cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asphodelaceae
Filogenija
Red Asparagales može se podijeliti u baznu parafiletsku grupu, "niže Asparagales", koja uključuje Asphodelaceae, kako je ovdje definirano, i dobro podržanu monofilrtsku grupu "jezgarnih Asparagales", koja se sastoji od porodica Amaryllidaceae sensu lato i Asparagaceae sensu lato. Skupa su bilr prepoznat tri odvojene porodice. (npr. U prvom APG sistemu iz 1998. godine): Sljedeće filogenetsko stablo za Asphodelaceae sensu lato temelji se na molekularnoj filogenetskoj analizi sekvenci DNK iz hloroplastnih gena rbcL, matK i ndhF. Sve grane imaju podršku najmanje 70% odgovarjuće statističke podrške. Od 36 prepoznatih rodova, 29 je bilo uključeno u analizirane uzorke. Eccremis obuhvaćen, ali je ovdje dodan jer je poznato da je usko povezan s rodom Pasithea i često se kombinira s njim. "Hodgsoniola" pripada negdje u razred od "Tricoryne" do "Johnsonia". Neuzorkovani rodovi, "Astroloba, Chortolirion" i "Gasteria", pripadaju potporodici Asphodeloideae.
Rodovi
Dolje navedeni rodovi su iz Svjetske liste odabranih biljnih porodica (World Checklist of Selected Plant Families), sa podjelom u potporodice prema with the division into subfamilies APWeb. Rod Xeronema sada je smješten u odvojenu porodicu: Xeronemataceae.
ADSL
mini|desno|250px|Raspored frekvencija za ADSL ADSL, punim nazivom asymmetric digital subscriber line, jest vrsta tehnologije DSL koja omogućava veću propusnost podataka preko običnih telefonskih linija. ADSL podržava brzine do 9 Mbps za preuzimanje i do 1024 Kbps za slanje  podataka. Prošireni standard poznat pod imenom ADSL2 podržava brzine do 12 Mbps. ADSL2+ podržava brzine do 24 Mbps. Da bi koristili ADSL potreban je modem koji podržava ADSL standarde (ADSL modem). ADSL modemi najčešće su namijenjeni za Ethernet (na mrežnoj karti) ili za nešto slabiji USB priključak.
Prvi u u Bosni i Hercegovini ADSL usluge ponudio je BIHnet, nude ih i drugi provajderi.
Iker Casillas
Iker Casillas Fernández nekadašnji je španski nogometaš i reprezentativac. Najveći dio karijere nastupao je za Real Madrid.
Godine 2010. bio je najbolji golman na Svjetskom prvenstvu u Južnoafričkoj Republici, gdje je s reprezentacijom osvojio titulu. Isti uspjeh ostvario je i na evropskim prvenstvima u Austriji i Švicarskoj 2008. te u Poljskoj i Ukrajini 2012; na potonjem je izabran u najbolji tim prvenstva.
Klubovi
Real Madrid
Porto
Reprezentacija
Španija
Rise (instrumental)
"Rise" je instrumental koji su napisali Andy Armer i Randy 'Badazz' Alpert, a prvi je snimio trubač Herb Alpert. Instrumentalna numera je uključena na Alpertov solo album Rise i objavljena kao singl 1979. godine. Dosegla je broj jedan na američkoj Billboard Hot 100 u oktobru te godine i ostala na prvoj poziciji dvije sedmice. Herb Alpert je tako postao prvi (i jedini) umjetnik koji je dospio na vrh Hot 100 sa vokalnim nastupom ("This Guy's in Love with You", 1968) kao i instrumentalnim nastupom. "Rise" je također bio uspješan na drugim top listama, dostigavši četvrto mjesto na R&B listi, broj 17 na disko listi i provevši jednu sedmicu na vrhu savremene top liste za odrasle. Snimak je dobio i nagradu Grammy za najbolju pop instrumentalnu izvedbu. Tekstopisci Andy Armer i Randy 'Badazz' Alpert bili su nominirani za nagradu Grammy za najbolju instrumentalnu kompoziciju.
Pjesma je originalno snimljena kao plesna numera u ritmu; međutim, dok je snimao master u A&M studijima, bubnjar na sesiji, Steve Schaeffer, snažno je predložio da Herb, Andy i Randy pokušaju da uspore tempo na 100 bpm.
U oktobru 2016. "Rise Remix EP" je objavljen za izdavačku kuću Herb Alpert Presents. Ima 7 selekcija sa 6 remiksa različite dužine kao i originalnu numeru.
UDP
Datagram protokol korisnika (eng. User Datagram Protocol, skr. UDP - također UDP/IP) je nepouzdani, nekonekcijsko orijentisani protokol za internet koji se na primjer koristi u aplikacijama gdje je nepoželjno TCP segmentiranje i kontrola toka. Jedan je od osnovnih dijelova TCP/IP-a. Sa UDP-om, računarske aplikacije mogu slati poruke (u ovom slučaju u smislu datagrama) prema drugim računarima na IP mreži bez prethodne komunikacije za uspostavu kanala za transmisiju ili puta podataka. UDP je kreirao David P. Reed 1980. a formalno je definirano u RFC-u 768.
Struktura paketa
UDP ne pruža nikakve garancije za slanje poruka prema višem protokolnom sloju i ne bilježi nigdje stanje UDP poruka poslije slanja, i zbog ovoga je nepouzdan. Zbog nepouzdanosti se nekada na engleskom također koristi i naziv Unreliable Datagram Protocol, što u prijevodu znači: nepouzdani protokol datagrama.
UDP pruža aplikacijsko multipleksiranje (preko računarskog porta) i verifikaciju integriteta (preko kontrolne sume - engl. checksum) zaglavlja i sadržaja koji se prenosi (engl. payload). Ako je poželjna pouzdanost transmisije, onda se ovo zasebno mora implementirati u korisničkoj aplikaciji.
UDP zaglavlje se sastoji od 4 polja, svako po 2 bajta (16 bita). Upotreba polja "Kontrolna suma" (Checksum) i "Polazni port" (Source port) nije obavezna u IPv4 protokolu. U IPv6 protokolu, samo polazni port nije obavezan.
Rusini
mini|desno|250px|Zastava Rusina Rusini (njemački:Ruthenen, Russinen) - samonaziv za Ukrajince do 19. vijeka, u zapadnoj Ukrajini i naročito Karpatskoj Ukrajini (Zakarpatju) do 20. vijeka.
Rusini u Bosni i Hecegovini
Rusini su u Bosnu i Hercegovinu doselili iz istočne Galicije i manjem broju iz Zakarpatja (okoline mjesta Tjaciv) krajem 19. i početkom 20. vijeka.
Razlozi njihovog doseljavanja su ekonomske prirode: agrarna prenaseljenost u njihovom zavičaju, niske dnevnice poljoprivrednih radnika na spahijskim imanjima i nerazvijena industrija.
Rusine u Bosnu i Hercegovinu je privukla propaganda koja se širila po Austro-Ugarskoj državi o "besplatnoj dodjeli zemlje i oslobađanju od poreza". Međutim, zainteresovani za naseljavanje mogli su dobiti od strane drzave 10-12 hektara u desetogodišnji zakup, uz oslobađanje od poreza samo prve tri godine tj. dok se doseljenik ne pripremi za poljoprivrednu proizvodnju.
Najveća koncentracija doseljenih Rusina (Ukrajnaca) u Bosni i Hercegovini bila je na području Prnjavora u okrugu Banja Luka. Ovo područje, kao i druga područja u sjeverozapadnoj Bosni, bilo je slabo naseljeno nakon austrougarske okupacije Bosne i Hercegovine jer se dio bošnjačkog stanovništva samoincijativno iselio u Tursku. Osim toga, na ovom području zemljište je bilo u najvećem dijelu prekriveno državnom šumom tzv. carecinom, koja se prema planovima austrougarskih vlasti krčenjem mogla pretvoriti u nove obradljive površine.
Prve godine za one doseljenike, koji su dobili državnu zemlju, bile su veoma teške. Trebalo je iskrciti površine zemljišta pod šumom, podiči kuće i druge prateče objekte, zemljište pripremiti za poljoprivrednu proizvodnju, snaći se za prehranu između dvije ili do prve žetve. Jezik sredine, iako slavenski i srodan, sa dosta istih riječi, ali različitih po značenju, nije se poznavao pa su iskrsavali i oko toga problemi. Uslijed teškog rada i slabe ishrane mnogi doseljenici su umirali od iscrpljenosti i gladi. Međutim, kako navodi monah reda svetog Vasilija Velikog, Josif Grodski, jedan od hroničara naseljavanja u svojoj knjizi Položaj Rusina u Bosni, objavljenoj 1909. godine, u tim teškim trenutcima pomagalo je i domaće stanovništvo. Grodski navodi slučaj kad musliman u Čelincu vrši prikupljanje hrane za jednog siromašnog Rusina (Ukrajinca), a Hrvati, preko monaha Trapista iz Banja Luke i rimo-katoličke crkve oko zadovaljanja vjerskih potreba.
Rusini u Bosni i Hercegovini su se do Prvog svjetskog rata nazivali Rusinima, između dva svjetska rata Rusinima-Ukrajincima, a nakon Drugog svjetskog rata isključivo Ukrajincima.
Kulturno prosvjetne organizacije u Rusina(Ukrajinaca) u Bosni i Hercegovini
Poslije Drugog svjetskog rata ukrajinske kulturne grupe postojale su još u prijedorskom srezu (u selu Jakupovci, Kozarusa i Maricka) i Derventi sa filijalom u Kalenderovcima.
Rad ukrajinskih kulturnih društava u Bosni i Hercegovini u periodu 1945.-1990. godine kordinirale su sljedeće organizacije:
Religija
mini|desno|250px|Grkokatolička crkva u [[Đurđevo|Đurđevu, Srbija]] Ukrajinci u Bosni i Hercegovini su većinom grkokatolici što znači da imaju istočni crkveni obred kao i pravoslavci ali priznaju rimskog Papu za svog poglavara.
U Bosni i Hercegovini su bile osnovane sljedeće ukrajinske grkokatoličke parohije:
Međutim, Drugi svjetski rat, koji je prepolovio brojnost Ukrajinaca (Rusina) u Bosni i Hercegovini, uzrokovao je ukidanje parohija u Hrvačanima, Staroj Dubravi (1945), Lepenici (1945) i Kamenici (1945).
Ukrajinci grkokatolici u BiH u pogledu crkvene jurisdikcije imaju tri perioda: Prvi (1890-1914) kad su bili u sastavu mjesne Rimo-katoličke crkve; Drugi (1914-1924), kad su imali Apostolsku administraturu direktno podređenu Svetoj kongregaciji za širenje vjere u Rimu i treći (od 1924-do danas), kad su podređeni Križevačkoj grkokatoličkoj eparhiji u Hrvatskoj.
Na čelu grkokatoličke crkve u Bosni i Hercegovini, od njenog osnivanja do danas bili su:
Trenutno u Bosni i Hercegovini djeluje još pet ukrajinskih grkokatoličkih parohija. To su: Prnjavor, Lisnja, Devetina, Banja Luka i Kozarac.
Osim grkokatolika Ukrajinaca (Rusina) u Bosni i Hercegovini postoji i nekoliko porodica pravoslavnih Ukrajinaca (Rusina). Oni žive u Dabraku kod Hrvačana. Njima služi srpsko-pravoslavni svećenik o. Zlatko Gatarić.
Za vrijeme Kraljevine SHS (Jugoslavije) nekoliko hiljada Ukrajinaca grkokatolika je bilo prešlo na pravoslavlje. Njima su služili o.Vasilj Viktor Striljčik (eng.Strilchik), o.Grigorij Krizanovski (eng.Krizhanovski), o.Grigorij Prekrasnij, jeromonah o.Mojsijenko i o. Mihajlo Filjak. Srpska pravoslavna crkva je po završetku Drugog svjetskog rata likvidirala sve ukrajinske pravoslavne parohije a ostatak ukrajinskih pravoslavaca pripojila svojim postojećim parohijama.
NGC 6559
NGC 6559 (također poznat kao ESO 521-*N40) je emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Strijelac. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. jula 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
63.
AD 63 (LXIII) bila je redovna godina koja počinje u subotu  u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme, je bila poznata kao Godina konzulstva Regulusa i Rufusa ili, rjeđe, godina 816 Ab urbe condita. Oznaka AD 63 za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Patrijarh Nikifor
mini|desno|Patrijarh Nikifor Patrijarh Nikifor I (grč. Νικηφόρος; druga polovina 7. vijeka, Carigrad – 829, progonstvo) bio je carigradski patrijarh i bizantijski pisac.
Nikifor je poticao iz ugledne carigradske porodice. Kao i njegov otac bio je jedno vrijeme carski sekretar i u državnoj službi. Njegovo obrazovanje bilo je ipak teološko. Učestvovao je na Sedmom vaseljenskom saboru 787. Poslije se zakaluđerio. Bio je patrijarh (806 - 815). Kao patrijarh predstavljao je umjerenu liniju pravoslavne politike. Kako je u doba cara Leona V razbuktana ikonoklastička borba, Nikifor je zauzeo oštar stav prema ikonoklastima zbog čega je prognan. Umro je u progonstvu 829. Poslije pobjede pravoslavlja proslavljen je kao veliki patrijarh. Njegov učenik Ignjacije Đakon sastavio je njegovo žitije.
Nikifor je napisao veći broj teoloških i dva historijska djela. Njegovo djelo Historia ili Breviarium je kraći spis koji opisuje vrijeme od 602. do 769. Brevijar je popularno djelo namjenjeno širem krugu čitalaca. Iako kratki, njegovi opisi su sadržajniji od Teofanovih. Drugo njegovo djelo je Hronografikon, a predstavlja hroniku koja ide od postanka svijeta do 829. godine. Ona ima veću naučnu vrijednost. Sadrži listu jevrejskih, perzijskih, rimskih i bizantijskih vladara i vjerskih poglavara.
Tarasije Teodot I
Kril
Opis vrste
Najpoznatija vrsta je antarktički kril (Euphausia superba). Pojavljuje se u divovskim jatima. Njegova biomasa se procjenjuje na 379 miliona tona, pa je prema tome vjerovatno najuspješnija životinjska vrsta na Zemlji (za usporedbu, ukupna količina ulova ribe na svijetu iznosi oko 100 miliona tona).
Kril pretvara direktno primarni proizvod u relativno veliku životinjicu. Kril također može žeti fitoplankton direktno s donje strane ledenih santi. Na očima ima organe koji svjetlucaju žutozeleno svjetlo (bioluminiscencija) pa ih zato zovu još i svjetlucavi račići.
62.
AD 62 (LXII) bila je redovna godina koja počinje u petak  u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme, je bila poznata kao Godina konzulstva Mariusa i Afiniusa ili, rjeđe, godina 815 Ab urbe condita. Oznaka AD 62 za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Bitka kod Foinike
Bitka kod Foinike bila je bitka u 230. god. pne. između snaga Epirske lige i Ilirske (Ardijejske) kraljevine u vrijeme vladavine kraljice Teute.
Ilirska invazija na Epir i bitka
Nakon što je Agronove smrti postala kraljica, Teuta je na Peloponez poslala mornaricu u piratski napad. Iliri su se u povratku zaustavili kod Foinike u namjeri da opljačkaju i ovaj epirski grad koji je bio najbogatije mjesto u Epiru i središte trgovine sa Italijom. U gradu se nalazio najamnički galski garnizon od 800 vojnika. Neki izvori navode da su se Kelti predali i da im je za tu uslugu plaćeno. Epirska liga je poslala vojsku da povrati grad. Zauzeli su pozicije na rijeci pored grada.
Istovremeno, oko 5000 Ilira pod vodstvom Skerdileda stigli su u Epir iz južne Ilirije i razmjestili se na prostoru oko Antigonije. Epirani su razdvojili vojsku i jedan manji dio poslali u zaštitu Antigonije, dok je veći dio ostao kod Foinike. Vidjevši epirsku armiju podijeljenu Iliri u Foiniki napuštaju grad i sa druge strane rijeke se organizuju za borbu, koja je počela narednog dana. Grčke snage su doživjele poraz sa velikim brojem mrtvih i ranjenih. Preostali su pobjegli prema Atintaniji.
Epirani su zatražili pomoć od Etolske i Ahajska lige, koji su godinu dana ranije bili poraženi u bitki kod Mediona. Obe lige poslale su kombinovanu vojsku, koja je stigla kod Helikranuma, u blizini današnje Janine.
Iliri iz Foinike i oni oko Antigonije pod Skerdilaidom, spojili su snage kod Helikranuma, u srcu Epira, i počeli pripreme za borbu protiv novih grčkih snaga. Međutim, pred početak bitke, dobili su poziv od Teute za povratak u Iliriju, jer se jedno pleme odmetnulo i priključilo Dardancima prilikom njihovog upada na teritoriju Ardijejskog kraljevstva. Prije povratka iz Epira, Iliri su su u kratkom roku opljačkali epirsku obalu, sklopili primirje sa Epiranima i povukli se morskim putem, dok se pješadija pod vodstvom Skerdilaide vratila kopnenim putem.
Poslije
Nakon bitke, plašeći se eventualnog povratka ilirskih snaga, Epirani su znali da grčki savezi (lige) ne mogu da ih zaštite. Epirska liga i Akarnania poslali su Teuti ambasadore i ušli u savez sa Ilirima protiv Etolske i Ahajske lige.
Sakib Mahmuljin
mini|Sakib Mahmuljin Sakib Mahmuljin (rođen 13. oktobra 1952. ), pravomoćno je osuđeni ratni zločinac, bivši brigadni general Armije Republike Bosne i Hercegovine (ARBiH) i zamjenik ministra odbrane u Federaciji Bosne i Hercegovine, visoki dužnosnik Stranke demokratske akcije (SDA). Rođen je u Kozarcu 13. oktobra 1952. godine.
Bitka kod Foinike
Poslije
Foinika je bila glavno središte trgovine sa Apeninskim poluostrvom. Ilirsko miješanje u tu trgovinu, po prvi put će dovesti Rimljane na kopno Balkana. Za vrijeme okupacije Foinike, Iliri su povremeno napadali italijanske trgovačke brodove. Rimski Senat poslao je izaslanstvo Teuti. Jedan od izaslanika uvrijedio je kraljicu, koja je naredila da se pogubi pri povratku.
Sakib Mahmuljin
Tokom rata u BiH Mahmuljin je služio u Armiji Republike Bosne i Hercegovine (ARBiH), a od septembra 1994. godine bio je komandant 3. korpusa. Tvrdi se da Mahmuljin nije imao nadležnosti nad Mudžahedinima, s obzirom da su Mudžahedini bila autonomna grupa nad kojom Armija RBiH nije imala kontrolu.
Nakon rata postao je zamjenik ministra odbrane. Također je putovao u inostranstvo kako bi ojačao odbrambene veze sa zemljama kao što je Pakistan.
Suđenje
Mahmuljin je optužen za ratne zločine za nesprečavanje i nekažnjavanje stranih islamističkih boraca koji su u periodu od jula do oktobra 1995. godine, na području Vozuće, mučili i ubili oko 50 ratnih zarobljenika Srba. Uhapšen je 8. decembra 2015. godine, Mahmuljin je pušten narednog dana. U februaru 2016. izjasnio se da nije kriv. U januaru 2021. Mahmuljin je prvostepeno osuđen na 10 godina, a prvostepena presuda je u drugom stepenu smanjena na 8 godina u aprilu 2022.
Anastazije I, bizantijski car
Anastazije I (431 – 9. juli 518) bio je bizantijski car od 491. do 518. Ostao je upamćen kao pristalica jeretičkog monofizitskog  učenja i veliki reformator bizantijskog monetarnog i fiskalnog sistema. Tokom njegove vladavine, izgrađena su brojna utvrđenja na istočnoj granici carstva, uključujući i izgradnju Dara, uporišta čiji je cilj bio odbrana od perzijanaca. Također je izgrađen i dvorac u Draču, jedan od najvećih utvrđenih dvoraca na Jadranu.
Biografija
Anastazije je rođen u Dyrhachiumu 431. godine. Rođen je u ilirskoj porodici kao sin Pompeja, plemića iz Dyrchachiuma i njegove supruge Anastasije Konstantine. Njegova majka je bila arijanka i dalja rodica cara Konstantina. Anastazije je imao heterohromiju (jedno oko crno a drugo plavo) i zbog toga je imao nadimak Dicorus (grčki: Δίκορος, "dva učenika").
Nije dostigao visoke funkcije na dvoru cara Zenona, ali je zbog svog religijskog obrazovanja bio kandidat za upražnjenu stolicu biskupa Antiohije. Nakon Zenonove smrti Anastazije je 11. aprila 491. godine proglašen za cara. Mjesec dana nakon toga, 20. maja 491. godine, vjenčao se caricom udovicom Arijadnom, no par nije imao djece. Car je imao nadimak Dikoros (raznobojne zjenice) jer mu je jedno oko bilo crne, a drugo plave. boje.
Nakon smrti cara Zenona, Zenonov brat Longin se nadao da će postati car. Anastazije I ga je protjerao u Tebaidu u Egipat, a protjerao je i ostale Iazurijce iz Carigrada. Anastazije I je smjenio i druge zvaničnike koji su potjecali iz Izaurije. Takav njegov postupak je izazavao ustanak Iazurijaca, pa je protiv njih car morao voditi pravi rat. Iako je glavnina pobunjeničke vojske, koju je predvodio Longin poražena već 491. godine kod Cotyaeuma u Frigiji, tek 498. godine su zadnji pobunjenici poraženi i njihova uporišta u Izauriji zauzeta.
Bugari su već od 493. godine počeli provaljivati preko Dunava. To je potaklo cara da podigne Dugi zid od Mramornog do Crnog mora, a počela je i obnova utvrda na Dunavu. Ove odbrambene napore olakšao je odlazak Teodorika i njegovih Ostrogota s Balkana u Italiju. Car je imao i manjih problema na istočnoj granici u prvih deset godina svoje vladavine. 502. godine započeo je novi rat s Perzijom. Usprkos početnih problema pobijedili su Bizantinci, pa je mir sklopljen 506. godine. Nakon rata počeli su ubrzani radovi na utvrdama duž istočne granice, posebno u Dari. Anastazije I je priznao Teodorika za kralja Italije 497. godine, iako je došlo do kratkotrajnog sukoba 505.-510. godine za Panoniju, prije nego su obje strane sklopile mir.
Anastazije I je bio pripadnik monofizitskog krivovjerja, iako je na početku svoje vladavine prihvatio odluke Kalcedonskog sabora. Zbog javnog iskazivanja monofizitskih osjećaja i pristajanja uz monofizite, car je došao u sukob sa patrijarhom Eufemijem. Eufemije je protjeran, a car je na tu dužnost postavio Macedonija, koji je bio odan odlukama kalcedonskog koncila. 511. godine smjenio je i njega, a novi je patrijarh postao pristaša monofizitskog krivovjerja. Uz to je na partijaršku stolicu u Antiohiji 512. postavio monofizita Severa. Macedonijeva smjena izazvala je nerede u Carigradu, a masa je rušila carske kipove. Pobunio se i magister millitum u Trakiji Bitalijan. On je u više navrata dolazio pred zidine Carigrada ne bi li tako prisilio cara da se i dalje drži klacedonskih odluka, no 515. godine je poražen, pa se otada morao skrivati. Car je bio pripravan na raspravu o kalcedonskim odlukama s papom Hormizdom, no kada je papa zatražio da car i bizantski biskupi bezuvjetno pristanu uz odluke kalcedonskog koncila, pregovori su propali. Anastazijev pokušaj da smjeni jerusalemskog patrijarha i na patrijaršku stolicu postavi monofizita su izazvale nove nemire, pa je car odustao od svog nauma.
516. godine proveo je reformu finansija, te je ukinuo hrisargiron. 494. ukinuo je i porez collatio lustralis, koji su plaćali obrtnici. Unaprijeđen je sistem prikupljanja poreza, a smanjen je i porez na zemlju. Zahvaljujući tome car je nakon smrti ostavio prepunu riznicu.
Anastazije I je umro 518. godine. Sahranjen je uz suprugu Arijadnu u crkvi Svetih Apostola u Carigradu. Nasljedio ga je Justin I.
Eresundski most
Veza se sastoji od mosta dugog 7,8 km s ulazima; Öresundsbron. Otprilike 4 km najbliže Danskoj predstavljaju "tunel", jer bi raspon visokog mosta predstavljao opasnost za zračni promet na Zračnoj luci Kopenhagen, Kastrup. Kao prelaz od mosta do tunela, nastalo je ostrvo Pepparholm dužine oko 4 km.
Veza se sastoji od autoputa, koji je dio E20 i dvostrukog kolosijeka željeznica, koje su dio Öresundsbanan. Prosječni obujam prometa u 2014. bio je oko 20.000 vozila i 33.000 putnika željeznicom dnevno. U odnosu na vrijeme prije izgradnje mosta, promet se povećao pet puta.
Ime mosta
Iako postoje različita imena, u Danskoj i Švedskoj najčešće se koristi kombinacija dva imena, "Øresundsbron", što je i službeno ime mosta koje koristi kompanija za upravljanje mostom "Øresundsbro Konsortiet". Zajednički naziv predstavlja zajednički kulturni identitet regije Oresund. S obzirom na kombiniranu konstrukciju mosta, koji također sadrži tunel, most se često naziva "Oresundsfund".
Bombaj štampa
Bombaj štampa je bosanskohercegovačka pop-rok grupa, osnovana 1982. godine u Sarajevu koja je zajedno s grupama Zabranjeno pušenje i Elvis J. Kurtović & His Meteors bila osnivač pokreta Novi primitivizam.
Historija
Grupu je 1982. osnovao gitarist Nedim Babović. Ubrzo nakon osnivanja grupa je počela po sarajevskim klubovima držati zajedničke i samostalne koncerte, na kojima su svirali svoje hitove "Željo, to je moj tim", "Jogging across Alipašino polje" i "Dole". Ove tri pjesme kasnije su se našle na LP ploči pod nazivom "Jogging across Alipašino polje (LP "Nove nade, nove snage)" iz 1984.
Djelovanje grupe uveliko su ograničavale Đurine glumačke obaveze, pa je njihov prvi album pod nazivom "Bombaj Štampa", objavljen tek 1987. godine.
Postavu na prvom albumu činili su:
Promocija njihovog debitantskog albuma kasnila je više od godinu dana, jer je u vrijeme njegovog izlaska Đuro bio angažovan na snimanju filma “Dom za vešanje”. Međutim, nakon snimanja grupa je u proširenom sastavu, koji je obuhvatao i puhačku sekciju, nastavlja sa koncertima po SFRJ, te učestvuje na turneji “Top liste nadrealista”. Neki od hitova sa ovoga albuma su: “Mrak i ja”, “Otvorena pjesma Đorđu B.”, “Često poželim da sve zaboravim”, "Mali motorin" i druge. Na albumu se našla i obrada pjesme "Superman" od grupe Elvis J. Kurtović & His Meteors. Autori većine pjesama na albumu su Đuro i Nedim Babović. Drugi album, pod nazivom "Ja mnogo bolje letim sam" izdat je 1990, u nešto izmijenjenom sastavu. Naslovna pjesma "Bolje letim sam", ujedno je i najveći hit, dok se na albumu našla i obrada pjesme "Ćerka jedinica" ponovo od grupe Elvis J. Kurtović & His Meteors. Kao i na prvom albumu, autori većine pjesama su Đuro i Nedim Babović. Povodom izlaska albuma odsvirali su seriju nastupa, a početkom rata u Bosni i Hercegovini se prekida aktivnost benda. Posljednji predratni nastup imali su 1991. u Pakracu. Međutim, nakon dugogodišnje pauze grupa se ponovo okuplja, te 2010. objavljuje treći album pod nazivom "Neka DJ odmah dole CJ". Najveći hit s ovog albuma zasigurno su pjesme "Nedim" (obrada pjesme "Nadine" Chuck Berryja), i "Vriska".
Ime grupe
Naziv grupe "Bombaj štampa" potječe od izraza "bombati", što znači lagati, odnosno izmišljati.
61.
Godina 61. (LXI) bila je obična godina koja počinje u četvrtak po julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme, bila je poznata kao godina konzulstva Turpilijana i Peta. (ili, rjeđe, godina 814. Ab Urbe condita). Oznaka 61 za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je Anno Domini kalendarska era u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Rimsko carstvo
- Gaj Svetonije Paulin rimski guverner Britanije zauzima ostrvo Mona (Anglesey), posljednje uporište Druida.
- Prasutag kralj britskog plemena Iceni (u današnjoj Istočnoj Angliji), umire ostavljajući oporuku u kojoj ovo kraljevstvo predaje u ruke svoje dvije kćerke i cara Nerona. Rimska vojska unatoč ovoj oporuci, pripaja kraljevstvo Icena Rimu, lišavajući plemstvo njihovih nasljednih prava na zemlju i pljačka ovo kraljevstvo. Kraljeva udovica Budika, je bila bičevana i prisiljena da gleda svoje kćeri prilikom njihovog javnog silovanja. Rimski finansijeri, među kojima i Seneka mlađi, zatražili su nazad svoje pozajmice.
- Budika predvodi pobunu Icena protiv rimske vladavine u savezu sa plemenima: Trinovanti, Cornovii, Durotrižani i keltski Briti. Iceni i Trinovanti su prvo uništili glavni grad rimske uprave u Britaniji Kamulodunum (današnji Colchester), zbrisavši pješadiju iz Legio IX Hispana (pod komandom Kvinta Petilija Cerialisa), a zatim su spali Londinium (današnji London) (vjerovatno uništivši London Bridge) i Verulamium (St Albans ), u oba grada masakrirajući hiljade stanovnika. Paulinus pobjeđuje pobunjenike u bici kod Watling Streeta gdje je koristio klin-formaciju, a nakon pobjede nametnuo je velike kazne domaćim Britancima. Uklonjen je sa položaja po zahtjevu koji je pokrenuo Gaj Julije Alpinus Klasicianus (imenovan prokuratorom 61. n. e.) te se romanizacija Britanije nastavlja. Budika se ubrzo sama otrovala ili se razbolila i umrla.
Wihtred
Wihtred (oko 670 – 23. april 725) je bio kralj Kenta od oko 690/691 do smrti. Bio je sin kralja Ecgberhta I i brat Eadrica. Na prijestolje je došao u konfuznom periodu 680-ih, kada je Kent nakratko bio osvojen od zapadnosaksonskog kralja Caedwalle a potom bačen u dinastijske sukobe. Neposredni prethodnik mu je bio Oswine od Kenta, za koga se drži da je poticao od Eadbalda, iako ne istoj lozi kao Wihtred. Nedugo nakon stupanja na prijestolje, Wihtred je izdao poznati zakonik —Wihtredov zakon— kasnije sačuvan u rukopisu poznatom kao Textus Roffensis. Tamo skupljeni zakoni su obratili veliku pažnju na prava Crkve, kao i uveli kazne za nevaljane brakove i ispovijedanje paganstava. Wihtred je vladao dugo, ali njegova vladavina nije zabilježila važnijih događaja. Godine 725. su ga naslijedili sinovi Æthelberht II, Eadberht I i Ælfric.
Vranjevići (Foča, RS)
Vranjevići su naseljeno mjesto u općini Foča, Bosna i Hercegovina.
Hokejaška liga Bosne i Hercegovine
Hokejaška liga Bosne i Hercegovine (BHL) je najviša liga u hokeju na ledu u Bosni i Hercegovini. Organizirana je od strane Saveza hokeja na ledu Bosne i Hercegovine.
Historija
Hokej se u Bosni i Hercegovini sporo razvijao, i bio je skoncentrisan jedino u Sarajevu. Do kasnijih 1980-ih, jedan tim, HK Bosna, izborio je plasman u Jugoslovensku hokejašku ligu. Krajem Jugoslavije i dolaskom rata, došao je i kraj hokeja u zemlji, na neko vrijeme. Rat i ekonomske poteškoće su neko vrijeme spriječile organizaciju/formiranje lige. Prva sezona lige održana je 2002-03, sa četiri tima. Nakon sezone tri tima jednostavno nisu mogla ostati aktivna. Njihovim raspadom, liga je otišla u pauzu na šest godina do sezone 2009–10. Liga je u ovom trenutku striktno amaterska sa niskim/razvijenim nivoom igre bez provjere tijela.
Sve hokejaške utakmice u BiH igraju se u najvećem i glavnom gradu zemlje, Sarajevu, u Olimpijskoj dvorani Zetra. Drugo klizalište na Skenderiji koje je dotrajalo nije bilo spremno za sezonu 2009. godine. Rekonstrukcija je počela u februaru 2010. Trenutno nijedan drugi grad nema klizalište propisane veličine. Na početku sezone 2011–12 objavljeno je da je HK Bosna istupila iz lige kako bi mogla nastupiti u novoformiranom Otvorenom prvenstvu Bosne i Hercegovine, međunarodnoj ligi sa timovima iz Bugarske, Grčke i Republike Makedonije. Liga je također promijenila skraćenicu iz "BHL" u "BHHL", a HK Ilidža 2010 promijenio je naziv u HK Ajkule Ilidža 2010.
Timovi
U sezoni 2002/03 takmičila su se četiri tima — HK Bosna, HK Ilidža 2010, HK Jahorina i HK Šampion. Međutim, nakon završetka sezone HK Jahorina i HK Šampion su odustali i liga je završila. Kada se liga vratila u sezonu 2009/10, dvije nove ekipe, HK Stari Grad i HK Alfa, pridružile su se ligi sa HK Bosna. Sezona 2010–11 ima četiri tima koji se takmiče u Sarajevu sa tri ekipe iz prethodne sezone i povratka HK Ilidža 2010. Sezona 2011–12 smanjena je na tri tima nakon što je HK Bosna napustila ligu, vraćajući se u kasnijim sezonama.
Grahovik
Grahovik je naseljeno mjesto u općini Travnik, Bosna i Hercegovina. Naselje Grahovik je udaljeno oko 3 kilometra od Travnika.
Crvena
Crvena je boja iz vidljivog dijela spektra svjetlosti. Talasna dužina boje u spektru je od otprilike 620 do 740 nm. Sa plavom i žutom bojom čini tri glavne boje, mješanjem kojih dobijamo ostale boje.
64.
Godina 64. (LXIV) bila je prijestupna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme bila je poznata kao Godina konzulstva Gaja Julija Basa i Marka Licinija Krasa ili, rjeđe, '''godina 817. Ab urbe condita'''. Oznaka "64." za ovu godinu koristi se od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Bitka kod Paksosa
Bitka kod Paksosa bila je pomorska bitka između koalicije koju su činili Iliri sa njihovim saveznicima iz Akarnanije, protiv saveza koji su činili Korkira (današnji Krf), Ahajska i Etolska liga. Bitka je vođena u proljeće 229. god. pne, a za posljedicu je imala ilirsko osvajanje Krfa sa kraljicom Teutom na čelu i uspostavljanje vojnog garnizona pod komandom kraljičinog komandanta Demetrija Hvaranina.
Tokom 230. god Teuta je primila izaslanike i zahtjev Rimske Republike da prestane sa ugrožavanjem pomorskih puteva i trgovine između Italije i Balkanskog poluostrva. Ta se epizoda završila ubistvom jednog od poslanika. Ne shvatajući fatalnu grešku, početkom 229. god. pne Teuta je naredila novi pomorski pohod prema jugu, veći nego onaj iz predhodne godine. Većina brodova uputila se prema Krfu, a jedan dio se iskrcao kod Epidamna (Drač), navodno da se opskrbe hranom i vodom. Sa sobom su imali skriveno oružje i umalo nisu osvojili grad. Bili su odbačeni, pa su se ukrcali na brodove i nastavili takođe prema Krfu.
Bitka
Ilirska vojska iskrcala se na ostrvo Krf i spremala se za borbu sa gradom. Krf je zajedno sa Apolonijom i Epidamnom zatražio pomoć od Ahajaca i Etolaca moleći za brzu pomoć, da ne bi bili istjerani iz svojih kuća od Ilira. U kratkom roku, obe lige su formirale zajedničku flotu od 10 natkrivenih brodova koja je isplovila prema Krfu, u nadi da će izvojevati pobjedu.
Iliri su napali sa deset brodova pojačanih sa sedam akarnanskih, u vodama ostrva Paksos, južno od Krfa. Njihova osnovna taktika bila je žrtvovanje vlastitih brodova. Grupisali bi svoja četiri broda, i zabijali ih bočne strane neprijateljskih brodova i tako ih onesposobljavali. Zatim bi brojčanom nadmoćnošću savladali i protivničku posadu. Na ovaj način su zarobili četiri troveslarke i potopili peteroveslarku, dok je ostali dio Grka uspio pobjeći. Korkira se predala a osvojila ju je posada pod zapovjedništvom Demetrije Hvaranina. Ostale ilirske snage otplovile su na sjever radi još jednog napada na Epidamn.
Poslije
Poslije ovih događaja alijansa između Ahejaca i Etolaca je propala. Dio historičara misli da je to bilo zbog poraza kod Paksosa, dok drugi to vezuju za događaje na Peloponezu.
Iliri su zagospodarili cijelom obalom od Korintskog zaliva, uključujući i morske puteve prema Siciliji i Italiji. Time je nizbježno porasla i njihova moć na ovom dijelu Sredozemlja. Rimljani su već počeli pripreme za njihovu prvu intervenciju na drugoj strani Jadranskog mora, upravo na ostrvo Krf. To je bio početak Ilirskih ratova protiv Rimljana, a nakon toga i prvo iskrcavanje Rimljana na ilirsku teritoriju.
Avatar (2009)
Avatar je američki naučno-fantastični film iz 2009. godine, kojeg je napisao i režirao James Cameron, dok su u glavnim ulogama Sam Worthington, Zoe Saldana, Sigourney Weaver, Michelle Rodriguez i Stephen Lang. Epska priča smještena je u 2154. godini na Pandori, fiktivnom svijetu u dalekom planetarnom sistemu. Ljudi se bave iskopavanjem Pandorinih rezervi dragocijenog minerala, dok se Na'vi – rasa urođenih humanoida – opiru proširenju kolonista, koji prijete opstanku Na'via i ekosistema sličnog onom na Zemlji. Naslov filma odnosi se na genetički modifikovana čovjek-Na'vi tijela, koja koriste ljudski likovi kako bi kontaktirali i boravili sa urođenicima.
Film je izdat u tradicionalnim 2-D i 3-D, kao i u IMAX 3D formatima. Službeni budžet Avatara bio je 237 miliona dolara; drugi procjenjuju da su ukupni troškovi produkcije bili 280–310 miliona dolara, te dodatnih 150 milion za marketing. Film se smatra kao prekretnica u smislu tehnologije snimanja, za njegov razvoj za 3D gledanje i stereoskopsko snimanje filma sa kamerama koje su bile posebno dizajnirane za produkciju filma.
Vizuelni efekti
U izradi filma su korištene brojne revolucionarne tehnike vizuelnih efekata. Weta Digital (Novi Zeland), je koristila, između ostalog, najveću motion-capture scenu, do sada, nazvanu "The volume"; specijalnu kameru za snimanje izraza lica; Kompjuterski generisane scene je renderiralo 4000 Hewlett-Packard servera. U procesu su također korišteni i Autodesk Motion builder softver, kao i Nvidia PantaRay tehnologija za globalno osvjetljenje poligonima veoma opterećenih scena, na Nvidia TESLA stonim superračunarima. Cameron je izjavio da je čekao od 90-tih godina, da se tehnologija dovoljno razvije, da bi snimanje filma kao što je Avatar, bilo moguće.
Muzika i soundtrack
Kompozitor James Horner radio je muziku za film, što je njegova treća saradnja sa Cameronom nakon filmova Aliens i Titanic. Horner je snimao dijelove muzike sa malim horom, koji je pjevao na vanzemljaskom jeziku Na'vija u martu 2008. godine. Također je radio sa Wandom Bryant, etnomuzikologom, kako bi stvorio muzičku kulturu za vanzemaljsku rasu. Prve sesije snimanja muzike bile su planirane za proljeće 2009. godine. Britanska pjevačica Leona Lewis je izabrana da otpjeva glavnu pjesmu za film, po nazivom "I See You". Sport za pjesmu, kojeg je režisirao Jake Nava, doživio je premijeru 15. decembra 2009. godine na MySpaceu.
Videoigre
Cameron je izabrao Ubisoft Montreal da napravi videoigru Avatar za film 2007. godine. Tvorci filma i igre dobro su sarađivali, te je Cameron odlučio ubaciti neka rješenja Ubisofta, te iskorititi dizajne bića, u svom filmu. James Cameron's Avatar: The Game je izdata 1. decembra 2009. godine, za većinu video konzola (PlayStation 3, Xbox 360, Wii, Nintendo DS, iPhone), Microsoft Windows i, 8. decembra, za PlayStation Portable. Sve verzije su označene sa "T" od strane ESRB-a (verzija za iPhone je označena sa +9 od strane Applea).
Budućnost
2006. godine, Cameron je izjavio da ako Avatar bude uspješan, nada se da će napraviti dva nastavka na film. Pošto je film doživio finansijski uspjeh, Cameron je potvrdio da će biti nastavak, iako se o razvoju i nazivu još uvijek nije razgovaralo.
Cameron je izjavio da je okvirna priča za Avatar dovoljno velika kako bi se pokrili temelji za budući film, nešto što je bilo planirano od početka, a što je išlo tako daleko da su neke scene ubacivane u film zato što vode do nastavka. Prvi nastavak bi se odvijao nakon događaja u prvom filmu, i pratio bi likove Jakea i Neytiri. Sam Worthington je odlučio da reprizira ulogu kao Jake Sully ubudućim nastavcima, a Stephen Lang, koji je igrao Pukovnika Milesa Quaritcha, vjeruje da bi se njegov lik mogao vratiti: "Mislite da će me one dvije strijele u mojim prsima spriječiti da se vratim?" rekao je Lang za Entertainment Weekly, "Ništa nije gotovo sve dok imaju moju DNA."
NGC 421
NGC 421 (također poznat kao MCG 5-3-83, PGC 4320 i UGC 752) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 230 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 2,00 (134 hiljade sg) a najmanji 1,8 uglovnih minuta (121 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 12. septembra 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 935
IC 935 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Prvo otkriće je napravio Edward Emerson Barnard u juna 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kultura trakaste keramike
Naziv
Naziv potiče od ukrašavanja keramike. Trakasta keramika, od Moldavije i Ukrajine na istoku do pariskog bazena na zapadu upućuje na karekteristična svojstva dekoracije, koja se nalaze na keramici pronađenoj na usputnim nalazištima širenja kroz Evropu. Ta nalazišta pripadaju ranijoj, Starčevačko-Kereškoj kulturi, koja je bila na susjednom regionu Panonije, odakle se i nastavilo širenje neolita. Na taj način su prenešena i mnoga svojstva dekorativnih obrazaca ukrašavanja keramike, sastavljena od zavojnica, konvergentnih linija, traka. Primjenjujući te obrasce, razna poboljšanja i urezivanje linija, od obojene keramike nastala je urezana keramika. Jedno vrijeme nazivala se Dunavska kultura, prema arheologu V. Gordon Childe-u. Pripadnici trakaste keramike preuzeli su i poljoprivredne proizvode i načine obrade zemlje, počevši od žitarica i domaćih životinja sa područja Bliskog Istoka (područje Plodnog polumjeseca)
Postoji i teorija o autohtonom razvoju čiji su nosioci bili mezolitski stanovnici Evrope. Treća teorija govori o impulsu iz azijskih stepa koji je mezolitsko stanovništvo istočne Evrope naveo na prihvatanje neolita, a odatle se raširio po Evropi. Posljednje dvije teorije su mnogo manje zastupljena, pa većina historičara i dalje zastupa tezu o prodoru neolita preko Anadolije i teritorije jugoistočne Evrope. (Balkana).
Geografija
Bila je rasprostranjena u Njemačkoj, Austriji, Češkoj, Slovačkoj, južnoj Poljskoj i Mađarskoj oko tokova Dunava, gornje i srednje Rajne, Elbe, Visle. Na zapadu je potvrđena u rejonu Pariza, dijelovima Belgije i Holandije, a na istoku do Moldavije i Ukrajine.U ranoj fazi prepoznaju se dvije varijante: Rana ili zapadna, i istočna na istoku Mađarske. Kultura je uticala na razvoj neolita i nastanak novih kultura na susjednim područjima: Lengyel, Kultura Cucuteni, Boian kultura.
Hronologija
Njeno uklapanje u neolit Evrope približno izgleda:
Nakon toga uslijedila je tranzicija između neolita i Metalnog doba.
Naselja
Ovakvih kuća je bilo između pet i osam u jednom naselju. Koristili su je pripadnici širih familija, najviše dvije generacije. Bile su okružene fortifikacijom. Prozora nije bilo, a imale su samo jedna vrata na kraju kuće. Jedna ili dvije prostorije su bile prazne. U njima su se izrađivali i keramički proizvodi. Svaka kuća je imala svoj simbol na proizvodu.
Blechnum
Blechnum ili tvrde paprati rod je koji uključuje između 150-220 vrsta paprati kosmopolitskog rasprostranjenja, pravih paprati u porodici Blechnaceae u kladusu reda Polypodiales. Daleko najveća raznolikost vrsta ovog roda je u tropskim regijama Južne hemisfere, a samo nekoliko vrsta doseže hladne umjerene geografske širine u Južnoj hemisferi (osobito Blechnum penna-marina), južno do rta Horn, Čile, (najjužnije paprati na svijetu) i Sjevernoj hemisferi.
Većinom su to zeljaste biljke, ali nekoliko vrsta (npr. B. buchtienii i B. schomburgkii u Ekvadoru) su paprati stablašice sa stabljikama visokim i do 3 m. Blechnum se razlikuje od većine paprati po odvajanju sterilnih (fotosintetskih) i plodnih (reproduktivnih) listova na istoj biljci.
Alago jezik
Alago jezik (arago, aragu, argo, idoma nokwu), jedan od pet idoma jezika, šire grupe idomoid, koji govori 35.100 ljudi (2000) u nigerijskoj državi Nassarawa.
Alago ima četiri dijalekta: doma, agwatashi, keana i assaikio. Koristi se i hausa [hau].
Leoganške planine
mini|Pasauska planinarska kuća i Birnhorn u kasnu jesen mini|desno|Melkerloch viđen sa Hochgruba mini|upright|desno|Pogled iz Pasauske planinarske kuće na Fahnenköpfl Leoganške planine ( – "Leoganške stjenovite planine") prostiru se u Austriji, u pokrajinama Salzburg (veći dio) i Tirol. Dio su Sjevernih Krečnjačkih Alpa, koje su, opet, dio, Istočnih Alpa. Smještene su između Loferske doline, Saalfeldena i Leoganga i, zajedno s Loferskim planinama na sjeverozapadu, tvore dva planinska masiva koja su odvojena prijevojem Römersattel (Rimsko sedlo – 1202 m), ali koje alpska kategorizacija Istočnih Alpa definira kao jednu podgrupu. Leoganške planine duboko usječenim dolinama odvojene su od Kicbilskih Alpa na jugu i Stjenovitog mora na istoku. Za njih su tipični visoki platoi sa strmim padinama i oštro valoviti visoki cirkovi.
Kao tipične kraške planine, obiluju špiljama. Najpoznatija od njih je Lamprechtsofen, duga 60 km, smještena neposredno uz saveznu cestu između Lofera i Saalfeldena. Istaknuta formacija stijena jest Melkerloch na jugoistočnoj strani Birnhorna, najvišeg vrha ovog lanca (2634 m). Centar za vojnu obuku Hochfilzen, koji koristi Vojska Austrije, smješten je zapadno od Leoganških planina.
Susjedna gorja
Leoganške planine graniče sa sljedećim grupama planina:
Planinarske kuće alpinističkih društava
U ovim planinama postoje samo dvije planinarske kuće. Pripadaju Njemačkom alpinističkom savezu (DAV), ali njima upravljaju lokalni Austrijanci. DAV upravlja sistemom Recripical Rights tako da se može uživati u popustima za članove Austrijskog alpskog kluba OEVA, koji su primjenjivi.
65.
Godina 65. (LXV) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme bila je poznata kao Godina konzulstva Nerva i Vestina ili, rjeđe, '''godina 818. Ab urbe condita'''. Oznaka "65." za ovu godinu koristi se od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
66.
Godina 66. (LXVI) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Telesina i Paulina ili, rjeđe, '''godina 819. Ab urbe condita'''. Oznaka "66." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Tonyukuk
Tonyukuk (staroturkijski: 10px10px10px10px10px 10px10px10px10px10px, Bilge Tuňuquq, ? - cca. 724, (暾欲穀/暾欲谷, Pinyin: tūnyùgǔ, osobno ime: Ashide Yuanzhen 阿史德元珍, āshǐdé yuánzhēn, a-shih-te yüan-chen) bio je yabgu i vrhovni komandant vojske četiri istočna Gok (nebeskih) turskih kagana, od kojih je najpoznatiji Bilge Khan. Igrao je važnu ulogu u obnovi Istočnog Turkijskog Kaganata. Njegova biografija, zapisi o dostignućima i savjeti nasljednicima su 722. godine uklesani (na tzv. orhonsko-turskom pismu) na dvije stele kraj mjesta Tsagaan-Ovoo (Mongolija, Töv aimag, kraj Nalaikha).
Poginuo je u pohodu na Turgeše.
NGC 2127
NGC 2127 (također poznat kao ESO 57-SC45) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 23. decembra 1834. godine.
IC 340
IC 340 (također poznat kao MCG -2-10-5 i PGC 13464) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 191 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 1,50 (83 hiljade sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (33 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 11. januara 1894. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 3608
NGC 3608 (također poznat kao MCG 3-29-22, PGC 34433 i UGC 6299) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 58 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 3,20 (54 hiljade sg) a najmanji 2,6 uglovnih minuta (44 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 14. marta 1784. godine.
Vrbnica (Foča, RS)
Vrbnica je naseljeno mjesto u općini Foča, Bosna i Hercegovina.
Amazon (kompanija)
Amazon.com, Inc. (nasdaq: AMZN) jest američka e-komercijalna kompanija sa sjedištem u Seattleu. Jedna je od prvih velikih kompanija koja je prodavala razna dobra preko interneta.
Osnovan od Jeffa Bezosa 1994, a pokrenut 1995, Amazon.com počeo je kao online knjižara iako je ubrzo proširio ponudu, dodajući DVD-ove, muzičke CD-ove, softver, videoigre, elektroniku, garderobu, namještaj, hranu, igračke i mnogo više.
Amazon je pokrenuo i veb-sajtove u Kanadi, Ujedinjenom Kraljevstvu, Njemačkoj, Austriji, Francuskoj, Kini i Japanu.
Uvod
Amazon.com, Inc.  je američka multinacionalna tehnološka kompanija koja se fokusira na e-trgovinu, računarstvo u oblaku, online oglašavanje, digitalni streaming i umjetnu inteligenciju. Često se spominje kao "jedna od najutjecajnijih ekonomskih i kulturnih sila u svijetu", i često se smatra jednim od najvrjednijih svjetskih brendova. Smatra se jednom od velikih pet američkih tehnoloških kompanija, uz Alphabet (matična kompanija Googlea), Apple, Meta (ranije Facebook, Inc.) i Microsoft.
Amazon je osnovao Jeff Bezos iz svoje garaže u Bellevueu, Washington, 5. jula 1994. godine. Prvobitno online tržište za knjige, proširilo se na mnoštvo kategorija proizvoda, strategijom koja mu je donijela nadimak The Everything Store. Ima više podružnica uključujući Amazon Web Services (računarstvo u oblaku), Zoox (autonomna vozila), Kuiper Systems (satelitski internet) i Amazon Lab126 (R&D računarskog hardvera). Njegove druge podružnice uključuju Ring, Twitch, IMDb i Whole Foods Market. Njegova kupovina Whole Foods u augustu 2017. za 13,4 milijarde US$ značajno je povećala udio u fizičkoj trgovini na malo.
Sjedište
mini|desno|Sjedište Amazon.com u Beacon Hillu (Seattle) Sjedište kompanije jest u Beacon Hillu (Seattle).
Biografije, A
__BEZSADRŽAJA__
{| align=center cellspacing=3
= Po imenu =
Az
= Po prezimenu =
67.
Godina 67. (LXVII) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Rufa i Kapitona ili, rjeđe, '''godina 820. Ab urbe condita'''. Oznaka "67." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Kurt Gödel
Godine 1931. godine dokazao kompletnost prvog reda infinitezimalnog računa funkcija. Zatim je uslijedio njegov rad Über formal unentscheidbare Sätze der "Principia Mathematica" und verwandter Systeme (O formalnoj neodređenosti postavki u "Principima matematike" i odnosnim sistemima), u kojem je dokazao prvu od svoje dvije poznate teoreme nekompletnosti. Ovaj rad, koji datira od 17. novembra 1930, izvorno je objavljen na njemačkom jeziku 1931. u časopisu Monatshefte für Mathematik.