cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Identitet
Da bi se saznao nečiji identitet, ponekad se objavljuju fotorobot, crtež ili fotografija osobe. To se često dešava kada je osoba mrtva, nestala ili ne može sama dati podatke o sebi.
Policijski pas
mini|200px|Policijski pas rase rotvajler u [[Peruu]] mini|250px|Njemački ovčari u [[Švedska|Švedskoj]] Policijski pas je za posebne namjene specijalno obučeni pas, u službi policije i drugih službi za sprovođenje zakona. U mnogim zakonodavstvima se ranjavanje policijskog psa smatra krivičnim djelom. Policijski psi se u više zemalja nazivaju K9, što je homofon riječi "canine", koja se općenito odnosi na pse i njima slične životinje. Policijski pas ima svog službenog vodiča. U porastu je broj policijskih službi koje svoje pse štite zaštitnim, od metaka neprobojnim prslucima. Pojedini policijski psi imaju svoj bedž i identifikacijski broj. Pas ubijen na dužnosti se nerijetko sahranjuje sa počastima.
Zadaci
Glavni zadaci policijskih pasa:
Rase policijskih pasa
Najpoznatije policijske vrste pasa i njihove glavne namjene:
Križišče
Križišče je naseljeno mjesto u sastavu općine Sevnica, regija Posavska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Sevnica. Kao samostalno naseljeno mjesto, Križišče postoji od 2008. godine. Nastalo je spajanjem izdvojenih dijelova iz naselja Gabrje i Goveji Dol.
Rutaceae
thumb|300px|Rasprostranjenje Cneoroideae thumb|300px|Rasprostranjenje Rutoidea Rutaceae – poznate kao rute – su porodica biljaka, relativno rasprostranjenih cvjetnica, limuna, obično smještenih u red Sapindales.
Križišče
Stanovništvo
Napomena: ''U 2008. nastalo spajanjem izdvojenih dijelova iz naselja Gabrje i Goveji Dol.''
Rutaceae
Vrste ove porodice uglavnom imaju cvijet koji se sastoji od četiri ili pet dijelova, obično s jakim mirisima. Formiraju se u obliku i veličini od zeljastih biljaka do grmlja i velikog drveća.
Ekonomski najvažniji rod u porodici je Citrus, koji uključuje narandžu (C. × sinensis), limun (C. × limon), grejpfrut (C. × paradisi) i limeta (razne, uglavnom C. aurantifolia, lipa ključna). Boronia je veliki australijski rod, čiji su neki članovi biljke s vrlo mirisnim cvjetovima i koriste se u komercijalnoj proizvodnji esencijalnog ulja. Ostali veliki rodovi uključuju Zanthoxylum, Melicope i Agathosma. U popisu porodice Rutaceae ima otprilike 160 rodova.
Osobenosti
Većina vrsta su drveće ili grmlje, nekoliko vrsta su zeljaste biljke (Boenninghausenia i Dictamnus), često aromatične sa žlijezdama na lišću, ponekad sa trnjem. Listovi su obično suprotni i složeni, i bez stipula. Pelucidne žlijezde, vrsta uljnih žlijezda, nalaze se u lišću odgovornom za aromatični miris članova porodice; tradicijski su bile primarna sinapomorfna karakteristika za identificiranje Rutaceae. Cvjetovi su bez brakteja, samotni ili u cimi, rijetko u racemama, a uglavnom ih oprašuju insekti. Oni su radijalni ili (rijetko) bočno simetrični i općenito hermafroditni. Imaju četiri ili pet latica i čašica, ponekad tri, a uglavnom su odvojene, osam do deset prašnika (pet u Skimmia, mnogo u Citrusu), obično odvojenih ili u nekoliko grupa. Obično ima jedan žig tučka sa 2-5 sjedinjenih karpela, ponekad su jajnici odvojeni, ali vratovi kombinirani.
Plod Rutaceae je vrlo promenljiv: javljaju se bobica, drupe, hesperidija, samare, kapsule i folikule. Broj sjemenki također jako varira
Klasifikacija
Ova porodica je usko povezana sa poreodicama Sapindaceae, Simaroubaceae i Meliaceae, a svi su obično smješteni u isti red, iako ih neki sistemi razdvajaju na Rutales i Sapindales. Porodice Flindersiaceae i Ptaeroxylaceae ponekad se drže odvojenim, ali danas su uglavnom smeštene u Rutaceae, kao i nekadašnje Cneoraceae. Potporodična organizacija nije u potpunosti riješena, ali potporodica Aurantioideae (= Citroideae) je dobro podržana; položaj nekoliko rodova ostaje nejasan.
Poznatije vrste
thumb|upright|Različiti plodovi roda Citrus Porodica je od velike ekonomske važnosti u toploj umjerenoj i suptropskoj klimi, zbog brojnih jestivih plodova roda Citrus, poput narandže, limuna, kalamansa, limeta, mandarina i grejpfruta. Necitrusno voće uključuje bijelu sapotu (Casimiroa edulis), Glycosmis pentaphylla,  Clymenia polyandra, Triphasia trifolia i Aegle marmelos. Ostale biljke uzgajaju se, na primjer, u povrtlarstvu su: Murraya  i  Skimmia. Ruta, 'Zanthoxylum i Casimiroa, a  medicinski su ljekovite. Nekoliko biljaka koristi se i u industriji parfema, poput zapadnoaustralijske Boronia megastigma.
Rod Pilocarpus ima vrste (P. jaborandi i P. microphyllus iz Brazila, i P. pennatifolius iz Paragvaja) iz kojih se pravi ekstraktni lijek pilocarpin, koji se koristi za liječenje glaukoma. Začini se prave od mnogih vrsta iz roda "Zanthoxylum" ", osobito Sihuan paprika.
Hadis
Hadis u arapskom jeziku znači vijest i govor uopće. Termin hadis je imenica u značenju (الأخبار) izvedena iz infinitiva druge vrste glagola (حـد ث). Tim terminom se označava svaki govor, saopćenje, novost, obavještenje, pričanje, prenošenje, izvještavanje itd. U hadiskoj nauci riječ hadis kao stručni izraz ima posebno značenje. Tamo hadis znači "ono što je Muhammed, rekao, uradio ili vidio da neko nešto čini, pa svojom šutnjom to odobrio i dotičnog ne opomenuo". U hadis spadaju i one vijesti koje govore o Poslanikovim svojstvima tj. o tome kakav je Poslanik bio po svojim vanjskim i duševnim osobinama.
Porijeklo termina "Hadis"
Ova definicija hadisa je raširena među hadiskim učenjacima. Neki pak smatraju da hadis im općenitije značenje, te se hadisom prema njihovom mišljenju nazivaju i izreke Poslanikovih drugova Ashaba i izreke pokoljenja iza njih - tabiina. Ova upotreba je rijetka ili posve odbačena. Ponekad bi Muhamed, nazivao svoje riječi hadisom i time kao da je htio ukazati na razliku između njegovih riječi i riječi koje se pripisuju drugima. Otuda se može reći da je Muhamed, udario temelj upotrebi riječi hadis u onom značenju kojim se mi danas koristimo. Kao primjer takve upotrebe termina hadis nalazimo u razgovoru koji se vodio između Muhameda i Ebu Hurejre, istaknutog ashaba, kada mu je Ebu Hurejre pristupio i upitao za najsretnijeg čovjeka na Sudnjem danu zahvaljujući zauzimanju Muhameda na šta mu je na to odgovorio da je znao da za ovaj hadis neće upitati niko prije Ebu Hurejre, "zbog njegova interesovanja za izučavanje Hadisa".
Hadron
Hadroni su subatomske čestice na koje djeluje rezidualna jaka nuklearna sila. Sastoje se od kvarkova i antikvarkova, koji su fermioni, te gluona, koji su bozoni.
Hadis
Haber
Proučavaoci hadiskih naučnih disciplina ističu da i pojam haber (الخـبر) nije ništa drugo do sinonim za hadis, čak i pouzdaniji sinonim nego što je to termin sunnet, jer kažu da arapska riječ "التحـديث (El-Muhadis) znači isto što i riječ الأخبار (El-Ahbar). Ovo dalje znači da hadisom označavamo nešto što se pripisuje Muhamedu  preko kontinuiranog i pouzdanog lanca prenošenja. Pa ipak oni prave razliku između onoga ko se bavi izučavanjem istorije i onoga ko se bavi izučavanjem hadisa. Prvom su dali ime الأخـباريّ (El-Ahbari) a drugom المحـدّث (El-Muhadis). Osim toga, termin hadis i haber razlikuju se i u općenitosti i u posebnosti, jer je svaki hadis istovremeno i haber, a svaki haber nije i hadis.
Hadron
Kako i sami hadroni mogu biti fermioni ili bozoni, ovisno o tome se dijele na barione, u koje spadaju i nukleoni, te mezone.
Hadis
Eser
Stručnjaci hadiskih disciplina ističu da je isti slučaj i sa drugim stručnim terminom za hadis, tzv. eser (الأثر), da je i on sinonim za hadis, sunnet i haber.
Historija hadisa
Riječi Poslanika su se za vrijeme njegovog života i oko stotinu godina nakon njegove smrti, prenosile isključivo usmeno. Muslimanski historičari kažu da je Osman ibn Affan treći halifa, je prvi koji je preporučio pisanje Kur'an i Hadisa. Današnju formu, hadisi su dobili u vrijeme Abasidskog halifata. Obzirom na burna vremena građanskih ratova nakon smrti Poslanika dužnost učenjaka tog doba je bilo da ispitaju vjerodostojnosti određenih hadisa koji su eventualno došli od Poslanika a koji su izmišljeni iz raznih razloga. Tada nastaje "Hadiska nauka".
Vrste Hadisa
Na stotinu trideset šestoj stranici prvog poglavlja knjige "Mahzen-ul’ulum", koja je štampana 1308. po hidžri u Istanbulu, hadisi su podijeljeni i definisani na sljedeći način:
Najpoznatije hadiske zbirke
desno|mini|250px|Kaligrafski prikaz hadisa u kojem stoji:"Najbolji od vas je onaj koji je najbolji prema vašim porodicama"
NGC 765
NGC 765 (također poznat kao IRAS 01559+2439, MCG 4-5-25, PGC 7475 i UGC 1455) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 235 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ovan. Najveći prečnik je 2,80 (192 hiljade sg) a najmanji 2,8 uglovnih minuta (192 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 8. oktobra 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mičijevići
Mičijevići su naseljeno mjesto u općini Lukavac, Bosna i Hercegovina.
Tragovi: časopis za srpske i hrvatske teme
mini|Naslovnica časopisa. Tragovi: časopis za srpske i hrvatske teme naučni je časopis u izdanju Srpskog narodnog vijeća i Arhiva Srba u Hrvatskoj. Časopis se objavljuje dva puta godišnje kao recenzirana naučna publikacija sa otvorenim pristupom. Tragovi objavljuju članke iz raznih pod-disciplina društvenih nauka sa fokusom na srpske, hrvatske i jugoslavenske studije. Prve inicijative za pokretanje časopisa započele su još 1993. godine u periodu rata u Hrvatskoj, ali u tom periodu nisu uživale dovoljnu društvenu podršku da ih se provede u djelo. Prilikom predstavljanja prvog broja časopisa u Arhivu Vojvodine u Novom Sadu u februaru 2019. godine glavni urednik Dejan Jović objasnio je motivaciju za osnivanje časopisa nedostatkom članaka u ovom akademskom polju i potrebom suprotstavljanja amaterizmu i političkoj propagandi. Kako se veliki dio najkvalitetnijih naučnih članaka o regiji objavljuje u inostranstvu na engleskom i drugim velikim jezicima, časopis se izdaje na hrvatskom ili srpskom jeziku kako bi se osnažilo i lokalno vlasništvo i sudjelovanje u naučnoj proizvodnji. Glavni urednik tu je ambiciju objasnio sljedećim riječima:
Cjeloviti članci su indeksirani i dostupni kroz Onlajn biblioteku za centralnu i istočnu Evropu (CEEOL) i Hrčak – Portal znanstvenih časopisa Republike Hrvatske. Grafički dizajn časopisa priprema Parabureau. Časopis je predstavljen i na Kliofestu-festivalu povijesti u Nacionalnoj i sveučilišnoj knjižnici u Zagrebu.
NGC 7498
NGC 7498 (također poznat kao ESO 535-6, MCG -4-54-8 i PGC 70590) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 366 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodolija. Najveći prečnik je 0,90 (96 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (43 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 24. septembra 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
KRV (grupa)
KRV je bosanskohercegovački black metal bend kojeg su 2003. osnovali Koldvoid (gitara), Ban Krvnik (gitara), Kurvar (bubnjevi), Vihor (bas-gitara) i Bjes (vokal).
Tema njihovih pjesama je politička situacija u Bosni i Hercegovini, kao i historija Bosne i Hercegovine i Slavena. Također, za ovu grupu je karakteristično to što se "otvoreno bori" protiv nacionalizma te ga osuđuje. Poznati su na inozemnoj sceni, a prvi nastup imali su s Koldbrannom, norveškim black metal bendom.
Izdavanjem albuma Ograma 2010. grupa KRV u AG klubu održava svoj posljednji koncert te tako prestaje s radom.
Jedanaest godina nakon posljednjeg studijskog albuma i odlaska sa scene grupa KRV vratila se i u junu 2021. objavila album Grob i tama. Bendu se na basu priključio Kasapin.
2022. godine uz KRV se priključuju Propast i Odron, čuvari black metal zajednice Sarajeva.
Očevi i djeca
Očevi i djeca jest roman ruskog književnika Ivana Sergejeviča Turgenjeva, objavljen 1862. Glavna tema djela je nihilizam, prezentiran kroz lik Jevgenija Vasiljiča Bazarova.
Roman je jedno od prvih ruskih djela koje je steklo veću popularnost na Zapadu, a filozofskim i psihološkim pitanjima utjecalo je na kasnije ruske pisce, poput Dostojevskog.
Historijski okvir
Radnja romana smještena je u 1859. godinu, u razdoblje kada su Rusiju potresali veliki seljački nemiri (kmetstvo je pravno ukinuto tek 1861). Na političkoj sceni sukobljavali su se zapadnjaci (za društvene promjene po zapadnom modelu) i slavenofili (za očuvanje ruske tradicije). Istovremeno su se među pripadnicima mlade inteligencije sve više širile ideje o radikalnim društvenim promjenama i potpunom odbacivanju društvenih normi, čime su se udaljavali od starijih liberala.
Radnja
Na jednom putovanju, Arkadij i Bazarov upoznaju mladu udovicu Anu Sergejevnu Odincovu, koju posjećuju na njezinu imanju. Za vrijeme boravka tamo, prijatelji se postupno udaljavaju jedan od drugoga budući da su obojica zaljubljeni u Anu. Ona pokazuje određeni interes za Bazarova, dok nezadovoljni Arkadij provodi vrijeme s njenom mlađom sestrom Katjom. Krivo shvativši Anu, a potresen poljuljanošću svojeg svjetonazora nerazumnim osjećajima, Bazarov joj izjavljuje ljubav ali nailazi na hladno odbijanje. Sutradan, u društvu Arkadija napušta Odincovu i odlazi roditeljima.
Vasilije Ivanovič Bazarov je umirovljeni vojni liječnik, koji stare dane provodi radeći na svojemu skromnom imanju. Njegova žena, Arina Vlasjevna je neobrazovana, dobrodušna i vrlo pobožna plemkinja. Sin jedinac im oboma mnogo znači u životu i s oduševljenjem ga dočekuju nakon tri godine izbivanja. On se, međutim, dosađuje i već nakon tri dana boravka odlazi s Arkadijem.
Unatoč osjetno poljuljanom prijateljstvu, Bazarov i dalje boravi kod Arkadija gdje nastavlja sa svojim naučnim radom. Arkadij uskoro sam odlazi kod Ane Sergejevne i vrlo se zbližava s njezinom sestrom, Katjom. Bazarovu se sviđa Fenječka, što uviđa Pavel i tajno ga izaziva na dvoboj. Bazarov ga ranjava u nogu, nakon čega mu pruža liječničku pomoć čime donekle popravlja dojam o sebi, ali odlučuje odmah napustiti imanje. Pavel ne govori o pravim razlozima dvoboja, a nakon što se uvjeri da Fenječka voli samo Nikolaja, nagovara brata da se njome oženi.
Bazarov posjećuje Odincovu i Arkadija. Arkadij više ne slijedi svojeg nihilističkog učitelja i planira se oženiti Katjom. Bazarov se prema njemu odnosi pomalo podrugljivo; smatra ga mekušcem, ali ga na određeni način razumije, tako da se ipak ne rastaju u neprijateljstvu.
Bazarov se opet vraća roditeljima. Ispočetka puno radi, ali ga polako hvataju dosada, nemir i potištenost. Budući da se otac i dalje bavi liječničkom praksom, odlučuje mu pomagati u poslu. Secirajući tijelo seljaka umrlog od tifusa, Bazarov se neoprezno i sam zarazi. Mirno i sabrano očekuje vlastitu smrt. Po njegovoj želji, prije smrti ga posjećuje Odincova; njoj upućuje svoje posljednje riječi, nakon čega gubi svijest i umire.
Arkadije se uskoro ženi Katjom, a Nikolaj Fenječkom. Ana Sergejevna se također udala, ali iz praktičnih razloga. Pavel je preselio u Dresden, gdje se posvetio društvenom životu. Jevgenijevi roditelji i dalje posjećuju zabačeno seosko groblje i tuguju nad sinovim grobom.
Turgenjev ističe ljubav kao način pobjede životnih nedaća, pa i same smrti.
Bar (jedinica)
U meteorologiji se za mjerenje atmosferskog tlaka koristila 1000 puta manja jedinica milibar (mbar). Kako bi se zadržale iste brojevne vrijednosti umjesto milibara se danas koristi hektopaskal:
Odnos prema drugim jedinicama za pritisak prikazan je u tabeli:
Agonize
Agonize je bosanskohercegovačka melodična death metal grupa sa prizvucima heavy i black metala. Formirana je u Tuzli 1997. godine. Teme njihovih pjesama pretežno su bol, mržnja i smrt. Prvi album The Chosen One objavili su 1999 u vlastitoj produkciji, a idući When Memory Dies... 2004 godine za izdavačku kuću Walk Records.
Evropsko prvenstvo u nogometu 1988 - nokaut faza
Evropsko prvenstvo u nogometu 1988 - nokaut faza je bilo nogometno takmičenje koje se igralo u sklopu Evropskog prvenstva 1988. a koje se odigralo u Zapadnoj Njemačkoj. Takmičenje u nokaut fazi se odigralo od 21. do 25. juna 1988. godine. U nokaut fazi nalazile su se četiri reprezentacije: Zapadna Njemačka, Holandija, Italija i Sovjetski savez. Holandija i Sovjetski savez kao pobjednici polufinalnih utakmica odigrali su finale na Olimpijskom stadionu u Münchenu. Rezultatom 2–0 Holandija je bila uspješnija te prvi put u svojoj historiji osvojila šampionsku titulu.
Rezultati
<section begin=rezultati_nokaut_faze /> <section end=rezultati_nokaut_faze />
Zapadna Njemačka - Holandija
<section begin=EP 1988 - utakmica 13 /><section end=EP 1988 - utakmica 13 />
Sovjetski savez - Italija
<section begin=EP 1988 - utakmica 14 /><section end=EP 1988 - utakmica 14 />
Tehnička atmosfera
Tehnička atmosfera (oznaka: at) je mjerna jedinica za pritisak iz starog tehničkog sistema (MKpS). Prema definiciji jednaka je jednom kilopondu po kvadratnom centimetru (1 kp/cm2).
Odnos prema drugim jedinicama za pritisak prikazan je u tablici:
Rašinovac
Rašinovac je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina.
IC 1319
IC 1319 (također poznat kao ESO 596-37, IRAS 20231-1840, MCG -3-52-7 i PGC 64675) je galaksija koja je udaljena oko 336 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Jarac. Najveći prečnik je 0,80 (78 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (49 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 20. jula 1892. godine.
Rašinovac
Historija
U Rašinovcu nalazi se Gradina Šainovac čije dimenzija su 300x180 metara i datira iz ilirskog doba.
IC 1319
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Rašinovac
Historija
U selu su rođeni Narodni heroji Jugoslavije Zdravko Čelar i Bogdan Kapelan. Jedno mjesto u Srbiji, pored Novog Sada, dobilo je ime Čelarevo. To mjesto je 1945. kolonizirano stanovništvom sa područja Bosanskog Petrovca.
Gornje Brezovo
Gornje Brezovo je naseljeno mjesto u sastavu općine Sevnica, regija Posavska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Sevnica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gornje Brezovo je imalo 57 stanovnika.
NGC 4586
NGC 4586 (također poznat kao IRAS 12359+0435, MCG 1-32-122, PGC 42241 i UGC 7804) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 37 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 3,80 (40 hiljada sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (13 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 2. februara 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nedžad Ibrahimović
Nedžad Ibrahimović, rođen 10. aprila 1958. godine u Tuzli, je bosanskohercegovački književnik, književni i filmski kritičar, scenarist i autor dokumentarnih filmova. Doktor je književnih nauka (rad o književnoj teoriji dr. Midhata Begića). Postdiplomski studij završio je na Filozofskom fakultetu u Zagrebu (rad o pripovijednom stvaralaštvu Mirka Kovača). U Holandiji 1996. godine završio je studije na Medija akademiji (Hilversum).
Snimao dokumentarne filmove za holandske TV-kuće. Objavljivao književne i filmske kritike u časopisima: Život, Sineast, Odjek, Bosanska vila, Izraz (Sarajevo) i radio u redakcijama časopisa "Rijek" (Osijek), “Yu-film” (Beograd), Razlika/Differance (Tuzla, gl i odg. urednik).
Smrt
alt=|mini|Smrt se brine za svoje cvijeće (Hugo Simberg, 1906) 150px|mini|Mrtvi vojnik iz Petresburga 150px|mini|Ljudska [[lubanja je širom svijeta simbol smrti]] Smrt je kraj života; neizbježna činjenica, a vjerovatno i stanje. Većina ljudi smatra da poslije smrti dolazi raj ili pakao. Dio njih misli da nema ničega. Stari narodi su vjerovali da smrću odlaze u vječna lovišta i zato su svoje mrtve pokopavali sa oruđem, nakitom i oružjem, potrebnim za taj vječni lov. Niko u stvari ne zna što dolazi poslije. naučna i akademska disciplina koja proučava smrt ljudskih bića naziva se Tanatologija.
Podjela smrti
Prema uzroku i porijeklu dijeli se na
Prirodna smrt nastupa nakon otkazivanja vitalnih organa najčešće usljed bolesti koja može biti akutna ili hronična ili prouzrokovana istrošenošću vitalnih organa usljed starosti. Prirodna smrt može biti nagla ili naprasna te kao takva postaje predmet forenzičke istrage.
Nasilna smrt produkt je djelovanja različitih vanjskih faktora. Po porijeklu nasilna smrt može biti
Znaci smrti
Znakovi smrti imaju veoma važnu ulogu u prosuđivanju i utvrđivanju smrti. Znakove smrti dijelimo na
Presumptivni znakovi smrti su:
Sigurni znaci smrti dijele se na rane i kasne znakove. U rane znakove spadaju:
Jezero Vostok
mini|desno|285px|Lokacija Jezera Jezero Vostok (rus. Восток - istok) je najveće od dosad identifikovanih 150 jezera ispod ledene kape Antarktika.
Geografija
Jezero zauzima ukupnu površinu od 15.690 km2, te zapreminu od 5.400 km3. Najveća dubina	mu iznosi 670 m; široko je nekih 40–50 km, a na najdužem dijelu se proteže 250 km.
Jezero Vostok se nalazi na glečeru koji klizi malom brzinom i nanosi sediment u njega. Dno jezera nije ravno. Razlika u nivou između njegovih krajeva je 400 metara.
Istraživanje
Ruski i britanski naučnici otkrili su ovo jezero 1994. godine. Njegovo postojanje je dokazano 1996. godine kombinovanim metodama radarskih mjerenja iz aviona, radarskih snimaka iz svemira i analizom seizmičkih talasa. Zbog svog položaja duboko u ledu ovo jezero se smatra najčistijim nedirnutim jezerom. Voda u njemu je stara nekoliko miliona godina. I pored prosječne temperature vode od -3 °C voda u njemu nije zaleđena, jer je pod pritiskom od 30-40 megapaskala ispod leda.
Istraživačka stanica Vostok izgrađena je 1957. godine. Namjena joj je da proučava historiju klime. Godine 1983. tu je izmjerena temparatura od -89.2 °C, što je najniža ikada izmjerena temperatura na Zemlji. Ruski, francuski i američki naučnici su 1990. godine ovdje počeli bušenje uzoraka leda. Poslije se pokazalo da je rupa koju su načinili upravo iznad jezera Vostok. Bušenje je nastavljeno do 1999. godine, kada se stalo na oko 150 metara iznad jezera. Ta odluka je donešena da se ne bi kontaminiralo jezero (pri bušenju je korišteno gorivo i freon). Analiza jezgra bušotine je pokazala da posljednjih 60 metara bušenja ne čini polarni led, već zaleđena morska voda. Starost leda se procjenjuje na 420.000 godina, a jezero je pod ledom već 500.000 do 1.000.000 godina.
5. februara 2012., tim ruskih naučnika je potvrdio da je dovršio bušenje do sada najduže ledene kore, u dužini od 3.768 metara (12.400 stopa) i da su probili oklop od ledene kore sve do površine jezera. Očekuje se da će uzorci svježe zaleđene vode i leda biti prikupljeni do kraja 2012., kada počinje novo Antarktičko proljeće. Ruski tim također planira da pošalje robota u jezero da prikupi uzorke vode i sedimenata sa dna. Moguće je da će biti otkriveni neobični oblici života i tečnoj vodi jezera, ekosistem zapečaćen ispod leda prije nekoliko miliona godina, u uslovima koji podsjećaju na uslove koji, hipotetički, vladaju na Jupiterovom satelitu Evropa.[13][14][15]
Sastav
Koncentracija kiseonika u jezeru je oko 50 puta veća nego u uobičajenoj slatkoj jezerskoj vodi, što zbog visokog pritiska, što zbog prisustva pukotina kojim je kiseonik prodro u led. Fosili mikroba stari 200.000 godina ukazuju da u jezeru postoje (ili su postojali) uslovi za život. Godine 2005. istraživači su otkrili da se voda u jezeru pomjera za 1-2 centimetra za vrijeme plime i oseke, što je uzrokovano položajem Sunca i Mjeseca. Ova mala pomjeranja vode obezbjeđuju minimalnu cirkulaciju vode koja je neophodan uslov za opstanak mikroorganizama.
Brusnica
Brusnica (lat. Vaccinium vitis-idaea) je biljka iz porodice Ericaceae.
Karakteristike
Patuljasti gusti žbun, naraste od 10 do 40 cm. Ima ovalne listove, koji su poredani u parovima i naizmjenično, tamno-zelene boje. Na vrhu izdanaka vise u grozdovima bijeli, rjeđe crvenkasti pojedinačni cvjetovi, zvonastog oblika. Cvijetovi su četveročlani, a kod drugih vrsta iz roda Vaccinium petočlani. Krajem augusta i početkom septembra iz cvjetova nastaju prvo bijeli plodovi, a kasnije pocrvene.
Rasprostranjenost
Pošto je brusnica veoma otporna na hladnoću i mraz (do -40 °C), rasprostranjena je u većem dijelu sjeverne hemisfere, od krajeva sa umjereno-kontinentalnom klimom, sve do arktičkog kruga (71° sjeverne širine). Voli sunčana i suha mjesta i kisela tla sa humusom, a podnosi i manje hranjiva pješčana tla i sjenovite dijelove šume.
Hemijski sastav
Brusnica sadrži mnogo organskih kiselina, provitamina A (beta karoten), vitamina B grupe (B1, B2, B3) te mnogo minerala. Pored ovog, sadrži benzolnu kiselinu, koja služi kao prirodni konzervans kao i oko 30 jedinjena fenola i polifenola. Sjemenke brusnice sadrže omega-3 masne kiseline. Izvor: EU NWKRL 90/496/EWG
Upotreba
U Skandinaviji i Baltičkim zemljama, sakupljaju se u prirodi, a koriste se uglavnom u obliku džema, pekmeza, kompota i sirupa. U medicini čaj od brusnice se koristi za razne oblike upale urinarnog trakta.
Liberalizam
Liberalizam (slobodan) je politička filozofija koja je zasnovana na idejama slobode i jednakosti. Dok klasični liberalizam ističe ulogu slobode, socijalni liberalizam ističe važnost jednakosti. Liberali se zalažu za široki spektar pogleda u zavisnosti od njihovog razumijevanja ovih načela, ali generalno oni podržavaju ideje i programe kao što su sloboda govora, sloboda štampe, sloboda vjeroispovjesti, slobodno tržište, građanska prava, demokratsko društvo, sekularna vlada, ravnopravnost spolova i međunarodna saradnja.
Liberalizam je prvi put postao jasan politički pokret tokom perioda prosvjetiteljstva, kada je postao popularan među filozofima i ekonomistima. Liberalizam je odbacio privilegovane društvene i političke norme putem nasljedstva, državnu religiju, apsolutnu monarhiju i Božansko pravo kraljeva. Filozof John Locke se smatra osnivačem liberalizma kao posebne filozofske tradicije. On je tvrdio da svaki čovjek ima prirodno pravo na život, slobodu i imovinu, te da vlast ne smije kršiti ta prava na osnovu društvenog ugovora. Liberali su se protivili tradicionalnom konzervativizmu i nastojali su zamijeniti apsolutizam demokratijom i vladavinom prava.
Istaknuti revolucionari Slavne revolucije, Američke revolucije i Francuske revolucije su koristili liberalnu filozofiju da bi opravdali oružano rušenje tiranijske vladavine. Liberalizam se nakon Francuske revolucije počeo brzo širiti. Zahvaljujući tome, u 19. stoljeću su osnovane mnoge liberalne vlade širom Evrope, Južne i Sjeverne Amerike. U tom periodu, dominantni ideološki protivnik klasičnog liberalizma je bio konzervativizam, fašizam i komunizam. Tokom 20. stoljeća, liberalne ideje su se proširile zahvaljujući pobjedama saveznika u oba svjetska rata. U Evropi i Sjevernoj Americi je socijalni liberalizam postao ključna komponenta u ekspanziji socijalnih država. Danas mnoge liberalne stranke imaju moć i utjecaj u cijelom svijetu.
NGC 3094
NGC 3094 (također poznat kao IRAS 09586+1600, MCG 3-26-15, PGC 29009 i UGC 5390) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 111 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,60 (51 hiljada sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (39 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Johann Palisa 31. decembra 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Standardna atmosfera
Standardna atmosfera (znak: atm) je stara mjerna jedinica za pritisak. Prvobitno je bila definisana kao pritisak pri kojem visina stupca žive u barometru iznosi 760 mm, što je ujedno i pritisak zraka izmjeren pri srednjoj razini mora na geografskoj širini Pariza. Kako ta definicija ovisi i o gustoći žive, koja je također ovisna o pritisku, poslije je izmijenjena time da je propisan tačan odnos prema paskalu. Odnos prema drugim jedinicama za pritisak prikazan je u tablici:
NGC 6007
NGC 6007 (također poznat kao IRAS 15510+1206, MCG 2-40-18, PGC 56309 i UGC 10079) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 485 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmija. Najveći prečnik je 1,70 (240 hiljada sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (169 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 2. juna 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Krivá
Historija
U historijskim izvorima selo se prvi put spominje 1575. godine.
Geografija
Općina leži na nadmorskoj visini od 545 metara, sa površinom od 18.877 km2. Populacija općine je oko 794 stanovnika.
Eneida
mini|250px|Vergiljev portret u rukopisu Vergilius Romanus
Eneida (lat. Aeneis) jest latinska epska pjesma koju je napisao rimski pisac Vergilije tokom posljednjih deset godina svog života, od 29. do 19. godine p. n. e., nakon što se Oktavijan August poslije bitke kod Akcija (31. p. n. e.) konačno učvrstio kao samovladar rimske države. Osnovna svrha epa je da proslavi porijeklo i razvitak Rimskog carstva te dostignuća kako Rima tako i samog Augusta. Osnovna ideja epa jeste legenda o Eneji, trojanskom junaku koji je preživio osvajanje i pustošenje Troje te je, nakon dugih lutanja, u italskoj pokrajini Laziju osnovao trojansko naselje Lavinij, nazvano po njegovoj italskoj supruzi Laviniji. Time je Eneja, preko svog sina Jula predak roda Julijevaca, osnivač grada Albe Longe, a u krajnjoj liniji i samog grada Rima.
Ep se sastoji od dvanaest knjiga i ima ukupno 9.896 heksametara. Najvažniji Vergilijev uzor bio je Homer. Od Ilijade i Odiseje, Eneida je zavisna i u sadržaju i u kompoziciji. Prvih šest pjevanja Eneide, u kojim se opisuju Enejina lutanja, odgovaraju sadržaju Odiseje, a drugih šest pjevanja, gdje se opisuju bojevi u Laziju, odgovaraju sadržaju Ilijade. Od Homera uzeo je Vergilije i ideju da otpočne sa posljednjim događajem iz Enejinih lutanja, a da prethodne događaje naknadno ispriča kao epizodu (u Odiseji se tako na dvoru feačkoga kralja Alkinoja pripovijedaju Odisejeva lutanja). Šesta pjesma Eneide, silazak u podzemni svijet, odgovara XI knjizi Odiseje, gdje Odisej silazi u Had. I u Eneidi postoje igre na Anhizovom grobu (kojim odgovaraju posmrtne igre u čast Patrokla u Ilijadi), zatim opis Enejinog štita (kojem odgovara opis Ahilejevog štita u Ilijadi) itd. U izrazu i stilskim figurama također se Vergilije dosta ugledao na Homera.
Likvor
Likvor ili cerebrospinalna tečnost je bistra tečnost koja ispunjava subarahnoidalni međumoždanični prostor i šupljine centralnog nervnog sistema. Sadrži bijela krva zrnca u tragovima i tragove bjelančevina. Ukupna količina cerebrospinalne tekućine iznosi 60-150 ccm. Likvor se stvara neprekidno u moždanim komorama, iz njihovih horioidnih tijela (lat. tela chorioidea). Likvor otiče iz komora preko otvora na krovu 4. moždane komore (lat. ventriculus quartus). Ti otvori se zovu: donji, središnji (lat. apertura mediana ventriculi quarti - Magendi) i bočni, parni (lat. apertura lateralis ventriculi quarti - Luschka). Preko navedenih otvora likvor dospijeva u subarahnoidalni prostor, gdje se resorbuje u venske sinuse pomocu arahnoidnih tjelašaca (lat. granulationes arachnoidales - Pachioni). Nagomilavanje likvora, bez njegovog oticanja, usljed određenih tumora ili zapaljenjskog srašćenja na krovu 4. moždane komore, dovesti će do povećanja intrakranijalnog pritiska i smrti.
Eneida
Vergilija je smrt prekinula u radu na ovom epu; da je pjesma ostala nedovršena dokazuje nekih 60 nepotpunih heksametara koji se nalaze raštrkani po cijelom epu i koje je pjesnik sigurno namjeravao popraviti. S druge strane, malo je vjerovatno da je pjesnik namjeravao dodavati pjesmi bilo šta, što bi suštinski promijenilo, produžilo ili skratilo sadržaj spjeva. Eneidu su za objavljivanje nakon pjesnikove smrti pripremili njegovi prijatelji Varije Ruf i Plocije Tuka.
Knjige I–VI: put u Italiju
mini|desno|350px|Eneja bježi dok Troja Gori, [[Federico Barocci, 1598, Galleria Borghese, Rim]]
Knjiga I
Eneja, koji već sedam godina nakon pada Troje putuje ka Laziju u Italiji, upravo napušta Siciliju. Boginja Junona, neprijateljica Trojanaca i zaštitnica Kartagine (za koju zna da joj je suđeno da jednog dana bude uništena od strane naroda trojanskog porijekla), naređuje bogu vjetrova Eolu da pošalje oluju na Enejine brodove. Tada stradaju neki od brodova, ali bog Neptun umiruje oluju, te Eneja s preostalim brodovima pristaje na obalu Afrike. Trojance srdačno prima Didona, kraljica tek osnovane Kartage. Didona je nedavno pobjegla iz grada Tira, gdje je kralj Pigmalion ubio svog brata i Didoninog supruga Siheja. Boginja Venera, Enejina majka, plašeći se i Junone i Tirijaca, udesi da se Diodona zaljubi u Eneju.
Knjiga II
Na Didoninu molbu, Eneja priča o propasti Troje i događajima koji su uslijedili nakon pada: o gradnji trojanskog konja i Sinonovom lukavstvu, o Laokontovoj smrti, paljenju grada, očajničkom ali neuspješnom otporu Trojanaca, Prijamovoj pogibiji i Enejinom vlastitom bjekstvu na Venerin podsticaj. Priča o tome kako je svog oca Anhiza na ramenima iznio iz grada, svog sina Askanija (Jula) uzeo za ruku, kako je izgubio svoju ženu Kreuzu koja ih je slijedila, te kako mu je njen duh otkrio sudbinu koja mu je namijenjena.
Knjiga III
Eneja nastavlja svoje pričanje. On i njegovi drugovi koji su s njim izašli iz Troje grade brodove i isplovljavaju. Pristaju u Trakiji, ali odlaze nakon što je Eneja tamo pronašao grob svog ubijenog rođaka Polidora i čuo njegov glas. Zatim otplove na ostrvo Delos, gdje im u Apolonovom proročištu govore kako trebaju tražiti zemlju koja je prva iznedrila trojanski narod. Oni pogrešno zaključe da je to Kreta, te pristanu na tom ostrvu, ali odatle pobjegnu zbog neke kuge koja izbije na ostrvu. Eneja sad shvati da treba da plove ka Italiji. Na svom putu ka Italiji oni pristanu na ostrvo na kome su živele Harpije te ih napadnu. Harpija Kelena im proriče da neće osnovati nikakav grad sve dok ne budu tako izgladneli da moraju "jesti svoje stolove" (v. dalje Knjiga VII). U gradu Butrotu u Haoniji sretnu Prijamovog sina Helena i Andromahu. Helen kazuje Eneji kojim putem treba da ide, da treba da posjeti Sibilu u Kumi i da svoj novi grad treba da osnuje tamo gdje pored jednog osamljenog potoka nađe bijelu krmaču i njenih trideset prasića. Krenuvši dalje Eneja posjećuje zemlju Kiklopa na Siciliji. Njegov otac umire u Drepanonu. Sa Sicilije stiže u Afriku.
Knjiga IV
Didona, premda se svom pokojnom mužu bila zaklela na doživotnu vjernost, priznaje svojoj sestri Ani da se zaljubila u Eneju. Junona i Venera odrede da će se ljubav Didone i Eneje zapečatiti tako što će voditi ljubav nakon što jedan njihov pohod u lov bude prekinut olujom pa budu morali da se sklone u pećinu. Glasina o njihovoj ljubavi stiže do Jarbasa, kralja susjednog getulskog kraljevstva, koga je Didona odbila kada ju je prosio i koji sada u svom gnjevu upućuje molbe Neonu. Jupiter određuje da Eneja mora napustiti Kartaginu. Kada Didona shvati da se Enejini brodovi spremaju isploviti, preklinje Eneju da ostane s njom. On joj odgovara da nema izbora jer mu bogovi zapovedaju da krene u Italiju, čak i protiv njegove volje. Didonin bijes ne zaustavlja pripreme Trojanaca za pokret, i čak ni njena posljednja molba ne mijenja Enejinu odluku. Ona se sada priprema na samoubistvo i, kada je vidjela isplovljavanje trojanskih brodova, pali vlastitu lomaču i proklinje Eneju i cijelo njegovo potomstvo.
Knjiga V
Trojanci ponovo pristaju u Siciliji, gdje ih ljubazno dočekuje njihov zemljak Acest. Prošlo je godinu dana od Anhizove smrti na tom mjestu, te se obilježava godišnjica uz prinošenje žrtava i održavanje nadmetanja. Prvo nadmetanje je trka između četiri broda. Gijant, zapovjednik broda Himera (Chimaera), ljutito baci svog krmanoša preko palube kada je izgubio vodstvo od broda Scillya kojim zapovijeda Kloant; Sergestov brod Kentaur (Centaurus) se nasuče; Mnestej u brodu Pristis prestiže Gijanta, ali ne uspije da stigne Kloanta. Zatim slijedi takmičenje u trčanju, tokom kojeg Nis, nakon što se sapleo i pao, namjerno saplete Salija da bi osigurao pobjedu svom prijatelju Eurijalu. U bokserskom meču između Trojanca Daresa i Sicilijanca Entela, Eneja prekine borbu nakon što Sicilijanac okrutno nasrne na Daresa. Zatim slijedi nadmetanje s lukom i strijelom, te na kraju procesija 36 mladih konjanika predvođenih Askanijem, što će kasnije postati tradicijom u Rimu tokom tzv. Trojanskih igara. U međuvremenu Trojanke, umorne od dugih lutanja, podstakne Junona da zapale brodove. Međutim, uništene su samo četiri lađe jer na Enejinu molbu počne pljusak koji ugasi požar. Kasnije Trojanci ponovo otplove, ali neki ostaju na Siciliji da bi tu osnovali grad po imenu Acest (kasnije Segesta). Krmanoš Palinur zaspi i padne preko palube.
Knjiga VI
desno|mini|250px|Avernsko jezero I, [[Richard Wilson (slikar)|Richard Wilson, oko 1765.]]
Eneja posećuje Sibilu u Kumi, koja mu predskazuje muke koje ga čekaju u Laziju. Po njenom uputstvu, Eneja otkine zlatnu granu i zatim sa Sibilom kroz Avernijsku pećinu blizu Avernijskog jezera silazi u podzemni svijet. Stigavši do rijeke Stiks ugledaju duhove nesahranjenih ljudi koji ne mogu preći rijeku, a među njima je i krmanoš Palinur, koji im priča o svojoj sudbini i moli ih da mu prirede pokop. Vidjevši zlatnu granu, Haron im dopušta da pređu Stiks, a zatim njih dvoje uspavaju Kerbera nekim kolačem u koji su umiješali sredstvo za spavanje. Iza Kerberove pećine Eneja i Sibila nalaze različite grupe pokojnika: tu su djeca, nepravedno osuđeni na smrt, oni koji su umrli od neuzvraćene ljubavi (među njima je i Didona, koja ostaje nedirnuta Enejinim izvinjenima i molbama za oproštaj), te oni koji su poginuli u bitkama. Eneja i Sibila zatim stižu pred ulaz u Tartar, gdje najgori grješnici trpe ogromne muke i patnje, a onda nastavljaju put sve dok ne stignu do Elizija, gdje u blaženstvu žive duše pravednika. Tu Eneja susreće svog oca Anhiza te ga uzalud pokušava zagrliti. Eneja ugleda duše kako piju vodu iz rijeke Lete, te Anhiz objašnjava da su to one duše koje će se ponovo roditi: tokom dugog boravka u podzemnom svijetu te su se duše očistile od svojih prijašnjih grijeha i sada iz rijeke Lete piju vodu kako bi izgubili sve svoje dosadašnje sjećanje. Ovu teoriju o reinkarnaciji Vergilije je možda preuzeo od Platona ili od orfičkih i pitagorejskih učenja. Anhiz pokazuje Eneji duše onih ljudi kojima je preodređeno da dostignu veliku slavu u rimskoj historiji, a to su: Romul, rimski kraljevi, veliki rimski vojskovođe, sam Oktavijan Avgust i njegov nećak Marko Klaudije Marcel (o čijem kratkom životu Vergilije pravi dirljivu aluziju). Nakon toga Eneja i Sibila napuštaju podzemni svijet kroz "vrata od slonovače", putem kojih se ljudima šalju lažne vizije (o značaju ovih vrata kod Vergilija mnogo se i dugo raspravljalo, ali bez konačnog zaključka). U ovoj knjizi nalaze se stihovi koji se mogu smatrati središnjim za cijeli ep (VI, 851–853):
Knjiga VII
Eneja i Trojanci stižu do ušća rijeke Tibar i pristanu u Laciju. Tu se ispunjava proročanstvo Harpije Kelene (v. gore, Knjiga III), jer jedu kolače od hljeba koji su im služili kao kakve zdjele. Lavinija, kćerka kralja Latina, koji vlada Lazijem, ima mnogo prosaca od kojih najviše šansi ima Turno, kralj Rutula. Međutim, Latinu je njegov otac prorekao da se Lavinija ne smije udati ni za jednog od Latina nego za stranca koji će sa strane doći u Lacij. Latin ljubazno prima izaslanike Trojanaca, a zatim Eneji nudi savez i ruku svoje kćerke. Junona vidi da se Trojanci spremaju tu nastaniti te poziva Furiju Alektu, koja u dušama Lavinijine majke Amate i Turna podstiče bijesno neprijateljstvo i mržnju prema Trojancima. Alekta udesi da Askanije, koji je otišao u lov, tom prilikom rani jelena koji je držan kao ljubimac kraljevskog domaćinstva. To izazove borbu. Latin je nemoćan u svojim pokušajima da zaustavi pripreme za rat, i italska plemena se okupljaju pod vodstvom svojih vođa, među kojima se, osim Turna, nalaze Mezencije, mrzitelj bogova i omraženi tiranin, zatim Mesap, Viribije (Hipolitov sin) te volščanska ratnica Kamila.
Knjiga VIII
Bog rijeke Tibar hrabri Eneju govoreći mu da traži savezništvo s Arkađanima i njihovim vođom Evandrom, koji je osnovao grad na Palatinu, koji će kasnije postati dijelom grada Rima. Veslajući uz Tibar, Eneja vidi na obali bijelu krmaču s njenim prasićima, upravo kako je i bilo predskazano. Evandar obećava svoju pomoć trojanskom junaku. Bog Vulkan, na Venerinu molbu, kuje za Eneju oklop. Evandar, koji je Eneji pokazao različita mjesta u svom gradu, koja će kasnije biti znamenitosti Rima, savjetuje da se sklopi savez s Etrurcima. Venera donosi Eneji njegov novi oklop, koji uključuje i štit na kojem se nalaze prikazi različitih događaja iz rimske budućnosti, sve do bitke kod Akcija.
Knjiga IX
Eneja je svojim Trojancima rekao da se u njegovoj odsutnosti drže tabora, te oni odbijaju da prihvate bitku čak i kada ih okruže Turno i njegova vojska. Kad je Turno pokušao zapaliti trojanske lađe, Neptun pretvara lađe u morske nimfe. Kada je pala noć, Nis i Eurijal izlaze iz tabora kako bi pronašli Eneju. Tom prilikom ubiju nekoliko neprijateljskih vojnika koji su bili pijani zaspali, ali ih potom spazi kolona konjanika, od čije ruke obojica i umiru, ali tek nakon što je Nis pokušao spasiti svog prijatelja. Rutuli napadaju trojanski tabor, a Askanije, kojem je ovo prva bitka, ubija jednog Rutula koji je uzvikivao uvrede. Turno je odsječen u unutrašnjosti tabora i ubija mnoštvo Trojanaca, a zatim skoči u rijeku kao bi pobjegao.
Knjiga X
Na Olimpu bogovi raspravljaju o sukobu na Zemlji. Eneja sklapa savez sa Tarhonom, etrurskim kraljem, te s njim i Evandrovim sinom Palasom kreće natrag ka Trojancima. Turno ih napada čim su njihovi brodovi došli do obale: dođe do bitke u kojoj gine Palas. Junona stvori ukazanje Eneje, te Turno stane da slijedi tu prikazu, misleći da je to pravi Eneja: Turno slijedi prikazu na jedan brod koji ga odvozi. Eneja rani Mezencija i nevoljno ubija Mezencijevog sina Lausa koji je pokušao da zaštiti svog oca. Mezencije uzjaše svog vjernog konja Reba (Rhaebus) i krene u posljednji napad na Eneju, ali Trojanac ubija i Mezencija i njegovog konja.
Knjiga XI
Eneja proslavlja trojansku pobjedu i oplakuje Palasovu smrt. Latini šalju izaslanike i sklapa se primirje. Kralj Latin i italske vođe se sreću i raspravljaju; pada prijedlog da Turno, koji nosi najveću odgovornost za izbijanje rata, treba i da završi taj rat tako što će se ogledati u dvoboju s Enejom. Turno prihvata taj izazov. Latini sada čuju da Trojanci i Etrurci kreću protiv njih, a napadače dočekuju Kamila i njena volščanska konjica. U bici koja je uslijedila Tarahon svuče Venula s konja, Aruns ubija Kamilu, ali nju osveti Opis, glasnik boginje Dijane. Volščani najzad budu poraženi.
Knjiga XII
Latini su obeshrabreni i Turno odlučuje da se sam sukobi s Enejom, uprkos tome što kralj Latin i Amata pokušavaju da ga od toga odgovore. Provode se pripreme za dvoboj, ali Turnova sestra Juturna podstakne Rutule, koji su ionako već zabrinuti za ishod dvoboja, da se umiješaju. Tako se dvije vojske ponovo sukobljavaju. Eneju pogodi i rani jedna strijela, ali Venera ga izliječi te on stane da goni Turna. Tada Eneja spazi da je grad Latina nebranjen te povede trojansku vojsku na grad. Amata iz očajanja izvrši samoubistvo. Zatim Turno izaziva Eneju na dvoboj i dvije vojske stoje po strani dok se dvojica vođa međusobno bore. Eneja kopljem rani Turna i konačno, kada vidi da njegov neprijatelj na sebi nosi oružje skinuto s mrtvog Palasovog tijela, mačem probada i ubija Turna.
Društveni i književni kontekst
mini|250px|lijevo|Merkur naređuje Eneji da napusti Kartaginu, [[Giambattista Tiepolo, 1757, Villa Valmarana Vicenza]]
Pobjedivši Marka Antonija u bici kod Akcija 31. godine, Oktavijan je zavladao i grčkim istokom, postavši samovladar, ali ne monarh helenističkog tipa, nego oslanjajući se, barem formalno, na rimske republikanske tradicije. Volio je da ga zovu princeps, tradicionalnim nazivom za prvaka senata u doba republike (princeps senatus): stoga je i državno uređenje koje je uveo nazvano principatom. Time su završena desetljeća krvavih građanskih ratova, ali je time nestalo i Rimske republike. Za tradicionalni datum osnivanja principata uzima se 13. januar 27. godine, čime je započelo i viševjekovni period Rimskog carstva. Tri dana nakon toga Oktavijan je od senata dobio naziv Augustus (grčki Sebastós = Uzvišeni), što će otada i on sam i njegovi nasljednici isticati kao dio svog imena: Imperator Caesar Augustus. Koncentrirajući u svojim rukama sve najvažnije časti, od konzulskog naziva i vrhovnog zapovjedništva nad vojskom do časti narodnog tribuna, August je postao samovladar, a u Rimu uspostavio mir, nazvan po njemu pax Augusta. Najjasniju ocjenu prilika tog doba sažeo je Tacit u drugom poglavlju na početku svojih Anala: "Kada nakon Antonijeve nasilne smrti ni julijevskoj stranci nije preostalo drugih vođa do Cezara, ovaj se odrekne trijumvirskog položaja, stade se nazivati konzulom i navodno se zadovolji tribunskim pravom da zaštiti narod. Pošto pridobije vojnike darovima, narod obiljem žita, a sve sladošću mira, stade se postupno izdizati i sebi prisvajati prava senata, magistrata i zakona. I niko mu se nije protivio, jer najodvažniji bijahu pali u bitkama ili proskripcijama i jer su se ostali nobili toliko više uzdizali u bogatstvu i častima koliko je ko bio spremniji na ropsku poslušnost, a kako su u novom poretku bili na dobitku, više su voljeli sigurnu sadašnjost nego pogubnu prošlost".
Avgust, pravim imenom Gaj Oktavije, a otkad ga je Julije Cezar usvojio, Gaj Julije Cezar Oktavijan, vladao je kao car punih četrdeset godina tokom kojih je Rim izrastao u milionski velegrad. Ako mu je glavni cilj i bio da mnogobrojnim građevinama uveliča sjaj svoje vladavine, ipak je time i stanovništvu prijestonice dao posla, a besposleni gradski proletarijat je smanjio i time što je vojne veterane naselio po mnogim kolonijama u Italiji i u provincijama. Učvršćujući svoju vlast ograničavanjem vlasti senata, novom upravnom podjelom provincija, postavljanjem osnova carskom činovničkom aparatu itd., Avgust je odlučno provodio i unutrašnje reforme društva, kao što su zakoni protiv raskoši bogatih, za revitalizaciju bračnog života, protiv nerađanja djece i očuvanje, odnosno vraćanje na neke tradicionalne vrijednosti života iz starorimske republike. Sve su te Avgustove mjere, premda je na njih mnogo polagao, bile kratkog vijeka, prvo jer se društveni tokovi teško daju regulirati zakonskim aktima, a zatim i jer se pokazalo nemogućim društvene vrijednosti nekadašnjeg polisa preslikati na prijestonicu carstva koje je, obnavljajući se iz krivice što ju je za sobom ostavila rimska republika, sada širilo svoje horizonte i objedinjavalo mnoge i različite kulture. Ipak su te Avgustove reforme iscrpljenoj rimskoj eliti dale snažan, iako trenutan, podsticaj da se založe za sve ono što je ostalo i živo i vrijedno iz perioda rasta rimske republike. Za to je car pridobio i neke vrlo ugledne nekadašnje svoje protivnike, otupio oštricu opozicije, pa čak ličnim uticajem pridobio i određenu skonost masa.