili zguljeno“, moguće zbog izgleda ) je sloj vezivnog tkiva koji se nalazi u penisnoj osovini, prepuciju i skrotumu. Dio penisa naziva se površinska fascija penisa ili potkožno tkivo penisa, dok je skrotumski dio sam dartos. Pored toga što je kontinuirana sama sa skrotumom i penisom, kontinuirana je i sa Collesovom fascijom perineumom i Scarpinom fascijom trbuha. Leži tačno ispod kože, što ga čini površnim vanjskim spermatskim fascijama u skrotumu i Buccovoj fasciji u osovini penisa.
U skrotumu se sastoji uglavnom od glatkih mišića. Tonus ovog glatkog mišića odgovoran je za naboran (rugozan) izgled skrotuma. U ženki su ista mišićna vlakna slabije razvijena i nazvana dartos muliebris, ležeći ispod kože labia majora.
Inervaciju prima od postganglijskih simpatičkih nervnih vlakana koja dolaze preko ilioingvinalnog živca i zadnjeg zglobnog nerva.
Funkcija
U penisu, labavo pričvršćivanje dartoske fascije na Buckovu fasciju odgovorno je za visoki stupanj pokretljivosti kože penisa preko i ispod tkiva. Također je odgovoran za provođenje opskrbe peniske kože krvlju, uzdužno usmjerene anastomozne mreže sudova koji proizlaze iz vanjskih pudendalnih sudova. U skrotumu, tunica dartos djeluje na regulaciju temperature testisa, što pospješuje spermatogenezu. To postiže širenjem ili kontrakcijom nabora skrotumske kože.
Dartoski mišić djeluje u suradnji s kremasterskim mišićem kako bi povisio testis, ali ne smije se miješati sa kremasterskim refleksom.
Dartoska fascia drži prepucij u blizini peniskog glavića tokom života. U dojenačkoj dobi dartoska fascija djeluje kao jednosmjerni kontrolni ventil na vrhu prepucija, omogućavajući isticanje urina, ali sprečava ulazak stranih tvari i patogena. S povećanjem zrelosti, dolazi do povećanja elastičnih vlakana, što omogućava da se kod odraslih kožica prepucija uvuče i klizi slobodno naprijed-nazad.
IC 5019
IC 5019 (također poznat kao ESO 400-35 ?) je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Mikroskop. Ovaj objekat je zapisao Lewis Swift 16. septembra 1897. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Le Havre (film)
thumb|upright| André Wilms, glavna uloga u filmu na Kanskom festivalu 2011. Le Havre je francuski igrani film finskog režisera Akija Kaurismäkija snimljen 2011. godine. Ime filma, ove francuske tragikomedije je po francuskom lučkom gradu Le Havre. Film tematski obrađuje problematiku afričkih izbjeglica u Francuskoj, sa čistačem cipela kao glavnim junakom, upoznavaje afričkog dječaka izbjeglicu, koji želi da nastavi put za London, gdje se nalazi njegova majka. Premijera film bila je 17. maja na 64. filmskom festivalu u Cannesu. Premijere u drugim državama su slijedile nekoliko dana kasnije.
Sotensko
Slovenija:
Mount Sidley
Mount Sidley je najviši vulkan na Antarktiku i stoga spada u grupu 7 vulkanskih vrhova. Visina mu je između 4181 i 4285 m. To je veliki, uglavnom snijegom pokriveni štitasti vulkan koji je najviši i najmarkantniji od 5 vulkanskih vrhova koji čine Gorje Izvršnog komiteta u Zemlji Marie Byrd. Karakterizira ga spektakularna kaldera na južnoj strani široka 5 km, a nalazi se sjeveroistočno od Mount Waeschea u južnom dijelu gorja.
Otkrio ga je kontraadmiral Richard E. Byrd 18. novembra 1934. tokom leta avionom i imenovao po Mabelle E. Sidley, kćeri Williama Horlicka, koji je dao doprinos Byrdovoj antarktičkoj ekspediciji 1933-1935. Uprkos svom statusu, ovaj vulkan prilično je nepoznat usljed izuzetno zabačene lokacije. Slabo je poznat čak i u svijetu planinarstva u poređenju sa daleko poznatijim Mount Erebusom, drugim najvišim antarktičkim vulkanom, koji se nalazi blizu američke i novozelandske baze na Rossovom ostrvu.
Prvi zabilježeni uspon na Mount Sidley ostvario je Novozelanđanin Bill Atkinson 11. januara 1990. dok je radio kao podrška Američkom antarktičkom programu (USAP).
mini|desno|250px|[[Topografija|Topografska karta Mt. Sidleya i Mt. Waeschea (razmjer 1:250.000)]]
Vidkun Quisling
Vidkun Abraham Lauritz Jonssøn Quisling (norv.: ˈʋɪdkʉn ˈkʋɪʃlɪŋ; 18. juli 1887. - 24. oktobar 1945.) je bio norveški političar i državnik. 9. aprila 1940. godine, u toku njemačke invazije na Norvešku, preuzeo je vlast u državnom udaru podržanom od nacista. U periodu od 1942. do 1945. kao predsjednik norveške vlade sarađivao je s okupatorom. Njegovom vladom, poznatom kao kvislinški režim, dominirali su ministri iz Nasjonal Samlinga, stranke koju je osnovao 1933. godine. Kolaboracionistička vlada je učestvovala, svjesno ili nesvjesno - u njemačkom Konačnom rješenju. Poslije završetka 2. svjetskog rata, Vidkundu je suđeno u Norveškoj gdje je i proglašen krivim za optužbe uključujući pronevjeru, ubistvo i veleizdaju. Pogubljen je strijeljanjem u tvrđavi Akershus, u Oslu, 24. oktobra 1945. godine. Riječ kvisling je postala sinonim za izdajnika, aluzija na jako loš glas o Kvinslingovom djelovanju koja se koristila za vrijeme njegovog života ali i dan danas.
Kamičak na nebu
Kamičak na nebu ( je naučnofantastični roman američkog pisca Isaaca Asimova, objavljen 1950. Ovo djelo je njegov prvi roman — dijelovi serije Zadužbina su se pojavljivali još od 1942. u časopisima, ali Zadužbina nije objavljena u obliku knjige sve do 1951. godine. Originalne knjige Zadužbina su takođe niz povezanih epizoda, dok je ovo kompletna priča koja uključuje jednu grupu likova.
Historija izdavanja
Prvobitno je napisan u ljeto 1947. pod naslovom "Ostari sa mnom" ( za Startling Stories, čiji se urednik Sam Merwin, Jr. obratio Asimovu da napiše kratki roman od četrdeset hiljada reči za časopis. Naslov je bio pogrešan citat Rabi ben Ezre Roberta Browninga, čijih je prvih nekoliko stihova (koji počinju "Ostari zajedno sa mnom! / Najbolje tek treba da bude...") uključeno u završni roman. Startling Stories su ga odbacili na osnovu toga što je naglasak časopisa bio više na avanturi nego na naučnoj fantastici (iako je urednik pozvao Asimova da napiše kao eksperiment za časopis), i ponovo ga nazvao John W. Campbell, njegov uobičajeni urednik. 1949. urednik Doubleday Walter I. Bradbury prihvatio je priču na prijedlog Frederika Pohla, pod uslovom da se proširi na sedamdeset hiljada riječi i da se naslov promijeni u nešto više usmjereno na naučnu fantastiku; objavljeno je u januaru 1950. kao Kamičak na nebu. "Ostari sa mnom" je kasnije objavljen u svom originalnom obliku zajedno sa drugim nacrtima priča u "The Alternate Asimov's" 1986. godine.
U knjizi Prije zlatnog doba, Asimov je napisao da je na Kamičak na nebu utjecala kratka priča "Proxima Centauri" Mareja Lenstera.
Knjiga je više puta reizdavana: 1953. od strane Galaxyja, 1957. i 1964. od Bantama, 1958. i 1982. od Corgija kao prvo britansko izdanje, 1968. od strane Sidgwicka & Jacksona s tvrdim koricama, 1969., 1972., 1974. i izdanja s tvrdim koricama) i 1981. Sphere Science Fiction, 1971. i 1975. Fawcett Books, 1983. Del Rey Books, 1986. s tvrdim koricama, Grafton i 1990. ponovo Doubleday tvrdim koricama; osim toga, ponovo je štampan kao dio serije Carstvo, 1986. od strane Ballantine Books, 1992. od strane Spectre i 2010. od Orb Booksa, iu štampanom iu Kindle izdanju.
Kamičak na nebu je također bio uključen u brojne omnibuse: prvi 1952. u Trokut zajedno s ostalima u serijalu Galaktičko Carstvo (Zvijezde, kao prašina i Svemirske struje koji su objavljeni tek ranije te godine), 1978. godine u The Far Ends of Time and Earth  zajedno sa The End of Eternity  i zbirkom kratkih priča Earth Is Room Enough, i ponovo s romanima iz serije Galaktičko Carstvo 2002. kao romanima Carstva.
Knjigu je za radio adaptirao Ernest Kinoy za Dimenziju X kao "Kamičak na nebu"; Prvo emitovano 1951. godine, objavljeno je kao audio download 2007. od strane Radio Spiritsa, te ponovo 2011. godine.
Pozadina priče
Knjiga počinje sa likom penzionisanog krojača iz sredine 20. vijeka, koji je slučajno gurnut naprijed u budućnost. Do tada je Zemlja postala radioaktivna i ima nizak status u ogromnom Galaktičkom Carstvu. Postoji i misterija i borba za moć, i mnogo debata i ljudskih izbora. Protagonist je sasvim običan čovjek, a ne tipičniji heroj svemirske opere.
Radnja ove knjige odvija se u istom svijetu kao i serijal Zadužbina. Zemlja je dio Carstva Trantor, kasnije mjesto gdje je Hari Seldon otkrio psihohistoriju. Asimov se vratio temi radioaktivne Zemlje u Zvijezde, kao prašina; Svemirske struje; i Zadužbina i Zemlja. Najpotpunije ga je istražio u Roboti i Carstvo.
Kamičak na nebu grupisan je zajedno sa Zvijezde, kao prašine i Svemirske struje kao takozvani serijal Galaktičko carstvo. Međutim, oni su samo labavo povezani, dešavaju se između ere Spacers-a i serije Zadužbina, ali se na drugi način ne preklapaju u vremenu, lokaciji ili temi.
U ovom djelu, za razliku od The End of Eternity, putovanje kroz vrijeme je jednosmjerno i nekontrolisano. Malo je vjerovatno da su tehnologije povezane, budući da, prema Andrewu Harlanu, energetski zahtjevi za transport čovjeka s tehnologijom Eternity daleko premašuju mogućnosti Zemlje iz dvadesetog vijeka.
Jedan element romana koji je Asimov posebno volio je uključivanje scene izlaganja koja se odvijala tokom partije šaha između dva lika. Asimov je, prepričavajući sve poteze, reagovao protiv uobičajene tendencije romanesknog prikaza šahovskih partija da se zanemaruje radnja na tabli. Igra koju je odabrao da predstavi bila je pobjeda Grigorija Levenfiša (crni) nad Borisom Verlinskim (beli) u Moskvi 1924. godine, koja je pobjedniku donijela nagradu za briljantnost.
Sažetak radnje
Dok hoda ulicom u Chicagu, Joseph Schwartz, penzionisani krojač, nesvjesna je žrtva nesreće u obližnjoj nuklearnoj laboratoriji, pomoću koje je trenutno prebačen desetine hiljada godina u budućnost (50.000 godina, prema procjeni jednog lika, brojka koja je kasnije promijenjena u kasnijim radovima Asimov kao "greška"). Nalazi se na mjestu koje ne prepoznaje, a zbog očiglednih promjena u govornom jeziku tako daleko u budućnosti, ne može ni sa kim komunicirati. Odlutao je na farmu i udomio ga je par koji tamo živi. Zamijenili su ga za mentalno nerazvijenu osobu i potajno ga nude kao subjekt za eksperimentalni postupak za povećanje njegovih mentalnih sposobnosti. Procedura, koja je prethodno ubila nekoliko subjekata, funkcionira u njegovom slučaju, i on otkriva da brzo može naučiti govoriti trenutni jezik. Takođe polako shvata da mu je procedura dala snažne telepatske sposobnosti, uključujući sposobnost da projektuje svoje misli do tačke ubijanja ili ranjavanja osobe.
Zemlju, u tom trenutku, ostatak Galaktičkog Carstva vidi kao buntovnu planetu - pobunila se tri puta u prošlosti - a stanovnici su široko kritikovani i diskriminisani. Zemlja također ima nekoliko velikih radioaktivnih područja, iako uzrok nikada nije stvarno opisan. Sa velikim nenaseljivim područjima, radi se o veoma siromašnoj planeti, a svako ko nije u stanju da radi zakonski je obavezan da bude eutanaziran. Ljudi na Zemlji takođe moraju biti pogubljeni kada napune šezdeset godina, postupak poznat kao "Šezdeset", sa vrlo malim izuzecima; uglavnom za ljude koji su dali značajan doprinos društvu. To je problem za Švarca, koji sada ima šezdeset i dvije godine.
Joseph Schwartz, zajedno s Affretom Shektom, naučnikom koji je razvio novi uređaj koji je pojačao Schwartzove mentalne moći, njegovu kćer Polu Shekt i gostujući arheolog Bel Arvardan, zarobljeni su od strane pobunjenika, ali su pobjegli uz pomoć Schwartzovih novih mentalnih sposobnosti i jedva su u stanju da zaustave plan za oslobađanje virusa. Schwartz koristi svoje mentalne sposobnosti da isprovocira pilota iz carskog garnizona da bombarduje mjesto gdje postoji arsenal supervirusa.
Knjiga se završava na noti pune nade - možda se Carstvo može uvjeriti da obnovi Zemlju i ponovo uvede nekontaminirano tlo.
Prijem
Boucher i McComas su bili razočarani romanom, rekavši da su uprkos Asimovljevim dobrim idejama "njegov težak tretman i rutinska radnja razočaravajući. L. Sprague de Camp je, međutim, visoko preporučio roman, hvaleći ga kao "odličnog; jedan od rijetkih zaista zrelih i profesionalnih poslova dostupnih u obliku knjige [1950.]. . . . Asimovljeva karakterizacija je dobra, njegova napetost je gotovo nepodnošljiva, a njegovo rukovanje temom grupnih predrasuda je maestralno." Floyd C. Gale iz Galaxy Science Fictiona rekao je čitaocima "Ne propustite" to i druge Carstvo romane. Lester del Rey je smatrao da je roman "prvorazredna priča."
Hronologija
Procjena od 50.000 godina je u suprotnosti s hronologijom datom u kasnijim Asimovljevim romanima, posebno u Zadužbina i Zemlja i Čeličnim pećinama. Potonji roman ukazuje da je robot R. Daneel Olivaw konstruiran nekih tri hiljade godina nakon osnivanja New Yorka. Zadužbina i Zemlja, u svojoj završnoj sceni, utvrđuje da Daneel preživi u period krize, nakon kolapsa Prvog galaktičkog carstva. On daje svoju starost kao (otprilike) dvadeset hiljada godina. Sistem datiranja Galaktičke ere, kojem se pridržava većina Asimovljeve serije Zadužbina, postavlja Zadužbinu i Zemlju otprilike dvanaest hiljada godina nakon događaja iz Kamičak na nebu. Kada se saberu sve razlike, vremensko pomjeranje Josepha Schwartza ga je na kraju prevelo samo za nekih jedanaest milenijuma u budućnost.
U osnivanju, Galaktičko carstvo postoji već 12.000 godina. Vjeruje se da nuklearna energija postoji već 50.000 godina, iako je to mnogo nakon ere Kamičak na nebu.
Historijska analogija
Očigledna historijska analogija je između Zemlje u knjizi i historijske situacije Judeje pod Rimskim Carstvom, sa fanaticima koji planiraju pobunu protiv Trantora po uzoru na Zilote koji su 66. godine nove ere pokrenuli Prvi jevrejsko-rimski rat koji je završio uništenjem jerusalimskog hrama, događaj iz jevrejske istorije. Ovo se dobro uklapa u opštu šemu da je Trantor ekvivalent Rimu, a Trantorov kasniji pad u seriji Zadužbina je ekvivalent propadanju Rima vjekovima nakon uništenja Jerusalima. Asimovljev položaj u ovoj drevnoj istorijskoj kontroverzi je jasan, pri čemu su fanatični pobunjenici nesumnjivi negativci knjige. Važno je napomenuti da je Joseph Schwartz – čovjek iz prošlosti koji je na kraju osujetio zavjeru fanatika – očito Židov, a njegova akcija zapravo spašava ljude buduće Zemlje od ponovnog izvođenja velike tragedije Schwartzovog vlastitog naroda.
Sudbina Zemlje
U Zadužbina i Zemlja opisano je da je Carstvo započelo obnovu Zemlje, ali da je to kasnije napušteno. Tu su i potomci starog stanovništva na "Alphi", planeti koja kruži oko jednog od sunaca Alpha Centaurija. Tamo ih je naselilo Carstvo, koje je namjeravalo napraviti cijeli teraformirani svijet, ali koje je na kraju proizvelo samo jedno veliko ostrvo. Janov Pelorat je izjavio da je, ako je ispravno shvatio legende o Alphi, početak pokušaja restauracije bio neposredno prije perioda mnogo većih problema za Carstvo. Daneel objašnjava da je imao ulogu u pokušaju obnove Zemljinog tla i naseljavanju ljudi u "Alphi", ali je postigao manje nego što je želio. Ne raspravlja se o tome da li je on lično bio uključen u stvarne događaje u Kamičku na nebu, ali se snažno implicira. Ostaje otvorenim da su se druge izbjeglice sa Zemlje mogle naseliti negdje drugdje u svemiru.
Žunovi
Žunovi su naseljeno mjesto u općini Sokolac, Bosna i Hercegovina.
AEG1
Metadherin, znan i kao protein LYRIC ili  gen 1 ptoteina za podizanje astrocita (AEG-1) je protein, koji je kod ljudi kodiran genom MTDH.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 582 aminokiseline, а molekulska težina  63.837  Da.
Funkcija
MTDH (AEG-1) je uključen u angiogenezu, posredovanu preko HIF-1alfa posredovanu. Također stupa u interakciju s SND1 i uključen je u RNK-inducirani kompleks za utišavanje (RISC) i ima vrlo važnu ulogu u funkcijama RISC-a i miRNK.|[ Pokazalo se da MTDH stupa u interakciju sa proteinama splajsosoma u ćelijskom jedru i regulira proces alternativne 	prerade transkripta.
MTDH inducira onkogen zvani kasni faktor SV40 (LSF/TFCP2) koji je uključen u indukciju timidilat-sintaze (TS) i biosintezu DNK. Kasni faktor SV40 (LSF/TFCP2) pojačava angiogenezu transkripcijskom regulacijom matriksne metaloproteinaze-9 (MMP9).
Klinički značaj
MTDH djeluje kao onkogen kod melanoma, malignog glioma, raka dojke i hepatoćelijskog karcinoma. Vrlo je eksprimiran kod ovih karcinoma i pomaže u njihovoj progresiji i razvoju. Izaziva ga c-Myc onkogen i ima vrlo važnu ulogu u usidrenju neovisnog rasta ćelija raka.
Povišena ekspresija gena za metastaze metadherina (MTDH), koji je prekomjerno izražen u više od 40% slučajeva raka dojke, povezan je s lošim kliničkim ishodima. MTDH ima dvostruku ulogu u podsticanju metastatskih rasijaqvanja i poboljšanju hemorezistencije. MTDH je stoga potencijalna terapijska meta za poboljšanje hemoterapije i smanjenje metastaza.
Pokazalo se da je MTDH prekomjerno eksprimiran u karcinomu prostate, gdje postoji pomak prema više citoplazmatskoj lokalizaciji, signalizirajući lošu prognozu. Pokazalo se da u jezdrima ćelija raka prostate MTDH utiče na alternativnu preradu gena kao što je CD44 koji također može biti povezan s progresijom raka prostate.
LSF/TFCP2 ima višestruku ulogu u hemorezistenciji, EMT, alergijskom odgovoru, upalama i Alzheimerovoj bolesti.
MTDH kontrolira mnoga obilježja onkogena i raka. MTDH/AEG-1 inducira hepatosteatoze u jetri miša. Nokdaun MTDH vještačkim interferencijama mikroRNK funkcionira kao potencijalni supresor tumora u raku dojke. Povišena funkcija gena-1/MTDH izaziva povišenje u astrocitima i podvrgava se palmitoilaciji u normalnoj i abnormalnoj fiziologiji ćelije. Biomaterijalne titanijske podloge s mikrožljebovima mogu promijeniti ekspresiju MTDH u primarnim ćelijama čovjeka.
Unutrašnja spermska fascija
Unutrašnja spermatska fascija (infundibuliformna fascija) (Websterova duga fascija) je tanki sloj koji lagano ulazi u spermatsku vrpcu; to je nastavak naniže poprečne fascije.
Sotensko pod Kalobjem
Sotensko pod Kalobjem je naseljeno mjesto u sastavu općine Šentjur, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Šentjur pri Celju.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Sotensko pod Kalobjem je imalo 30 stanovnika.