cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NGC 374
NGC 374 (također poznat kao MCG 5-3-48, PGC 3952 i UGC 680) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 231 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,10 (74 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (34 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 7. oktobra 1861. godine.
Marija II, kraljica Engleske
Vladavina
Biskup londonski, Henry Compton, krunisao je Mariju i Vilima u Westminsterskoj opatiji 11. aprila 1689. Iako je bilo uobičajeno da krunjenje izvrši nadbiskup canterburyjski, on to nije učinio zato što nije smatrao primjerenim i legitimnim način na koji je Jakov II zbačen. Na dan njihove krunidbe, nakon nekoliko mjeseci kolebanja i neslaganja, škotski parlament je objavio da Jakov VII više nije kralj Škota. Vilim i Marija su prihvatili škotsku krunu 11. maja 1689. godine.
Nakon 1690. Marijin suprug i suvladar je vrlo često bio odsutan iz Engleske, vodeći ratove i bivajući u Holandiji. Prvi rat koji je bio vodio je bio ustanak katolika u Irskoj, predvođen svrgnutim Jakovom II. Vilim je je uspješno svladao ovu pobunu. Za vrijeme suprugove odsutnosti Marija je upravljala Engleskom pri čemu se iskazala kao stabilan vladar, iako je politika nije interesovala, niti je ikada pokazivala zanimanje za državne poslove. Sa druge strane, Marija je kao monarh bila glava Engleske Crkve, te je vodila brigu o vjerskim pitanjima - svi crkveni i srodni dokumenti toga doba prolazili su kroz njene ruke.
Umri muški 2
Film je temeljen na romanu Waltera Wagera, 58 Minutes. Radnja romana slična je filmu: policajac mora spriječiti teroriste koji su zauzeli aerodrom dok mu žena kruži u avionu iznad. Ima 58 minuta prije no što se avion sruši.
Marija II, kraljica Engleske
Vladavina
Godine 1690. je zbog navodne zavjere čiji je cilj bio vraćanje Jakova II na prijestolje uhitila i zatvorila svoga dajdžu, Henryja Hydea (Henri Hajd), grofa od Clarendona, a 1692. godine je iz istih razloga zatvorila Johna Churchilla (Džon Čerčil), grofa od Marlborougha. Ova odluka naljutila je Marijinu sestru Anu, koja je bila vrlo dobra prijateljica Churchillove supruge. Ana je protestvovala i žalila se sestri, što je Mariju naljutilo i nagnalo da Anu otjera sa dvora. Marija je kasnije propustila posjetiti sestru tokom njene trudnoće, te su odnosi između sestara ostali napeti sve do Marijine smrti.
Umri muški 2
Uz veliki uspjeh originala, film je bio finansijski pogodak te je zaradio relativno pozitivne kritike. Roger Ebert, iako je prigovorio zbog nekih pogrešaka u radnji, opisao je film kao "strašnu zabavu".
Marija II, kraljica Engleske
Smrt i naslijeđivanje
Marija je umrla iznenada 28. decembra 1694. od boginja, u palači Kensington. Sahranjena je u Westminsterskoj opatiji. Muziku za njenu sahranu napisao je poznati barokni kompozitor Henry Purcell. Vilim se, usprkos početnom neslaganju u braku, tokom godina zbližio sa Marijom, a njena iznenadna smrt ga je razorila. Nakon Marijine smrti Vilim je vladao do svoje smrti 1702. godine, kada je krunu naslijedila Marijina sestra Ana.
Umri muški 2
Radnja
Radnja počinje na Badnjak 1990, tačno dana nakon događaja iz prvog filma (u jednom trenutku McClane spominje kako se našao u sličnoj situaciji s teroristima "lani"). McClane, sada policajac iz Los Angelesa, nakon pomirenja sa svojom suprugom Holly Gennaro McClane, na aerodromu u Washingtonu čeka njen povratak iz Kalifornije (čini se kako joj roditelji žive u Washingtonu). Postaje sumnjičav nakon što je ugledao grupu muškaraca, obučenih u vojne uniforme, kako nose paket i nestaju u zabranjenom području, odjelu za utovar prtljage. Počinje ih slijediti, a okršaj počinje kad McLane ubije jednog od muškaraca, ali ostali uspijevaju pobjeći.
McClane traži upravitelja aerodroma, tvrdoglavog kapetana Lorenza, koji odbacuje sumnje i kaže McClaneu kako to "huligani kradu prtljagu". Međutim, McClane mu se suprotstavlja rekavši kako je jedan od njih nosio Glock 7, rijetki porcelanski pištolj, dizajniran kako bi prošao kroz detektor metala, nešto što obični lopovi ne bi imali. (U stvarnosti, takvo oružje uopće ne postoji). McClane počinje vlastitu istragu. Uzima otiske prstiju plaćenika koga je ubio i faksom ih pošalje Alu Powellu (svom pomagaču iz prvog filma) kako bi ih proveo kroz baze podataka, uključujući i Interpolovu. Ispada da je vojnik mrtav, što je krivotvorio kako bi stvorio lažni identitet. McClane počinje sumnjati kako je čovjek dio plana kako zauzeti aerodrom.
Kako se vremenske prilike pogoršavaju, okrutni vojni oficir, pukovnik Stuart, planira kako će zadržati avione, njihove putnike i posadu u zraku dok ne dočeka despotskog generala iz Srednje Amerike, Esperanzu, koji dolazi na aerodrom nakon hapšenja u vlastitoj zemlji. Stuartova ekipa uspijeva se ušuljati u aerodrom kako bi postavila odašiljač koji će nadzirati sve dolaske aviona na aerodrom Dulles. Osim toga, Stuart je postavio svoju bazu u obližnjoj crkvi, okrenutoj tačno prema kontrolnom tornju.
McClane se potajno uvlači u toranj kako bi razgovarao direktno sa šefom kontrole zračnog prometa, Trudeauom, o čovjeku koga je maloprije ubio. U tom trenutku Stuart preuzima kontrolu nad aerodromom. Unatoč svojim pokušajima, zbog prisutnosti novinarke Samanthe Coleman, McClane je izbačen iz tornja. Kako ulazi u lift s Colemanicom, odaje joj tajnu o Stuartu, koga je i ona vidjela maloprije. McClane povezuje priču; Stuart je morao odstupiti sa svoje pozicije pod pritiskom Kongresa, zbog korupcije, i sada traži osvetu. McClane odlazi u kotlovnicu aerodroma.
Trudeau i njegova ekipa obavještavaju dolazeće avione kako neće moći sletjeti (ne spominju da su teroristi preuzeli aerodrom i kontrolu nad sistemom komunikacija i navigacije) te da će morati kružiti iznad aerodroma. Trudeauov šef komunikacija, Barnes, sa svojom ekipom odlazi do antene kako bi ručno uspostavio kontakt s avionima. Njegovu i Lorenzovu ekipu specijalaca napadaju Stuartovi ljudi. (Prije nego je istjeran iz kontrolnog tornja, McClane je uspio čuti lokaciju antene). Stuart se osvećuje za smrt svojih ljudi rušenjem britanskog aviona, ubivši sve putnike i članove posade, unatoč McClaneovim očajničkim pokušajima da spriječi masovno ubistvo.
McClane se vraća u kotlovnicu. Radnik u kotlovnici, Marvin, koji mu je prije pomogao da pronađe toranj s antenom, ima walkie-talkieje, koji su ispali jednom od članova Stuartove ekipe. Preko radija McClane čuje kako se približava Esperanzin avion. (Esperanza je ubio ekipu koja ga je čuvala i sada drži avion pod kontrolom). McClane izlazi na pistu i nakratko uspijeva uhvatiti Esperanzu, ali dolaze Stuartovi ljudi kako bi izvukli generala. McClane se skriva u kokpitu Esperanzinog aviona. Stuart i njegovi ljudi počinju pucati iz svog oružja na avion, te ubacuju nekoliko bombi unutra. McLane ulazi u pilotsku kabinu i izbacuje se zajedno s pilotovim sjedalom.
Na aerodrom stiže odred vojnih specijalaca. Njihov vođa, major Grant, nekada je služio sa Stuartom i tvrdi da zna njegovu taktiku. Barnes pretpostavlja da je Stuartova baza u blizini aerodroma. On i McClane pronalaze crkvu gdje se Stuart skriva. Nakon što je McClane ubio jednog čuvara, pojavljuje se Grant i počinje obračun. Stuart, njegovi ljudi i Esperanza uspijevaju pobjeći na motorima za snijeg. McClane polazi za njima, ali uzeo je jednu pušku koja se pokazuje neučinkovitom. McClane provjerava pušku i shvata da su u njoj – ćorci!
Igrom slučaja Holly McClane neočekivano se našla u istom avionu kao Richard Thornburg, novinar koji je izvrgnuo opasnosti nju i Johna u prvom filmu. Kako Thornburg nije postao ništa uspješniji u međuvremenu (zahvaljujući svojim prevatrenim izvještajima), Holly počinje uživati povlašteni status od strane posade nakon što su ovi čuli za njihov "odnos". Međutim, kad su putnici saznali za terorističke prijetnje, Holly i Thornburg shvataju da nešto "ne štima"; Thornburg, slušajući razgovor u kontrolnom tornju, odlučuje napraviti javljanje uživo iz aviona. Gomilu u aerodromu hvata panika. Nakon Thornburgovog direktnog javljanja iz aviona kojem je svjedočila, Holly ga onesvještava omamljivačem koji je nosila starica na sjedalu do nje.
McClane pronalazi Samanthu Coleman ispred aerodroma. Uzima helikopter njene TV-stanice i kreće za Stuartovim avionom, koji je spreman za polijetanje. Uspijeva skočiti na krilo i počinje okršaj s Grantom. Nakon kratkog obračuna, Grant završava u jednom od motora aviona. Stuart dolazi na krilo i odbacuje McClanea s aviona. Padajući, McClane otvara poklopac za gorivo na motoru. Gledajući kako avion uzlijeće, uzima svoj upaljač kako bi zapalio gorivo, ali prije eksplozije kaže: "Yippee-ki-yay, motherfu...r". Gorivo se zapaljuje i avion eksplodira, ubivši sve unutra. Osim toga, zapaljeno gorivo poslužuje kao svjetlo za slijetanje drugim avionima. McClane pronalazi Holly među putnicima. Nakon što je Lorenzo dao McClaneu božićni dar rasparavši kaznu za parkiranje, Marvin ih odvozi s aerodroma.
Vratni pršljenovi
Vratni pršljenovi – kod kičmenjaka – su svi pršljenovi  vrata, odmah ispod lobanje.
Po posvojeničkim nazivima, opisuju se i kao cerviksni ili cervikalni pršljenovi.
Podjela vratnih pršljenova
Općenito, vratni pršljenovi  se sastoja od dva funkcijski  različita anatomska dijela: U vratni pršljenovi su svi istog tipa, osim atlas i epistrofeusa, koji se razlikuju  i međusobno  i od drugih vratnih pršljenova. Sedmi vratni pršljen se također zove istaknuti, jer ima  najduži o trnoliki nastavak. Spojevi donjih vratnih pršljenova  imaju dva smjera pokreta: na obje strane, fleksiju  i ekstnziju, a osim toga i mješovite pokrete i rotaciju.
Funkcijski, ova dva segmenta vratne kičme  su  na završecima sposobni  za čiste rotacijskee pokrete, pregibe ili fleksije  i ekstenzije glave.
Struktura
mini|300px|Pogled sa strane tipskog vratnog pršljena Vratni pršljenovi se konvencijski broje i označavaju slovom C (Cervix = vrat), a prvi (C1) je najbliži lobanji, dok  viši brojevi pršljenova (C2-C7) se broje od lobanje i niz kičmu.
Imaju mogućnost fleksije do 40° i ekstenzije do 75°.
Sedmi vratni pršljen se također ističe po najdužem  trnastom nastavki (processus spinosus) Tipski vratni pršljen se sastoji od slijedećih dijelova:
Soda voda
desno|mini|250px| Soda voda je bezalkoholno piće proizvedeno tako što se pod pritiskom obogaćuje obična voda ugljik dioksidom, da bi se dobila gazirana voda. Ovo bezalkoholno piće se ranije proizvodilo u manjim radionicama (sodarama), a majstori koji su to radili su se zvali [sodari]. Ukus takve vode je "sličan" današnjim gaziranim kiselim vodama.
Vratni pršljenovi
Struktura
Kada se tipski  pršljen izvadi, može se vidjeti da se sastoji od dva glavna dijela: tijelo pršljena ispred, a leđno, iza je zadnji  luk. Tijelo vratnog pršljena je njegov najdeblji dio: obično ima manju visinu od širine i  cilindričnog je oblika sa smanjenom licem. Leđni luk je u obliku potkovice. Na obje strane stražnjeg luka je masivni fiksirani zglobni nastavak,  tako da se u njemu  definiraju dva: s jedne strane peteljke, ispred se nalazi masiv zgloba, a s druge, listovi i iza njih čvrsti. Iza, u liniji, se uspravlja trnoliki nastavak. Ovaj zadnji luk tako predstavlja oslonac na zadnjoj strani pršljenskog tijela putem peteljke. Osim toga, kompletan pršljen uključuje poprečni nastavak, koji se veže za zadnji luk gotovo u nivou zglobnog  masiva.
Soda voda
Soda voda se pakovala u tzv. sifonske boce, koje su se proizvodile od stakla i na kojima je bio montiran metalni mehanizam sa ručkom.
Od soda vode "sodari" su pravili i osvježavajuća pića dodavanjem ekstrakta i šećera pa se dobijao : kraher, orandžada ili kokta, šabeso, apakola. Ovim pićima su se punile male flašice ili litarske boce (kao za kiselu vodu ili vino) sa specijalnim zatvaračem (takozvani pivski zatvarač).
Vratni pršljenovi
Prvi vratni pršljen (atlas)
Atlas je nepotpuni vratni pršljen; nema pravo pršljensko  tijelo. Smatra se da je njegov zubasti nastavak. Preostali elementi su više ili manje smanjeni.
Atlas se sastoji od dvije bočne mase koje se spajaju na prednjem i zadnjem luku. Bočne mase su oblikovane u vertikalno postavljene cilindre..
Gornja površina je elipsoidnog  oblika: udubljenje atlasnog  zgloba. Njegova glavna osa, koja je umjerena koso naprijed i unutra, je dva puta duža od poprečno promjera. Zglobljava se sa kondilima  potiljačne kosti. Sa donje strane ima drugu površinu za osu (epistrofeus). Ova je ravna ili vrlo blago konkavna, koso prema dolje i unutra. Nastaje kao vanjsko  lice poprečnog nastavka. Prednja i zadnja strana  lica su kontinuirana sa svakim vrhom odgovarajućeg luka. Unutrašnja površina je vrlo hrapava, za vezanje poprečnih  ligamenata Prednji luk, ravno natrag, predstavlja:
Soda voda
Lokal ili zanatska radnja gdje se proizvodi i prodaje "soda voda" se naziva "sodara" ili "sodarska radnja".
Pronalazač soda vode je Joseph Priestley engleski naučnik iz osamnaestog vijeka.
Vratni pršljenovi
Prvi vratni pršljen (atlas)
Zadnji luk funkcionira, kao i prednji luk, a srednja linija  unazad je sisolika  i zove se zadnja kvrga atlasa. Gornje lice vanjskog kraja je kanal (utor kičmenih arterija), u kojem se nalazila kičmene arterije.
Drugi vratni pršljen (epistrofeus ili aksis)
Ono što u suštini karakterizira drugi vratni pršljen je prisustvo, na gornjoj strani njegovog tijela, vertikalnog  ispupčenja, u jami ili osi zuba. Odozdo prema gore se nalaze nastavci:
Treći i četvrti vratni pršljen
Četvrti pršeljn se zglobljava vratnim pršljenom C3. Ovi vratni pršljenova su manje debljine i mobilniji.
Peti vratni pršljen
Kroz poprečni otvor prolazi kičmeni nerv, što  se događa samo u C5 i C6.
Šesti vratni pršljen
Prednja kvrga poprečnih nastavaka se zove karotidno zdebljanje jer je deblji sa  protruzijom drugih  pršljenova. Kroz poprečni  otvor prolazi kičmeni živac.
Dodatne slike
<Gallery> cervical vertebrae animation small.gif | Položaj vratnih pršljenova (prikazan u crvenom) Blausen 0222 CervicalSpine.png | Ilustracija vratnih pršljenova. Cervical vertebrae - close-up - animation2.gif|Oblik vratnih pršljenova (žuti) Cervical vertebrae lateral3.png|Vratni pršljenovi – bočna strana (plavi i žuti). Illu vertebral column.svg | Kičma Gray_111 _-_ Vertebral_column-coloured.png | Kičma. HWS seitlich Annotation.jpg | Snimak vratnih pršljenova pod X-zracima Cervical XRayFlexionExtension.jpg |Snimak pod X-zracima vratne kočme  u fleksiji i ekstenziji Gray86.png | Prvi vratni pršljen ili atlas Gray87.png | Drugi vratni pršljen ili epistrofeus, odozgo Gray88.png | Drugi vratni pršljen, epistrofeus, ili osovinski, sa strane. Gray89.png | Sedmi vratni pršljen Gray305.png | Stražnja atlasno-potiljačana membrana i atlasnoosovinsko ligament Gray308.png | Medijalni sagitalni presjek potiljačne kosti i prva tri vratna pršljena Gray384.png |Presjek vrata na o nivou šestog vratnog pršljena
IC 1979
IC 1979 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Mreža. Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 8. decembra 1899. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Tamni znamen
mini|270p|desno|Tamni znamen Tamni znamen je simbol Lorda Voldemorta. Obično simbolizira zlo i crnu magiju. On predstavlja mrtvačku glavu iz čijih usta izlazi zmija. Mrtvačka glava je simbol za smrt, a zmija za Salazara Slytherina - pretka Lorda Voldemorta i osnivača jednog od četiri doma u Hogwartsu. Također zmija simbolizuje čistokrvnost u čarobnjačkom svijetu tj. nemiješanje sa bezjacima (ljudima koji se ne mogu baviti magijom). Tamni znamen se prvi put pojavljuje u knjizi Harry Potter i Plameni pehar i on je obavezno zelene boje.
Svrha Tamnog znamena
Osim što Tamni znamen simbolizuje Lorda Voldemorta, on se takoer koristi u još dvije svrhe:
Znak za smrt
Kada bi smrtonoše ili Lord Voldemort ublil nekog, iznad kuće ubijenog bi se pojavio Tamni znamen. Tamni znamen bi lebdio iznad kuće i činilo bi se da je nacrtan na nebu. Smrtonoše ili Lord Voldemort bi prizvale Tamni znamen čarolijom koja se smatra crnom magijom. Inkantacija te čarolije je Morsmorde.
Komunikacija među smrtonošama
Smrtonoše imaju urezan Tamni znamen u svojoj koži, i to na lijevoj nadlaktici. Kad bi Lord Voldemort dotaknuo štapićem Tamni znamen na svojoj nadlaktici, svim smrtonošama bi Tamni znamen na ruci zasvijetlio i on bi se odmah aparatirali (stvorili) pred Voldemortom. Na taj način bi Lord Voldemort stupio u kontakt sa smrtonošama, a da niko drugi ne otkrije.
Vanjski linkovi
Harry Potter Leksikon
Magie v Harry Potterovi
Prekid (računarstvo)
mini|Izvori prekida i način na koji procesor rukuje sa njima Kod digitalnih računara prekid jest ulazni signal procesora koji ukazuje na događaj kojem je potrebna neposredna pažnja. Prekid signalizira procesor zahtjevom da prekine trenutno izvršavajući kôd, tako da se taj događaj može pravovremeno obraditi. Ako je zahtjev prihvaćen, procesor reague obustavljajući trenutne aktivnosti, spremajući njegovo stanje i izvršavajući podrutinu koja se zove interrupt handler koja će da se pozabavi tim događajem. Ovaj prekid je privremen i osim ako prekid ukazuje na fatalnu grešku, procesor nastavlja normalne aktivnosti nakon završetka obrade prekida.
Prekidi se obično koriste na hardverskim uređajima kako bi ukazali na elektroničke ili fizičke promjene stanja koje zahtijevaju pažnju. Prekidi se često koriste kod multitaskinga (istovremeno obavljanje više zadataka).
Vrste
Prekidi mogu biti izazvani od strane hardverskih ili softverskih događaja. Oni se dijele na hardverske prekide ili softverske prekide. Za bilo koji određeni procesor, broj hardverskih prekida ograničen je brojem signala zahtjeva za prekid (IRQ), dok je broj softverskih prekida određen dizajnom procesora.
Hardverski prekidi
Zahtjev za prekid hardvera (IRQ) jest elektronički signal koji izdaje neki drugi hardverski uređaj prema procesoru, kako bi naznačio da mu treba pažnja operativnog sistema (OS). Takvi uređaji mogu biti dio računara (npr. kontroler diska ) ili mogu biti vanjski periferni uređaji. Na primjer, pritisak tipke na tastaturi ili pomicanje miša pokreće hardverske prekide pomoću kojih procesor očitava pritisak tipke ili položaj miša.
Softverski prekidi
Softverski prekid je zahtijevan od samog procesora nakon izvršavanja određenih instrukcija ili kada su ispunjeni određeni uvjeti. Svaki softverski signal prekida povezan je s određenim rukovaocem prekida.
Softverski prekid može biti namjerno uzrokovan izvršavanjem posebne instrukcije koja se poziva na prekid kad se izvrši. Takve instrukcije djeluju slično kao pozivi podprograma i koriste se u različite svrhe, poput zahtjeva za uslugama operativnog sistema i interakcije s upravljačkim programima uređaja.
Prekidi softvera mogu se također neočekivano pokrenuti greškama kod izvršavanja programa. Ovi prekidi se obično nazivaju traps (zamke) ili exceptions (izuzeci). Na primjer, izuzetak dijeljenja sa nulom će biti "bačen" (zahtijeva se prekid softvera) ako procesor izvrši instrukciju sa nulom. Obično će operativni sistem uhvatiti i obraditi ovaj izuzetak.
Otrov
Davno je zabilježeno da, zavisno od doze, svaka supstanca može biti i otrov i/ili lijek: Paracelsus (1493. – 1541.)
Nauka koja proučava otrove i njihove supstance naziva se toksikologija. U vezi sa otrovima često se spominje i pojam ksenobiotik. Ksenobiotik je svaka tvar koju nalazimo unutar organizma, a koja se obično ne proizvodi unutar organizma niti se očekuje da će unutar njega biti prisutna. Ekotoksikologija je nauka koja proučava direktni ili indirektni uticaj ksenobiotika na ekosistem, na sve žive organizme i njihovu organizaciju, odnos prema neživoj tvari, međusobne odnose i odnos prema čovjeku (J. M. Juany, 1979.).
Prema načinu djelovanja dijele se na:
Prema stupnju otrovnosti razvrstavaju se u tri grupe:
Bišće
Bišće je župa u Humu (Humskoj zemlji) i rezidencijalno mjesto bosanskih vladara i velmoža.
Župa Bišće pripada najstarijem području Huma (Humske zemlje). Prostirala se mostarskom kotlinom, na lijevoj strani rijeke Neretve. Graniči se na zapadu rijekom Neretvom, a preko Neretve, na njenoj desnoj obali je župa Večenike (Večerić). Sjevernu granicu čine planinski masivi Prenja i Veleža, u župi Neretva. Na istoku graniči sa župom Nevesinje, a na jugu sa župom Dubrave. U Bišću se prepoznaju dva područja, na sjeveru Bijelo polje a na jugu Bišće (ili Bišće polje). U Bišću je bila utvrda Blagaj, a u Bijelom polju utvrda nepoznatog imena iznad sela Prigrađana i Podgorana.
Blagaj je grad sa najjačom i najstarijom tradicijom na širem području. Nalazi se na uzvisini iznad izvora rijeke Bune, na mjestu rimskog grada Bone i današnjeg naselja Blagaj. Bišće i Blagaj su rezidencijalna mjesta bosanskih vladara i velmoža. Istaknuto tu su dvor imale Kosače. Kroz Bišće je prolazio put iz Dubrovnika i Drijeva, pa je dalje išao preko područja današnjeg Mostara na sjever uz Neretvu do Vrapča, Biograda i Konjica prema unutrašnjosti Bosne. Na širem području pominju se carine Kosača na Buni, Bišću i Poljima. Mada rjeđe i Bišćani su uključeni u kreditnu trgovinu kako to pokazuje informacija iz aprila 1446. Sotko Tvrdišić iz Bišća uz jemstvo slikara Ivana zvanog Crnča zadužio se kod Petra Pažića na iznos od 48 perpera. Novembra 1435. godine Stjepko Bjelutović iz Bišća (Stiepchus Bielutouich de Bisza) obavezao se na trogodišnju službu kod Milobrada Jaćkovića.
U 15. vijeku zasvjedočeno je prisustvo franjevaca na području Bišća. Njihov samostan (conventus) pominje se u Bišću pod različitim nazivima (Bišće, Zahum i Novi). Sa područja Bišća mladići odlaze u primorske gradove na rad i učenje zanata, kako to pokazuje primjer Božićka Račića, iz 1415.
Smrtonoše
U knjigama o Harry Potteru, smrtonoša je pristaša Lorda Voldemorta. Smrtonoše pripadaju najužem krugu Voldemortove vojske u ratu protiv britanskog Ministarstva magije i njegovi su najvjerniji sljedbenici.
Ajas Mehmed-paša
Ajas Mehmed paša (1483-1539) bio je osmanlijski državnik i veliki vezir Osmanlijskog Carstva od 1536. do 1539. Bio je Albanac rođen u regiji Himare. Otac mu je bio iz grada Skadra, na sjeveru Albanije, a majka iz Vlora, na jugu Albanije. Odveden je u Istanbul pod praksu Devširma i na kraju je postao aga janičara. Sudjelovao je u Kaldejanskoj bici (1514) i Osmansko-mamelučkom ratu (1516–1517). Tokom 1520–1521. bio je beglerbeg Anatolskog ejaleta i guverner Damaska. Za vrijeme vladavine Sulejmana Veličanstvenog, služio je kao beglerbeg Rumelijskog ejaleta i postao je vezir nakon osmanlijskog osvajanja Rodosa 1522. Također je sudjelovao u bitci za Mohač, opsadi Beča i ratu u Iraku (1534–1535).
Smrtonoše
Njihovi zadaci uključuju borbu protiv Ministarstva magije i Reda feniksa i smanjenje otpora onih koji se suprotstavljaju Voldemortu prijetnjama, ucjenama i ozljeđivanjem njihovih porodica, naročito djece. Nakon što se pridruže Voldemortu, od smrtonoša se zahtijeva da dokazuju svoju vjernost i poslušnost dok ne umru. Neuspjeh se u tome kažnjava, i to obično mučenjem ili smrću.
Ajas Mehmed-paša
Postao je vezir 1536. nakon pogubljenja Ibrahim-paše Paraglije i zadržao je taj položaj sve do smrti 1539. Pod njegovom upravom Osmanlije su pokrenule kampanju na Krfu (1537) i vodile rat protiv Habsburgovaca u Beču (1537–1540). Uz to, njegov rodni kraj Vlora stavljen je pod potpunu osmanlijsku kontrolu, a formiran je Delvinski sandžak. Umro je od kuge u Istanbulu i sahranjen je u Sultan-Ejupovoj džamiji.
Smrtonoše
Svi su smrtonoše označeni tamnim znamenom na njihovoj lijevoj podlaktici. Tamni znamen, Voldemortov znak (lubanja kojoj iz usne šupljine izviruje zmija), korišten je da bi okupio smrtonoše - kad Voldemort dotakne znamen bilo kojeg smrtonoše, znameni ostalih počeli bi peći, i od smrtonoša se očekivalo da se aparatiraju pred njim. Standardna odjeća smrtonoša crni je plašt s kukuljicom s krinkom i maskom, koja prekriva gornju polovicu lica.
U filmskoj verziji Harry Pottera i Plamenog pehara smrtonoše nose crnu odjeću i maske u obliku lubanje te zašiljene šešire, što podsjeća na odjeću koju su nosili članovi Ku Klux Klana.
Nekoliko sinova i kćeri smrtonoša pohađaju Hogwarts - sama škola nikad nije imala neko političko ili ideološko opredjeljenje, iako neki njeni direktori jesu. Prema tvrdnjama J. K. Rowling, iako su Slytherini o kojima najčešće čitamo djeca smrtonoša, oni su samo dio slytherinskog doma, a postoje i učenici koji su povezani sa smrtonošama i u Gryffindorima, Ravenclawima i Hufflepuffima.
Pad i drugi uspon Lorda Voldemorta
Kad je Lord Voldemort nestao nakon neuspjelog pokušaja da ubije Harry Pottera, smrtonoše su se masovno razilazili. Ministarstvo je mnogo njih uhvatilo i zatvorilo u Azkaban, ali neki su izbjegli pravdu tvrdeći da su bili začarani čarolijom Imperius ili otkrivajući imena drugih smrtonoša, kao što je to napravio Igor Karkaroff; Harry je prisustvovao Karkaroffovu svjedočenju protiv nekadašnjih smrtonoša u Dumbledoreovu situ sjećanja.
Kad je Voldemort povratio svoju punu snagu na kraju Harryjeve četvrte godine, dozvao je svoje sljedbenike dotičući tamni znamen Petera Pettigrewa. Neki koji su ga izdali bili su previše preplašeni da bi se ponovno vratili, dok su drugi bili mrtvi ili u zatvoru, no ipak su se mnogi vratili u Voldemortovu službu kada on počinje svoj drugi pokušaj da preuzme vlast.
Tadašnji ministar magije Cornelius Fudge i većina Ministarstva odbijali su povjerovati u Voldemortov povratak i činili su sve da bi opovrgli ono što su govorili Harry Potter i Albus Dumbledore, nastojeći ih prikazati ludima, da im ljudi ne bi vjerovali, i u tome su bili uspješni. Istodobno, to je dalo smrtonošama prednost, jer se samo Red feniksa borio protiv njih, i to je morao raditi u velikoj tajnosti kako ih Ministarstvo ne bi otkrilo. Voldemort je za to vrijeme uspio okupiti još sljedbenika, divove i dementore, koje je Fudge odbio maknuti iz Azkabana, i što je kasnije rezultiralo masovnim bijegom smrtonoša koji su se tamo nalazili.
Ideologija
Smrtonoše se zalažu za ideju da su čistokrvni čarobnjaci bolji od svih ostalih (što je ustvari ideja koja potječe od Salazara Slytherina). Zato potpuno preziru bezjake i čarobnjake koji su potpuno ili djelomično bezjačkog porijekla (što je ironično jer i sam Voldemort nije čistokrvan, nego ima bezjačkog oca, a i malo je vjerovatno da su svi smrtonoše čistokrvni, budući da ne postoji još mnogo čistokrvnih čarobnjačkih porodica - J. K. Rowling čak je rekla da u rijetkim slučajevima i čarobnjak bezjačkog porijekla može postati smrtonoša). Oni žele preuzeti vlast nad cijelim čarobnjačkim svijetom te očistiti svijet od bezjaka, i onih koji nisu čistokrvni čarobnjaci (iako ubijaju sve koji se ne slažu s njihovim uvjerenjima ili im se otvoreno suprotstavljaju pa makar poticali i iz čistokrvne porodice).
Aurori
Aurori su elitna grupa čarobnjaka koji rade za Ministarstvo magije, a bore se protiv crnih čarobnjaka (ili vještica). Oni su zaduženi za pronalaženje i hvatanje ili ubijanje (ako je nužno) zlih čarobnjaka i ostalih mračnih stvorenja, što svakako uključuje smrtonoše i samog Voldemorta. Kako bi neki čarobnjak postao auror, mora imati najmanje 5 ČAS-ova, kojima ocjena ne smije biti niža od "iznad očekivanja", proći niz testova karaktera i sposobnosti u aurorskom sjedištu te obuku u trajanju od tri godine.
Red feniksa
Red feniksa je organizacija koju je osnovao Albus Dumbledore (a on joj je ujedno bio i vođa), a nastoji spriječiti Voldemorta da ostvari svoje planove i pridobije nove sljedbenike. Kako bi im to uspjelo, nastoje ubaciti špijune u Voldemortove redove i dobiti pomoć i iz inostranstva. Sjedište Reda feniksa nalazi se na Grimmauldovu trgu broj 12 u Londonu, u kući porodice Black koja trenutno pripada Harry Potteru.
Poznati smrtonoše
Smrtonoše kod kojih nisu izričito spomenuti zločini, u većini slučajeva, učestvovali su u bitki u Odjelu tajni ili su poznati kao smrtonoše iz nekih drugih razloga. Trenutno stanje predstavlja čarobnjakov položaj na kraju šeste knjige. Među poznatim smrtonošama su:
Krivo optuženi
U sljedećem spisku nabrojani su ljudi koji su pogrešno optuženi da su smrtonoše, ili su im pomagali, ali nesvjesno i nenamjerno.
Figuren der Harry-Potter-Romane Univers de Harry Potter הארי פוטר - דמויות משנה
Dragojevići
Dragojevići su naseljeno mjesto u općini Foča, Bosna i Hercegovina.
IC 292
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gabrijel Jurkić
Biografija i umjetnička karijera
Učio je slikarstvo u privatnoj školi Čikoša i Crnčića (1906-07), a 1907. uz potporu kulturnog udruženja Napredak pohađao je Privremenu višu školu za umjetnosti i umjetni obrt (1907-08) u Zagrebu. Naredne godine upisuje se na Akademiju likovnih umjetnosti u Beču kod Aloisa Deluga (1908-09). U specijalnoj školi K. Pochwalskoga, od 1909. – 1911. na Akademiji likovnih umjetnosti u Beču posvetio se "studiju umjetnosti bosanske historije". Njegova slika "Bukova šuma" bila je izložena na proljetnoj izložbi bečke secesije 1911. Te godine nastanio se u Sarajevu gdje je završio Akademiju likovnih umjetnosti ostvarujući niz velikih i uspješnih izložbi. Uz njegovu veliku izložbu u Sarajevu 1911., koja je nešto kasnije bila prenesena i u Zagreb, veže se i svojevrstan rekord domaće likovne kritike - 50 napisa objavljenih u sarajevskoj i zagrebačkoj štampi. Tom izložbom mladi umjetnik stekao je ugled priznatog slikara i dobio dvije narudžbe: "Grad Jajce" za novu Sveučilišnu knjižnicu u Zagrebu i "Prvo otvorenje Bosanskohercegovačkog sabora" za glavnu dvoranu nove Saborske palate u Sarajevu. Godine 1922. u Salonu Ulrich izložio je svoj prvi ciklus slika pod nazivom "Zima" s namjerom da pokaže "koje je bogatstvo boja i koliko je varijacija u naoko jednostavnoj bjelini zimskoj." Drugi svoj opsežan ciklus pod nazivom "Večeri" na kojem je dugo radio, predstavio je u Ulrichovu salonu 1934. godine. Poslije te izložbe koju kritika tada nije najbolje ocijenila, Jurkić se polahko povlačio iz javnosti i živio samozatajno radeći na svojoj omiljenoj temi "bosanskog pejzaža tokom četiri godišnja doba". U svom dugogodišnjem umjetničkom radu, izlagao je na nekoliko samostalnih i skupnih izložbi, pisao o umjetnosti, pomalo se bavio restauracijom i radio na ilustracijama za knjige i časopise uglavnom religioznog sadržaja. Godine 1956. preselio se sa suprugom Štefom u Livno, gdje je proveo posljednjih 20-ak godina života stvarajući u okrilju Franjevačkog samostana Gorica. Zbog slabog vida prestao je slikati oko 1966. godine.
Stil
Gabrijel Jurkić je dugo vremena važio kao miljenik likovne kritike svog vremena, posebno između dva svjetska rata. Njegov impresionistički izraz je svjedočio o ljepoti livanjskih krajeva, koji su na njegovim slikama uvijek imali nešto svečarsko, posebno i božansko. Najčešće teme Jurkićevih radova bili su motivi iz livanjskog kraja, kao i portreti žena iz najužeg kruga njegove porodice: njegove majke i supruge Štefice. Istaknuti je majstor pejzaža. Vrlo rano došao je do svojevrsne pointilističke manire, tehnike pomoću koje je naslikao jedno od svojih najpoznatijih djela Vila naroda moga.
Baština
Godine 1970. nagrađen je Zlatnom plaketom Udruženja likovnih umjetnika Bosne i Hercegovine kao jedan od doajena bosanskohercegovačkog slikarstva. Njegova slika "Visoravan u cvatu" iz 1914., uvrštena je u stalni postav Umjetničke galerije Bosne i Hercegovine (Umjetnost Bosne i Hercegovine od kraja XIX. vijeka do 1941.) a 1973. prikazana je na izložbi "Počeci jugoslavenskog modernog slikarstva 1900-1920 " u Muzeju savremene umetnosti u Beogradu.
Djela
Njegova najznačajnija djela su "Visoravan u cvatu" i "Vila naroda moga". Na slici Visoravan u cvatu prikazuje svu ljepotu Kupreške visoravni tokom ljetnih mjeseci. Ova djela umjetnosti se danas čuvaju kao nacionalno blago u Umjetničkoj galeriji Bosne i Hercegovine u Sarajevu.
Bijela (Konjic)
Bijela je naseljeno mjesto u općini Konjic, Bosna i Hercegovina.
Superoksid
Superoksidi su spojevi kisika s težim elementima IA grupe (K, Rb, i Cs) tipa MO2. Svi tvore kristalne spojeve koje sadrže kation M+ i anion O2−. Superoksidi su obojeni, paramagnetični i nestabilni spojevi koji se zagrijavanjem raspadaju na metalni oksid i kisik. Stepen oksidacije kisika u ovim spojevima je (-1/2).
mini|Struktura superoksid-iona
Osobine superoksida
Rastvaranjem alkalnih superoksida u vodi dolazi do brzog disproporcioniranja superoksid-iona:
Pri zagrijavanju se čvrsti superoksidi razlažu prema reakciji:
NGC 5079
NGC 5079 (također poznat kao IRAS 13169-1226, MCG -2-34-30 i PGC 46473) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 103 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 1,50 (45 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (24 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 11. maja 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nagrada "Đorđe Jovanović"
Nagrada Đorđe Jovanović se dodjeljuje u Beograd u za najbolje kritičko-esejističko djelo u prethodnoj godini. Nagrada se tradicionalno uručuje u jednoj od biblioteka grada Beograda. Ime je dobila po književniku, književnom kritičaru i revolucionaru Đorđu Jovanoviću po kome se zove i biblioteka "Đorđe Jovanović" u Beogradu.
Fališi
Fališi su naseljeno mjesto u općini Foča, Bosna i Hercegovina.
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1958 - grupa 4
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1958 – grupa 4 bila je jedna od četiri grupe grupne faze takmičenja na Svjetskom prvenstvu 1958. koje se odigralo u Švedskoj. Takmičenje u grupi 4 igralo se od 8. do 17. juna 1958. godine. U grupi 4 nalazile su se četiri reprezentacije: Brazil, Sovjetski savez, Engleska i Austrija. Brazil kao pobjednik grupe, te Sovjetski savez kao pobjednik baraža kvalificirali su se u nokaut fazu Svjetskog prvenstva 1958.
Sovjetski savez – Engleska
<section begin=SP 1958 - utakmica 2 /><section end=SP 1958 - utakmica 2 />
Brazil – Austrija
<section begin=SP 1958 - utakmica 7 /><section end=SP 1958 - utakmica 7 />
Brazil – Engleska
<section begin=SP 1958 - utakmica 9 /><section end=SP 1958 - utakmica 9 />
Sovjetski savez – Austrija
<section begin=SP 1958 - utakmica 13 /><section end=SP 1958 - utakmica 13 />
Brazil – Sovjetski savez
<section begin=SP 1958 - utakmica 18 /><section end=SP 1958 - utakmica 18 />
Engleska – Austrija
<section begin=SP 1958 - utakmica 23 /><section end=SP 1958 - utakmica 23 />
Iberijski federalizam
mini|desno|200px|Španija i Portugal Iberijski Federalizam je zajednička ideologija Portugala i Španije sa početka 20. vijeka. Ova ideologija je podržavala uniju između ovih zemalja, te formiranje Iberijske Federacije. Ove ideale su promovirali većinom republikanski i socijalistički pokreti u obje nacije.
Špekuliše se, da su današnje boje zastave Portugala (crvena i zelena) ustvari boje zastave pokreta za Iberijsku Federaciju.
Sistemski poziv
U većini sistema sistemski pozivi mogu se obavljati samo iz procesa korisničkog prostora, dok u nekim sistemima kao što su OS/360 i njegovi nasljednici, privilegovani sistemski kod ujedno izdaje i sistemske pozive.
Biblioteka kao posrednik
Općenito, sistemi pružaju biblioteku ili API koji se nalazi između običnih programa i operativnog sistema. U sistemima sličnim Unixu taj API je obično dio implementacije C biblioteke (libc), poput glibc, koja pruža wrapper funkcije za sistemske pozive. U Windows NT sistemima taj API je dio Native API-ja, koji se nalazi u <tt>ntdll.dll</tt> biblioteci. To je nedokumentovani API koji se koristi u implementacijama uobičajenog Windows API-ja i izravno koriste neke sistemske programe na Windowsu.
Primjeri
Na Unix, Unixu sličnim i ostalim operativnim sistemima koji odgovaraju POSIX-u, popularni sistemski pozivi su,  ,  ,  ,  ,  ,  ,   i. Mnogi moderni operativni sistemi imaju stotine sistemskih poziva. Na primjer, Linux i OpenBSD imaju preko 300 različitih poziva, NetBSD ima blizu 500, FreeBSD ima preko 500, Windows 7 ih ima blizu 700.
AKC Metelkova mesto
mini|Ulaz u kompleks sa Masarykove ceste AKC Metelkova mesto (također samo Metelkova) autonomni je kulturni centar koji se nalazi u centru Ljubljane u sjevernom dijelu kompleksa bivše kasarne iz austrougarskog perioda uz Metelkovu cestu. Metelkova se smatra jednim od najvažnijih centara alternativne kulture u Sloveniji. Sastoji se od raznih klubova, barova i galerija i Hostela Celica, koji ima prostorije u zgradi bivšeg vojnog zatvora. U registar nepokretne kulturne baštine upisan je cijeli kompleks kasarne, koji uključuje i prostore Slovenskog etnografskog muzeja, Slovenskog narodnog muzeja i Zavoda za zaštitu kulturne baštine Slovenije.
Centar je osnovan 1993. godine kada se grupa volontera i aktivista povezala u Mrežu za Metelkovu, te zauzela zgrade kompleksa iz kojih su se dve godine ranije povukli vojnici JNA. Od tada AKC Metelkova ima i neuređen pravni status (službeni vlasnik zemljišta je Grad Ljubljana), što povremeno, uprkos načelnoj toleranciji, dovodi do konkretnih prijetnji njegovom postojanju od sadašnjih vlasti.
Historija
Izgradnja austrougarske kasarne počela je 1882. godine, a završena je 1911. godine. Do juna 1991. godine prostor je bio u vlasništvu Jugoslovenske narodne armije. Dio objekata kasarne kasnije je prešao u vlasništvo Ministarstva kulture i koristio se za muzejsku djelatnost.
Godine 1990. osnovana je Mreža za Metelkovu čiji su pokretači predložili novi kreativan način korišćenja prostora napuštene kasarne u Metelkovoj ulici. Mreža je 1991. godine zvanično podnijela inicijativu novoj vladi nezavisne Republike Slovenije za prijenos vlasništva nad zgradom.
Vlada Republike Slovenije je 1992. godine, kao vlasnik napuštene kasarne, to prepustila pokretačima projekta Mreža Metelkova u organizaciji oko 300 umjetnika i pripadnika različitih subkultura koji su željeli stvoriti kulturni centar na tom području. Na Skupštini grada marta 1993. godine opština je obećala da će zakonski urediti predaju kasarne na korišćenje Mreži, ali je primopredaja zaustavljena, uprkos potpisivanju dva ugovora. Mreža je početkom septembra najavila da će zauzeti kasarnu krajem mjeseca, čak i ako pravni aspekti ne budu finalizirani. Iskusni skvoteri iz Utrechta pomogli su mreži Metelkova da se pripremi za moguće preuzimanje.
Dana 9. septembra 1993. godine na Arhitektonskom fakultetu u Ljubljani organizovan je seminar o perspektivnoj reorganizaciji kasarne. Tokom priprema za seminar, učesnici su uočili radnike na krovu zgrade, a potom su saznali da je došlo do prikrivenog rušenja objekta i o tome obavijestili aktiviste Mreže. Rušenje je izvršeno samo na objektima dodijeljenim Mreži, a po nalogu ljubljanske gradske vlasti. Kako bi spriječili rušenje, aktivisti i simpatizeri su zauzeli prostorije. Zbog okupacije, Mrežu je kasnije bezuspješno tužila gradska vlast.
Državna inspekcija za okoliš i prostorno planiranje je 2006. godine srušila urbanu umjetničku skulpturu Mala šola (Mala škola), kao objekat izgrađen bez odgovarajućih dozvola.
Iseljenje nevladinih organizacija iz prostorija u Metelkovoj 6
U zgradi bivše kasarne u Metelkovoj 6, koja je u vlasništvu Ministarstva kulture, smješteno je nekoliko nevladinih organizacija. Ministarstvo kulture je u oktobru 2020. godine obavestilo korisnike zgrade u Metelkovoj 6 da moraju da napuste prostorije do kraja januara 2021. godine. Ministarstvo kulture je nekim korisnicima poslalo nacrt ugovora o raskidu ugovora o zakupu. Ministarstvo je kao razlog upražnjenja navelo dotrajalost zgrade i namjenu renoviranja, kao i namjenu korišćenja prostora za sopstvene potrebe. Rečeno je da je zgrada strukturalno oštećena, te da je boravak u njoj opasan za život. Korisnici su u odgovoru istakli da su sredstva za obnovu planirana tek 2023. godine, te da je zgrada jedina koju Ministarstvo dodjeljuje nezavisnim kulturno-umjetničkim i istraživačkim organizacijama.
Posjeta pripadnika specijalne jedinice policije
Uveče februara 2021. godine grupa od 30-40 pripadnika Specijalne jedinice policije stigla je na područje Metelkove. U blizini je čekalo više policajaca u policijskim vozilima. Na licu mjesta policijski službenici su počeli da kucaju na vrata lokala i zahtijevali da im potencijalni korisnici lokala otvore vrata. Ranije tokom dana, demonstranti su se okupili na području Metelkove i neki su se vratili nakon antivladinog protesta, ali dan ranije, provladina aktivistička grupa Žute jakne okupila se na tom području i pozvala na uništenje Metelkove. Prema nezvaničnim informacijama Mladine, policijski službenici tragaju za demonstrantima na tom području. Predstavnik Policijske uprave Ljubljana odgovorio je na pitanje medija u vezi sa akcijom policije, rekavši da se radi o uobičajenoj policijskoj zaštiti protestnog skupa i demantovao navode da je cilj policijske akcije zastrašivanje.
Reference i bilješke
<references group="" responsive="1">
Sok
Đus|250px|mini|desno Sok je vrsta bezalkoholnog pića koje se dobija ekstrakcijom ili cijeđenjem prirodne tečnosti sadržane u voću i povrću.
Može se odnositi i na tekućine koje su aromatizirane koncentratom ili drugim biološkim izvorima hrane, kao što su meso ili plodovi mora, kao što je sok od školjki. Sok se obično konzumira kao napitak ili se koristi kao sastojak ili aroma u hrani ili drugim pićima, kao za smoothije. Sok se kao popularan izbor pića pojavio nakon što je razvoj metoda pasterizacije omogućio njegovo očuvanje bez upotrebe fermentacije (koja se koristi u proizvodnji vina). Najveći potrošači voćnih sokova su Novi Zeland (skoro šolja ili 8 unci svaki dan) i Kolumbija (više od tri četvrtine šoljice svakog dana). Potrošnja voćnih sokova u prosjeku raste sa nivoom prihoda zemlje.
U principu postoje dvije vrste sokova:
U sokove se dodaju i emulgatori, čija je funkcija dobijanja odgovarajuće boje, ukusa soka. Neki sokovi koriste konzervanse, neki ne, a u neke se dodaje šećer. Sokovi se uglavnom pakuju u specijalnu, plastičnu, atraktivnu ambalažu.
Priprema
Sok se priprema mehaničkim cijeđenjem ili maceracijom (koja se ponekad naziva i hladno presanje ) mesa voća ili povrća bez primjene topline ili rastvarača. Na primjer, sok od naranče je tekući ekstrakt ploda stabla naranče, a sok od paradajza je tekućina koja nastaje prešanjem ploda biljke paradajza. Sok se može pripremiti kod kuće od svježeg voća i povrća uz pomoć raznih ručnih ili električnih sokovnika. Mnogi komercijalni sokovi se filtriraju kako bi se uklonila vlakna ili pulpa, ali svježi sok od naranče visoke pulpe je popularan napitak. Aditivi se stavljaju u neke sokove, kao što su šećer i umjetne arome (u neke napitke na bazi voćnog soka) ili slani začini (npr. u napitke od soka od paradajza). Uobičajene metode za konzerviranje i preradu voćnih sokova uključuju konzerviranje, pasterizaciju, koncentrisanje, zamrzavanje, isparavanje i sušenje raspršivanjem.Iako se metode prerade razlikuju između sokova, opći način obrade sokova uključuje:
Nakon što se plodovi uberu i operu, sok se ekstraktuje na jednu od dvije automatizirane metode. U prvoj metodi, dvije metalne čaše sa oštrim metalnim cijevima na donjoj čaši se spajaju, uklanjaju koru i guraju meso voća kroz metalnu cijev. Sok od voća tada izlazi kroz male rupice u cijevi. Kore se zatim mogu dalje koristiti i peru se kako bi se uklonila ulja, koja se kasnije vraćaju za upotrebu. Druga metoda zahtijeva da se voće prepolovi prije nego što se podvrgne razvrtačima koji izvlače sok.
Nakon što se sok filtrira, može se koncentrirati u isparivačima, koji smanjuju veličinu soka za faktor 5, što olakšava transport i produžava rok trajanja. Sokovi se koncentrišu zagrijavanjem pod vakuumom kako bi se uklonila voda, a zatim hlađenjem na oko 13 °C. Otprilike dvije trećine vode u soku se uklanja. Sok se kasnije rekonstituira, što je proces u kojem se koncentrat miješa s vodom i drugim faktorima kako bi se vratio bilo kakav izgubljeni okus iz procesa koncentriranja. Sokovi se mogu prodavati i u koncentrisanom stanju, pri čemu potrošač dodaje vodu u koncentrisani sok kao pripremu.
Sokovi se zatim pasteriziraju i pune u posude, često dok su još vrući. Ako se sok sipa u posudu dok je vruć, ohladi se što je brže moguće. Pakovanja koja ne podnose toplotu zahtevaju sterilne uslove za punjenje. Hemikalije kao što je vodikov peroksid mogu se koristiti za sterilizaciju kontejnera. Biljke mogu proizvesti od 1 do 20 tona dnevno.
Obrada
Kao alternativa toplotnoj pasterizaciji u voćnim sokovima koriste se pulsirajuća električna polja visokog intenziteta. Toplotna obrada ponekad ne daje kvalitetan, mikrobiološki stabilan proizvod. Međutim, otkriveno je da se obrada pulsnim električnim poljima visokog intenziteta (PEF) može primijeniti na voćne sokove kako bi se dobio stabilan i siguran proizvod. Osim toga, utvrđeno je da pulsirajuća električna polja daju svježi proizvod visoke nutritivne vrijednosti. Obrada impulsnim električnim poljem je vrsta netermalne metode za konzerviranje hrane. Impulsna električna polja koriste kratke impulse električne energije da unište mikrobe. Osim toga, upotreba PEF-a rezultira minimalnim štetnim efektima na kvalitetu hrane. PEF-ovi ubijaju mikroorganizme i pružaju bolje održavanje originalne boje, okusa i nutritivne vrijednosti hrane u odnosu na termičke tretmane. Ova metoda konzerviranja funkcionira tako što se dvije elektrode postavljaju između tekućih sokova, a zatim primjenjuju visokonaponski impulsi od mikrosekunde do milisekundi. Visokonaponski impulsi su intenziteta u rasponu od 10 do 80 kV/cm.
Vrijeme obrade soka se izračunava množenjem broja impulsa sa efektivnim trajanjem impulsa. Visok napon impulsa proizvodi električno polje koje dovodi do uništenja mikroba koji mogu biti prisutni u soku. PEF temperature su ispod temperatura koje se koriste u termičkoj obradi. Nakon visokonaponskog tretmana sok se aseptično pakuje i hladi. Sok također može prenositi električnu energiju zbog prisustva nekoliko jona iz procesa obrade. Kada se električno polje primijeni na sok, električne struje tada mogu teći u tekući sok i prenositi se okolo zbog nabijenih molekula u soku. Zbog toga su pulsirajuća električna polja u stanju da unište mikroorganizme, produže rok trajanja i smanje enzimsku aktivnost soka, a da pritom zadrže sličan kvalitet kao originalni, svježe cjeđeni sok.
Ante Marković
Ante Marković (Konjic, BiH, 25. novembar 1924 – 28. novembar 2011.), je bio bosanski, hrvatski i jugoslavenski političar. Diplomirao je elektrotehniku na Univerzitetu u Zagrebu 1954. godine. Dugo je radio u preduzeću "Rade Končar", Zagreb, najprije kao dizajner, zatim kao šef odsjeka za ispitivanje, a potom kao pomoćnik tehničkog direktora i na kraju kao pomoćnik generalnog direktora.
Ekonomske reforme
mini|lijevo|Marković se rukuje sa američkim predsjednikom [[George H. W. Bush|Georgeom H. W. Bushom 1989.]]
U vrijeme preuzimanja pozicije predsjednika SIV-a 1989., Jugoslavija je imala jednu od najvećih inflacija kao i najnižu produktivnost. SIV je predložio mjere a Savezna skupština donijela je niz zakona. Time je omogućeno tržište novca, kapitala i radne snage. 90 odsto uvoza je liberalizovano. Marković se obratio SAD-u i MMF-u za finansijsku podršku. MMF je insistirao na suzbijanju inflacije, strukturno prilagođavanje ekonomije, zaustavljanje javne potrošnje, održavanju kursa dinara i realnih kamatnih stopa. Nakon prvih rezultata Marković 18. decembra u Skupštini Jugoslavije iznosi svoje prijedloge :