Makedonska_umjetnost_(bizantijska)
Izrada mozaika
Ukras na crkvi svetog uspenja u Dafniju, Grčka, pruža odličan primjer mozaičkih dešavanja u Bizantijskom Carstvu tokom 11. vijeka. Mozaičko portretno poprsje Hrista Pantokratora ispunjava središnju kupolu crkve. Ovaj mozaički prikaz koji ulijeva strahopoštovanje i kao da lebdi ispunjen mnogobrojnim pozlaćenim tesere kockicama oko Hristovog lika, više je od slike hrišćanskog spasitelja. To je snažno prizivanje njegovog obećanog suda, njegovom nagradom za vjernike i kaznom za griješnike. Na zidu u sjevernom kraku crkve je slika raspetog Hrista, na kojoj umjetnik prikazuje samo dvije druge figure, Bogorodicu i mladog apostola Ivana, kojem je Isus povjerio brigu nad majkom nakon njegove smrti. Ovo dvoje po umjetnikovom viđenju najvjerovatnije trebaju da izazovu emotivan odgovor kod gledatelja. Ovaj mozaik pokazuje jednostavnost, dostojanstvo i gracioznost klasicizma koji je vizantijski umjetnik potpuno asimilirao u savršenu sintezu s bizantijskom pobožnošću i patosom. Pojednostavljivanje kontura i svođenje oblika na osnovno, daju slici veliku emocionalnu snagu. Prenosi osjećaj bezvremenosti i vanzemaljskog prostora, zlatni svemir usidren u materijalnom svijetu s nekoliko cvjetova, koji sugerišu obećanje novog života. Kamena humka i lobanja na dnu križa predstavljaju Golgotu (mjesto gdje se nalazi lobanja) brdo izvan drevnog Jerusalema na kojem se smatralo da je Adem pokopan i gdje je rečeno da je došlo do raspeća. Bezvremenost i jednostavnost slike pomažu hrišćanskom vjerniku koji nastoji postići mistično sjedinjenje putem božanske molitve i meditacije. Simetrija i zatvoreni prostor kombiniraju se stvarajući učinak nepomičnog i nepromjenjivog aspekta najdublje misterije hrišćanske religije. thumb|400px|desno|Mozaik iznad glavnog ulaza u Haja Sofiju, urađen približno 900. n.e. Konstantinopolj je u to vrijeme bio važno središte umjetnosti izrade mozaika. Međutim, samo iz spomena imamo izvještaje o mozaicima u crkvi svetih apostola i drugim makedonskim građevinama, bilo da su palate ili hramovi. Novi mozaici pojavili su se i u Haja Sofiji, gdje je makedonska dinastija hramu poklonila brojne mozaičke ukrase. Sačuvana su između ostalih i dva važna djela iz tog razdoblja: poznati mozaik koji zauzima zabat nad glavnim ulazom u Haja Sofiju i drugi koji krasi kupolu crkve Haja Sofije u Solunu. Mozaik iznad carskih vrata na glavnom ulazu u Haja Sofiju u današnjem Istanbulu nastao je tokom 10. vijeka, a prikazuje zlatnu pozadinu (koja simbolizuje svjetlost duhovnog svijeta), cara i nekoliko vjerskih ličnosti. Atmosfera ovog mozaika je svečana i pomalo teška, gdje je prikazan car Lav VI s oreolom oko glave kako kleči (proskineza) pored Hrista, koji predstavlja svetu mudrost. Isus sjedi na prijestolju (u središtu mozaika) i blagoslovi cara desnom rukom dajući mu božanski autoritet da vlada na zemlji. Tekst na lijevoj strani od Hrista na grčkom jeziku glasi: "Mir s vama. Ja sam svjetlost svijeta." Tu su i dva medaljona, po jedan sa svake strane koji prikazuju Bogorodicu i arhanđela Gabrijela. Figure prikazane na mozaiku mnogo su linearnije, zbog čega se dobija utisak kao da su istaknute. Koljena su malo spljoštena dajući tipičan primjer bizantijske linearnosti. Jednako je upečatljiv dojam trodimenzionalnosti, evociran kontrastom svijetloplavih nabora na tamnoplavoj pozadini, što je u suprotnosti sa dizajnom ogrtača na arhanđelu. Bogorodica i arhanđel ovdje imaju ne samo teološku već i umjetnički realističniju funkciju. Već u ranijem makedonskom razdoblju (približno 950.) u Haja Sofiji urađen je mozaik s temom Bogorodice s malim Isusom, u pratnji careva Konstantina Velikog i Justinijana I. Konstantin Veliki drži maketu grada Konstantinopolja, a Justinijan I maketu Haja Sofije. Lik Bogorodice na mozaiku postavljen je na zlatnoj pozadini kako bi se stvorio snažan kontrast sa tamnom bojom njene odjeće. Carski mozaici s prikazom Hrista okruženi caricom Zoe i njenim suprugom (pogledati galeriju) potječu iz kasnijeg razdoblja u Haja Sofiji. Pošto je carica Zoe nadživjela tri muža, mozaik je nekoliko puta bio izmijenjen, tako da je lik izvornog cara Romana III vremenom zamijenjeno likom Konstantina IX Monomaha. Mozaička umjetnost se razvijala i na drugim područjima Bizantijskog Carstva. Značajno djelo koje je bilo restaurirano je slika Bogorodice s djetetom u apsidi crkve uznesenja blažene Djevice Marije u Nikeji, koju su ikonoklasti prethodno zamijenili krstom. Međutim, zgrada je uništena tokom grčko-turskog sukoba 1922. godine.