cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Giacomo Casanova
Povratak u Pariz
Nakon bjekstva iz venecijanskog zatvora stigao je u Pariz. Znao je da će njegov boravak u Parizu možda biti dug i nastavio je živjeti u skladu s tim: Casanova je sazrio, a ovaj put u Parizu, iako još uvijek povremeno, zavisio je o brzom razmišljanju i odlučnoj akciji, bio je više proračunat i promišljen. Njegov prvi zadatak bio je pronaći novog zaštitnika. Ponovno se povezao sa starim prijateljem de Bernisom, sada ministrom vanjskih poslova Francuske. Casanovu je njegov zaštitnik savjetovao da pronađe sredstvo za prikupljanje sredstava za državu kao način za postizanje trenutne naklonosti. Casanova je odmah postao jedan od povjerenika prve državne lutrije i jedan od njenih najboljih prodavača karata. Na ovom poslu je brzo zaradio veliko bogatstvo. S novcem u ruci kretao se u visokim krugovima i poduzimao nova zavođenja lijepih žena. Svojim okultizmom obmanuo je mnoge ugledne osobe, a posebno markizu Jeanne d'Urfé, koristeći svoju izvrsnu memoriju zbog koje je izgledao kao da posjeduje čarobnjačku moć numerologije. Po njegovom mišljenju: thumb|300px|desno|Markiza de Pompadour, oko 1750. godine. Casanova je tvrdio da je rozenkrojcer i alhemičar, sklonosti koje su ga učinile popularnim kod nekih od najistaknutijih ličnosti tog vremena, među kojima su bili: Markiza de Pompadour, grof Saint-Germain, Jean le Rond d'Alembert i Jean-Jacques Rousseau. Toliko je popularna bila alhemija među plemićima, posebno potraga za "filozofskim kamenom", da je Casanova bio veoma tražen zbog svog navodnog znanja, i dobro je na tome zarađivao. Međutim, svog suparnika sreo je u grofu de Saint-Germainu: {{Citat|"Ovaj vrlo jedinstven čovek, rođen da postane najsjajniji od svih pronalazača, proglasio se ležerno da mu je bilo tristo godina, te da je posjedovao univerzalni lijek, da je od prirode napravio sve što je volio i da je stvarao dijamante. "
De Bernis je odlučio poslati Casanovu u Dunkirk tokom svoje prve špijunske misije. Bio je dobro plaćen za svoj brzi rad i to iskustvo potaknulo je jednu od njegovih rijetkih primjedbi protiv starog poretka i klase o kojoj je ovisio. Unazad je napomenuo: {{Citat|"Svi francuski ministri su isti. Razmetali su se novcem koji je izlazio iz džepova drugih da bi obogatili sebe i bili su apsolutni: ugnjetavane ljude nisu računali za ništa, a zbog svega ovoga, neizbježni rezultati su zaduženost države i zbrka u finansijama. Revolucija je neophodna.}} thumb|350px|lijevo|Pariz u 18. vijeku. Kad je počeo Sedmogodišnji rat, Casanova je ponovno bio pozvana da pomogne u povećanju državne riznice. Povjerena mu je misija prodaje državnih obveznica u Amsterdamu, gdje je u to vrijeme bilo finansijsko središte Evrope. Uspio je prodati obveznice sa samo 8% popusta, a sljedeće godine je bio dovoljno bogat da je sa zaradom osnovao fabriku svile. Francuska vlada mu je čak ponudila titulu i penziju ukoliko bi postao francuski državljanin i radio u ime ministarstva finansija, ali on je odbio ponudu. Casanova je dostigao vrhunac sreće, ali nije mogao da se održi. Loše je vodio posao, mnogo se zaduživao pokušavajući se spasiti, a veći dio svog bogatstva trošio je na stalne veze sa radnicama koje su bile njegov "harem".
Casanova je zbog svojih dugovanja ponovo zatvoren, ovaj put u pariski zatvor For-l'Évêque, ali je oslobođen četiri dana nakon toga, na insistiranje markize d'Urfé. Nažalost, iako je oslobođen, Luj XV je tada otpustio Casanovinog zaštitnika de Bernisa. Ubrzo zatim, njegovi neprijatelji okomili su se na njega. Prodao je ostatak svojih stvari i osigurao još jednu misiju Hollandu da se distancira od svojih nevolja.
Partija komunista Republike Moldavije
Ideologija
Partija je poznata po svojoj moldavističkoj poziciji, podržavajući postojanje moldavskog jezika i etničke pripadnosti. Partija smatra 28. juni 1940. "danom kada je Moldaviju oslobodio Sovjetski Savez od rumunske okupacije". Iz ovih razloga, dio štampe (kao što je novinar Oleg Serebrian) opisao je stranku kao antirumunsku.
Moldavski komsomol
Savez komunističke omladine Moldavije registrovana je 1995. godine i trenutno uključuje 6.000 članova. Prema Ministarstvu pravde Republike Moldavije, to je najveća omladinska organizacija u zemlji. Prvi sekretari Centralnog komiteta UTCM-a bili su: Victor Verșîn (1995-1997), Eduard Babliuc (1997-2000), Tatiana Nicoară (2000-2004), Grigore Petrenco (2004-2007), Inna Șupac (2007 - trenutno).
Giacomo Casanova
U bjekstvu
Godine 1760. Casanova je počeo sa stiliziranjem Chevalier de Seingalt, imena koje će sve više koristiti do kraja života. Ponekad će se zvati i grofom de Farussijem (koristeći djevojačko prezime svoje majke), a kada je papa Klement XIII predstavio Casanovi papin Red zlatne mamuze, na prsima je imao impresivan krst i vrpcu.
U Pariz se vratio ivodeći jednu od svojih najnevjerovatnijih prevara - uvjeravajući svoju staru klijenticu markizu d'Urféa da je može pretvoriti u mladića okultnim sredstvima. Plan nije donio Casanovi veliku isplatu kojoj se nadao, a markiza d'Urfé napokon je izgubila vjeru u njega.
Putovao je u Englesku 1763. godine, nadajući se da će svoju ideju o državnoj lutriji prodati engleskim zvaničnicima. O Englezima je napisao: Preko svojih veza, uspio je doći u audijenciju kod kralja Georgea III, koristeći većinu dragocjenosti koje je ukrao od markize d'Urfé. Dok je radio na svojim političkim vezama, također je provodio puno vremena u spavaćoj sobi, kao što je to bila njegova navika. Kao sredstvo za pronalazak djevojaka za njegovo zadovoljstvo i zbog nemogućnosti da govori engleski, stavio je oglas u novine kako bi stan dao "pravoj" osobi. Intervjuisao je mnoge mlade žene, odabravši "ljubavnicu Pauline" koja mu je dobro odgovarala. Ubrzo zatim on se smjestio u njenom stanu i zaveo je. Zatim su slijedile i druge veze, ali ostavile su ga slabog usljed venerične bolesti i napustio je Englesku fizički slomljen i slab. Nastavio je Austrijskoj nizozemskoj, gdje se oporavio, a zatim u naredne tri godine proputovao je cijelu Evropu. Proputovao je oko 4.500 kilometara kočijom po lošim putevima i stigao do Moskve i Sankt Peterburga (prosječno dnevno putovanje kočijom je otprilike 30 km). Ponovo, njegov glavni cilj bio je prodati svoj plan lutrije drugim vladama i ponoviti veliki uspjeh koji je imao s francuskom vladom. Međutim, sastanak s pruskim kraljem Fridrikom II nije urodio plodom, a u okolnim njemačkim zemljama je bio isti rezultat. Ne nedostajući mu političke povezanosti ni samopouzdanja, Casanova je otišao u Rusiju i sastao se s kraljicom Katarinom Velikom, ali ona je odlučno odbila ideju lutrije.
1766. protjeran je iz Varšave nakon dvoboja pištoljima s pukovnikom Franciszekom Ksaweryjem Branickijem zbog italijanske glumice, njihove prijateljice. Oba učesnika duela su bila ranjena, Casanova u lijevu ruku. Ruka mu se oporavila sama, nakon što je on odbio preporuku ljekara da se amputira. Iz Varšave je otputovao u Breslau (današnji Wrocław u Kraljevini Pruskoj, zatim u Dresden, gdje se zarazio još jednom od venerične infekcije. Vratio se u Pariz nakon nekoliko mjeseci 1767., svrativši u kockarske salone, da bi ubrzo bio protjeran iz Francuske po nalogu samog Luja XV. To se desilo prvenstveno zbog Casanovine prevare u koju je bila umiješana markiza d'Urfé. Sada poznat širom Evrope po svom rizičnom ponašanju, Casanovi bi bilo teško da prevlada svoju notornost i stekne bilo kakvo bogatstvo, pa je krenuo u Španiju, gdje nije bio toliko poznat. Isprobao je svoj uobičajeni pristup, oslanjajući se na dobro postavljene kontakte (često masone), pijući i ručajući s plemićima koji su imali utjecaj, te napokon priredio audijenciju s lokalnim monarhom, Karlom III. Međutim, kad mu se vrata nisu otvorila, mogao je samo lutati po Španiji koja je imala malo šta za pokazati. U Barceloni je izbjegao atentat i završio u zatvoru 6 sedmica. Njegova španska avantura doživjela je neuspjeh, potom se vratio na kratko u Francusku, a zatim u Italiju.
Povratak u Veneciju
U Rimu je Casanova morao pripremiti put za svoj povratak u Veneciju. Dok je čekao da mu njegove pristalice obezbijede legalni ulazak u Veneciju, Casanova je započeo da piše svoj moderni toskansko-italijanski prijevod Ilijade, svoju Historiju nevolja u Poljskoj i komičnu predstavu. Kako bi se pridružio mletačkim vlastima, Casanova je učinio neko komercijalno špijuniranje za njih. Nakon nekoliko mjeseci bez opoziva, on je napisao pismo žalbe direktno Inkvizitorima. Napokon je dobio svoje dugotrajno dopuštenje i zaplakao kad je pročitao: Casanovi je bilo dozvoljeno da se vrati u Veneciju u septembru 1774. godine nakon 18 godina progonstva.
U početku mu je doček prilikom povratka u Veneciju bio srdačan i bio je slavna osoba. Čak su i inkvizitori željeli čuti kako je pobjegao iz njihovog zatvora. Od tri njegova zaštitnika, samo je Dandolo bio živ i Casanova je bio pozvan da živi u njegovoj vili. Dobio je malu naknadu od Dandola i nadao se da će živjeti od svojih djela, ali to nije bilo dovoljno. Nevoljko je ponovno postao špijun za Veneciju, plaćen radom, izvještavanjem o religiji, moralu i trgovini, većinom na temelju tračeva i glasina koje je pokupio iz društvenih kontakata. Bio je razočaran, jer nikakve finansijske mogućnosti nisu se pojavile i malo je vrata koja su mu se otvorila u društvu kao što je to bio slučaj u prošlosti.
U 49. godini njegovog života, nepromišljeni život i hiljade kilometara putovanja uzeli su svoj danak. Casanovini ožiljci od malih boginja, potonuli obrazi i kukasti nos postali su sve uočljiviji. Bio je mnogo pažljiviji da očuva svoj lagodan način života. Princ Charles Joseph de Ligne, prijatelj (i stric njegovog budućeg poslodavca), opisao ga je oko 1784. godine:
Venecija se za njega promijenila. Casanova je sada imao malo novca za kockanje, malo voljnih žena koje vrijedi osvajati, i malo poznanstava da oplemeni njegove dosadne dane. Čuo je za smrt svoje majke i (još bolnije), posjetio je na samrtnoj postelji Bettinu Gozzi koja ga je prva uvela u seks i koja mu je umrla u naručju. Njegova Ilijada objavljena je u tri sveske, ali sa ograničenim brojevima pretplatnika i donoseći malo novca. Zapao je u spor sa Voltairom zbog religije. Na pitanje: "Pretpostavimo da uspijete uništiti sujeverje. Sa čime ćete ga zamijeniti?" Voltaire je uzvratio: "Sviđa mi se to. Kad spasim čovječanstvo od bijesne zvijeri koja ga proždire, mogu li biti pitan šta ću staviti na njegovo mjesto." S Casanovinog stanovišta, da je Voltaire "bio pravi filozof, on bi ćutao na tu temu ... narod treba živjeti u neznanju zbog opšteg mira nacije." Godine 1779. Casanova je pronašao Francescu, neobrazovanu krojačicu, koja je postala njegova ljubavnica i kućna domaćica i koja ga je odano voljela. Kasnije te godine inkvizitori su ga stavili na platni spisak i poslali ga da istraži trgovinu između papinskih država i Venecije. Ostali izdavački i pozorišni poduhvati propali su, prije svega zbog nedostatka novca. Situacija je bila sve gora, a Casanova je 1783. godine ponovo protjeran iz Venecije, nakon što je napisao pakosnu satiru zabavljajući se na račun mletačkog plemstva. U njoj je dao svoju jedinu javnu izjavu da je Grimani njegov pravi otac.
Kobalt
Rasprostranjenost
Kobalt spada među relativno rijetke elemente, uz prosječnu zastupljenost u Zemljinoj kori od oko 0,004%. Tako on stoji na 30. mjestu spiska najčešćih hemijskih elemenata na Zemlji.
William Cliff
William Cliff (Gembloux, 27. decembar 1940.) je belgijski pjesnik
Drhtulje
Drhtulje ili električne raže (Torpedinidae) je porodica raža, riba sa hrskavičavim skeletom (rušljoribe). Tijelo ovih riba dobija okruglast oblik zahvaljujući grudnim perajima koja obuhvataju i glavu. Koža im je gola i ne sadrži bodlje. Leđna i repno peraje su dobro razvijeni. Rep je mesnat i vretenastog oblika. Zubi su mali i šiljati. Posjeduju električne organe koji se nalazi sa obje strane glave i proizvodi jake udare pa se zbog toga nazivaju i električne raže. Električni udari, koji mogu biti do 50 V dovoljni su da ošamute i plijen veći nego što je sama drhtulja.
Strujni udar koji proizvodi raža drhtulja za čovjeka je neprijatan, ali su ga u starom Rimu ljekari koristili za liječenje glavobolje, reume i drugog. Bolesnici su prislanjali ove ribe na sljepoočnice ili su po njima hodali, primajući pritom električne udare. Nije poznato koliko je ovakvo liječenje bilo uspješno, ali je sigurno da nije bilo ni malo prijatno.
William Cliff
Stil Williama Cliffa eksplodira (deranžira nesumnjivo) u frankofonoj poeziji njegovog doba. Ponovo ga nalazimo kod Queneaua, dakle, ili u pjesmama Georgesa Perrosa, kod Jeana Geneta ili Charlesa Péguya. Među pjesnicima koji će slijediti, samo stihovi Michela Houellebecqa navode na razmišljanje. Iako je demarš bitno različit : ako Houellebecq piše u razočaranju poput "nedjeljnog pjesnika" da bi iskazao svoju potrebu o potvrđivanju svog mjesta u svijetu, Cliff staje u red uz velikane prošlosti Srednjeg vijeka (kao obrasce on citira Marguerite de Navarre, Charles d'Orléans, ali njegova je egzistencije prije ona u Françoisa Villona).
Drhtulje
Drhtulje najviše žive u toplim morima i od desetak rodova najtipičniji je rod torpedo (Torpedo) koji živi u evropskim morima i čije su vrste:
William Cliff
Dugo vremena privržen svojoj poeziji, često u tradicionalnoj formi, u posljednje vrijeme objavljuje i romane.
Kobalt
Rasprostranjenost
U elementarnom stanju javlja se izuzetno rijetko, samo u nekim meteoritima i, možda, u Zemljinom jezgru. Kobalt je prisutan u mnogim mineralima, ali su njegove količine uglavnom vrlo male. Često se javlja zajedno sa niklom, a ponegdje i bakrom, srebrom, željezom i uranijem. Međutim, nikl je tri do četiri puta više zastupljen od kobalta. Oba metala se ubrajaju u siderofilne elemente (po Goldschmidtovoj klasifikaciji) i karakteristični su za bazične i ultrabazične magmatite.
Kobalt, kao mikroelement (u tragovima) nalazi se u većini zemljišta. Postoji cijeli niz kobaltnih ruda u kojima se on može obogaćivati postepenim eluvijalnim i drugim procesima. Među značajnijim rudama kobalta su kobaltit (CoAsS), lineit i siegenit (poznat i kao nikl-kobaltni pijesak (Co,Ni)3S4) ), zatim eritrin, asbolan, skuterudit (smaltin, CoAs3) i heterogenit (CoOOH). Udio kobalta u sulfidnim rudama je relativno nizak (uglavnom do 0,1 do 0,3% ).
Dokazane svjetske rezerve kobalta iznose oko 25 miliona tona. Najveća nalazišta ruda kobalta nalaze se u Demokratskoj Republici Kongo i Zambiji, gdje se on javlja zajedno s bakrom, a osim toga kobalta u većim količinama ima i u Kanadi, Maroku, Kubi, Rusiji, Australiji i SAD. Međutim, procjenjuje se da postoji oko 120 miliona tona kobalta u Zemljinoj kori na dnu Atlantskog, Tihog i Indijskog okeana.
Dobijanje
thumb|160px|lijevo|Elektrolitički prečišćeni kobalt, čistoće 99,9 % Kobalt se pretežno dobija iz ruda bakra i nikla. Tačan proces izdvajanja i proizvodnje u velikoj mjeri zavisi od sastava polazne sirovine (rude). Najprije se dio prisutnog željezo-sulfida žarenjem pretvara u željezo-oksid te se prevodi u šljaku sa silicij-dioksidom kao željezo-silikat. Nastaje takozvana sirova stijena, koja pored kobalta i nikla, sadrži bakar i ostatke željeza kao sulfide i arsenide. Daljnjim oksidiranjem sa natrij-karbonatom i natrij-nitratom uklanjaju se daljnji ostaci sumpora. Pri tome od ostataka sumpora i arsena grade se sulfati i arsenati koji se istalože s vodom. Preostaju odgovarajući metalni oksidi koji se tretiraju sumpornom ili hlorovodičnom kiselinom. U toj fazi bakar se ne otapa, dok nikl, kobalt i željezo prelaze u rastvor. Pomoću hlornog kreča se na kraju selektivno može istaložiti kobalt u vidu kobalt-hidroksida te na taj način izdvojiti iz smjese. Njegovim zagrijavanjem nastaje kobalt(II,III)-oksid (Co3O4) a on se reducira do kobalta pomoću koksa ili praha aluminija:
Države sa najvećom proizvodnjom
thumb|desno|Vremenski razvoj proizvodnje kobalta
Spojevi
U svojim spojevima, kobalt se pojavljuje uglavnom kao dvo- ili trovalentan, a njegovi spojevi često imaju vrlo izražajne boje.
Pomračenje Sunca 29. marta 2006.
320px|mini|desno|Karta pomračenja Sunca dana [[29. marta 2006. godine]] desno|250px|mini|Pomračenje Sunca 29. marta 2009. godine
Kobalt
Spojevi
Važniji spojevi su:
Pomračenje Sunca 29. marta 2006.
'''Pomračenje Sunca 29. marta 2006. godine''' je bilo totalno pomračenje Sunca, koje je bilo vidljivo sa uskog koridora, koji je putovao preko pola Zemlje. Veličina pomračenja, to jest, omjer između vidljivih veličina Mjeseca i sunca, bila je 1,052. Putanja totalne mjesečeve sjene počeo je pri izlasku Sunca u Brazilu, da bi se proširila preko Atlantika do Afrike, putujući preko Gane, Togoa, Benina, nigerije, Nigera, Čada, Libije, te preko male ivice Egipta, a od tuga preko Sredozemnog mora do Grčke (Kastellórizo) i Turske, pa zatim preko Crnog mora preko Gruzije, Rusije i Kazahstana do zapadne Mongolije, gdje je pomračenje završilo pri zalasku Sunca. Djelomično pomračenje viđeno je sa mnogo šireg područja putanje Mjesečeve penumbre, uključujući dvije trećine sjeverne Afrike, cijelu Evropu i centralnu Aziju.
Kobalt
Kompleksi
thumb|lijevo|[[Skuterudit iz Maroka]] Iz rastvora kobalt(II)-hlorida dodavanjem rastvora amonijaka najprije se istaloži talog kobalt(II)-hidroksida, a ako je prisutan višak rastvora amonijaka i amonijhlorida u prisustvu zraka kao oksidacijskog sredstva nastaju različiti kompleksi aminkobalta(III). Pri tome naročito nastaju narandžasto-žuti heksaaminkobalt(III)-hlorid i crveni akvapentaaminkobalt(III)-hlorid.
Giacomo Casanova
Povratak u Veneciju
Prisiljen da nastavi svoja putovanja, Casanova je stigao u Pariz, a u novembru 1783. upoznao je Benjamina Franklina dok je prisustvovao predavanju o vazduhoplovstvu i budućnosti transporta balonima. Neko vrijeme Casanova je vršio dužnost sekretara i pisao je pamflete za Sebastiana Foscarinija, venecijanskog ambasadora u Beču. Također se upoznao s Lorenzom Da Ponteom, Mozartovim libretistom, koji je o Casanovi napomenuo: Casanovine bilješke govore da je upravo on osoba koja je Da Ponteu možda davala prijedloge u vezi libreta za Mocartovu operu Don Giovanni.
Kobalt
Kompleksi
Pored aminokompleksa postoji i veći broj spojeva sa različitim ligandima. Primjeri takvih spojeva su kalijheksacijanokobaltat(II) (K4[Co(CN)6]), kalijtetratiocijanatokobaltat(II) (K2[Co(SCN)4]), kalijheksanitrotokobaltat(II) (Fišerova so, kobalt žuta), kao i kompleksi sa organskim ligandima poput etilendiamina ili oksalata. Od značaja je jedna osobina kompleksa [Co(NH3)5(NO2)]Cl(NO3). Osvjetljavanjem ovog kobaltovog koordinacijskog spoja nastaju kristali veličine od nekoliko mikrometara do nekoliko milimetara, i pri nastanku "iskaču" prevaljujući udaljenosti i do 1000 puta veće od svoje veličine. Uzrok tome je izomeriziranje nitritnih liganada (NO2), koje dovodi do napona u kristalu. Ovakvo pretvaranje svjetlosne u mehaničku energiju proučavaju naučnici u Ujedinjenim Arapskim Emiratima i Rusiji.
IC 2125
IC 2125 (također poznat kao ESO 487-8 i PGC 17238) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 419 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zec. Najveći prečnik je 1,00 (122 hiljade sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (85 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 26. novembra 1897. godine.
Giacomo Casanova
Memoari
thumb|250px|desno|Stranica iz autobiografskog rukopisa Giacoma Casanove pod nazivom [[Priča o mom životu.]] Izolacija i dosada tokom posljednjih godina života Giacoma Casanove omogućili su mu da se bez ometanja usredotoči na svoje memoare Priča o mom životu, bez kojih bi njegova slava bila znatno umanjena i da nije u potpunosti izbrisana. Počeo je razmišljati o pisanju svojih memoara oko 1780., a ozbiljno je započeo sa radom 1789. godine, kao "jedini lijek za sprječavanje ludila ili umiranja od tuge". Prvi nacrt dovršen je jula 1792. godine, a proveo je narednih šest godina ispravljajući ga. U danima usamljenosti rad na ovim memoarima je činio njegove dane srećnim. U svojim memoarima napisao je: Njegovi memoari bii su još su u fazi sastavljanja u vrijeme njegove smrti, a njegov iskaz je stigao tek u ljeto 1774. U njegovom pismu iz 1792. navodi se da je preispitao svoju odluku da objavi memoare, vjerujući da je njegova priča dostojna prezira i da će tako sebi samo napraviti neprijatelje pišući istinu o svojim poslovima. Ali, odlučio je nastaviti koristeći inicijale umjesto stvarnih imena i tonirajući najjače odlomke. Pisao je na francuskom umjesto na italijanskom zato što je: Memoari Giacoma Casanove započinju izjavom:
IC 2125
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kobalt
Biološki značaj
Kobalt je sastavni dio kobalamina (vitamin B12), koji je esencijalan (nezamjenjiv) za čovjeka. Čovjek može ovaj vitamin graditi direktno iz kobaltnih iona pomoću bakterija iz crijeva (crijevne flore), mada to nije dokazano. U svakom slučaju, kobalamin se u organizmu mora vezati sa intrinsičkim faktorom koji se proizvodi u želucu, a da bi se mogao apsorbirati preko završnog dijela tankog crijeva (ileuma). Pošto se mjesto "proizvodnje" kobalamina u ljudskom organizmu nalazi u debelom crijevu, prema mišljenju naučnika, njegova resorpcija nije moguća. Stoga je odrasloj osobi potreban dnevni unos od 0,1 μg kobalta kao mikroelementa. Nedostatak vitamina B12 može uzrokovati remećenje eritropoeze te dovesti do anemije (nedostatka krvi). Kod preživara takvi nedostaci najčešće imaju uzroke u nedovoljnom unosu kobalta. U industriji mesa, u hranu za životinje najčešće se dodaju vrlo male količine kobalta, ako se životinje hrane u poljima gdje nema dovoljno kobalta u zemljištu ili biljkama. Takvim dodacima u prehrani životinja također se suzbijaju i poremećaji u njihovom rastu i laktaciji, te nedostatak krvi i apetita kod životinja.
Vanjski linkovi
🇵🇸
Giacomo Casanova
Memoari
Casanova je napisao o svrsi svoje knjige:
On također savjetuje svojim čitaocima da: A u posljednjem poglavlju tekst se naglo prekida sa nagoveštajima o avanturama neprijavljenim:
U njihovom izvornom izdanju memoari su podijeljeni u dvanaest svezaka sa više od 3.500 stranica. Iako je njegova hronologija ponekad zbunjujuća i netačna, a mnoge njegove priče preuveličane, veliki dio njegove pripovijesti i mnogi detalji potvrđeni su savremenim spisima. Casanova je imao dobro uho za dijalog i detaljno je pisao o svim društvenim slojevima. On se uglavnom izjašnjava o svojim manama, namjerama i motivacijama, a svoje uspjehe i neuspjehe dijeli uz dozu dobrog humora. Ispovijed je u velikoj mjeri lišena pokajanja ili kajanja. Sa svojim čitateljima slavi osjetila, posebno u vezi sa muzikom, hranom i ženama. Spominje se 120 avantura sa ženama i djevojčicama, s nekoliko prikrivenih referenci i na muške ljubavnike. On opisuje svoje dvoboje i sukobe s nitkovima i dužnosnicima, svoje poslove i bjekstva, svoje sheme i zavjere, svoje tjeskobe i uzdahe užitka. Sve to uvjerljivo demonstrira izjavom:
Pridvorje (čvor)
Hrvatska:
Helmut Kohl
Helmut Josef Michael Kohl (3. april 1930 – 16. juni 2017) bio je njemački državnik i političar koji je vršio dužnost kancelara Zapadne Njemačke od 1982. do 1990. i ujedinjene Njemačke od 1990 do 1998. godine. Također je bio predsjednik Kršćansko-demokratske unije (CDU) od 1973. do 1998. godine, predsjedavajući G7 grupe 1985. i 1992. godine. Postao je počasni predsjednik CDU-a 2000. godine. Rođen u Ludwigshafenu u rimokatoličkoj porodici, Kohl se pridružio Kršćansko-demokratskoj uniji 1946. godine. Doktorirao je historiju na Heidelberškom univerzitetu 1958. godine i radio kao izvršni direktor prije nego što je postao političar sa punim radnim vremenom. Izabran je za najmlađeg člana Parlamenta u Porajnje-Falačkoj 1959. godine i ministra-predsjednika Porajnje-Falačke (1969 – 1976). Kao predsjednik CDU-a učestvovao je na saveznim izborima 1976. godine na kojima je pobijedio zajedno sa Socijaldemokratskom partijom Helmuta Schmidta i Kršćansko-socijalnom unijom (CSU) Franza Josefa Straussa. Nakon što je Schmidt izgubio podršku liberalne Slobodne-demokratske stranke (FDP) 1982. godine, Kohl je izabran za kancelara formirajući kršćansko-liberalnu vladu.
Kao kancelar bio je snažno posvećen europskim integracijama i francusko-njemačkoj saradnji; ujedno je bio nepokolebljivi saveznik SAD-a podržavajući Reganovu agresivnu politiku slabljenja SSSR-a. Njegov 16-godišnji mandat bio je najduži od svih njemačkih kancelara poslije Otta von Bismarcka. Bio je sudionik kraja Hladnog rata i ponovnog ujedinjenja Njemačke pa je postao poznat kao kancelar jedinstva. Zajedno sa francuskim predsjednikom Françoisom Mitterrandom je potpisao Maastrichtski sporazum kojim je uspostavljena Europska unija (EU) i valuta euro. Podržavajući proširenje Europske unije, njegova vlada se založila za međunarodno priznanje Hrvatske, Slovenije i Bosne i Hercegovine. Njegova unutrašnja politika se fokusirala na ekonomske reforme i proces integriranja bivše Istočne Njemačke u ujedinjenu Njemačku. Američki predsjednici George H. W. Bush i Bill Clinton su ga opisali kao "najvećeg europskog vođu druge polovice 20. stoljeća". Godine 1988. dobio je Karlovu nagradu čime je postao druga osoba koja je imenovana počasnim građaninom Europe.
Život
Rođen je 1930. godine u Ludwigshafenu u Rajnskoj oblasti kao treće dijete u porodici malog poštanskog činovnika. Prema riječima njegove sestre od samog je početka bio robustno dijete sposobno da okupi sve ostale oko sebe. Oduvijek ga je zanimala politika. Kao tinejdžer oduševljavao se idejama Adenauera i želio postati njegovim sekretarom. Radio je kao glodač za "BASF", a potom se upisao na fakultet i počeo baviti politikom. S 30 godina ušao je u parlament. Godine 1969. postao je predsjednikom svoje oblasti, a 1973. izabran je za predsjednika CDU-a.
Godine 1982. imenovan je kancelarom Savezne Republike Njemačke, a 1989. pokrenuo je inicijativu za ujedinjenje dvije Njemačke. Srušio je zid kojem su mnogi proricali vijek dug barem stotinu godina. Berlin je postao otvoreni grad. Godinu dana kasnije, 3. oktobra 1990. čašicom badenskog vina, Kohl je nazdravio njemačkom ujedinjenju. Na mjestu kancelara bio je punih 16 godina, a naslijedio ga je Gerhard Schröder.
Umro je 16. juna 2017. u rodnom gradu.
Sumrak
mini|desno|250px|Sumrak na pučini mini|desno|250px|Sumrak na pučini mini|desno|250px|Sumrak na pučini Sumrak (suton) je vrijeme između zore i izlaska Sunca, te vrijeme između zalaska Sunca i sutona. U to vrijeme, Sunčeva svjetlost se raspršuje u gornjim slojevima atmosfere i pri tome osvjetljava niže slojeve atmosfere. Zbog toga Zemlja nije u potpunosti osvijetljena sunčevim svjetlom, niti je u potpunom mraku. U to vrijeme se Sunce ne može vidjeti, jer se nalazi ispod horizonta. Zbog neobične, romantične kvalitete ambijenta svijetla u ovo vrijeme, sumrak je omiljen motiv fotografa i slikara, koji ga još nazivaju i "plavim satom" ili "slatkim svjetlom", zbog izraza u francuskom jeziku "l'heure bleue". Sumrak je, tehnički definisan, kao period prije izlaska Sunca kao i nakon zalaska Sunca, tokom kojeg postoji prirodno svijetlo, koje pružaju viši slojevi atmosfere. Oni ga primaju direktno od Sunca, te ga dijelom reflektuju prema Zemljinoj površini.
Prave raže
Klasifikacija
Najznačajniji predstavnici ove porodice raža su:
Ostale vrste (ima ih oko 200) svrstane su u 25 rodova:
Žutulje
Ovoj porodici pripada žutulja (Trygon pestinaca). Rep je duži od trupa pri čemu to ne prelazi 1,5 dužine trupa. Leđna strana je plavo-siva do sivo-žuta, sa proređenim bijelim tačkama. Živi na muljevitom i pjeskovitom tlu, a može se rijetko naći i među algama.
Popovići (Konavle)
mini|280px|Popovići, Konavoske stijene uz plažu Pasjača Popovići su naseljeno mjesto u sastavu općine Konavle, Dubrovačko-neretvanska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Dubrovnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Popovići su imali 221 stanovnika.
Napomena: ''U 1900., 1910. i 1948. iskazano pod imenom Popović.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Popovići je imalo 296 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
NGC 2326A
NGC 2326A (također poznat kao MCG 8-13-67, PGC 20237 i UGC 3687) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 282 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ris. Najveći prečnik je 1,00 (82 hiljade sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (49 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
El Niño
mini|300px|Grafički prikaz temperaturne anomalije El Niño je globalni atmosfersko-okeanski fenomen koji nastaje usred fluktuacija pravaca vjetrova i temperature vode u tropskom dijelu Tihog okeana.
Sam naziv „El Nino“ u španskom jeziku znači mali dječak i odnosi se na malog Isusa, jer se njegovi efekti najviše osjećaju oko Božića. La Niña znači mala djevojčica.
Po dosadašnjim istraživanjima, El Niño najvjerojatnije postoji od završetka posljednjeg ledenog doba.
Voda oko Indonezije je uobičajeno toplija nego kod Perua, a postoje i odgovarajuće razlike u zračnom pritisku iznad tih prostora. Tačnije, iznad južnoameričke obale pritisak je veći nego iznad Indonezije. Zbog toga, vjetrovi koji pretežno pušu u ekvatorskom prostoru imaju relativno stalan smjer (od istoka prema zapadu). Kada dođe do obrtanja vjetrova, topla voda se premješta prema obali Perua što kao posljedicu ima kiše. Sa druge strane, za vrijeme jakih El Niña monsuni u Indiji izostaju usljed preljeva hladne vode i zbog toga nastaju suše. El Niñov utjecaj na klimu Evrope je relativno mali.
Nasuprot El Niñu, postoji i La Niña, koja je, zapravo, jako normalno stanje. Za vrijeme La Niñe, voda oko Indonezije je toplija nego uobičajeno što izaziva jače oluje i poplave dok u drugim dijelovima svijeta izaziva suše.
Posljednji El Niño je trajao od septembra 2006. do marta/aprila 2007. El Niño ima utjecaj na klimu gotovo svih dijelova svijeta. El Niño sa početka osamdesetih godina je prvi put skrenuo pažnju šire javnosti usljed velikog broja mrtvih.
Naziv „El Niño“ je prvi put upotrebljen u naučnoj javnosti 1892. godine, kada je kapetan Camilo Carilona na kongresu geografskog društva u Limi donio izvještaj da toplu struju ribari i moreplovci oko Perua zovu „El Niño“.
Za vrijeme gotovo cijelog 20. vijeka se smatralo da je El Niño lokalni fenomen i do 1982/83. godine nije bilo znatnog interesa naučne zajednice.
El Niño se pojavljuje u periodima od dvije do sedam godina bar posljednjih tristo godina; većinom su u pitanju fenomeni slabijeg intenziteta.
IC 72
IC 72 je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Kit. Ovaj objekat je zapisao Guillaume Bigourdan 21. novembra 1889. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 624
NGC 624 (također poznat kao IRAS 01333-1015, MCG -2-5-10 i PGC 5932) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 270 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,50 (118 hiljada sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (79 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 28. novembra 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ingemar Stenmark
Jan Ingemar Stenmark jedan je od najpoznatijih i najuspješnijih alpskih skijaša u historiji. Proglašen je i najboljim švedskim sportistom svih vremena.
Mnogi ga smatraju i najboljim alpskim skijašem svih vremena. Pobijedio je na više utrka Svjetskog kupa nego bilo koji drugi skijaš ili skijašica – ukupno 86. Ta je brojka još fascinantnija jer je Stenmark bio aktivan u vrijeme kad su u programu bile samo tri discipline (slalom, veleslalom i spust, od kojih je spust vozio vrlo rijetko), te nije bilo takmičenja u superveleslalomu. Osim toga, i broj utrka u sezoni bio je znatno manji, što jasno pokazuje Stenmarkovu superiornost.
Osim sjajnih sportskih dosega, bio je posebno cijenjen zbog mirnog karaktera i nekonfliktnog, džentlmentskog držanja, naizgled u suprotnosti s očitim pobjedničkim mentalitetom. U skijanju je ostavio dubok trag i utjecaj na generacije alpskih skijaša i trenera, jer je njegovo demonstriranje tzv. prestupne skijaške tehnike dovedeno gotovo do savršenstva.
Uspjesi
U generalnom poretku Svjetskog kupa pobijedio je tri puta, i to zaredom (1976–1978). Uspio je pobijediti u svim slalomima u jednoj sezoni u dva navrata: 1977/78 (sedam od sedam) te 1978-79 (deset od deset). U sezoni 1979/80. pobijedio je u deset od 11 veleslaloma.
Uključujući Svjetski kup, svjetska prvenstva i takmičenja na Zimskim olimpijskim igrama, Stenmark je ostvario sljedeće podvige:
Zabranjen mu je nastup na Olimpijskim igrama 1984. u Sarajevu zbog optužbi za profesionalizam, tako da nije mogao braniti zlato osvojeno četiri godine ranije. U Calgaryju 1988. ponovo mu je dopušten nastup na OI, tada već na zalasku karijere.
Dino Dvornik
Dino Dvornik (20. august 1964 – 7. septembar 2008) bio je hrvatski pjevač.
Rođen je kao sin poznatog glumca Borisa Dvornika u Splitu. Dinu nije zanimala gluma stoga se odlučio baviti pjevanjem. 1980. godine sastavio je pop grupu nazvanu "Kineski Zid" s kojom je promovisao funk muziku. Dino je kao mlad svojim stilom podsjećao na Morriseya iz popularnog britanskog banda The Smiths. Godine 1988. debitirao je na Zagreb-festu sa pjesmom "Tebi pripadam" i osvojio nagradu za najboljeg debitanta. 1996. godine osvojio je Porina za pjesmu "Afrika", a 1997. godine dobija Porina za album "Enfant terrible". Godine 1998. dobio je Porina za album "Vidi ove pisme" kao najbolji kompilacijski album.
Kao dijete glumio je i u seriji "Naše malo misto", a nakon toga u još nekoliko dječjih filmova i serija.
Umro je u svom stanu u Zagrebu, 7. septembra 2008. u 45. godini života od posljedica predoziranja tabletama za smirenje i antidepresivima. Kremiran je 10. septembra 2008. na zagrebačkom krematorijumu.
Pridvorje (Konavle)
Pridvorje je naseljeno mjesto u sastavu općine Konavle, Dubrovačko-neretvanska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Dubrovnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Pridvorje je imalo 222 stanovnika.
Napomena: ''Od 1857. do 1971. sadrži podatke za bivša naselja Dragovine i Oprasi koja su 1900., 1910. i 1948. iskazivana kao naselja.''
Ukšići
Ukšići su naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina.
Trollius europaeus
mini Trollius europaeus, planinčica ili žuti jablan ) je cvjetnica, trajnica iz porodice Ranunculaceae, red Ranunculales. Porijeklom je i raširena u Evropi i zapadnoj Aziji, a zaštićena je u Bugarskoj. Raste i na bosanskohercegovačkim planinama.
Opis
Trollius europaeus raste do visine od oko 60 cm, sa svijetlo žutim  cvjetovima u obliku kuglice, prečnika do 3 cm. Šarena na petaloid čašica skriva 5–15 neprimjetnih pravih  latica s nektarom u njihovoj bazi i, obično za porodicu, veliki broj prašnika. Svaki cvijet stvara velik broj nagubanih folikula. Listovi su duboko podijeljeni na 3–5 nazubljenih režnjeva.
Raste na vlažnom tlu u sjenovitim područjima, šumi i grmlju, cvjeta između juna i avgusta. Lagano je otrovna i pugativna i rubefacijensna kada se koristi svježa.
Ova se oprašuje se  uglavnom muhama koje jedu sjemenke i pripadaju rodu Chiastocheta (Anthomyiidae).
IC 2128
IC 2128 (također poznat kao ESO 56-SC113) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 27. oktobra 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Radovčići (čvor)
Bosna i Hercegovina:
Hrvatska:
Carigradski sporazum (1832)
Carigradski sporazum je sporazum potpisan 30. augusta 1832. godine kojim su Velike sile odredile granicu između Kraljevine Grčke i Osmanlijskog Carstva čime je ratificiran dogovor na Londonskoj konferenciji održanoj ranije te godine. Carigradski sporazum je označio kraj Grčkog rata za nezavisnost i uspostavio modernu Grčku kao nezavisnu državu.
Pozadina
Povlačenje Leopolda kao kandidata za prijesto Grčke i Julska revolucija u Francuskoj odložili su konačno rješavanje granica novog kraljevstva sve dok se u Londonu nije formirala nova vlada. Lord Palmerston, koji je preuzeo dužnost britanskog ministra vanjskih poslova, pristao je na granicu Arta-Volos. Međutim, tajna zabilješka o Kreti, koju je bavarski opunomoćenik prenio na dvorove Britanije, Francuske i Rusije, nije urodila plodom.
Sporazum
Prema protokolu potpisanom 7. maja 1832. između Bavarske i sila zaštitnica, koji se u osnovi bavi načinom na koji je trebalo upravljati Regenstvom sve dok Oto ne postane punoljetan (isto tako zaključivši drugi grčki zajam, za sumu od 2.400.000 funti sterlinga ), Grčka je definisana kao nezavisno kraljevstvo, sa linijom Arta-Volos kao njenom sjevernom granicom. Osmanlijsko Carstvo je obeštećeno u iznosu od 40.000.000 pijastara zbog gubitka teritorije.
Morski golubovi
Morski golubovi (Myliobatidae) je porodica raža, riba sa hrskavičavim skeletom, rušljoriba. Tijelo im je široko i ima oblik romba. Grudna peraja ne obuhvataju glavu kao kod pravih raža i žutulja, već ona slobodno štrči i njuška je zaobljena. Koža je gola, bez krljušti i sluzava. Imaju jedno leđno peraje uz koje je prisutna otrovna bodlja testerasto nazubljena. Rep je u obliku biča i dugačak.
Predstavnik ove porodice je golub kostir ili morski orao (Myliobatis aquila) koji na repu ima snažan trnoliki nastavak u vezi sa otrovnom žljezdom. Može da dostigne širinu od 1,5 m. Živi na muljevitom i pjeskovitom tlu Atlanskog okeana, Sredozemnog i Jadranskog mora.
Pored roda Myliobatis, porodici morskih golubova pripadaju i rodovi:
Gilbert Keith Chesterton
Gilbert Keith Chesterton (Campden Hill, 29. maj 1874. - London, 14. juni 1936) je bio britanski profilični pisac sa početka 20. vijeka. Bio je i popularni i uticajni pisac inspirirajući mnoge historijske osobe svojim djelima. Njegova djela imala su religiozne motive i 1922. primljen je u Katoličku crkvu.
Chesterton je nazvan "princom paradoksa". Pričao je vizmičku prozu sa raznim formulacijama. Na primjer
>>''Lopovi poštuju posjede. Oni samo žele da taj posjed postane njihov da ga više mogu cijeniti''<<
Mangan
Mangan je hemijski element sa simbolom Mn i atomskim brojem 25. U periodnom sistemu, on se nalazi u sedmoj sporednoj grupi (grupa 7), nazvanoj po njemu grupa mangana. Mangan je srebrenasti, tvrdi, veoma krhki prelazni metal, koji u mnogim osobinama sliči željezu.
U prirodi, ovaj element se pretežno javlja u vidu minerala, te se njegove rude iskopavaju u ogromnim količinama. Oko 90% ukupnog dobijenog mangana troši se u industriji čelika u obliku feromangana kao sastojak u legurama čelika. U čelicima, mangan ima osobinu izvlačenja kisika i sumpora, te na taj način poboljšava očvršćavanje čelika. U drugim industrijskim oblastima, također je važan u obliku mangan(IV)-oksida, koji se upotrebljava kao katoda u alkalno-manganovim baterijama.
Element ima i vrlo važnu biološku ulogu kao sastojak raznih enzima. Tako naprimjer mangan je jedan od najvažnijih elemenata u ciklusu fotosinteze, gdje je jedan enzimski mangan-kalcijev kompleks odgovoran za fotolitsku oksidaciju vode do kisika.
Historija
thumb|lijevo|[[Johan Gottlieb Gahn]] U prirodi manganovi oksidi u vidu raznih minerala, poznati su već dugo vremena kao prirodni pigmenti, te ih čovjek kao takve koristi. Tako su crni pigmenti manganovih oksida, između ostalog, dokazani u 17.000 godina starim pećinskim crtežima u pećinama Ekain i Lascaux. Pri izradi stakla manganovi spojevi su se upotrebljavali još od 4. vijeka p.n.e. u Rimskom carstvu. Pri tome je mangan imao dvije različite funkcije. Ukoliko bi se koristio neki od minerala mangana, oni bi staklo obojili u intenzivnu smeđe-ljubičastu boju. Međutim, ako bi se u staklenu smjesu koja je sadržavala željezo dodao trovalentni mangan oksid, ono bi poprimilo slabu žutu boju trovalentnog željeza, nakon što ono oksidira iz plavkastog dvovalentnog.
Prvo dobijanje elementa vjerovatno je uspjelo 1770. kada je austrijski hemičar Ignatius Gottfried Kaim reducirao mineral smeđi kamen (mangan oksid) sa ugljikom, pa je na taj način dobio relativno nečist mangan, kojem je dao naziv kralj smeđeg kamena (njem. Braunsteinkönig). Međutim, ovo otkriće je prošlo gotovo nezapaženo. Četiri godine kasnije, 1774. Carl Wilhelm Scheele je zapazio da smeđi kamen zasigurno mora sadržavati neki, do tad nepoznati, element. Iste godine, Johan Gottlieb Gahn po uputstvima Scheelea, uspio je dobiti mangan pomoću reakcije mangan oksida sa ugljikom. Ime za novi element izveo je iz latinskog naziva za smeđi kamen - manganesia nigra, te je prvobitno izabrao manganesium, ali je nakon što je otkriven magnezij, ime skraćeno na današnje, da bi se isključila moguća zamjena. Njega je još Plinije Stariji zbog sličnosti sa magnetskim željezom (odnosno magnes masculini sexus) nazvao magnes feminei sexus (jer smeđi kamen nije bio magnetičan), što je u srednjem vijeku postalo manganesia.
Godine 1839. postalo je poznato da mangan poboljšava mogućnost obrade željeza. Robert Forester Mushet je 1856. pokazao mogućnost masovne proizvodnje čelika Bessemerovim postupkom dodavanjem mangana, pa je on u vrlo kratko vrijeme postao vrlo tražen u industriji čelika. U tehničkoj upotrebi od 1866. počeo se koristiti i smeđi kamen (mangan-oksid), kada je Walter Weldon u postupku nazvanim po njemu (Weldonov postupak) razvio proizvodnju hlora, pri čemu je hlorovodičnu kiselinu oksidirao do hlora pomoću mangan-oksida.
Fizičke
Mangan je srebrenasto-bijeli, tvrdi i veoma krhak teški metal. Topi se na temperaturi od 1246 °C a ključa na 2100 °C. Za razliku od većine drugih metala, mangan se na sobnoj temperaturi ne kristalizira u najgušću kuglastu niti u kubičnu prostorno centriranu kristalnu strukturu, nego u donekle neobičnu α-manganovu strukturu. Poznato je ukupno četiri različite modifikacije, koje su stabilne na različitim temperaturama. Pri sobnoj temperaturi, mangan je paramagnetičan, njegova α-modifikacija pri Néelovoj temperaturi od 100 K pokazuje antiferomagnetičke osobine, dok β-mangan ne pokazuje takve osobine.
Do temperature od 727 °C α-manganova struktura je termodinamički stabilna. Radi se o jednog izlomljenoj, kubičnoj strukturi sa 58 atoma u svakoj elementarnoj ćeliji. Manganovi atomi strukture mogu se pri tome podijeliti u četiri grupe sa različitim okruženjima i koordinacijskim brojevima između 12 i 16. U temperaturnom rasponu između 727 °C do 1095 °C, metal se nalazi u jednoj neobičnoj strukturi, koja je također kubična, zvana β-manganova struktura, sa 20 formulskih jedinica po elementarnoj ćeliji i koordinacijskim brojevima izmđeu 12 i 14, što je za manganove atome termodinamički povoljnije. Tek iznad 1095 °C on se kristalizira u najgušće kuglasto pakovanje, kubičnu, plošno centriranu kristalnu strukturu (γ-mangan, tipa bakra). Ova struktura pri temperaturi iznad 1133 °C napokon prelazi u kubičnu unutrašnje-centriranu strukturu (δ-mangan, tipa volframa).
Hemijske
Kao neplemenit metal, mangan reagira sa mnogim nemetalima. Sa kisikom, kompaktni mangan reagira sporo i samo površinski, dok je fino isitnjeni mangan u zrak veoma piroforan te brzo oksidira u mangan(II,III)-oksid. Mangan također reagira i sa fluorom, hlorom, borom, ugljikom, silicijem, fosforom, arsenom i sumporom, pri čemu se reakcije na sobnoj temperaturi odvijaju vrlo sporo, a tek porastom temperature one se ubrzavaju. Sa dušikom, element reagira tek pri temperaturama od preko 1200 °C dajući mangan-nitrid Mn3N2, a sa vodikom ne reagira uopće.
Kao i drugi neplemeniti elementi, mangan se također rastvara u razblaženim kiselinama istiskajući iz njih vodik, a za razliku od hroma, on se ne pasivizira slojem oksida koji se stvara na površini i štiti od daljnjeg oksidiranja. Ova reakcija se također dešava polahko i u vodi. Ukoliko se mangan rastvori u koncentriranoj sumpornoj kiselini, stvara se sumpor-dioksid. U vodenim rastvorima ioni Mn2+, koji u kompleksu [Mn(H2O)6]2+ daju ružičastu boju, posebno su stabilni prema oksidaciji ili redukciji. Za to je odgovorno formiranje energetski povoljne polupopunjene d-orbitale (d5). Ioni mangana u drugim oksidacijskim stanjima također imaju karakteristične boje, tako je trovalentni ion crven, četverovalentni smeđ, petovalentni (hipomanganat, MnO43−) plav, šestovalentni (manganat, MnO42−) zelen a sedmovalentni (permanganat, MnO4−) ljubičast.
Izotopi
Poznato je ukupno 25 izotopa kao i sedam nuklearnih izomera mangana sa masenim brojevima između 44Mn i 69Mn. Od njih, samo je jedan stabilan izotop 55Mn, pa se mangan ubraja u jednoizotopne elemente. Osim njega, izotop 53Mn ima vrlo dugo vrijeme poluraspada od 3,74 miliona godina. Svi drugi izotopi imaju mnogo kraća vremena poluraspada, od kojih je najduže živući 54Mn sa 312,3 dana.
Najduže živući radioaktivni izotop mangana 53Mn u prirodi je rasprostranjen samo u tragovima. On nastaje u reakcijama raspada među stijenama bogatim željezom. U tim reakcijama, željezo 54Fe reagira sa 3He iz kosmičkog zračenja te se formira kratkoživući izotop 53Fe, koji se vrlo brzo raspada na 53Mn.
Rasprostranjenost
Manganove rude pogodne za eksploataciju mogu se geološki podijeliti u tri grupe. Prva vrsta su rude na bazi rodohrozita i braunita, koje su uklopljene u prekambrijske vulkanske stijene. Ove rude se pretežno nalazi u području južnog Atlantika, u Brazilu, Gvajani, Obali Slonovače, Gani, Burkini Faso i Demokratskoj Republici Kongo. Druga vrsta ruda su jako oksidirane sedimentne stijene iz proterozoika, bogate željezom i silikatima. Nalazišta ovog tipa ruda su Hotazel u Južnoafričkoj Republici i Corumbá u Brazilu, koji se ubrajaju među najveće zalihe mangana u svijetu. Treća vrsta manganovih ruda koje su nastale sedimentacijom u plitkim morima. U ovu vrstu ruda, između ostalih, ubrajaju se rude u Gabonu, Ukrajini i drugim zemljama oko Crnog mora.
Oko 75% poznatih rezervi mangana nalazi se u južnoafričkoj pustinji Kalahari. Veće zalihe mangana nalaze se i u Ukrajini, Brazilu, Australiji, Indiji, Gabonu i Kini. Među tim zemljama, najveći proizvođači manganove rude su Australija, Kina i Južnoafrička Republika, dok je ukupna svjetska proizvodnja 2009. godine iznosila 10,8 miliona tona. U Bosni i Hercegovini postoji samo jedan aktivni rudnik manganove rude kod Bužima, a krajem 19. vijeka postojao je jedan i kod Čevljanovića.
Zambezi ajkula
mini|desno|220px|Zambezi ajkula. Zambezi Ajkula ili bik ajkula familija Karčarinide (Carcharhinidae). Iako je u suštini morska riba, bik ajkula (Carcharhinus leucas) je jedna od više vrsta iz te familije koja ulazi u slatke vode.
Manji primjerci (do 1 m) su pronalaženi u Kariba kanjonu, rijeci Ruenja i na ušću Save-Runde. Također ima podataka da su nalažene 100 km uzvodno u Amazonu. Zambezi ajkula spada u 10 najopasnijih morskih pasa i ima viši nivo testosterona od ostalih ajkula.
Dostiže dužinu do 3 metra i težinu do 200 kg. Rasprostire se u cijelom zapadnom Atlantskom okeanu od Njujorka do Brazila, kao i duž istočne obale Afrike, a slatkovodni primjerci se nalaze u jezerima Gvatemale i Nikaragve.
Mangan
Dobijanje
thumb|lijevo|Elektrolitički rafinirani, čisti (99,99 %) mangan Manganova ruda koja se dobija u rudnicima sadrži najmanje 35% metala. U zavisnosti od udjela i sadržaja drugih elemenata, ta ruda se koristi u različite namjene. Metalurški upotrebljena manganova ruda sadrži između 38 i 55% mangana, a dobija se bilo u površinskom kopu ali i u klasičnim jamskim rudnicima. Osim toga, postoji i ruda takozvane čistoće za baterije, koja sadrži najmanje 44% mangana, ali mora sadržavati i malehne udjele bakra, nikla i kobalta, kako bi bio pogodan za proizvodnju alkalno-manganskih baterija. Također postoji i ruda čistoće hemijskog nivoa koja se koristi za proizvodnju čistog mangana i manganovih spojeva.