cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mašta
Moralna imaginacija
Moralna imaginacija obično opisuje mentalnu sposobnost pronalaženja odgovora na etička pitanja i dileme kroz proces mentalne i intelektualne imaginacije i vizualizacije. U literaturi se mogu naći različite definicije "moralne imaginacije". Jednu od najistaknutijih definicija dao je filozof Mark Johnson: "Sposobnost da se maštovito razaznaju različite mogućnosti za djelovanje u datoj situaciji i da se predvidi potencijalna pomoć i šteta koja je vjerovatno rezultat date akcije." U članku nedavno objavljenom u Journal of Management History, autori su tvrdili da je Hitlerov ubica Claus von Stauffenberg odlučio da se usuđuje da svrgne nacistički režim posebno (između ostalih faktora) kao rezultat procesa "moralne mašte". Njegova spremnost da ubije Hitlera bila je manja zbog suosjećanja za svoje drugove, njegovu porodicu ili prijatelje koji su živjeli u to vrijeme (stvarni ljudi koji su živjeli u to vrijeme), već je proizašla prije iz činjenice da je već razmišljao o potencijalnim problemima kasnijih generacija i ljudi koje nije poznavao. Drugim riječima, kroz proces “moralne imaginacije” razvio je empatiju prema “apstraktnim” ljudima (naprimjer, Nijemcima kasnijih generacija, ljudima koji još nisu bili živi).
Dopunska literatura
Tri filozofa za koje je mašta središnji pojam su Kendall Walton, John Sallis i Richard Kearney. Vidi posebno:
Luca Badoer
Luca Badoer (Montebelluna, 25. januar 1971) je vozač Formule 1.
Potpuni spisak rezultata u F1
(Utrke u boldu označuju najbolju startnu poziciju) (Utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke) * Sezona u toku
Grušča
Grušča je naseljeno mjesto u općini Konjic, Bosna i Hercegovina.
SAO Zapadna Slavonija
Srpska autonomna oblast Zapadna Slavonija bila je samoproglašena Srpska autonomna oblast u Hrvatskoj nastala 12. augusta 1991. Nedugo nakon samoproglašenja priključena je u Republiku Srpsku Krajinu, koja je reintegrirana u Hrvatsku u maju 1995. godine u operaciji Bljesak.
Historija
Ubrzo nakon proglašenja SAO Zapadna Slavonija, pobunjeničke srpske snage, uz pomoć Jugoslavenske narodne armije (JNA) predvođene Srbima i srpskih paravojnih snaga (iz Srbije i BiH), zauzele su Okučane i Daruvar, prijeteći da će odvojiti Slavoniju od Hrvatske. U to vrijeme, područje pod srpskom kontrolom bilo je relativno veliko, iako je veći dio oblasti bio brdovit i pošumljen sa lošom infrastrukturom. Sljedećih mjeseci vodila se žestoka borba za Pakrac dok su paravojske etnički čistile Hrvate iz novoosvojenih zapadnoslavenskih četvrti. Većim dijelom oblasti patrolirale su loše opremljene srpske milicije povučene iz lokalnih srpskih sela, a sa resursima JNA široko raspoređenim u nesigurno vrijeme, nisu bili u poziciji da efikasno seciraju Hrvatsku.
Hrvatske snage su 31. oktobra 1991. godine započele operaciju Otkos 10 osiguravajući bilogorsko brdo. Nakon ovog uspjeha, hrvatska operacija Orkan 91, 12. decembra, potisnula je srpsko-jugoslavenske snage u samo djelić prvobitne teritorije. U istoj akciji zauzet je Daruvar. Prilikom povlačenja srpske paravojne formacije su izvršile pokolj u Voćinu. Ujedinjene nacije su 2. januara 1992. godine posredovale u prekidu vatre u Sarajevu, što je mogući razlog zaustavljanja hrvatskih snaga da eliminišu prisustvo pobunjenih Srba u zapadnoj Slavoniji.
Dana 18. februara 1993. godine hrvatski i lokalni srpski čelnici potpisali su Daruvarski sporazum. Sporazum je držan u tajnosti i radio je na normalizaciji života mještana na bojišnici. Međutim, vlasti pobunjenih Srba iz Knin a su saznale za taj dogovor i uhapsile vođe pobunjenih Srba odgovorne za to.
Srpska enklava Zapadna Slavonija je eliminisana, a područje reintegrisano u Hrvatsku za dva dana u maju 1995. godine, tokom operacije Bljesak. U znak odmazde za ovaj temeljni poraz, Milan Martić je raketirao Zagreb.
Stanovništvo
Stanovništvo općina zapadne Slavonije prema popisu stanovništva iz 1991. godine (napomenimo da ne odgovaraju SAO Slavoniji koja je uglavnom obuhvatala srpska naselja općina, a ne jedno od njih u potpunosti):
Banjevići
Banjevići su naseljeno mjesto u općini Bratunac, Bosna i Hercegovina.
Planica
mini|desno|300px|Skakaonice u Planici Planica je alpska dolina u Julijskim Alpama u sjeverozapadnoj Sloveniji koja se širi prema jugu od sela Rateče i u blizini je još jednog dobro poznatog skijaškog odredišta, Kranjske Gore. Još dalje prema jugu na nju se nadovezuje dolina Tamar, popularno mjesto za šetače u nacionalnom parku Triglav.
Planica je poznata po skijaškim skokovima. Prva skakaonica sagrađena je prije 1930. na padini planine Ponce. 1934. godine Stanko Bloudek konstruirao je veću skakaonicu, poznatu kao Bloudekova velikanka. Na njoj je ostvaren prvi skok preko 100m u historiji, a to je učinio Austrijanac Sepp Bradl. U to vrijeme to je bila najveća skakaonica na svijetu, a ponekad su je zvali "majkom svih skakaonica".
Godine 1994. Toni Nieminen postao je prvi skakač u historiji koji je preletio granicu od 200m upravo na Letalnici. Rekord Letalnice, postavljen u martu 2017, iznosi 251,5m, a drži ga Poljak Kamil Stoch.
Infrastruktura kompleksa u Planici s vremenom je zastarjela. U januaru 2001. urušila se stara Bloudekova skakaonica (K-130). Na obnavljanje se čekalo čak deset i po godina zbog beskonačnih birokratskih procedura. Uprkos tome, FIS je i dalje dozvoljavao takmičenja na Letalnici. U augustu 2008. Vlada Slovenije prihvatila je plan da se Planica do 2013. renovira i pretvori u moderni centar za nordijske sportove.
Irène Joliot-Curie
Irène Joliot-Curie bila je francuska hemičarka.
Biografija
Bila je kćerka Marie i Pierrea Curieja. Studirala je na fakultetu prirodnih nauka u Sorbonni, ali je njeno obrazovanje bilo prekinuto Prvim svjetskim ratom, tokom kojeg je radila kao sestra radiolog. Nakon rata doktorirala je prirodne nauke, istražujući alfa-zrake polonija.
Godine 1926. udala se za Frédérica Joliota (par je povezao svoja prezimena) i s njim sarađivala u istraživanju prirodne i umjetne radijacije, pretvorbe elemenata i nuklearne fizike.
Godine 1935. podijelili su Nobelovu nagradu za hemiju. Njeno istraživanje aktivnosti neutrona teških metala 1938. predstavljalo je važan korak u otkrivanju nuklearne fisije. Postala je profesor na fakultetu prirodnih nauka u Parizu 1937. godine, a 1946. direktorica Instituta za radij.
Bila je pacifistica i borila se za ženska prava te je postala članica Nacionalnog komiteta Unije žena Francuske te članica Svjetskog mirovnog vijeća (World Peace Council). Bila je predsjednica odjela za nuklearnu fiziku na Sorbonni. Godine 1936. francuska vlada imenovala ju je podsekretarkom države za naučna istraživanja i naposljetku oficirom Legije časti.
Gvozno (Konjic)
Gvozno je naselje u općini Konjic, Bosna i Hercegovina.
Džamija Moluhe
mini|Džamija Moluhe Džamija Moluhe nalazi se u naselju Moluhe u Tuzli. U nadležnosti je Medžlisa islamske zajednice Tuzla.
Linz
desno|mini|Stari dio grada Linz (fonetski: Linc) je najveći i glavni grad u austrijskoj pokrajini Gornja Austrija. Po procjeni na dan 1. januar 2008, grad je imao 189.528 stanovnika, te je poslije Beča i Graza, treći grad u Austriji po broju stanovnika. Linz je statutarni grad i sjedište okruga Linz-Land, kao i okruga Urfahr-Umgebung. Po njemu je nazvan i jedan asteroid 1469 Linzia. Dugo vremena nakon Drugog svjetskog rata, grad je smatran veoma zagađenim, jer je u njemu radila velika željezara Voestalpine AG. Putem brojnih inicijativa, gradska uprava već godinama pokušava prikazati grad sjedištem kulture. Od 2004 održava se filmski festival Crossing Europe. Tokom 2009 godine, Linz, zajedno sa litvanijskim glavnim gradom Vilniusom, je proglašen evropskim glavnim gradom kulture.
Podjela grada
Grad je podijeljen 1957. na 9 kvartova, u kojima se nalazi 36 gradskih okruga. Ovakva podjela gradskih područja na gradske okruge, kao političke jedinice, u Austriji postoji još samo u dva grada: Beču i Grazu.
Jablanica (Kosovo)
Jablanica je selo koje se nalazi ispod samog vrha Cvilen (1503 m), na prosječnoj nadmorskoj visini od 900 m. Naselje se nalazi jugoistočno od Prizrena na udaljenosti od 9,3 kilometra.
Linz
Podjela grada
Dijelovi grada Linza (s pripadajućim okruzima) jesu:
Jablanica (Kosovo)
Prvi pisani dokumenti o ovoj naseobini potiču iz 13. vijeka. Selo se prostire na površini od 12 km2 i spada u red najvećih katastarskih općina u Prizrenskom regionu. Spada u red najstarijih naseobina u Sredačkoj Župi.
Toponimi
Blato, Kitke, Struški Dov, Masikoatrlo, Jenodubje, Mišikoatrlo, Trupica, Bajroavoda, Glava izvor, Viroj, Redžoa česma.
Stanovništvo
Ukupno: 800 [Bošnjaci 100%]
Hummer HX
Hummer HX je konceptni sportski automobil, najavljen 8. januara 2008. godine, kojeg proizvodi General Motors. Vozilo je manje i od serije H2 i od H3, a pokreće ga 3,6 SIDI V6 motor, koji koristi gorivo E85 FlexFuel.
Krovna struktura, vrata i ostali karoserijski detalji mogu se ukloniti, što ovo vozilo može učiniti lakšim u offroad situacijama. Ovo spriječava da se vozilo zaglavi u blatu ili snijegu.
SAO Krajina
Srpska autonomna oblast Krajina bila je samoproglašena Srpska autonomna oblast u Hrvatskoj. Teritoriju su činile većinsko-srpske općine SR Hrvatske koje su proglasile autonomiju u oktobru 1990. godine. Formirana je kao SAO Kninska Krajina, ali je nakon uključivanja dodatnih područja naseljenih Srbima promijenila ime jednostavno u SAO Krajina. SAO Krajina se 1991. godine proglasila Republikom Srpskom Krajinom, a potom je uključila i druge dvije srpske SAO u Hrvatskoj, SAO Zapadnu Slavoniju i SAO Istočnu Slavoniju, Baranju i Zapadni Srijem.
Historija
Nakon hrvatskih višestranačkih izbora 1990. godine, etničke tenzije u Hrvatskoj su porasle. Hrvatski predsjednik Franjo Tuđman planirao je odcjepljenje Hrvatske od SFR Jugoslavije. Tako su, u iščekivanju, srpski lideri stvorili autonomnu regiju oko grada Knina. Prvobitno je nazvana SAO Kninska Krajina, ali je nakon udruživanja sa Zajednicom općina Sjeverne Dalmacije i Like u decembru 1990. godine preimenovana u SAO Krajinu.
Ubrzo nakon spajanja počele su da stvaraju svoje institucije vlasti, uključujući i Srpsko narodno vijeće,. Prvobitno se očekivalo da Franjo Tuđman želi da Hrvatska nakon demokratskih i decentralizirajućih reformi bude nacionalna država unutar SFR Jugoslavije. Kada se pokazalo da je to malo vjerovatno, željeli su da bude nezavisna od Hrvatske, ali da ostane u okviru mini-Jugoslavije predložene u okviru Beogradske inicijative. Dana 28. februara 1991. godine zvanično je proglašena SAO Krajina i najavila je da planira da se odvoji od Hrvatske ako krene za nezavisnost od SFR Jugoslavije.
Srpsko narodno vijeće je 16. marta 1991. proglasilo Krajinu nezavisnom od Hrvatske. Dana 12. maja 1991. održan je referendum na kojem je preko 99% glasova podržalo ujedinjenje sa Srbijom. Dana 1. aprila 1991. proglasila je da će se ocijepiti od Hrvatske. Potom je Skupština Krajine proglasila da je "teritorija SAO Krajine konstitutivni dio jedinstvene teritorije Republike Srbije".
Zapadne diplomate su prokomentarisale da srpski mediji raspiruju strasti, a hrvatska vlada je poručila: „Znali smo za scenario da napravimo zabunu u Hrvatskoj...".
Ubrzo je počeo sukob između krajiških Srba i hrvatskih vlasti. Nakon što su Slovenija i Hrvatska proglasile nezavisnost, nasilje je eskaliralo jer su Srbi proširili teritoriju koju su držali uz pomoć Jugoslavenske narodne armije (JNA), da bi na kraju uključili SAO Istočnu Slavoniju, Baranju i Zapadni Srijem i SAO Zapadnu Slavoniju. Teritorija pod srpskom kontrolom obuhvatala je trećinu Hrvatske u ovom trenutku hrvatskog rata za nezavisnost.
Dvije SAO su 19. decembra 1991. godine na inicijativu Milana Babića (predsjednika SAO Krajine) i Gorana Hadžića (predsjednika SAO Istočne Slavonije, Baranje i Zapadnog Srema ) proglašene kao jedna srpska država pod nazivom Republika Srpska Krajina.
Opštine Knin, Benkovac, Vojnić, Obrovac, Gračac, Dvor i Kostajnica su 21. decembra 1990. godine usvojile „Statut Srpske autonomne oblasti Krajina“. Spojila se sa Zajednicom autonomnih srpskih općina i ubrzo počela da stvara svoje institucije vlasti, uključujući Srpsko nacionalno vijeće.
U februaru 1992. godine vlasti su proglasile nezavisnost.
Ova samoproglašena SAO Krajina je raspuštena nakon 5. augusta 1995. godine kada su hrvatske oružane snage reintegrisale njene teritorije u Hrvatsku.
Vanjski linkovi
<templatestyles src="Module:Coordinates/styles.css"> 44.0333°N, 16.1833°W
IC 2327
IC 2327 (također poznat kao IRAS 08188+0319, MCG 1-22-2, PGC 23447 i UGC 4356) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 123 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Najveći prečnik je 1,40 (50 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (14 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 15. februara 1898. godine.
Računarski zvučnici
mini|250p|desno|Računarski zvučnik
IC 2327
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Računarski zvučnici
Računarski ili multimedijalni zvučnici su vanjski zvučnici opremljeni sa muškim priključkom koji se uključuje na zvučnu karticu. Računarski zvučnici su obični pojednostavljeni stereo sistemi bez radia i ostalih integrisanih stvari.
Postoji mnogo različitih zvučnika, od najobičnijih stereo zvučnika pa sve do 7.1 surround sistema sa naprednim opcijama.
Boljevići (Bratunac)
Boljevići su naseljeno mjesto u općini Bratunac, Bosna i Hercegovina.
NGC 6931
NGC 6931 (također poznat kao IRAS 20309-1132, MCG -2-52-16 i PGC 64963) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 163 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Jarac. Najveći prečnik je 1,00 (47 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (19 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 4. juna 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Hasanovići
Hasanovići su naseljeno mjesto u općini Konjic, Bosna i Hercegovina.
Organski sistem
Organski sistemi
Organski sistemi kod ljudi i mnogih životinja:
Računarska infekcija
Pod računarskom infekcijom podrazumijeva se samostalno instaliranje raznih vrsta nametnika bez znanja i ovlaštenja vlasnika računara. Nametnici se prenose na računar putem interneta (nalazi se skriven u nekim datotekama), e-pošte, disketa itd. Nakon pokretanja, u pozadini se automatski instaliraju štetni programi (npr. dialer, špijun, backdoor itd.) koji se bez znanja vlasnika aktiviraju sa svakim pokretanjem operativnog sistema.
Način inficiranja
Veoma često ti štetni programi imaju imena koja se teško mogu razlikovati od imena datoteka samog operativnog sistema. U velikom broju slučajeva nalaze se u nepreglednim ili sistemskim direktorijima kao što je
Nakon instalacije ti štetni programi djeluju nezavisno od programa putem kojeg su došli na računar npr. trojanskog konja. U tom slučaju trojanski konj služi samo kao prenosnik što znači da i nakon brisanja trojanskog konja računar nije dezinficiran.
Na inficiranom računaru ti programi mogu izvršiti sve funkcije koje dozvoljava status prijavljenog korisnika. Zbog manjka znanja većina vlasnika računara su prijavljeni kao administratori, čime je spektar manipulacijskih mogućnosti putem mreže ili interneta veoma širok.
U slijedećem dijelu su djelimično navedene funkcije koje pružaju uvid u mogućnosti manipulacija na inficiranom računaru:
Peter Pettigrew
Peter Pettigrew (rođen oko 1958.) je imaginarni lik iz serije romana o Harry Potteru. U filmovima ga glumi Timothy Spall.
Pettigrew je često oslovljavan svojim nadimkom "Crvorep".
Isprva, u Harry Potteru i zatočeniku Azkabana, Harry Potteru je rečeno da je Pettigrew bio prijatelj njegovog oca (Jamesa Pottera) koji se hrabro suočio sa Siriusom Blackom nakon što je ovaj izdao Harryjeve roditelje. Black je navodno ubio Pettigrewa, od kojeg je ostao samo jedan prst, a usput i dvanaest nevinih bezjaka. Zbog toga je Black poslan u čarobnjački zatvor, Azkaban.
Na kraju knjige, međutim, Sirius i Remus Lupin otkrivaju da je Pettigrew animagus koji se može preobraziti u štakora. On je bio Čuvar tajne Jamesa i Lily Potter (dok je Harry još bio beba) u nadi da će Voldemort progoniti Blacka, a ne Petera. On je pak odao Pottere Voldemortu kako bi zadobio njegovu naklonost. Kad se te noći suočio sa Siriusom Pettigrew je ubio 12 bezjaka te se preobrazio u štakora kako bi zajedno s ostalim štakorima mogao pobjeći u kanalizaciju. Za sobom je ostavio samo jedan prst i tako je uspješno lažirao svoju smrt i smjestio Blacku za svoju smrt te smrti Potterovih i još 12 ljudi. Od tada je Pettigrew živio pod krinkom Šugonje, kućnog ljubimca štakora koji je prvo bio u vlasništvu Percy Weasleyja, a zatim u vlasništvu njegovog brata Rona. Nije otkriveno kako je Peter, kao Šugonja, došao u porodicu Weasleyevih. Ipak, Pettigrewu je vrijeme provedeno s njima koristilo: mogao je čuti sve vijesti o Voldemortu i Sirius Blacku. Niko od Weasleyjevih nije posebno zapazio da je "Šugonja" nadživio običnog vrtnog štakora i da mu nedostaje jedan prstić.
Nakon Harryjeve i Ronove druge godine školovanja u Hogwartsu, Šugonja je prikazan na fotografiji u Dnevnom proroku, na ramenu Ron Weasleyja. to je potaknulo bijeg Siriusa Blacka iz Azkabana zato što je prepoznao Pettigrewa.
Pettigrew je kasnije, po drugi put, lažirao svoju smrt kako bi izbjegao Krivonju koji ga je pokušavao odnijeti Blacku. Nakon što je u Harry Potteru i zatočeniku Azkabana zarobljen, Harry je uvjerio Siriusa i Lupina da ne ubiju Pettigrewa. Međutim, Pettigrew je uspio pobjeći u štakoroskom obličju te se uspio vratiti Voldemortu. Peter svoj život duguje Harryju koji je spriječio Lupina i Blacka da ga ubiju. Albus Dumbledore to opisuje kao drevnu magiju koja stvara vezu između njih dvojice. Dumbledore je zatim rekao Harryju da "bi mogao doći dan kada će mu biti veoma drago što je spasio život Pettigrewu".
U Harry Potteru i Plamenom peharu, Pettigrew je pomogao Voldemortu u provođenju plana za zarobljavanje Harryja. Prvo se pokazao veoma uspješnim kada je oteo Berthu Jorkins, koja mu je rekla da je živ sin Barty Croucha, Voldemortov vijerni sluga. Također je čuvao Croucha pod Imperiusom dok je njegov sin bio u bijegu. Na kraju je bio najzaslužniji za ponovni povratak moći Lordu Voldemortu. Kad su Harry i Cedric Diggory putoključem u obliku Tromagijskog pokala došli na groblje, Pettigrew se nosivši malehno tijelo svog gospodara pojavio iz tame. Po Voldemortovim naredbama je Peter ubio Cedrica kletvom Avada Kedavra i vezao Harryja za nadgrobni spomenik Voldemortovog oca. Zatim je izveo kompliciranu čaroliju koja je Voldemorta vratila u njegovo staro tijelo, ali je pritom Peter morao žrtvovati svoju šaku. Ubrzo nakon ponovnog rođenja, Voldemort je stvorio srebrnu šaku kojom je zamijenio Crvorepovu ruku žrtvovanu tokom izvođenja čarolije.
Pettigrew se nije pojavio u Harry Potteru i Redu feniksa, osim u sjećanju Severusa Snapea. Prikazan je i na portretu originalnog Reda feniksa; prije je bio jedan od članova te organizacije.
Peter je jedan od tek nekoliko zlih čarobnjaka koji nisu bili članovi Slytherina.
Figuren der Harry-Potter-Romane Death Eater Univers de Harry Potter הארי פוטר - דמויות משנה Halálfaló Dødsetere i Harry Potter-bøkene Śmierciożercy Ölüm Yiyen
Hummer H1
Hummer H1 je bilo civilno offroad vozilo bazirano na vozilu Humvee oznake M998, koje je proizvodila kompanija AM General. H1 se proizvodio od 1992. pa sve do 2006. godine, i bio je prvi model iz Hummer linije.
Cijena
Cijena za kabriolet verziju je bila $129.399; "vagon" verzija je iznosila $140.796.
Vanjski linkovi
Službena stranica
Ostale stranice
Slike
Beta Tauri
Beta Tauri (β Tauri, arap. Elnat) je druga zvijezda po sjajnosti u sazviježđu Bik. Prividni sjaj iznosi 1.68. Beta Tauri je zvijezda div koja spada u klasu B.Tradicionalni naziv Elnat dolazi od arapske riječi za volovske rogove (arap. El-Nat), a odnosi se i na borbu (sudar) između volova. Ovu zvijezdu je njemački astronom Johann Bayer prvenstveno katalogizirao pod nazivom Gamma Auriga, pošto je na samoj granici sazviježđa Kočijaš. Ovaj naziv danas više nije u upotrebi.
NGC 2523B
NGC 2523B (također poznat kao IRAS 08072+7342, MCG 12-8-30, PGC 23025 i UGC 4259) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 176 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Žirafa. Najveći prečnik je 2,00 (103 hiljade sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (15 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
José Saramago
José de Sousa Saramago (16. novembra 1922 – 18. juni 2010) bio je portugalski pisac i dobitnik Nobelove nagrade za književnost 1998. godine.
Više od dva miliona primjeraka Saramagovih knjiga je prodano u njegovoj rodnoj zemlji dok su mu djela prevedena na 25 jezika. Kao zagovornik slobodarskog komunizma, Saramago je kritikovan od strane institucija, kao što je Katolička crkva, Evropska unija i Međunarodni monetarni fond a kao ateista, branio je ljubav kao instrument za poboljšanje ljudskog stanja.
1992. godine, Vlada Portugala pod vodstvom premijera Aníbala Cavaco Silve, je naredila uklanjanje njegovog djela Evanđelje po Isusu Kristu iz favorita Nagrade Aristeion, tvrdeći da je rad religiozno uvredljiv. Obeshrabren ovom političkom cenzure svoga rada, Saramago je otišao u egzil, na špansko ostrvo Lanzarote, na kojem je živio do svoje smrti 2010. godine. Saramago je bio jedan od osnivača Nacionalnog fronta za odbranu kulture u Lisabonu 1992. godine sa suosnivačem Orhanom Pamukom.
Gornji Detlak
Gornji Detlak je naseljeno mjesto u gradu Derventi, Bosna i Hercegovina. Gornji Detlak je jedno od većih naselja u općini Derventa koje se nalazi na samom zapadu općine i graniči na svom zapadnom djelu sa susjednom općinom Prnjavor. Osim sto predstavlja rubno naselje derventske općine, ono graniči i sa još nekim derventskim naseljima: Drijenom, Kalenderovcima i Ljupljanicom. Bitno je napomenuti da Detlak pripada mjesnoj zajednici Kalenderovci.
José Saramago
Biografija
José Saramago je rođen 16. novembra 1922. godine u Azinjagi (Portugal), u siromašnoj seoskoj porodici. Teška materijalna situacija ga prinuđuje da promjeni niz zanimanja, da bi se tek 1976. godine posvetio isključivo književnosti. Saramago je za života smatran najvećim živim portugalskim i jednim od najuticajnijih evropskih pisaca današnjice. Njegova djela prevedena su na preko trideset jezika. Dobio je Nobelovu nagradu za književnost 1998. godine za roman "Sedam Sunaca i Sedam Mjesečina".
Djela
Najpoznatija djela su mu:
Sljepilo
"Sljepilo" ima za temu apokalipsu koja se javlja u vidu epidemije neobjašnjivog i neizlječivog sljepila. Pokušavajući da se snađu i prežive, ljudi postaju nemilosrdni.
Sedam sunaca i sedam mjesečina (Sjećanje na samostan)
Uzbudljiva priča, protkana suptilnom ironijom, problemi koji su vječno ljudski, slika portugalskog društva s početka 18. vijeka – neodgovoran kralj Žoao V., pobožna kraljica Marija Ana dugo ne može da podari kralju tako željenog nasljednika, sveti oci skloni grijehu, revnosna Inkvizicija, siromašni seljaci koji nesretno stradaju dok s Bogom na usnama grade veliki manastir za franjevce koji im je kralj obećao pošto su mu prorekli da će imati poroda – sve to kao u kakvoj renesansnoj igri oživljava Saramago u svom djelu. Tu je i drugi tok romana, u kojem je pisac sa toplinom progovorio i o nekim drugim ljudskim stremljenjima, osim onim zemaljskim, o čovjekovoj potrebi da se povremeno vine u njemu nedostupne prostore i da u njima potraži radost, utjehu i smisao za svoj život. Kao mitski Dedal i otac Bartolomeo Lorenzo (ličnost koja je stvarno postojala i preteča je savremenih vazduhoplovaca) sanja o poduhvatu koji do tad ni jedan čovjek nije ostvario, da konstruiše mašinu (vazduhoplov) koja će ga odnijeti do sunca. U tome mu pomaže u ratu osakaćeni Baltazar, zvani Sedam Sunaca i njegova Bilmunda, zvana Sedam mjesečina, koja ima dar da vidi dušu svakog čovjeka. I dok se inkvizicija pedantno bavi ljudskom dušom, pročišćavajući je spaljivanjem na lomačama, dotle se ovo troje Božijih ljudi, uz kraljevsku pomoć, priprema za veliki poduhvat. Jednog dana zaista će poletjeti, ali ne uz pomoć duše nego uz pomoć ljudske volje, hiljadu volja koje je svojim neobičnim moćima sakupila Belmunda. Velinčastvena priča o običnim i neobičnim stvarima, o ljubavi, i o padu, o čovjekovoj potrebi da se približi božanskom i makar za trenutak da se osjeti njemu ravnim.
Evanđelje po Isusu Kristu
Roman koji je podigao nečuvenu buru u čitavom katoličkom svijetu, kritikovan i anatemisan od Vatikana i klera kao antievanđelje, dok za druge od predstavlja prekršćansku priču o ljubavi i ljudskoj žrtvi i o dvadeset vijekova netolerentnosti i patnji koje su usljedili. Sam pisac je ovu knjigu predstavio na svoj skromni način kao "tek još jedno Evanđelje koje pokušava da, uz nešto slobodne interpretacije popuni prazan prostor između epizoda Isusovog života onakvih, kakve su ispropovjedane u drugim Evanđeljima". Knjiga je pravi izazov za sve koji uživaju u preplitanju sumračnog realizma, grotesne fantazije i oštrog humora, a sve iz pera vrhunskog pisca.
Kramer protiv Kramera
Kramer protiv Kramera američki je dramski film snimljen 1979. u režiji Roberta Bentona, koji je također napisao adaptirani scenarij zasnovan na romanu Averyja Cormana. Film je priča o razvodu jednog bračnog para i njegov utjecaj na tu porodicu, uključujući i njihovog mladog sina. Dobitnik je pet Oscara u kategorijama za najbolji film, najboljeg glumca, najbolji adaptirani scenarij, najbolju sporednu žensku ulogu i najbolju režiju.
Radnja
Ted Kramer (Dustin Hoffman) neumorni je direktor jedne reklamne firme koji je upravo zaključio jedan ogroman ugovor. Međutim, kad odlazi kući, saznaje da ga njegova supruga Joanna (Meryl Streep) napušta. Govoreći mu da ona treba da se pronađe, ona ostavlja Teda da se sam brine o njihovom sinu Billyju (Justin Henry). Ted i Billy počinju da se sukobljavaju pošto Ted više nema vremena da podnese svu težinu posla, dok Billyju nedostaje sva ljubav i pažnja koju je imao od majke. Nakon mnogo mjeseci nemira, Ted i Billy počinju da se navikavaju na novonastalu situaciju i uskoro počinju da se zbližavaju i brinu jedan o drugome. Ted se sprijateljio sa svojom komšinicom Margaret (Jane Alexander), koja je prije savjetovala Joannu da napusti Teda.
Margaret je samohrana majka i njih dvoje postaju srodne duše. Jednog dana dok su sjedili u parku i posmatrali svoju djecu kako se igraju, Billy se povređuje na igralištu tako što je zadobio posjekotinu na licu. Ted ga nosi u naručju i trči kroz ulice i, uprkos saobraćaju, nosi ga u bolnicu, gdje ga tješi, što predstavlja njegovu uvećanu emotivnu povezanost i odgovornost prema njemu otkad ga je supruga napustila.
Petnaest mjeseci nakon odlaska Joanna se vraća u New York da bi tražila starateljstvo nad Billyjem i onda počinje borba kome će dijete pripasti. Tokom saslušanja, Ted i Joanna su nepripremljeni za brutalnu borbu čiji su glavni inicijatori bili njihovi advokati. Na primjer, Margaret je bila primorana da prizna da je ona savjetovala Joannu da napusti Teda ako stvarno nije bila sretna sa njim kao što je tvrdila, mada ona također pokušava da kaže Joanni u sudnici da je se njen muž jako promijenio. Međutim, otežavajuće okolnosti da je Ted bio izbačen s posla zbog njegovih konfliktnih obaveza oko sina, i da je bio primoran da prihvati slabije plaćen posao, obznanjuju se na sudu, kao i detalji Billyjeve povrede na igralištu.
Konačno, sud dodjeljuje starateljstvo nad Billyjem Joanni, ne toliko zbog dokaza iznesenih protiv obje strane nego zbog predrasude da se dijete najbolje uzgaja od strane majke. Ted raspravlja o tome da se žali na odluku, ali ga njehov advokat upozorava da sam Billy bi trebao onda da zauzme stav na ponovnom ročištu i da Ted ne bi trebao izlagati svog sina takvim neugodnostima. Zbog toga on odustaje od žalbe. U jutro kad se Billy trebao preseliti kod Joanne Ted i Billy pripremaju doručak zajedno, ali to je jelo koje je Ted pokušao napraviti prvog jutra nakon što je Joanna otišla. Oni se grle u ovom jako emotivnom trenutku, pošto znaju da je ovo ustvari njihov posljednji doručak zajedno. Joanna zove iz prizemlja, tražeći od Teda da siđe dolje da razgovaraju. Ona kaže Tedu, dok ona voli Billyja i želi ga sa sobom, ona je svjesna da je on već kod kuće, i da je njegov pravi dom sa Tedom. Zato ona odlučuje da ga ne uzima od njega. Nakon što ulazi u lift, ona pita svog bivšeg muža: "Kako izgledam?". Ted odgovara: "Izgledaš odlično" i zatim se vrata lifta zatvaraju i ostavljaju Joannu, punu emocija, koja odlazi na sprat da priča s Billyjem.
BAFTA
Film je bio nominiran za BAFTA-u u šest kategorija, ali nije osvojio nijednu.
Lily Potter
Lily je na posljednjoj godini školovanja postala glavna prefektica. Tokom većeg dijela vremena provedenog u Hogwartsu Lily je Jamesa smatrala samo arogantnim nasilnikom. U Snapeovom sjećanju Harry je vidio kako je James napisao i uređivao Lilyine inicijale, a Sirius je primijetio da James nije mogao odoljeti tome da se pravi važan (i napravi budalu od sebe) kad god je Lily bila u blizini. Međutim, Lily je branila Snapea od Jamesa (barem dok je ovaj nije nazvao "mutnjakušom") kad je James bacio urok na njega. Nakon što je James na petoj godini pozvao na spoj rekla mu je da ne bi izašla s njim čak ni da mora birati između njega i orijaške lignje. Harry je tako dobio dojam da je Lily mrzila Jamesa, ali Sirius i Lupin su ga uvjerili da ona nije mrzila svog budućeg muža nego da su samo imali težak početak.
Nakon što je James sazrio i promijenio svoje ponašanje, Lily je tokom sedme godine počela hodati s njim te su se zaljubili i vjenčali, a Sirius je bio Jamesov kum na vjenčanju.
Petunia se sjeća da je upoznala "groznog dečka" koji je znao magiju, ali nije poznato da li je mislila na Jamesa. Lupin je rekao Harryju da su se njegovi roditelji zaljubili na sedmoj godini i da su se vjenčali ubrzo nakon završetka školovanja. Nije poznato koje su karijere izabrali nakon odlaska iz škole. Rowling je rekla da je "James naslijedio dosta novca pa mu nije trebao dobro plaćen posao."
Odmah poslije završetka školovanja se vjenčaje sa Jamesom Potterom, te 31. jula 1980. dobija sina Harryja. Kada je završila školovanje, pridružila se Redu feniksa, te prošla dodatne obuke kako bi postala auror. Dumbledore spominje da se tri puta suočila sa Lordom Voldemortom, te ostala živa.
1981. godine, znajući da ih Voldemort traži, ona se sa suprugom sakriva u kuću u Godricovoj dolini, te imenuje Petera Pettigrewa za svog Čuvara tajne. Iste godine, Peter ih izdaje Voldemortu i on im dolazi u posjetu. James mu se hrabro suprostavlja, ali ga Voldemort ubija. Nakon toga, Lily kako bi zaštitila Harryja, žrtvuje se i Voldemort je ubija. Kada je htio ubiti i Harryja, kletva Avada Kedavra se odbija od njega i pogodi samog Voldemorta. Zahvaljujući horkruksima, on jedva ostaje živ. Harry je ostao živ jer se njegova majka, Lily, žrtvovala za njega. To je bio glavni razlog zašto je Harry morao do 17-te godine života živjeti kod svoje tete, Petunije Dursley. Sve dok kuću u kojoj živi Lilyna krv, Harry naziva svojim domom, on je zaštićen od Lorda Voldemorta.
IC 676
IC 676 (također poznat kao IRAS 11100+0919, MCG 2-29-9, PGC 34107 i UGC 6245) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 67 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 2,10 (41 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (25 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Edward Swift 8. aprila 1891. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gryffindori na Harryjevoj godini
Ovaj članak je o manjim likovima iz Gryffindora koji su na istoj godini kao i Harry. Za više informacija o Ronu Weasleyu, Hermioni Granger i Nevilleu Longbottomu pogledajte njihove članke.
Lavender Brown
Lavender Brown je dobra prijateljica Parvati Patil. Obje pohađaju iste izborne predmete: Proricanje sudbine i Skrb za magična stvorenja. Lavender je na Božićni bal došla sa Seamusom Finniganom. Lavender je u početku vjerovala tvrdnjama o Harryju koje su iznošene u "kampanji" Ministarstva protiv njega, ali se kasnije pridružila Dumbledoreovoj armiji. Dijeli spavaonicu u Hogwartsu sa Hermionom Granger i Parvati Patil.
Lavender u Harry Potteru i Zatočeniku Azkabana saznaje da je njen zec, Binky, uginuo. Kako je Binkya ubila lisica, a ona je primila tu vijest na dan kad je profesorica Trelawney rekla da će se dogoditi nešto čega se bojala, Lavender je bila uvjerena u moći profesorice Trelawney. Ali Hermiona je istaknula da je Lavender tek taj dan saznala što se Binkyju dogodilo i da on nije uginuo tog dana, a i da se bojala da će se to dogoditi, ne bi se toliko šokirala kad je primila vijest.
U Harry Potteru i Princu miješane krvi, Lavender se počne sviđati Ron, kojem daje nadimak Won-Won, i oni počnu hodati, iako bi se to moglo opisati i kao beskonačno ljubljenje. Lavender je ljubomorna zbog količine pažnje i vremena koje Ron i Hermiona još uvijek posvećuju jedno drugome. U početku njihove veze Hermiona ne razgovara s Ronom, ali kad se pomire poveća se i Lavenderina paranoja. Nakon nekog vremena "nogirala" je Rona zato što ga je vidjela kako izlazi iz muške spavaonice s Hermionom (Harry je također u tom trenutku izašao iz spavaonice, ali je nosio plašt nevidljivosti). Ali Ron zbog toga nije bio razočaran, zapravo je bio sretan što on nije morao ostaviti Lavender jer ga je zamaralo to što je ona stalno željela biti s njim. Lavender pokaže da je uzrujana zbog prekida kad vidi Rona kako miče lažne sniježne pahuljice sa Hermioninih ramena. Lavender je odmah počela plakati.
U Harry Potter i Sveti smrtnici ubija je zli vukodlak smrtonoša Fenrir Greyback.
U filmu je glumi Jennifer Smith.
Seamus Finnigan
Zbog uticaja svoje majke i Dnevnog proroka, Seamus nije potpuno vjerovao Harryju na početku njihove pete godine, a to je izazvalo mnogo napetosti u spavaonici, na nastavi i u društvenoj prostoriji. Ali ipak je povjerovao Harryju nakon što je pročitao njegov intervju u Odgonetaču te je otišao na svoj prvi i posljednji sastanak Dumbledoreove armije. Na kraju Harry Pottera i princa miješane krvi glasno se posvađao sa svojom majkom koja ga je željela odvesti iz Hogwartsa - na kraju je ipak pristala na to da ostane na Dumbledoreovom pogrebu. To pokazuje da je Seamusovo poštovanje prema Dumbledoreu vjerovatno ipak bilo veće nego što je pokazao na početku Harry Pottera i Reda feniksa.
Parvati Patil
Parvati Patil je tamnokosa Gryffindorka sa Harryjeve godine. Ima sestru blizanku Padmu koja je u Ravenclawima. Na Božićni bal je išla s Harryjem zato što je njegova simpatija, Cho Chang, išla sa Cedricom Diggoryjem. Kad su Harry i Ron rekli Deanu, Seamusu i Nevilleu da idu na bal sa sestrama Patil, vidljivo ljubomorni Dean je promumljao nešto o tome kako su njih dvojica uspjeli dobiti najzgodnije cure na godini. Parvati i njena sestra Padma pridružile su se Dumbledoreovoj armiji na petoj godini. Parvati dijeli spavaonicu u Hogwartsu sa Hermionom Granger i Lavender Brown.
Parvatina najbolja prijateljica je Lavender. One imaju slične interese:Proricanje sudbine, dečke i jednoroge, iako se Parvati, kao i Harry, ponekad osjećala umorno i posramljeno zbog Lavenderinog ponašanja kad je izlazila s Ronom Weasleyem u Harry Potteru i princu miješane krvi. Njen najdraži predmet je Proricanje sudbine kod profesorice Trelawney, a jednako uživa i u Skrbi za magična stvorenja (ali kod profesorice Grubly-Plank). Parvatin bauk ima oblik mumije.
Roditelji sestara Patil su u Princu miješane krvi, nakon napada na Katie Bell, ozbiljno razmišljali da odvedu sestre iz Hogwartsa, ali ih je Parvati uspjela uvjeriti da to ne učine. Ipak, jutro nakon Dumbledoreove smrti sestre više nisu bile u Hogwartsu. Roditelji su ih odveli preko noći i ni jedna nije ostala na Dumbledoreovom pogrebu.
Imena Parvati i njene sestre, kao i njihova pojavljivanja u filmovima upućuju na njihovo indijsko porijeklo. Patil je tako uobičajeno prezime u indijskoj državi Maharashtra. Parvati je uz to i ime jedne hindu božice.
U Harry Potteru i Zatočeniku Azkabana Parvati glumi Sitara Shah, a u Harry Potteru i Plamenom Peharu Shefali Chowdhury.
NGC 5444
NGC 5444 (također poznat kao MCG 6-31-54, PGC 50080 i UGC 8974) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 181 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 2,50 (132 hiljade sg) a najmanji 2,0 uglovnih minuta (106 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. maja 1785. godine.
Gryffindori na Harryjevoj godini
Dean Thomas
Dean Thomas je Gryffindor poznat po tome što mu od ruke idu crtanje i krivotvorenje potpisa. Dijeli spavaonicu u Hogwartsu sa Harry Potterom, Ronom Weasleyem, Nevilleom Longbottomom i najboljim prijateljem, Seamusom Finniganom.
NGC 5444
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gryffindori na Harryjevoj godini
Dean Thomas
Dean dolazi iz bezjačke porodice što dokazuje i njegovo navijanje za nogometni klub West Ham United. Kako nije imao pojma koje predmete izabrati za treću godinu, jednostavno je zatvorio oči i uperio štapić u spisak. J. K. Rowling je otkrila da su Deana odgojili njegova majka i očuh zato što je njegov pravi otac napustio porodicu kad je Dean bio mlađi. Dean je odrastao sa mnogo polubraće i polusestara. Kad je dobio pismo iz Hogwartsa njegova se majka pitala je li njegov pravi otac bio čarobnjak. Istina, koja nikad nije otkrivena, je da su Deanovog oca ubili smrtonoše zato što im se nije želio pridružiti. Dean je to trebao doznati tokom svog boravka u Hogwartsu, ali Rowling je izbacila taj dio u ranoj verziji Odaje tajni.
Iako se ta informacija nikad nije pojavila u romanima smatra se tačno zato što je spomenuta na službenoj stranici J. K. Rowling.
Dean je najbolji prijatelj Seamusa Finnigana, ali on je Harryjevoj tvrdnji da se Voldemort vratio i tokom pete godine u Hogwartsu bio je član Dumbledoreove armije. Smatra Parvati i Padmu Patil najzgodnijim curama na njihovoj godini. Na kraju Harry Pottera i Reda feniksa počeo je hodati sa Ginny Weasley, ali prekinuli su nešto prije kraja Princa miješane krvi. Prema Hermioni njihova veza nije bila baš stabilna, ali prekid se dogodio zbog nesporazuma koji je izazvao Felix Felicis kojeg je popio Harry i kojem se sviđala Ginny.
U Harry Potteru i Princu miješane krvi postao je i rezervni lovac nakon što nezgode Katie Bell sa ukletom ogrlicom.
NGC 1172
NGC 1172 (također poznat kao MCG -3-8-59 i PGC 11420) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 77 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 2,30 (51 hiljada sg) a najmanji 1,7 uglovnih minuta (38 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 30. decembra 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Masters (snuker)
Masters je profesionalni snukerski turnir i drugi najdugovječniji turnir nakon Svjetskog prvenstva. Iako nije rangirni, smatra se jednim od najprestižnijih turnira i dio je tzv. trostruke krune. Od prvog izdanja bio je i ostao pozivni turnir, na koji se obično poziva prvih 16 igrača s WPBSA-liste, zbog čega i jest tako prestižan, uz 2–3 pozivnice u izdanjima od 1999. do 2010.
U historiji ovog turnira postignuta su tri maksimalna brejka i sva tri su ostvarili igrači iz prekomorskih zemalja: Kanađanin Kirk Stevens 1984, Kinez Ding Junhui 2007. i Marco Fu iz Hong Konga 2015.
Najviše uspjeha na Mastersu ima Ronnie O'Sullivan, koji je titulu osvajao sedam puta uz još šest finala, a slijedi ga Stephen Hendry sa šest titula i tri finala.
1975–1996.
Prvi Masters održan je 1975. u londonskom hotelu "West Center" i na njega je bilo pozvano deset igrača. Sponzor je bila duhanska kompanija Benson & Hedges. U finalu je pobijedio John Spencer rezultatom 9–8 protiv Raya Reardona, osvojivši 2.000 funti. Naredne godine turnir je premješten u New London Theatre, a 1979. u Wembley Conference Centre.
Godine 1990. sponzori su uveli dvije pozivnice koje je glavno snukersko izvršno tijelo dodjeljivalo po vlastitom nahođenju; ti igrači igrali bi protiv 15-og, odnosno 16. nosioca za mjesto u 1. kolu turnira. Sljedeće godine pokrenut je Benson & Hedges Championship, čiji je pobjednik dobijao jednu od dvije pozivnice. Drugu je i dalje dodjeljivalo izvršno tijelo. Od 1996. finale se igra na deset dobijenih frejmova (prije se igralo na devet).
1997–2006.
mini|200px|Trofej Mastersa koji se koristi od [[Masters 2004 (snuker)|2004.]] U finalu 1997. Steve Davis pobijedio je Ronnieja O'Sullivana 10–8. Meč je ostao zapamćen po tome što je jedna gledateljica ušla u prostor za igrače potpuno naga. Davis je zaostajao 4-8, ali je tada nanizao šest frejmova i osvojio titulu. Finale sljedeće godine između Marka Williamsa i Stephena Hendryja odlučeno je na vraćenoj crnoj kugli. Pobijedio je Williams iako je zaostajao 6–9. U finalu 2000. Ken Doherty nije uspio ubaciti posljednju crnu kuglu za maksimalni brejk, a na kraju je i izgubio meč od Matthewa Stevensa.
Godine 2003. Benson & Hedges morao je prekinuti sponzoriranje Mastersa zbog novih ograničenja za reklamiranje duhanskih proizvoda u Ujedinjenom Kraljevstvu; tako je 2004. turnir bio bez sponzora. Iduće godine pojavio se novi sponzor – Rileys Club. Kvalifikacijski turnir nije održan, a obje pozivnice dodijelilo je izvršno tijelo, no vraćen je u kalendar u sljedećoj sezoni. Osiguranje SAGA preuzelo je sponzoriranje 2006, a kasnije je potpisan ugovor s tom firmom do 2009. Izdanje za 2006. godinu bilo je posljednje koje je održano u Wembley Conference Centreu prije njegovog potpunog rušenja u ljeto kako bi se dobilo na prostoru za nove građevinske projekte. Nakon što je u oktobru iste godine Paul Hunter, koji je tri puta u četiri godine osvojio Masters, izgubio bitku protiv raka, Jimmy White pokrenuo je inicijativu da se trofej za pobjednika Mastersa nazove po Hunteru. Paulova udovica Lindsey kasnije je izrazila istu želju tvrdeći da "...svi to očekuju. Svaki igrač s kojim sam razgovarala, svaki navijač, misli da je to definitivna stvar". World Snooker, glavno upravno snukersko tijelo, odlučilo je da se trofej ne preimenuje, izjavivši: "Naš odbor jednoglasno se slaže da je Stipendija 'Paul Hunter' najprikladnija počast. Kao što je i Hunter vješto napredovao kroz amaterske nivoe, ova stipendija pružit će priliku nadarenim mladim igračima da upotpune svoj talent kroz vrhunski trening."
2007–danas
mini|200px|Arena u [[Alexandra Palaceu tokom Mastersa 2012.]] Kao manja promjena, 2007. dodijeljena je dodatna pozivnica, povećavši ukupni broj učesnika na 19. Turnir je održan u Wembley Areni. 2008. ukinuta je ova dodatna pozivnica.
O'Sullivan je igrao četiri uzastopna finala (2004–2007), pobijedivši u dvama (2005. i 2007). Hunter je pobijedio u prvom od ta četiri finala rezultatom 10–9, nadoknadivši zaostatak 2–7, napravivši usput pet trocifrenih brejkova. To je bila Hunterova treća titula na Mastersu u četiri godine. O'Sullivan je izveo sjajnu predstavu u finalu 2005, pobijedivši Johna Higginsa 10–3. Finale se ponovilo i sljedeće godine, a nivo igre bio je jako visok. U drugom i trećem frejmu O'Sullivan je počistio stol brejkovima od 138 i 139 poena da bi zatim izgubio pet frejmova zaredom. Ipak, uspio se vratiti i izboriti odlučujući frejm, u kojem je napravio brejk od 60 poena, ali je tada pogriješio i dozvolio Higginsu da se vrati u igru. Higgins je to iskoristio, počistivši stol brejkom od 64 poena i osvojivši titulu na posljednjoj crnoj kugli. Međutim, O'Sullivan se iskupio godinu kasnije protiv Ding Junhuija, pobijedivši dominantnom igrom 10–3, ali i utješivši vidno uznemirenog Kineza odmah nakon meča. Iste godine Junhui je postao drugi igrač u historiji koji je postigao maksimalni brejk na Mastersu učinivši to u pretkolu (za igrače s pozivnicom) protiv Anthonyja Hamiltona.
U ljeto 2008. SAGA se povukla kao sponzor turnira, tako da je izdanje za 2009. bilo bez sponzora. Sljedeće godine sponzor je bio PokerStars.com. Za 2011. godinu ponovo je ukinut kvalifikacijski turnir (koji još nije vraćen u kalendar) i nisu dodijeljene pozivnice, a sponzor je bio Ladbrokes Mobile. Finale ovog turnira ušlo je u historiju jer su prvi put u finalu igrala dva igrača iz Azije. Godine 2012. turnir je premješten u Alexandra Palace u Londonu, a sponzor je bio BGC Partners. Od 2014. turnir sponzorira Dafabet.
Dana 20. aprila 2016, pola godine prije desete godišnjice Hunterove smrti, trofeju je ipak dato Hunterovo ime, a glavni čovjek World Snookera Barry Hearn rekao je da ta organizacija "zabrljala" što to nije učinila ranije.
Godine 2017. O'Sullivan je osvojio svoju sedmu titulu na Mastersu i prestigao Hendryja, koji ih ima šest. Učinio je to odbranivši prošlogodišnju titulu, osvojivši je treći put u četiri godine. U finalu je igrao i 2019, ali ga je porazio Judd Trump. To mu je bilo i 13. finale Mastersa (u 25 nastupa na turniru).
Samuel Beckett
Samuel Beckett (Dublin, 13. april 1906 – Pariz, 22. decembar 1989) bio je dramatičar i romanopisac irskog porijekla.
Od 1938. godine živi u Parizu te nakon rata počinje i pisati na francuskom. Prijateljevao je s Jamesom Joyceom, kojemu je bio i osobni tajnik. 1969. godine dobio je Nobelovu nagradu za književnost. Beckett je jedan od glavnih predstavnika teatra apsurda.
Stvaralaštvo
Beckett je najslavniji po drami U očekivanju Godota, koju je kritičar Vivian Mercier opisao riječima: "drama u kojoj se dvaput ništa ne događa". Dramatičar pomoću smiješnih i izgubljenih likova prikazuje temeljni besmisao i besciljnost života, što se lijepo poklopilo s tadašnjim usponom filozofske škole egzistencijalizma. Poput mnogih djela nakon 1947, napisao ju je na francuskom (En attendant Godot). Drama je nastala između oktobra 1948. i januara 1949, objavljena je 1952, a premijerno izvedena 1953. Doživjela je uspjeh kod kritike i publike, te potakla kontroverze. I danas se izvodi vrlo često po cijelom svijetu.
Krajem 1940-ih i početkom 1950-ih Beckett je na francuskom napisao svoje najpoznatije romane, koji se često, unatoč njegovu izričitom protivljenju, nazivaju "trilogijom": Molloy (napisano 1947, objavljeno 1951), Malone umire (napisano 1948, objavljeno 1951) i Bezimeni (1953).
Kroz ta tri romana čitalac može pratiti razvitak Beckettova zrela stila i tema. Molloy ima više osobina konvencionalnog romana: vrijeme, mjesto, zbivanje i radnju. Malone umire uglavnom se rješava zbivanja i radnje, ali ostaju naznake mjesta i vremena. "Radnja" knjige ima oblik unutarnjeg monologa. Napokon, u Bezimenome nestaje i osjećaj mjesta i vremena. Osnovna je tema tog romana sukob između želje glasa da nastavi govoriti i time nastavi postojati, te gotovo jednako jake želje za tišinom i ništavilom.
Zaokupljen problemom ljudske egzistencije i otuđenosti modernog života, Beckett u svim svojim djelima daje krajnje pesimističnu viziju svijeta i prikazuje život kao igru viših sila u kojoj je čovjek svedan na fiziološko i duhovno vegetiranje, na besmisleno "trajanje" ispunjeno patnjama i uzaludnim iščekivanjem spasa.