cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antisemitizam
Rani antisemitizam (antijudaizam)
Na području današnjeg bliskog istoka razvija se predstepen antisemitizma, antijudaizam. Prije pojave kasnijih monoteističkih religija, kao što su kršćanstvo i islam, judaizam je kao monoteistička vjera bio na meti drugih vjera. U tadašnje vrijeme je bilo neobjašnjivo imati jednog boga. Plemena širom svijeta vjerovala su u više božanskih bića, čiji primjer je najvidljiviji u grčkoj i rimskoj mitologiji. Za skoro sve radnje i skoro sve fenomene bio je zadužen jedan poseban bog. Oslanjajući se na njihov monoteizam, Židovi tog vremena u stvari okreću leđa tadašnjoj kulturi. Samim time dolazi sve više do njihovog isključivanja iz kulture tih regija, te do stvaranja sopstvene kulture unutar istomišljenika. Historijski su dokazana protjeravanja Židova od Egipćana i njihova poniženja od drugih naroda blisko-istočne regije.
Antisemitizam u srednjem vijeku
Gubljenjem značaja Bizantskog carstva i jačanjem Svetog Rimskog Carstva krajem 10. i početkom 11. vijeka dolazi do pomijeranja trgovačkih centara dalje prema zapadu. Židovi tog doba, integrirani u trgovačke i finansijske poslove, sve više preuzimaju uticaj u ovim granama. Crkva tog vremena, sama zainteresirana za bogatstvo koje dolazi trgovačkim putevima sa istoka, posvećuje mnogo vremena prozivajući Židove donosiocima zla i pokušajima urote u narodu kroz promociju njihovog grijeha nad Isusom. Samim tim budi se jaka kontroverza na pogled Isusa u kojem kršćani vide Boga, dok ga Židovi smatraju normalnim Židovom. Omalovažavanje Isusa Crkva uzima također kao jedan od povoda za potpiru mržnje prema Židovima.
Antisemitizam u Drugom svjetskom ratu
Već krajem 19. vijeka, na području njemačkog uticaja, sve više se kristalizira mržnja prema židovskom stanovništvu. U to doba se prelazi iz vjerskog antisemitizma u rasni. U velikom broju pisanih djela desnice, dolazi do opisa Židova kao jedne hijene koja se podmuklo prostire u aparatima države. Ova mržnja se zasniva na uspjehu Židova koji u toj dobi zasnivaju bazu finansijske osnove van državnih institucija. U danima privredne krize na području Njemačke, njih se viđa kao jednog od uzroka depresivnog stanja.
Adolf Hitler u svom djelu Mein Kampf stilizira židovstvo kao državnog neprijatelja broj jedan. Dolaskom Hitlera na vlast, 30. januara 1933, dolazi do niza zakonskih izmjena na štetu židovskog stanovništva. Oduzima im se državljanstvo, zabranjuje rad u prosvjeti, rad u državnim institucijama, brak sa ne-Židovima, oduzimanje imovine, zabrana rada u zanatima kao što su oružari ili apotekari i slično, da bi sve na kraju završilo u holokaustu.
Moderni antisemitizam
Iako u zapadnom svjetu prakticiran samo od desničara evropske regije, on i danas postoji. U islamskom svijetu se bazira na mržnji prema Izraelu kao raku u islamskom tijelu, i tako prema židovskom narodu.
IC 2246
IC 2246 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Rak. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 9. januara 1901. godine.
Mladen Deželić
Mladen Deželić (3. januar 1900 – 28. novembar 1989) bio je hrvatski i bosanskohercegovački hemičar. Rođen u Zagrebu, sin je dr. Velimira Deželića starijeg, pisca, leksikografa i bibliotekara, osnivača Družbe "Braća Hrvatskoga Zmaja".
U Zagrebu je završio Klasičnu gimnaziju 1919. i studij hemije na Filozofskom fakultetu 1923. Za vrijeme studija apsolvirao je kurs organske hemije u hemijskom laboratoriju R. Freseniusa u Wiesbadenu 1922. Doktorirao je na istom fakultetu s tezom Ravnoteža u organskim binarnim sistemima pod vodstvom Nikolaja Antunoviča Pušina 1928. Specijalizirao organsku hemiju kod nobelovca Hansa Fischera u Münchenu od 1932, u čijem institutu je radio do početka Drugog svjetskog rata. Od 1926. asistent na Filozofskom fakultetu u Zagrebu, od 1935. honorarni nastavnik fizikalne hemije, a od 1940. docent na istom fakultetu. God. 1942. postaje vanredni profesor na Farmaceutskom fakultetu u Zagrebu, a od 1943. je redovni profesor i predstojnik Katedre za hemiju. God. 1945. prelazi u Ministarstvo lake industrije te osniva i vodi Hemijski laboratorij Duhanskog instituta u Zagrebu. Godine 1949. na poziv vlasti Bosne i Hercegovine da dođe u Sarajevo i osnuje univerzitetsku nastavu iz hemije u toj republici postaje redovni profesor Medicinskog fakulteta u Sarajevu, a 1950. jedan je od matičara Filozofskog fakulteta u Sarajevu, te nakon osnivanja tog fakulteta postaje njegovim redovnim profesorom i voditeljem Katedre za hemiju. Njegovom inicijativom i zalaganjem projektovan je i izgrađen Institut za hemiju i fiziku u Sarajevu, a nakon osnivanja Prirodno-matematičkog fakulteta 1960. postaje voditeljem Odsjeka za hemiju i direktorom Hemijskog instituta. Od 1956. redovni je član Naučnog društva BiH i član njegovog Nadzornog odbora, a od 1963. do 1966. njegov je sekretar. Nakon što je 1966. Naučno društvo preraslo u Akademiju nauka i umjetnosti BiH postaje redovni član akademije i član njenog predsjedništva. U penziju je otišao 1968. kada se vraća u Zagreb, gdje živi do svoje smrti 1989.
U svom naučnom radu bavio se organskom sintezom i istraživanjem prirodnih spojeva. Istraživao je hemiju pirola, porfirina i hemina, proučavao nikotin i njegove derivate, kumarinske derivate i njihovo antikoagulacijsko djelovanje, te glikozidne spojeve. Bavio se i problemom stabilizacije vitamina C u otopini. U području fizičke hemije bavio se termohemijom, polarografijom i spektrofotometrijom. Rad na proučavanju ravnoteže smjese teške vode D2O i obične vode H2O dao je rezultate koji se i danas navode u priručnicima s tablicama fizikalnih i hemijskih podataka o teškoj vodi.
Od 1940. urednik je hemijske struke u Hrvatskoj enciklopediji. Od 1941. do 1945. glavni je urednik naučnog časopisa Kemijski vjestnik, preteče današnjeg časopisa Croatica Chemica Acta. Bavio se razvojem hrvatskih hemijskih naziva te sastavljao građu za hrvatski hemijski rječnik. S nekoliko kolega hemičara osniva 1950. Društvo hemičara i tehnologa BiH i pokreće Glasnik tog društva, kojeg je glavni urednik do svog penzionisanja.
Bio je član Družbe "Braća Hrvatskoga Zmaja" od 1929, a izabran je za njenog Velikog meštra 1943. i tu dužnost obavljao do zabrane njenog rada 1946.
Bibliografija naučnih radova dr. Mladena Deželića obuhvata 99 naučnih radova u časopisima i naučnim zbornicima, 2 knjige, 6 radova iz historije nauke i kulture, 2 nastavna teksta, 2 patenta, 24 stručna i enciklopedijska članka te biografija, te 13 popularnih članaka. Kad je prvi hrvatski nobelovac Leopold Ružička dobio tu nagradu 1939, napisao je prvi hrvatski prikaz Ružičkinog života i rada.
Neka djela i članci
(spisak nepotpun):
Jelena Bjelova (biatlonka)
Jelena Pavlovna Bjelova, rođena 25. jula 1965. u Magnitogorsku, Čeljabinska oblast, RSFSR, SSSR (danas Rusija) je nekadašnja sovjetska i ruska biatlonka. Dvostruka je svjetska prvakinja.
Olimpijske igre
Na Zimskim olimpijskim igrama 1992. godine u Albertvillu je na program uveden i biatlon. Bjelova je nastupila u utrci na 7,5 km i osvojila bronzanu medalju kao i utrci štafete sa Anfisom Rezcovom i Jelenom Meljnjikovom za selekciju Ujedinjenog tima.
Svjetska prvenstva
Bjelova je nastupila na četiri Svjetska prvenstva i osvojila dvije zlatne medalje: na SP 1991. u ekipnoj utrci sa Jelenom Golovinom, Svjetlanom Paramjiginom i Svjetlanom Pečorskom, te na istom prvenstvu u štafetnoj utrci sa Svjetlanom Pečorskom i Jelenom Golovinom. Srebrnu medalju je osvojila na SP 1992. u ruskom Novosibirsku u ekipnoj utrci sa Inom Šeškil, Anfisom Rezcovom i Svjetlanom Pečorskom, a dvije bronzane na SP 1993, u bugarskom Borovecu u utrci sprinta na 7,5 km i u štafeti sa Svjetlanom Panjutinom, Nadeždom Talanovom i Olgom Simušinom.
Svjetski kup
Prvi nastup Jelene Bjelove u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1989/90. Na prvom nastupu u finskom Kontiolahtiju 15. marta 1990. je osvojila drugo mjesto u utrci na 15 km sa sedam promašaja i zaostatkom od 33.6 s u odnosu na pobjednicu Jiřinu Pelcovu. U pojedinačnim utrkama nije pobjedila, ali je imala ukupno tri druga mjesta. Najbolji rezultati u štafetnim utrkama su dvije pobjede u sezoni 1990/91. u italijanskom Antholzu sa Jelenom Golovinom i Irinom Agolakovom, te u sezoni 1992/93. u njemačkom Oberhofu sa Olgom Simušinom, Svjetlanom Panjutinom i Anfisom Rezcovom.
Prestanak karijere
Nakon prestanka aktivnim bavljem biatlonom 1991. apsolvirala je studij sporta na Sibirskom državnom univerzitetu fizičke kulture i sporta u Omsku. Udata je za biatlonskog trenera Ivana Kaljanova kao Jelena Kaljanova i živi u Magnitogorsku.
Nagrade
140px|mini|desno|Sovjetsko priznanje [[Počasni majstor sporta Sovjetskog Saveza]] Zbog uspjeha u biatlonskim takmičenjima Bacevič je 1991. godine dobila visoko sovjetsko priznanje Počasni majstor sporta Sovjetskog Saveza.
Površina
Površina je mjera veličine regije na površini, to jeste količina koja opisuje u kojoj je mjeri dvodimenzionalna figura ili oblik, ili planarne lamine, u ravni. Površina je njen analogni pojam na dvodimenzionalnoj površi trodimenzionalnog oblika. Površina može biti shvaćena kao količina materijala sa datom debljinom koja bi bila potrebna da obuče model oblika, ili količina boje potrebne da prekrije površ pri jednom nanosom. To je dvodimenzionalni analog dužine krivulje (jednodimenzionalni koncept) ili zapremine čvrstog tijela (trodimenzionalni koncept).
Površina oblika može biti izmjerena poredeći oblik sa kvadratima fiksne veličine. U SI sistemu, standardna jedinica površine je kvadratni metar (piše se kao m2), što je površina kvadrata čije su stranice duge po jedan metar. Oblik sa površinom od tri kvadratna metra bi imao istu površinu kao i tri takva kvadrata. U matematici, jedinica kvadrata je definisana da ima površinu od jedan, i površinu od bilo kojeg oblika ili površi je bezdimenzioni realni broj.
Postoji nekoliko dobro poznatih formula za površine manjih oblika kao što su trouglovi, pravougaonici i krugovi. Koristeći ove formule, površina svakog poligona može se naći dijeljenjem poligona u trouglove. Za oblike sa zakrivljenim granicama, kalkulus se često koristi da se izračuna površina. Doista, problem određivanja površine ravnih figura bio je veća motivacija za historijski razvoj kalkulusa (matematička analiza).
Za čvrsti oblik kao što je sfera, konus ili cilindar, površina njihovih površi naziva se površina površi. formule za površine jednostavnih oblika bile su računate u doba drevnih Grka, ali računanje površine komplikovanijih oblika obično zahtijeva multivarijabilni kalkulus.
Površina igra važnu ulogu u modernoj matematici. U dodatku sa očiglednom važnošću u geometriji i kalkulusu, površina je vezana za definiciju determinanti u linearnoj algebri, te je osnovna osobina površi u diferencijalnoj geometriji. U analizi, površina podskupa ravni je definisana korištenjem mjere Lebega, ipak nije svaki podskup mjerljiv. Generalno, površina u višoj matematici vidi se kao specijalan slučaj zapremine za dvodimenzionalne regije.
Površina može biti definisana kroz upotrebu aksioma, definirajući je kao funkciju kolekcije određenih ravnih figura u skup realnih brojeva. Može biti dokazano da takva funkcija postoji.
Formalna definicija
alt=Three shapes on a square grid|right|thumb|Ukupna površina ova tri oblika je približno 15,57 [[kvadrata.]] Pristup definisanju šta se misli pod pojmom "površina" jesu aksiomi. "Površina" može biti definisana kao funkcija iz kolekcije M specijalne vrste ravnih figura (nazvani mjerljivi skupovi) ka skupu realnih brojeva koji zadovoljavaju sljedeće osobine: Može biti dokazano da takva površinska funkcija doista postoji.
Visoki povjerenik Ujedinjenih nacija za izbjeglice
Visoki povjerenik Ujedinjenih nacija za izbjeglice (UNHCR) jest agencija Ujedinjenih nacija koja ima mandat da pomaže i štiti izbjeglice, prisilno raseljene zajednice i osobe bez državljanstva, te pomaže u njihovoj dobrovoljnoj repatrijaciji, lokalnoj integraciji ili preseljenju u treću zemlju. Sjedište je u Ženevi, Švicarska, sa preko 18.879 zaposlenih koji rade u 138 zemalja.
Pozadina
Od juna 2020. UNHCR ima više od 20 miliona izbjeglica pod svojim mandatom. Shodno tome, njen godišnji budžet je porastao sa 300.000 američkih dolara u 1951. na 8.6 milijardi dolara u 2019., što je čini jednom od najvećih agencija UN-a po izdacima. Velika većina budžeta UNHCR-a dolazi od dobrovoljnih priloga, uglavnom iz država članica; najveći donatori su Sjedinjene Američke Države, Evropska unija i Njemačka. Posao agencije uključuje pružanje zaštite, skloništa, zdravstvene zaštite i hitne pomoći, pomoć u preseljavanju i repatrijaciji, te zagovaranje nacionalnih i multilateralnih politika u ime izbjeglica.
Kao priznanje za svoj rad, UNHCR je osvojio dvije Nobelove nagrade za mir, 1954. i 1981. godine i Nagradu princa od Asturije za međunarodnu saradnju 1991. Član je Grupe za razvoj Ujedinjenih nacija, konzorcijuma organizacija posvećenih održivom razvoju.
Historija
desno|mini| Ured Visokog komesarijata Ujedinjenih nacija za izbjeglice Nakon raspada Društva naroda i stvaranja Ujedinjenih nacija, međunarodna zajednica je bila akutno svjesna izbjegličke krize nakon završetka Drugog svjetskog rata. Ujedinjene nacije su 1947. godine osnovale Međunarodnu organizaciju za izbjeglice (IRO). IRO je bila prva međunarodna agencija koja se sveobuhvatno bavila svim aspektima života izbjeglica. Prethodila je Uprava Ujedinjenih nacija za pomoć i rehabilitaciju, koja je osnovana 1944. godine kako bi se pozabavila milionima ljudi raseljenih širom Evrope kao rezultat Drugog svjetskog rata.
Krajem 1940-ih, IRO je pao u nemilost, ali UN su se složile da je potrebno tijelo koje će nadgledati globalna pitanja izbjeglica. Uprkos mnogim žestokim debatama u Generalnoj skupštini, Visoki komesarijat Ujedinjenih nacija za izbeglice osnovan je kao pomoćni organ Generalne skupštine Rezolucijom 319 (IV) Generalne skupštine Ujedinjenih nacija iz decembra 1949. godine. Međutim, organizacija je trebala djelovati samo 3 godine, od januara 1951. godine, zbog neslaganja mnogih država članica UN-a oko implikacija stalnog tijela.
Mandat UNHCR-a prvobitno je utvrđen u njegovom statutu, priloženom rezoluciji 428 (V) Generalne skupštine Ujedinjenih nacija iz 1950. Ovaj mandat je kasnije proširen brojnim rezolucijama Generalne skupštine i njenog Ekonomskog i socijalnog vijeća (ECOSOC). Prema UNHCR-u, njegov mandat je pružanje, na nepolitičkoj i humanitarnoj osnovi, međunarodnu zaštitu izbjeglicama i traženje trajnih rješenja za njih.
Ubrzo nakon potpisivanja Konvencije o statusu izbjeglica iz 1951. godine, postalo je jasno da izbjeglice nisu ograničene samo na Evropu. Godine 1956. UNHCR je bio uključen u koordinaciju odgovora na ustanak u Mađarskoj. Samo godinu dana kasnije, UNHCR je dobio zadatak da se pozabavi kineskim izbjeglicama u Hong Kongu, dok je također odgovorio na alžirske izbjeglice koje su pobjegle u Maroko i Tunis nakon alžirskog rata za nezavisnost. Odgovori su označili početak šireg, globalnog mandata u zaštiti izbjeglica i humanitarnoj pomoći.
Dekolonizacija 1960-ih pokrenula je velike pokrete izbjeglica u Africi, stvarajući ogroman izazov koji će transformirati UNHCR; za razliku od izbjegličke krize u Evropi, u Africi nije bilo trajnih rješenja, a mnoge izbjeglice koje su pobjegle iz jedne zemlje naišle su na nestabilnost samo u svojoj novoj zemlji utočišta. Do kraja decenije, dvije trećine budžeta UNHCR-a bile su usmjerene na operacije u Africi, a za samo jednu deceniju fokus organizacije se pomjerio sa skoro isključivog fokusa na Evropu.
Godine 1967. ratificiran je Protokol o statusu izbjeglica kako bi se uklonila geografska i vremenska ograničenja UNHCR-a prema Konvenciji iz 1951. o statusu izbjeglica. Kako je Konvencija bila ograničena na izbjegličku krizu nakon Drugog svjetskog rata u Evropi, Protokol je sačinjen kako bi se pozabavio „novim izbjegličkim situacijama koje su nastale nakon usvajanja Konvencije i izbjeglicama o kojima je riječ, a koje stoga možda ne spadaju u djelokrug Konvencije”. Sedamdesetih godina prošlog vijeka, operacije UNHCR-a za izbjeglice nastavile su se širiti širom svijeta, s masovnim egzodusom Istočnih Pakistanaca u Indiju neposredno prije rođenja Bangladeša. Nesreću u Aziji dodao je i Vijetnamski rat, sa milionima koji su pobjegli iz Laosa, Kambodže i Vijetnama. Osamdesete su bile nove izazove za UNHCR, sa mnogim državama članicama koje nisu bile voljne da presele izbjeglice zbog naglog porasta broja izbjeglica tokom 1970-ih. Često te izbjeglice nisu bježale od ratova između država, već od međuetničkih sukoba u novim nezavisnim državama. Gađanje civila kao vojna strategija doprinijelo je raseljenju u mnogim nacijama, pa bi čak i 'manji' sukobi mogli rezultirati velikim brojem raseljenih osoba. Bilo u Aziji, Centralnoj Americi ili Africi, ovi sukobi, podstaknuti rivalstvom supersila i otežani društveno-ekonomskim problemima unutar dotičnih zemalja, trajna rješenja su i dalje predstavljala ogroman izazov za UNHCR. Kao rezultat toga, UNHCR se više uključio u programe pomoći unutar izbjegličkih kampova, često smještenih u neprijateljskim sredinama. Kraj Hladnog rata označio je nastavak međuetničkog sukoba i u velikoj mjeri doprinio bijegu izbjeglica. Osim toga, humanitarne intervencije multinacionalnih snaga su postale sve učestalije i mediji su počeli da igraju veliku ulogu, posebno u predvodnici NATO misije u SR Jugoslaviji 1999. godine, dok je za razliku od toga, genocid u Ruandi 1994. imao malo pažnje. Genocid u Ruandi izazvao je ogromnu izbjegličku krizu, ponovo naglašavajući poteškoće UNHCR-a da održi svoj mandat, a UNHCR je nastavio borbu protiv restriktivne izbjegličke politike u takozvanim 'bogatim' zemljama.
Prema studiji iz 2021. godine, UNHCR je ispunio svoj mandat da dosljedno služi izbjeglicama neovisno o njihovoj lokaciji. Organizacija je pokazala ograničenu pristrasnost prema donatorima u geografskoj distribuciji svojih sredstava.
Funkcija
mini| Paketi UNHCR-a koji sadrže šatore, cerade i mreže protiv komaraca stoje na polju u [[Dadaabu, Kenija, 11. decembra 2006., nakon katastrofalnih poplava.]] UNHCR je osnovan 14. decembra 1950. i naslijedio je raniju Upravu Ujedinjenih nacija za pomoć i rehabilitaciju. Agencija ima mandat da vodi i koordinira međunarodnu akciju za zaštitu izbjeglica (osim palestinskih izbjeglica, kojima pomaže UNRWA ) i rješavanje problema izbjeglica širom svijeta. Njegova primarna svrha je da zaštiti prava i dobrobit izbjeglica. Nastoji osigurati da svako može ostvariti pravo na traženje azila i pronalaženje sigurnog utočišta u drugoj državi, uz mogućnost da se dobrovoljno vrati kući, da se integriše lokalno ili da se preseli u treću zemlju.
Mandat UNHCR-a postupno je proširen tako da uključuje zaštitu i pružanje humanitarne pomoći za koje opisuje kao druge osobe koje su "od brige", uključujući interno raseljena lica (IDP) koja bi odgovarala pravnoj definiciji izbjeglice prema Konvenciji Ujedinjenih nacija iz 1951. koja se odnosi na Status izbjeglica i Protokol iz 1967. godine, Konvencija Organizacije afričkog jedinstva iz 1969. ili neki drugi ugovor ako su napustili svoju zemlju, ali trenutno ostaju u zemlji porijekla. UNHCR trenutno ima velike misije u Libanu, Južnom Sudanu, Čadu / Darfuru, Demokratskoj Republici Kongo, Iraku, Afganistanu kao i Keniji kako bi pomogao i pružio usluge interno raseljenim licima i izbjeglicama u kampovima i urbanim sredinama.
UNHCR održava bazu podataka o izbeglicama, ProGres, koja je nastala tokom rata na Kosovu 1990-ih. Baza podataka danas sadrži podatke o preko 11 miliona izbjeglica ili oko 11% svih raseljenih lica u svijetu. Baza podataka sadrži biometrijske podatke, uključujući otiske prstiju i skeniranje šarenice i koristi se za određivanje distribucije pomoći za primaoce. Rezultati korištenja biometrijske verifikacije su uspješni. Kada je uveden u kenijske izbjegličke kampove Kakuma i Dadaab 2013. godine, Svjetski program za hranu UN-a uspio je eliminirati 1,4 miliona dolara otpada i prijevara.
Da bi ostvario svoj mandat, UNHCR se angažuje u aktivnostima kako u zemljama od interesa, tako iu zemljama sa donatorima. To uključuje održavanje "stručnih okruglih stolova" na kojima se raspravlja o pitanjima od interesa za međunarodnu izbjegličku zajednicu.
Repatrijacija Rohinjaca 1994–1995
Prema nekim naučnicima, s vremenom je UNHCR ostavio početnu prednost za politiku azila i preseljenja, težeći umjesto toga da preferira mjere repatrijacije izbjeglica. Ponekad je to moglo dovesti do toga da birokratski aparat agencije usvoji patološko ponašanje.
Može se uzeti u obzir primjer potonjeg rješavanje Rohingjanske krize 1995. godine. U to vrijeme, hiljade Rohingijanaca bježale su iz Burme (sada Mjanmara), tražeći sklonište u UNHCR kampovima u Bangladešu. prema nekima, UNHCR je bio odlučujući u promovisanju repatrijacije izbjeglica, iako su nevladine organizacije na terenu i UN bile skeptične u pogledu boljih političkih i sigurnosnih uslova u Burmi.
Također, pojavile su se kontroverze o metodama kojima je osoblje UNHCR-a provodilo ankete u kampovima kako bi utvrdilo da li su izbjeglice spremne da se vrate u Burmu ili ne.
NGC 2446
NGC 2446 (također poznat kao IRAS 07446+5444, MCG 9-13-58, PGC 21860 i UGC 4027) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 261 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ris. Najveći prečnik je 1,90 (144 hiljade sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (76 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 10. februara 1831. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 1098
NGC 1098 (također poznat kao ESO 546-14, MCG -3-8-8 i PGC 10403) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 342 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 1,70 (169 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (130 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 17. oktobra 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Apple II
Računar Apple II (najčešće se označava sa ][ ili sa II) je u to vrijeme bio napredan: za razliku od Apple I, radio je čim se izvadi iz kutije i uključi u struju. Apple II je imao novi TV međusklop, koji je pohranjivao sliku u zasebnu memoriju i mogao prikazivati znakove kao i slike koje su kasnije bile u boji.
Novcem od banke i s novim dizajnom izgradnja Apple II je ubrzo završena. Novi računar je bio predstavljen javnosti na prvom Sajmu računara zapadne obale (West Coast Computer Faire) koji je trajao od 16. do 17. aprila 1977. Pojava Apple II na sajmu izazvala je pravu buru.
Od svoje pojave 1977, Apple je uspio prodati na milione primjeraka Apple II računara, kroz razne modele serije Apple II računara. Ovi računari nalazili su se u prodaji sve do kraja 80-ih godina 20. vijeka. Nisu ubrojene kopije ili klonovi koji su nastajali u drugim zemljama radi zadovoljenja potražnje.
Može se s pravom reći da je kompanija Apple pokrenula tržište kućnih računara te da je imala veliki uticaj u promovisanju računarstva u osnovnom i srednjem školstvu.
Vanjski linkovi
Službena web stranica
Luxembourg
Luxembourg je glavni i najveći grad države Luksemburg. Smješten je na jezičku tla između rijeka Alzette i Petrusse. Drevni utvrđeni grad koji obiluje renesansnim arhitektonskim spomenicima, danas je trgovačko i upravno središte, u kojem su sjedišta više organizacija Evropske unije na raskrsnici važnih prometnih puteva centralne Evrope.
NGC 5370
NGC 5370 (također poznat kao MCG 10-20-44, PGC 49408 i UGC 8832) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 141 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 1,10 (45 hiljada sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (45 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 19. marta 1790. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gornje Paprasko
Gornje Paprasko je naseljeno mjesto u općini Jablanica, Bosna i Hercegovina.
Kupid
U rimskoj mitologiji, Kupidon ili Kupid (latinski Cupido) je bog erotske ljubavi, požude i ljepote. Povezan je sa grčkim bogom Erosom i hinduističkim Kamom. Drugi mu je naziv Amor. Kupidon znači "požuda", a Amor "ljubav".
Opis
Kupidon je sin Jupitera, vrhovnog boga gromovnika i Venere, najljepše božice. Drugi ga mit opisuje kao sina Venere i boga rata Marsa, a treći kao sina Venere i Merkura. Kupidon je mlad, veseo i živahan bog. Ima zlatne strijele koje odašilje u srca bogova i smrtnika. Prikazuje se kao lijep dječak sa krilima, koji gađa bića da im donese ljubav. U narodnoj kulturi, Kupidon se predstavlja kao anđel ljubavi, za Valentinovo. U umjetnosti je Kupidon pomalo pakostan.
Kupidon i Psiha
mini|lijevo|[[William-Adolphe Bouguereau: Psiha i Amor, Amor i Psiha nakon otmice]] mini|270 px|[[Paris Bordone: Venera i Mars sa Amorom, Amorova porodica]] Najpoznatiji mit o Kupidonu govori kako se on zaljubio u smrtnu Psihu. Psiha bijaše vrlo lijepa, pa joj je Venera zavidjela. Naredila je svom sinu da strijelom pogodi Psihu. Psiha se trebala zaljubiti u najružnijeg čovjeka. Ali Kupidon se zaljubio u nju. Pshini roditelji pitali su proročište što da učine sa nesretnom sudbinom svoje kćerke. Savjet je bio da u obližnjim planinama ostave Psihu. Ali Zefir, zapadni vjetar, prenio je Psihu u prekrasnu palaču. Kupidon ju je posjećivao svake noći, ali u mraku te mu ona nije vidjela lice. Zefir je donio u palaču i Psihine sestre koje su bile ljubomorne na njenu ljepotu. Savjetovale su joj da uzme upaljenu uljanicu i njome osvijetli sobu kada dođe Kupidon, kako bi mu vidjela lice. Te noći je to i učinila, te je vidjela lijepog Kupidona i poljubila ga, ali je kap ulja pala na njegovo tijelo pa se probudio. Naljutio se i odletio daleko. Cerera, božica zemljoradnje je savjetovala Psihi da se moli lijepoj božici Veneri. Psiha se molila i Junoni, Jupiterovoj ženi, ali je ona ponovila Cererine riječi. Na kraju se molila Veneri. Venera joj je zadala neke teške zadatke, ali je Psiha dobila pomoć, pa je Venera pobješnjela. Venera je tad tvrdila da je oboljela od stresa i izgubila malo ljepote, pa naredi Psihi da ode u podzemlje k Prozerpini, kraljici podzemlja, Plutonovoj ženi. Psiha se pokušala ubiti kako bi što prije došla u podzemlje, ali joj je toranj rekao kako da živa uđe u podzemlje. Kada je napustila podzemlje, Psiha odluči otvoriti Prozerpininu kutiju ljepote te uzeti malo ljepote za sebe. Kupidon sazna što se događa pa odleti na Olimp moleći Jupitera za pomoć. Jupiter sazove vijeće bogova i kaže da će Kupidon, njegov sin, oženiti smrtnicu. Kupidon je prenio Psihu na Olimp i dao joj za jelo ambroziju te je postala besmrtna. Venera se ispričala Psihi. Kćerka Psihe i Kupidona je Zadovoljstvo. Kupidon je pogodio podzemnog boga Plutona koji se zaljubio u Cererinu kćer, Prozerpinu.
Kult
Kupidon je povezan sa svojom majkom, lijepom Venerom, pa imaju zajednički kult. Kupidonu su se klanjali kao i Veneri. Kupidon ima vlast veću čak i od njegove majke, on gospodari nad olimpskim bogovima i nad podzemljem, te Zemljom i morem. Zato je on bio štovan. Neki ga mitovi opisuju kao sina noći – Nox.
Umjetnost
U slikarstvu i kiparstvu, Kupidon je maleni, lijepi, goli dječak sa krilima. Ima luk i tobolac za strijele. U hinduizmu Kama ima slične karakteristike. Kupidon se prikazuje sa svojom majkom Venerom, a postoje statue koje prikazuju Veneru, Kupidona i Fauna (šumskog boga). U umjetnosti je prikazan i sa Psihom. U srednjem vijeku su nastale male Kupidonove statue zvane putto.
Ignacije Lojolski
mini|desno|Ignatius Loyola uzeto iz Wishartove: A Short History of Monks and Monasteries, (1900) Sveti Ignacije Loyola (1491 - 1556), utemeljitelj Družbe Isusove.
Djetinjstvo, školovanje, vojna karijera
Rođen je godine 1491. u dvorcu Loyola, u Baskiji na sjeveru današnje Španije, pod imenom Inigo Lopez, kao posljednje od dvanaestero djece. Roditelji su mu već od ranog djetinjstva namijenili svećeničko zvanje i u tom su ga pravcu odgojno i usmjeravali, ali Inigo, sklon viteškim pričama i avanturama, odlučuje krenuti putem vojničkog poziva. Njegova vojnička karijera strjelovito se kretala ka vrhuncu, ali ne zadugo. Na Duhove 1521., u bici s trupama francuskog kralja Franje I., braneći tvrđavu Pampelonu, biva teško ranjen topovskim tanetom u koljeno. Nakon ranjavanja odlazi na dugotrajno liječenje u svoj rodni dvorac. Nalazeći se na bolesničkoj postelji čeznuo je za zabavnim knjigama, ali na dvoru su bile samo dvije: "Život Isusa Krista" od Ludolfa kartuzijanca i "Zlatne legende (o životima svetaca)" Jakova de Voragine. Ispočetka mu se nisu sviđale, ali ih je pritisnut dosadom počeo čitati.
Obraćanje
Knjige su ga svakim danom sve više osvajale i u njemu započinje proces obraćenja i upoznavanja s Božijom providnošću. Nakon ozdravljenja odlučuje se na dugo hodočašće preko Španije i Italije do Svete Zemlje, gdje se namjeravao povući u jedan od pustinjačkih samostana. Nakon posjete Gospinim svetištima Aranzazu i Montserratu odlazi u grad Manresu i ondje se u jednoj špilji blizu grada neplanirano zadržava gotovo godinu dana. U tom razdoblju molitve i razmišljanja došlo je konačno do prave preobrazbe. Kasnije o tome zapisuje: "Bog je sa mnom postupao kao učitelj s djetetom i ja bih uvrijedio Božije veličanstvo kad bih o tom posumnjao…". Ovdje nastaje i Ignacijeva poznata knjižica "Duhovne vježbe" koja će kasnije dovesti do obraćenja nebrojenih ljudi, a redovnicima i svjetovnjacima postati sredstvo pročišćenja duše. Nakon boravka u Manresi posjećuje Rim, Veneciju i Svetu Zemlju. U Svetoj je Zemlji želio pomagati i obraćati nevjernike, ali mu želja ostaje neispunjena; vraća se u Evropu i nastavlja s naukama u Barceloni, a kasnije i u Parizu gdje postaje doktor filozofije - "magister artium". Tokom boravka u Parizu okuplja nekolicinu istomišljenika i 1535. godine osniva "Družbu Isusovu" pod geslom: "Omnia ad maiorem Dei gloriam" – Sve na veću slavu Božiju. Družba je nosila Isusovo ime jer je, kako kasnije kaže, u La Storti doživio viđenje. Naime, navodno mu je Isus, noseći krst na ramenu, rekao da ga želi za slugu. Tako je zadobio veliku pobožnost prema Spasiteljevom imenu i htio da se Družba nazove Isusovom. Nakon toga Inigo, u čast svetog Ignacija Antiohijskog mijenja ime u Ignacije i usvaja njegovu izreku iz poslanice Rimljana: "Moja je ljubav raspeta!". Ignacija je 24. juna 1537. godine rapski biskup zaredio za sveštenika. Svoju prvu misu želio je održati u Betlehemu, ali je to zbog ratova s Turcima bilo nemoguće, pa zato odlazi Papi u Rim. U Rimu Družba napreduje i stavlja se na potpuno raspolaganje papi Pavlu III. Na Božić 1538. Ignacije služi svoju prvu svetu misu na oltaru jaslica u bazilici Santa Maria Maggiore. 27. septembra 1540. godine papa Pavao III. bulom "Regimini militantis ecclesiae", proglašava Družbu Isusovu novim redom. Prvi saradnici i braća Družbe jednoglasno izabraše Ignacija za generalnoga poglavara, koji će to ostati sve do smrti. Redu je dao čvrst ustroj, popraćen brojnim misama i molitvama. Družba se proširuje po čitavoj Evropi, a Franjo Ksaver ju proširuje i na Daleki istok. Ignacije umire 31. jula 1556. godine, a taj se dan i danas slavi kao spomendan na neumornu i čvrstu osobu koja je za sobom ostavila razgranat i discipliniran red s brojnim kolegijima i ustanovama.
Instinkt
thumb|right|300px|Instinktivno ponašanje otresanja vode iz mokrog krzna thumb|300px| Beba [[kožasta kornjača|kožaste kornjače instinktivno bira put do otvorenog okeana]] Instinkt ili urođene ponašanje je inerentna sklonost živih organizama  prema određenom kompleksu  ponašanja. Najjednostavniji primjer instinktivnog ponašanja je obrazac fiksne akcije, u kojoj  je vrlo kratki do srednje dug  slijed radnji, bez varijacija,  koje se obavljaju  kao odgovor na jasno definirane stimulanse. Bilo koje ponašanje je instinktivno ako se obavlja bez osnova prethodnog iskustva (koje je u vezi sa  učenjem),  odakle potiče izraz urođenih bioloških  faktora. Mladi morske kornjače, tek izležene na plaži, automatski će se kretati prema okeanu. kengur penje se u torbicu svoje majke na kojoj  se rodio. Pčele komuniciraju plesom u pravcu izvora hrane bez formalne instrukcije. Ostali primjeri uključuju životinjske borbe, ponašanje udvaranja, interne funkcije bijega, gradnju  gnijezda.
Instinkti su urođeni složeni  obrasci  ponašanja mladunaca,  koji postoje u većini pripadnika vrste, a treba ih razlikovati od refleksa, koji su jednostavni odgovori organizma na određeni podsticaj, kao što su kontrakcije zjenica  u odgovoru  na jaku  svetlost  ili grčevito kretanje potkoljenice kada se  udari tetiva koljena. Odsustvo voljnog kapaciteta ne smije se miješati sa nemogućnosti mijenjanja fiksnog  obrasca akcije. Naprimjer, ljudi mogu biti u mogućnosti da modificiraju obrazac stimulirane fiksne akcije po svjesnom  prepoznavanju  momenta aktiviranja i jednostavno prestati  da to rade, a životinje bez dovoljno jakog voljnoog  kapacitet možda neće biti u mogućnosti da se odvoje  od  fiksnog  obrasca djelovanja,  koji je jednom aktiviran. Uloga nagona u određivanju ponašanja životinja varira od vrste do vrste. Što je složeniji nervni sistem životinje, to je veća uloga moždane kore i socijalnog učenja, a instinkti igraju manju ulogu. Poređenje između krokodila i  slona ilustrira kako sisarI,  naprimjer,  u velikoj meri zavise od socijalnog učenja. Lavice i čimpanze koje su odrastale u zoološkim vrtovima daleko od  mjesta rođenja majke najčešće odbijaju svoje potomstvo, jer nisu naučile vještine materinstva. To nije slučaj sa jednostavnijim vrstama kao što su  kod gmizavaca.
U svakodnevnom govoru, riječ instinkt se često koristi da se odnosi na intuiciju ili čak vidovitost.
Historija
thumb|right|250px|[[Primitivni refleksi]]
Biologija
Jean Henri Fabre, entomolog, smatra da je instinktivno svako ponašanje za čije obavljanje nije potrebna  spoznaja ili svest. Fabreova inspiracija bila je  njegova intenzivna studija insekata, čije  su ponašanje  neki  pogrešno smatrali  fiksnim i nisu  oblik  uticaja na životnu sredinu. Instinkt kao koncept je pao u nemilost u 1920., sa rastom biheviorizma, mislioci kao što je  B. F. Skinner,  smatrali  da  je najznačajniji ponašanje ono koje  je naučeno. Uvjerenja, kao što je Fabreovo, da je većina ponašanja jednostavno refleksivna, također se pokazao kao previše pojednostavljeno objašnjenje složenih emocijskih  i socijalnih  ponašanja  ljudskih bića.
Interes za urođenoo ponašanja ponovo je porastao u 1950-im,  s Konradom Lorenzom i Nikolaasom Tinbergenom, koji su napravili  razliku između instinkta i naučenog  ponašanja. Moderno razumijevanje instinktivnog ponašanje kod životinja mnogo duguje njihovom radu. Naprimjer, postoji osjetljiv period za ptice u kojem je uči identitet majke. Konrad Lorenz je imao  slavni primjer  imprinting guske na čizme. Nakon toga je guska pratika sve one koji su imali čizme.
Psihologija
Knjiga Instinct (1961.) uspostavila niz kriterija koji razlikuju instinktivno od drugih obrazaca ponašanja. Da bi se smatrati nagonskim, ponašanje mora biti:
U klasičnmoj piblikaciji iz 1972., psiholog Richard Herrnstein odbacuje Fabreovo  mišljenja o  instinktu (vidi u odjeljku o biologiji).
Nauke o ponašanju
U knjizi  „Informacijsko ponašanje: Evolucijski instinkt  Information behavior: An Evolutionary Instinct'' (2010.), Amanda Spink primjećuje da se "trenutno u  nauci o ponašanju instinkt općenito shvata kao urođeni dio ponašanja koje se razvija bez ikakvog vježbanja  ili obrazovanja u ljudi". Ona tvrdi da je stav da informacijsko ponašanje koje ima instinktivnu osnova temelji se na najnovijim razmišljanjima o ljudskom ponašanju. Nadalje, navodi da su  "ponašanja  kao što su kooperacija, seksualno ponašanje, odgoj djece i estetika  'razvila iz psiholoških mehanizamq nq  instinktivnoj osnovi.  Spink dodaje da Steven Pinker slično tvrdi da je učenje jezika kod ljudi instinktivno,  u svojoj knjizi   „Instinkt jezika“ (The Language Instinct''),  1994.).
Refleksi
Primjeri ponašanja koja ne zahtijevaju svijest uključuju mnoge reflekse. Podstticaj u refleksu ne zahtijevaa moždanu aktivnost, ali umjesto toga može se javiti u kičmenoj moždini, a  kao poruku da se onda prenosi natrag kroz tijelo, slijedeći put pod nazivom refleksni luk. Refleksi su slični fiksnim obrazacima  djelovanja  i u većini refleksi zadovoljavaju kriterije za FAP. Međutim, obrazac  fiksne aktivnosti može se obraditi u mozgu,  kao što je kod mužjaka gregoraca,  instinktivna agresija prema svemu crvenom za vrijemeparenja. Primjeri nagonske ponašanja kod ljudi su mnogi od primitivnih refleksa, kao što JE  sisanje, ponašanje  koja su prisutne u sisara. U pacova je uočeno je da se urođeni odgovori odnose na određene hemikalije, a ove hemikalije otkrivaju dva organa koji se nalazi u nosu: Jakobsonov organ (VNO) i glavni mirisni epitel.
Sazrijevanje
Pojava nekih instinktivnih ponašanja  zavisi od  procesa sazrevanja. Naprimjer, obično se kaže da ptice "uče" da lete. Međutim, mlade ptice koje su eksperimentalno uzgajane  u uređajima  koji ih sprečavaju u pokretanju  krila sve dok nisu stigle do dobi u kojoj  njihova jata lete. Ove ptice je odmah odletjele i normalno kada su puštene, pokazujući da je njihov napredak rezultat neuromišićnog sazrijevanja i da nije istina da uče.
Evolucija
Životno okruženje je važan faktor u tome kako urođeno ponašanje evoluira. Hipoteza Michaela McCollougha, pozitivnog psihologa, objašnjava da okruženje igra ključnu ulogu u ljudskom ponašanju, kao što su oprost i osveta. Ova hipoteza teoretizira da se raznim društvenim sredinama rasprostranjen isti povod koji izazva ili oprost ili osvetu. McColloughova teorija se odnosi i na  njegovo viđenje o teoriji igara. U strategiji milo za drago, saradnja i osvete se mogu porediti sa oprostom i osvetom. Izbor između dva rješenja može biti koristan ili štetan,  ovisno o tome šta partnerski  organizam bira. Iako ovaj psihološki primjer teorije igara nema snagu kao direktno mjerljivi rezultati, to daje zanimljivu teoriju jedinstvenih misli. Sa više biološkog stanovišta, limbni sistem je glavni kontrolni prostor za odgovor na određene stimulanse, koji uključuje različite instinktivno ponašanje. Limbni sistem obrađuje vanjske stimulanse koji se odnose na emocije, društvene aktivnosti i motivaciju, koji propagiraju odgovor u ponašanju. Neka ponašanja uključuju majčinsku  brigu, agresiju, odbranu  i društvenu hijerarhiju. Ova ponašanja su pod uticajem senzornih informacija: vida, zvuka, dodira i mirisa.
Unutar kola u limbičkom sistemu, postoje različita mjesta na kojima je moglo uticati na evoluciju ili se može  odvijati u budućnosti. Naprimjer, mnogi glodari imaju receptore u vomerskonosnom  organu koji su izričito namijenjeni  za stimulanse predatora, a  koji se posebno odnose na pojedine vrste glodara. Prijem predatorskog stimulansa obično se stvara odgovor odbrane ili straha. Parenje kod pacova slijedi sličan mehanizam. Vomeronazalni organ i glavni mirisni epitel, koji se zajedno zovu mirisni sistem, otkrivaju feromone suprotnog spola. Ovi signali se šalju na medijalni dio amigdalea, koji raspršuje signal na različite dijelove mozga. Putevi koji su uključeni u urođeno kolo  su izuzetno specijalizirani  i specifični. U ovaj složen proces su uključeni razni organi i senzorni receptori. .
Instinkt je fenomen koji se može istražiti iz mnoštva uglova, kao što su genetika, limbni sistem, nervni putevi i okoliš. Postoje nivoi instinkta po molekulskim grupama jedinki  koji  se mogu dobro  proučavati. Izuzetno specijalizovani sistema su evoluirali da stvore jedinke  koji pokazuju ponašanje bez učenja. Urođeno ponašanje je važan i zanimljiv aspekt biološkog svijeta, sa kojim ljudi dolaze u svakodnervni kontakt.
Vladimir Valjarević
Vladimir Valjarević, pijanista i profesor klavira na Manes muzičkom koledžu u New Yorku (Mannes Colege of Music).
Rođen je u Tuzli, 1973. godine. Nižu i srednju muzičku školu završio je u Tuzli u klasi prof. Planinke Jurišić-Atić. U to vrijeme je dobitnik mnogih republičkih, saveznih i međunarodnih nagrada.
Sa šesnaest godina upisuje Muzičku akademiju u Novom Sadu u klasi prof. Arba Valdme, kasnije odlazi u SAD-e i završava studij klavira na prestižnom Mannes muzičkom koledžu (Mannes Colege of Music) u klasi priznatih pijanista i pedagoga Vladimira Feltsmana i Pavline Dokovske.
Razvija bogatu koncertnu djelatnost, a dobija i mjesto profesora na istom koledžu. Kritičari ističu njegovu suptilnu i zrelu interpretaciju, muzikalnost i izuzetan osjećaj za stil. Pohađa i doktorke studije u klasi poznate američke pijanistkinje Susan Starr, dobitnice nagrade na Konkursu Čajkovski u Moskvi 1962. godine.
Vladimir Valjarević ima nekoliko snimljenih CD-ova, zadnji solistički sa djelima Faurea, Ravela i Enesca za Labor Records.
Opel
mini|desno|200px|Logo Opela mini|desno|200px|Opel Rekord C, 1.7 L, 1968 Opel, punog naziva Adam Opel AG, jest njemački proizvođač automobila.
Kompanija je osnovana 21. januara 1863, a automobile je počela proizvoditi tek 1899. Kompanija General Motors (GM) 1929. kupuje kompaniju Adam Opel, ali nastavlja s radom pod starim imenom Adam Opel GmbH i predstavlja najveći brend General Motorsa u Europi, zajedno s Vauxhallom (u Ujedinjenom Kraljevstvu).
Vozila pod Opelovim brendom proizvodile su i mnoge kompanije pod GM-om, kao što su: 1. Vauxhall, (Engleska) 2. Chevrolet (SAD i Južna Amerika) 3. Cadilac (SAD) 4. Holden (Australija) 5. Daewoo (Južna Koreja) 6. Saab (proizvodio vozila na osnovu Opelovih modela, npr. Vectra A i Saabov 2-9 )
Serijske prerade u Evropi radio je Lotus (Lotus Omega), a 1997. Opel otvara vlastiti OPC (Opel Preformance Center), koji se bavi serijskim tjuniranjem Opelovih vozila.
Rana historija
Kompaniju je osnovao Adam Opel 21. januara 1863. U početku se bavila proizvodnjom kućanskih mašina i bili su najveći proizvođači šivaćih mašina. Osnivač, Adam Opel umire 1895, a njegova kompanija u to je vrijeme evropski lider u proizvodnji šivaćih mašina, a godišnje proizvode i više od 2000 bicikala. Prvi automobil je proizveden 1898, koji nije bio Opel nego Lutzmann, koji je pravljen po licenci, a nazvan je "Opel-Litzmann". Međutim, dvije godine poslije, po raspadu partnerstva, Opelov sin potpisuje licencni ugovor s automobilskom industrijom "Darracq S.A." iz francuske i poćinje proizvodnja vozila zvanih "Ople-Darracq". Automobili su bilo sastavljeni od Opelove karoserije na Darracqovoj šasiji, i pokretao ih je motor s dva cilindra.
Godine 1906. Opel pokreće vlastitu proizvodnju, koju prvi put prikazuju na Hamburškom sajmu, a 1907. Opel definitivno prestaje s proizvodnjom "Opel-Darracqa".
Godine 1911. fabrika je potpuno izgorjela te je sagrađena nova, opremljena najmodernijim mašinama koje su se mogle kupiti u to vrijeme, te se gasi proizvodnja šivaćih mašina. Od te godine sva proizvodnja sastoji se od proizvodnje automobila, motocikala i bicikala. Godine 1913. Opel postaje i najveći proizvođać automobila u Njemačkoj.
Preuzimanje od GM-a
U martu 1929. američka kompanija General Motors kupuje 80% dionica Opela, a već 1931. udio povećava na 100%. Porodica Opel time dobija 33,3 miliona američkih dolara.
Događaji:
1863. Kompaniju osniva Adam Opel 1902. Prvi modeli prikazani na Hamburškom Motor Sajmu 1906. Automobili prvi put iskljućivo samo Opel-ov dizajn 1907. Prestaje proizvodnja vozila "Opel-Darracq" 1911. Fabrika je totalno uništena u požaru 1913. Opel je najveći automobilski proizvođać u Njemačkoj 1919. Američka kompanija kupuje 80% dionica Opel-a 1931. General Motors je 100%-ni vlasnik Opel-a 1971. Opel otvara proizvodnju u Aziji 2005. Opel poinje saradnju s Saturn Korporacijom 2006. U decembru, Opel zatvara pogon u Japanu
Opel u svijetu
Mnoga vozila, prodana širom svijeta su Opelov dizajn, uključujući modele kao što su Corsa, Astra, Vectra i Omega. Opelova vozila su također prodavana pod drugim GM-ovim brend imenima, kao što su, Vauxhall u Engleskoj, Holden u Australiji i Chevrolet u Južnoj Americi. Model Zafira je prodavan u Japanu kao Subaru Traviq, dok je Omega u USA prodavana kao Cadillac Catera. I drugi modeli su prodavani u USA ali malo modifikovani, tako da će te prepoznati Opel u Saturnima L-serije, Chevrolet Malibu-u i Cobalt-u. Većinu budućih Saturnovih modela očekujte da budu identični, kao Saturn Sky, ili jako sličnim kao Aurora, s Europskim Opel-ima. Automobil Pontiac LeMans (1989-1994), koji je i prvijenac Dawoo-a u Južnoj Koreji namjenjen izvozu u USA, je temeljen na Opel Kadett-u E (sada Astra).
U Sjedinjenim Američkim Državama, od 1958 do 1975-e godine, opel je nastupao pod svojim imenom i prodavan je preko Buick dilera. Najprodavaniji Opel modeli u USA su bili Opel kadett od 1964 do 1972, Opel Manta od 1971 do 1975 i sada već klasika, Opel GT od 1968 do 1973 godine (Opel brand naziv se također koristio i na Isuzu vozilima od 1976 do 1989 godina iako su s mehaničkog aspekta, to bila sasvim drugačija vozila).
Opel je dugo vremena bio GM-ova najjača marka u Japanu, sa prodajom od 38000 vozila 9196-e godine, međutim brend je izgobio na ugledu dekadu poslije, te prodaja pada na siromašnih 1800 jedinica godišnje te GM 2006 godine, napokon i zatvara pogon u Japanu.
Opel u Evropi
Opel je glavni GM-ov brand naziv u Europi, osim u Engleskoj gdje nastupa pod nazivom "Vauxhall Motors". Vauxhall Motors, iako je sestrinjska Opel firma, iako sada proizvode istovjetna vozila ali sa drugačijim zaštitnim znakom, nije uvijek proizvodio Opelove modele, nego je to poćelo tek 1970-ih godina, do tada Vauxhall je imao svoje sopstvene modele. Opelovo ime je u većem dijelu Engleske isćezlo 1981-e godine poslije udruživanja Vauxhall-ovih i Opel-ovih dilerskih mreža, s izuzetkom vozila Manta i Monza (kupe verzija Senator-a) koji su bili prodavani kao Opel, sve dok proizvodnja istih nije obustavljena(Manta 1988-e, a Monza 1987-e godine).
Vauxhall je poćeo uvoditi Opel nazive modela s izuzetkom Kadett-a koji je zamjenjen s Astra, koji je Vauxhall već koristio u 1991-e. Na ostalim tržištima s desno pozicioniranim volanima u Europi, kao što su Irska, Kipar, i Malta glavni Gm-ov brend naziv je još uvijek Opel, međutim Vauxhallova vozila se također izvoze u Irsku kao paralelni uvoz.
Bilo je predloga da Vauxhall prekine s proizvodnjom vozila pod svojim zaštitnim znakom u korist Opel-a, harmonizirajući GM marketinšku strategiju u Europi, međutim Vauxhall je to odbio tvrdeći da je njegov brand poznat u Engleskoj i mnogi kupci preferiraju njihova vozila iako se radi o identićnim Opel vozilima sa Vauxhall-ovim znakovima
Opel također, kao i Vauxhall-u, tako i Saturn-u u Americi pruža dizajnersku i inženjersku pomoć.
Sjedište kompanije se nalazi u Russelheim-u a ima pogone i u Bochum-u, Eisenach-i i Kaiserslautern-u kao i u Belgiji, Španiji i Portugalu. Opel vozila se također proizvode i u Engleskoj, u Vauxhallovoj fabrici u Ellesmere Port-u.
Oktobra 2004 godine, radnici Opel-a stupaju u šetodnevni štrajk radi prijetnji da će biti otpušteno 12000 radnika, radi nepofitabilnosti Europskog tržišta radi loše potrošaćke potražnje. Štrajk je imao ogroman uticaj na proizvodnju.
2005 godine, Opel predstavlja i pušta u proizvodnju model Astra Dizel-Hibrid]]