cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pavlovići
Porodično stablo Pavlovića do 1463. godine sačinjeno je na temelju podataka iz crkvenih knjiga (papa Pio II.), javnih dokumenata Mavra Orbinija, te "Anali di Giacamo di Pietro Luccari Nobilo Ragusino" i ti se podaci smatraju vjerodostojnima. Krajem 18. stoljeća splitski plemić, Marin conte Pavlović-Fontana izradio je porodično stablo koje se nadovezuje na ono velikaške obitelji Pavlovića, međutim njihova srodnost nije dokazana. Prema toj teoriji, jedan pripadnik obitelji, Obrad Pavlović prebjegao je s majkom 1463. godine u Dubrovnik, a zatim se naselio u Makarskoj. Tokom narednog perioda u Makarskoj se spominju Ilija Pavlović, rođen 1492. i Zuane Pavlović, rođen 1520. godine.
Godine 1646. mletački dužd Francesco Molino potvrdio je Matiji Pavloviću-Lučiću naslov conte veneto. Njegov nasljednik odselio se u Zadar, a porodica se početkom 18. stoljeća preselila u Split gdje se prozvala Pavlović-Fontana. Godine 1793. priznato im je plemstvo i naslov, a potvrdu plemstva dobili su i 1831. od austrijskog cara i hrvatsko-ugarskog kralja Franje II./I. (1792. – 1835.). Porodica krajem 19. stoljeća ispušta dodatak prezimenu Fontana i otad se opet naziva Pavlović.
Jedna grana obitelji islamizirana je. Iz nje potječe bosanski namjesnik Mehmed-paša Kukavica i njegovi potomci Kukavičići odnosno Ibrahimpašići.
HRT 1
HRT 1 (Hrvatska radiotelevizija 1 ili HTV 1) prvi je televizijski program Hrvatske radiotelevizije. S emitiranjem je počeo 15. maja 1956. godine, te predstavlja najstariji od svih televizijskih kanala u Hrvatskoj i bivšoj Jugoslaviji.
Vanjski linkovi
https://www.hrt.hr/
Baltasar Gracián
Baltasar Gracián y Morales (8. januar 1601 - 6. decembar 1658), španski pisac i mislilac. Vodeći je španski eksponent konceptizma, idejnog stila upotrebe rijetkih i suptilnih prikaza pretjerane mudrosti i humora.
Grčki primordijalni bogovi
U grčkoj mitologiji, Primordijalni bogovi su prva generacija bogova i boginja. Ova božanstva su predstavljala fundamentalne sile i fizičke temelje svijeta i uglavnom nisu bila aktivno obožavana, jer im, uglavnom, nisu bila data ljudska svojstva; umjesto toga bili su personifikacije mjesta ili apstraktnih koncepata.
Hesiod, u svojoj Teogoniji, smatra da su prva bića (poslije Haosa) Geje, Tartara, Erosa, Erebusa, Hemere i Nikte, Geja i Uran rodili Titane i Kiklope. Titani Kron i Reja su potom iznjedrili generaciju Olimpijaca, Zeusa, Posejdona, Hada, Hestije, Here i Demetre, koji su zbacili Titane, a vladavina Zeusa je označila kraj perioda ratovanja i uzurpacije među bogovima.
Hesiodova primordijalna genealogija
Hesiodova Teogonija, (oko 700. p. n. e.) koja bi se mogla smatrati "standardnim" mitom o stvaranju grčke mitologije, priča o nastanku bogova. Nakon što je prizvao Muze (II.1–116), Hesiod govori o generaciji prva četiri primordijalna božanstva:
"Prvo je nastao Haos, ali slijedeći... Zemlja... i zatamnjeni Tartar u dubini... Zemlje, i Eros..."
Prema Hesiodu, sljedeći primordijalni bogovi koji će nastati su:
Tumačenje primordijalnih božanstava
Naučnici osporavaju značenje primordialnih božanstava u pjesmama Homera i Hesioda. Budući da Primordijali rađaju Titane, a Titani rađaju Olimpske bogove, jedan od načina tumačenja iskonskih bogova je kao najdublja i najosnovnija priroda kosmosa.
Na primjer, Jenny Strauss Clay tvrdi da se Homerova poetska vizija usredsređuje na vladavinu Zeusa, ali da je Hesiodova vizija praiskona stavila Zeusa i Olimpijce u kontekst. Isto tako, Vernant tvrdi da je olimpski panteon "sistem klasifikacije, poseban način uređenja i konceptualizacije svemira razlikovanjem različitih tipova moći i sila unutar njega." Ali čak i prije olimpskog panteona bili su Titani i Primordijalni bogovi. Homer aludira na burniju prošlost prije nego što je Zeus bio neprikosnoveni Kralj i Otac. Mitchell Miller tvrdi da prva četiri Primordijalna božanstva nastaju u veoma značajnom odnosu. On tvrdi da Haos predstavlja diferencijaciju, budući da Haos razlikuje (odvaja, dijeli) Tartar i Zemlju. Iako je Haos "prije svega" za Hesioda, Miller tvrdi da Tartar predstavlja primat nediferenciranog ili neograničenog. Pošto je nediferencijacija nezamisliva, Haos je "prvi od svega" po tome što je on prvo zamislivo biće. Na taj način, Haos (princip podjele) je prirodna suprotnost Erosu (princip ujedinjenja). Zemlja (svjetlo, dan, buđenje, život) je prirodna suprotnost Tartaru (tama, noć, san, smrt). Ovo četvero su roditelji svih ostalih Titana.
PCI Express
mini|desno|200p|PCI Express x1mini|desno|200p|PCI Express x16 PCI Express (PCI-E) je najnoviji standard komunikacije između komponenti, predstavljen 2002. od strane Intel-a. Osmišljen za grafičke kartice (PCI-E x16 standard) te za ostale računarske dijelove (PCI-E x1 standard), karakteriše ga veća brzina i propusnost od prijašnjih standarda (ISA, PCI, AGP). Omogućava direktnu "čip-na-čip" komunikaciju. PCI-E je serijska sabirnica, te ima propusnost od 2,5 Gb/s u oba smjera.
Postoji nekoliko PCI-E standarda: x1, x2, x4, x8, x16 i x32. Trenutno ne nudi praktična poboljšanja, no to se i očekivalo jer još nema komponenti koje bi iskoristile velike mogućnosti ove sabirnice, što će se u budućnosti sigurno desiti. Već danas se masovno proizvode grafičke kartice za PCI-E sabirnicu koje nude veću propusnost i praktično poboljšanje mogućnosti grafičke kartice i samim time računara.
lijevo|200p|PCI Express
Copacabana
mini|250p|Pogled na Copacabanu iz zraka Copacabana je distrikt u južnom dijelu Rio de Janeira poznat po svojoj plaži dugačkoj 4 kilometra. Prvobitni naziv distrikta je bio acopenapã, ali je nakon izgradnje replike kapele Djevice od Copacabane iz Bolivije, promijenjen u Copacabana.
Copacabana je dio Rija od 6. juna 1892. Copacabana se nalazi na samoj obali i počinje od Avenije Princeze Izabele, a završava kod spasilačke kule broj 6 (Posto Seis), odnosno kod tvrđave Copacabana. U nastavku su ostale poznate plaže Rija Ipanema i Leblon. Sama plaža u Copacabani se proteže od Posto Dois (spasilačka kula broj 2) do Posto Seis (spasilačka kula 6).
Najveći koncert na svijetu održao je Rod Stewart na ovoj plaži Copacabana 1994. godine, a pratilo ga je preko 3 miliona ljudi. Rolling Stonesi i Rush su također napravili višemilionske koncerte na ovoj plaži. mini|250p|Hotel Copacabana Palace
Charles de Gaulle - Étoile (Metro Pariz)
Metro stanica Charles de Gaulle - Étoile pariskog metroa je podzemna stanica, koja se nalazi na granici 6, 16. i 17. arondisman1. Stanica je polazna stanica linije. Pored linije metroa, stanica je povezana i linijana i. Na stanici postoji mogućnost presjedanja na željezničku stanicu linije RER Charles-de-Gaulle - Étoile, sa kojom je stanica povezana podzemnim prolazom. Jedna je od najznačajnih stanica pariskog metroa u zapadnom dijelu grada i važan prometni čvor u Parizu. Nalazi se direktno ispod trga Place Charles de Gaulle (prije Place de l'Étoile).
Izlazi
Stanica ima ukupno devet izlaza:
Flamengo
Flamengo je četvrt u južnoj zoni Rio de Janeira. Nalazi se između centra i četvrti Botafogo na samom kraju zaljeva Guanabara. U četvrti, pored istoimene plaže, dominira park Parque do Flamengo površine 1.2 km2, izgrađen 1960. godine, na zemlji uzetoj od zaljeva.
Četvrt, sa luksuznim zgradama, uglavnom naseljava srednja klasa. Naziv Flamengo može imati različito porijeklo. Po knjizi "Historija ulica Rio de Janeira", naziv je nastao u 17. vijeku, kada su Holanđani ratovali u Pernambucu sa Portugalom, za prevlast nad kolonijama. U to vrijeme, holandski zarobljenici su dovođeni u ovo područje Rija, a Flamani, kako su tada zvali Holanđane, se na portugalskom zovu Flamengos. Druga teorija pretpostavlja da je četvrt dobila ime po ptici Flamingo, koja je u velikom broju bila uvožena u Brazil sa Mediterana. Postoje i mnoge druge, ne toliko zanimljive, teorije o nazivu četvrti.
Ipanema (Rio de Janeiro)
mini|250p|Ipanema plaža Ipanema je četvrt locirana u južnoj zoni grada Rio de Janeira, između četvrti Leblon i Arpoador. Četvrt je nastala 1894. godine, kao otmjeni dio Rija, a najznačajniji dio je plaža Ipanema.
Innuendo (Queen)
Innuendo je 14. studijski album britanske rock grupe Queen. Izdan je februara 1991. godine i to je posljednji studijski album za života Freddia Mercuryja. U Velikoj Britaniji dostiže platinasti tiraž, i dolazi na 1. mjesto na top-listi u Velikoj Britaniji (2 sedmice), u Holandiji (4 sedmice), Njemačkoj (6 sedmica), Švicarskoj (8 sedmica) i Italiji (3 sedmice). Album je izdan i u SAD -u jedan dan nakon britanskog izdanja. To je bio prvi album Queena koji je postigao zlatni tiraž u SAD-u nakon albuma ‘’The Works’’ iz 1984. godine. Stilski, album Innuendo je na neki način bio povratak muzičkim korijenima Queena, sa svojim više hard rock zvukom, kompleksnijim muzičkim sastavom, psihodeličnim efektima ("I'm Going Slightly Mad") i jakim Freddievim vokalima u rasponu višem od četiri oktave. Album sadrži 12 pjesama, koje variraju od hard rock varijante "The Hitman" i "Headlong", pa do rock balada "These Are the Days of Our Lives", koja je proglašena za najbolju pjesmu godine. Pjesma je ujedno i oproštajna pjesma pjevača Freddija Mercuryja, te se u spotu za tu pjesmu posljednji put pojavljuje već vidno bolestan. Na albumu se nalazi i pjesma "The Show Must Go On", koja je napisana od strane sviju članova sastava. Smatra se jednom od najboljih pjesma svih vremena. Procjene su da se album širom svijeta prodao u više od 11 miliona primjeraka.
Pjesme s albuma
Prvih 5 pjesama nalazilo se na A strani dok je ostalih 7 pjesama sa B strane.
NGC 216
NGC 216 (također poznat kao ESO 540-15, MCG -4-2-35 i PGC 2478) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 71 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 2,00 (41 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (14 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 9. decembra 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 1819
IC 1819 (također poznat kao PGC 9858) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 294 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,60 (137 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (51 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 18. decembra 1897. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Danilo D'Ambrosio
Danilo D'Ambrosio (rođen 9. septembra 1988. godine u Napulju, Italija) je italijanski nogometaš koji igra na poziciji beka u timu iz Serie A, Internazionaleu iz Milana.
Njegov brat Dario je također odbrambeni igrač, a nastupa za Lecce. Obojica su odrasli u fudbalskoj akademiji Sporting Caivano 94.
Juve Stabia
11. jula 2008. je potpisao za Juve Stabiju u novom suvlasničkom ugovoru, a debitirao je 31. augusta 2008. godine protiv Taranta. Postao je standardni član prvih jedanaest već u prvoj sezoni, te je klub odlučio kupiti i ostatak njegovog ugovora od Fiorentine. Iduću sezonu je igrao na mjestu desnog veznog igrača, te je postigao i svoj prvi gol u meču Juve Stabia-Barletta 4-1.
Torino
U januarskom prelaznom roku 2010. je potpisao za Torino u suvlasničkom ugovoru. Debitirao je u Serie B 16. januara 2010. u meču Torino-Grosseto (4-1). U Torinu je bio starter tokom sezone, a prvi gol za ekipu je postigao 20. marta 2010. u meču Modena-Torino (0-2). Torino je drugu polovicu ugovora kupio u junu 2010.
Iduće sezone je također bio član udarne postave pod trenerom Francom Lerdom. Prvi put je dva gola u meču postigao u susretu Torino-Modena (3-2), što su bila njegova jedina dva gola te sezone.
15. decembra 2010. je obnovio ugovor do ljeta 2014. Ipak, te sezone je pretrpio dosta kritika, kao i čitav tim Torina koji nije izborio play-off za ulazak u najjaču italijansku ligu, Serie A.
Novi šef struke Torina Giampiero Ventura je odlučio da se fokusira na Danila u idućoj sezoni, stavivši ga na mjesto desnog beka. 2. novembra 2011. je postigao pobjednički gol protiv Reggine, a to je ponovio i protiv Nocerine 11. februara 2012. godine. Tokom sezone je odigrao 26 utakmica, te postigao 3 gola, a Torino je ušao u Serie A.
Debi u Serie A je ubilježio 26. augusta 2012. protiv Siene, u meču koji je završen 0-0. Prvi gol u Serie A je postigao u gostujućoj pobjedi od 5-1 sa Atalantom. U decembru je postao dokapiten tima poslije povrede Angela Ogbonne. Izabran je za otkriće godine od strane navijača koji su glasali na portalu Toro.it.
Vlasnik Torina Urbano Cairo je potvrdio kako će D'Ambrosio napustiti klub nakon što je odbio ponudu za produženje ugovora. Boravak u Torinu zaključio je sa 119 nastupa i 10 golova.
Internazionale
28. januara Sky Sport je izvjestio da će se D'Ambrosio priključiti Interu iz Milana za 1.5 milion eura i Mattea Colombija, mladog igrača. 30. januara 2014. Inter je potvrdio dogovor na svojoj web-stranici.
Debi za Inter je upisao 2. februara 2014. u velikom derbiju protiv Juventusa, u Torinu.
Hub
mini|250px|Hub sa četiri ulaza Hub je centralni uređaj za povezivanje računara u zvjezdastu topologiju, i dijeli se na aktivne i pasivne hubove. Pasivni razvodnik ni na koji način ne obrađuje podatak. Aktivni razvodnik obnavlja signal (ponekad se naziva repetitor) i održava potrebnu snagu signala. Neki razvodnici također mogu preuzeti ulogu mrežnih mostova, usmjerivača ili skretnica.
Većina razvodnika je aktivna, to jest, oni obnavljaju signal i prosljeđuju signal na isti način kao i repetitor. Pošto razvodnici obično imaju od osam priključaka ponekad ih nazivaju i repetitori s više priključaka.
Hub spaja više uređaja te tako pravi mrežu između dva ili više računara. Svaki uređaj prikopčan na hub dijeli iste adrese. Mrežni resursi se dijele na sve računare koji su u mreži, za razliku od switcha koji omogućava dodijeljivanje. Hub se obično koristi za manje kućne mreže, obično za 3 i više računara, jer dva računara je moguće spojiti i sa crossover kablom koji će direktno spojiti dvije mrežne kartice odnosno računare.
NGC 6368
NGC 6368 (također poznat kao IRAS 17248+1135, MCG 2-44-4, PGC 60315 i UGC 10856) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 127 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmijonosac. Najveći prečnik je 3,50 (129 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (22 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 9. jula 1863. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Tuaminoheptan
Tuaminoheptan (trgovačka imena heptin, heptadrin) ili tuamin, također poznat i kao 2-aminoheptan, je simaptomimetičko sredstvo i lijek za sužavanje krvnih sudova (vazokonstrikcija) koji se ranije koristio i kao lijek za dekongestiju nosa. To je takođe korišten i kao stimulans.
Tuaminoheptan se ponaša kao inhibitor ponovnog preuzimanja i sredstvo za otpuštanje nerepinefrina pa tako i iskazuje svoja stimulativna djelovanja. Spada u alkilamine. Po hemijskoj strukturi lijek se razlikuje od drugih sredstava za otpuštanje norepinefrina, kao što su fenitilamini, koji je, za razliku od tuaminoheptana, imaju aromatski prsten u svojoj strukturi. Tuaminoheptan može iritirati kožu te može uzrokovati kontaktni dermatitis preko inhibicije anionskih kanala, što ograničava njegovu korisnost kao sredstvo za dekongestiju nosa.
Tuaminoheptan je 2011. stavljen na spisak nedozvoljenih supstanci Svjetske antidoping agencije.
Molosi
thumb|Glava Molosi thumb|Bernadinac Molosoidni psi ili samo Molosoidi (poznati kao Mastifi) su grupa pasa specifični po njihovoj građi. Molosoidi su psi najčešće velike i krupne građa, velikih kostiju, kratke dlake, spuštenih ušiju, kratkog mišićavog vrata i često imaju kratku njušku. thumb|Argentinska doga
Upotreba Molosa
Danas se Molosoidni psi upotrebljavaju kao radni psi. Najčešće kao ovčari i kao psi čuvari. Cjenjeni su zbog njihove snage, temperamenta i odanosti vlasniku. Pored toga molosoidni psi kao što su Bernadinci se koriste kao spasilački psi u planinskim predjelima.
Historija
Svi Molosi imaju zajedničkog pretka, danas izumrlog rimskog ovčara Molossusa. Molossus je bio pas ovčar, kojeg su koristili narod Molossis u vrijeme Rimskog carstva. Većina historičara se slaže da je Molossus nastao na područiju juga Albanije i sjevero-istoka Grčke.
Botafogo (Rio de Janeiro)
Plaže Botafoga se nalaze unutar Guanabara zaljeva, koji ih štiti od otvorenog okeana sa poluotokom Urca i Šećernom Glavom. Osim plaža, u Botafogu je zanimljiv i muzej indijanaca - Museu do Índio, koji se nalazi u kući Ruia Barbose, naučnika čija su područja zanimanja bila historija i kultura najvećih grupacija domorodaca Brazila.
Najveći nogometni klub u Rio de Janeiru se također zove Botafogo.
NGC 4939
NGC 4939 (također poznat kao MCG -2-33-104 i PGC 45170) je galaksija koja je udaljena oko 143 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 5,50 (229 hiljada sg) a najmanji 2,8 uglovnih minuta (116 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 25. marta 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Sueski kanal
mini|desno|300px|Lokacija Sueskog kanala Sueski kanal (, Qanāt as-Suwais) jeste vještački kanal između Sredozemnog i Crvenog mora koji povezuje lučke gradove Port Said i Suez. Dug je 163 km.
Historija
U Carigradu (današnji Istanbul) sastali su se predstavnici devet tada najjačih pomorskih zemalja i usvojili Carigradsku konvenciju o Suezu. Konvencija je predviđala slobodnu plovidbu kroz Sueski kanal i u doba mira i u doba rata za sve trgovačke i ratne brodove svih država. Ta se odredba pretežno i poštivala, osim u vrijeme svjetskih ratova, kad je kanal bio zatvoren za države koje su bile u neprijateljskim odnosima s Velikom Britanijom.
Pokretanje (računarstvo)
U računarstvu, pokretanje jest proces pokretanja računara. Pokretanje je moguće započeti hardverski pomoću pritiskanja tipke za paljenje, ili softverski. Nakon paljenja, procesor u računaru nema softver u svojoj glavnoj memoriji, tako da neki proces mora učitati softver u memoriju prije nego što se može izvršiti. Ovu operaciju može obaviti hardver ili firmware u glavnom procesoru ili neki drugi procesor u računaru.
Sueski kanal
Novi kanal
U augustu 2015. pušten je u promet Novi kanal. Ovim poduhvatom je omogućena istovremena plovidba brodova u oba pravca, što prije nije bilo moguće. Projekat je koštao 8 milijardi dolara, i Egipat očekuje veće prihode od budućeg olakšanog prometa.
Pokretanje (računarstvo)
Ponovno učitavanje računara također se naziva ponovno pokretanje
Proces vraćanja računara iz stanja hibernacije ili spavanja ne uključuje učitavanje sistema. Svi računarski sistemi su konačni automati, tako da ponovno učitavanje sistema može biti jedini metod da se sistem vrati u početno stanje.
Rani računari
Rani računari u četrdesetim i pedesetim godinama prošlog vijeka bili su jedinstveni inženjerski proizvodi koji su zahtijevali više sedmica za programiranje. Učitavanje programa bio je jedan od mnogih problema koji su morali riješiti. Rani računar, ENIAC, nije imao nijedan program pohranjen u memoriji.
EDSAC sistem je koristio uniselektor za prijenos fiksnog programa u memoriju kada se pritisne tipka za pokretanje. Program pohranjen na ovom uređaju, koji je David Wheeler dovršio krajem 1948. godine, učitavao je dalja uputstva pokretanja za računar sa bušenih traka.
Prvi komercijalni računari
Prva programibilni računari za komercijalnu prodaju, poput UNIVAC I i IBM 701 imali su malo jednostavniji rad. Obično su uključivale upute za operacije unosa ili izlaza. Ista hardverska logika mogla se koristiti za učitavanje sadržaja bušenih kartica ili drugih ulaznih medija, poput magnetnog bubnja ili magnetne trake, koji su na sebi imali program za pokretanje. mini| Program za učitavanje na bušenoj kartici za [[IBM 1130 (1965) ]] Računar IBM 701 (1952–1956) imao je dugme „Učitaj“ koje je pokrenulo čitanje prve 36-bitne riječi u glavnu memoriju sa bušene kartice, magnetne trake ili jedinice magnetnog bubnja. Lijeva 18-bitna polovica riječi je imala uputstva za izvršenje, koja je obično učitavala dodatne riječi u memoriju. Zatim se izvršavao početni program za učitavanje, koji je kasnije učitavao mnogo veći program sa istog medija u memoriju. Termin "boot" (učitavanje) se u tom smislu koristio od najmanje 1958. godine. mini|IBM System/3 konzola iz 1970-ih. Prekidač za odabir u donjem lijevom čošku; Prekidač za učitavanje je u donjem desnom čošku.
IBM System/360 i nasljednici
Na IBM System/60 i njegovim nasljednicima, uključujući trenutne z/Architecture mašine, postupak pokretanja poznat je kao Početno učitavanje programa (Initial Program Load - IPL).
IBM je ovaj izraz koristio za 7030 (Stretch), i ponovo ga koristio za System/360 te ga nastavlja koristiti u tim okruženjima i danas.
Miniračunari
Ostali miniračunari koji su koristili sličan sistem pokretanja uključuju Hewlett-Packard-ovu seriju HP 2100 (sredina 1960-ih), originalni Data General Nova (1969) i DEC-ov PDP-11 (1970).
Najraniji mikroračunari, poput Altair 8800 (1975.) nisu imali hardver za pokretanje sistema.
Integrisana ROM memorija
mini|Intel 2708 EPROM "čip" na elektroničkoj ploči. Proces pokretanja miniračunara i mikroračunara je uvođenjem memorije koja se može samo čitati (i nekim drugim varijantama kao što su EPROM i PROM) postao dosta lakši. Time je omogućeno da računar već ima na sebi uključen program za pokretanje. Uvođenje prvog eksternog ROM-a je izvela italijanska telekomunikacijska firma "Gruppi Speciali", koji je 1975. patentirao Alberto Ciaramella, istraživač sa CSELT-a. Gruppi Speciali je, počevši od 1975. mogla jednim pritiskom na tipku učitati operativni sistem sa ROM memorije sastavljene od poluvodiča, a ne iz feritnih jezgara.
Obično svaki procesor nakon ponovnog pokretanja ili paljenja, izvodi postupak pokretanja koji obično radi na principu "započni izvršavanje koda koji se nađe počev od određene adrese" ili "traži višebajtni kod na određenoj adresi i skoči na naznačenu lokaciju i započni sa izvršavanjem". Sistem ima u sebi ROM koji se ne mijenja i na kojem su isprogramirane ove posebne lokacije tako da sistem može da se sam učita bez pomoći operatera. Na primjer, Intel x86 procesori uvijek započinju izvršavanje uputa koje počinju od adrese F000: FFF0,
Prvi Apple 1 predstavljen 1976. godine, sadržavao je PROM čipove koji su eliminirali potrebu za prednjim panelom za proces pokretanja (kao što je to bio slučaj s Altairom 8800)
IBM računari su imali firmware na ROM-u koji se zvao BIOS; jedna od funkcija tog firmvera bila je obavljanje samoprovjere pri uključivanju kad je uređaj pokrenut, a zatim učitavanje softvera sa uređaja za pokretanje i njegovo izvršavanje. Firmware kompatibilan sa BIOS-om na IBM računarima se koristio i na IBM PC kompatibilnim računarima. EFI kojeg je razvio Intel je bio sljedeći korak u evoluciji programa za pokretanje, prvobitno za mašine bazirane na Itanium-u, a kasnije i za x86, uključujući Apple Mac računare koji su koristili Intelove procesore.
Unix radne stanice izvorno su imale firmware na ROM-u. Sun Microsystems je kasnije razvio OpenBoot, kasnije poznat kao Open Firmware, koji je sadržavao interpreter Forth. Standardizirao ga je IEEE kao IEEE standard 1275-1994; i korišten je na PowerPC Mac računarima.
Moderni programi za pokretanje
Kada se računar isključi njegov operativni sistem i podaci ostaju na neizbrisivoj memoriji kao što je tvrdi disk. Kada je računar uključen, operativni sistem ili njegov program za pokretanje nisu u memoriji nasumičnog pristupa (RAM). Računar prvo izvršava relativno mali program pohranjen u memoriji samo za čitanje (ROM), zajedno s malom količinom potrebnih podataka, kako bi pristupio uređaju ili uređajima s kojih se programi i podaci operativnog sistema mogu učitati u RAM.
Mali program koji pokreće ovaj slijed poznat je kao bootstrap loader, bootstrap ili boot loader. Jedini zadatak ovog malog programa jest učitavanje drugih podataka i programa koji se tada izvode iz RAM-u.
Mrežno pokretanje
Većina računara ima ugrađenu podršku za pokretanje putem računarske mreže. U ovom se slučaju operativni sistem se nalazi na disku servera, a određeni dijelovi sistema se prenose klijentu pomoću jednostavnog protokola poput TFTP. Nakon što su ovi dijelovi preneseni, operativni sistem preuzima kontrolu nad procesom pokretanja.
Mrežno pokretanje započinje korištenjem općenitih metoda pristupa mreži koji pruža ROM mrežne kartice, koji obično sadrži PXE sliku.
Uređaji za pokretanje
mini|Windows To Go pokretački flash uređaj Uređaj za pokretanje je uređaj sa kojeg se učitava operativni sistem. Moderni UEFI ili BIOS računara podržava pokretanje s različitih uređaja, obično preko lokalnih uređaja za pohranjivanje, optičkih diskova, USB uređaja, i mrežnog učitavanja.
Slijed pokretanja
Nakon pokretanja, x86 procesor izvršava naredbe smještene na pretpostavljenoj adresi (adresa fizičke memorije FFFF0h na 16-bitnim x86 procesorima i FFFFFFF0h za 32-bitne i 64-bitne x86 procesore ) koji ga upućuje na početnu tačku firmvera (UEFI ili BIOS) unutar ROM-a. Ovaj program pokreće samotestiranje pri uključivanju (POST) radi provjere i inicijalizacije potrebnih uređaja poput DRAM- a.
Nakon inicijalizacije potrebnog hardvera, firmware (UEFI ili BIOS) prolazi kroz unaprijed postavljenu listu uređaja za pokretanje ("boot device sequence") dok ne nađe onaj sa kojeg može pokrenuti operativni sistem.
Ardijejci
mini|300px|Karta koja približno pokazuje razmještaj ilirskih plemena u Iliriji Ardijejci (Vardaei, Ardiaei ili Ardijeji) su ilirski narod koji je prvobitno nastanjivao područje doline rijeke Neretve (Narenta), i uz jadransku obalu (pretežno područje koje danas zauzima južna Dalmacija) do Boke Kotorske, a u određenim periodima i šire.
Etimologija
Strukturne jezičke sličnosti povezuju riječ Ardiaei sa riječima nekoliko indo-evropskih jezika. Tako naprimjer postoji sličnost između naziva Ardiaei (Ardijeji, Ardijejci itd.) i albanske riječi "ardhja", što znači "dolazak", a koja je opet slična albanskoj riječi "(h)ardhija",("loza"), i predstavlja direktnu konotaciju na riječ "nasljednik".
S druge strane postoji i sličnost sa latinskim korijenom riječi "ard", iz kojeg je proizašlo niz riječi značenja "vatreno", "strasno" ili "žarko". Ipak, ono što je u jezičkom smislu najinteresantnije je veza između naziva Ardiaei, onako kako je zabilježeno u antičkim dokumentima i latinske riječi "Ardea", što doslovno znači "Čaplja". U prilog ovoj tezi ide i činjenica da se grad u dolini Neretve, što je upravo područje koje su nastanjivali starosjedioci Ardijejci zove "Čapljina". To otvara mogućnost da su Slaveni dolaskom na to područje preuzeli naziv mjesta od Rimljana, a upravo se jezikom ovih potonjih (Latinskim) može lahko objasniti naziv ovog ilirskog naroda. S druge strane teoriju o latinskoj etimologiji naziva ovog ilirskog naroda (Ardiaei) podriva činjenica da se oni pominju, doduše u grčkoj formi, kao Ardiaioi, mnogo prije  negoli su Rimljani  mogli uopće izvršiti bilo kakav uticaj na jezik  Ilira, tj. mnogo prije nego su Rimljani zvanično okupirali teritorij nastanjen Ilirima. Tako Teopomp, grčki istoričar koji je živio oko 380. p. n. e. govori o sukobu između Ardijejaca i Kelta. Ardijejci se također pominju i u sukobu sa Filipom II, ocem Aleksandra Makedonskog, koji ih nikada nije uspio pokoriti, uprkos mnogobrojnim  napadima  sa kojih bi se često vraćao nazad u Makedoniju sa priličnim plijenom.
Strabon, grčki historičar, geograf i filozof, navodi da su Ardijejce kasnije nazivali i Vardiaei (Geografija, knjiga VII.5). (Naziv Vardiaei možda se može dovesti u vezu sa nazivom rijeke Vardar, u Makedoniji što otvara još jednu mogućnost istraživanja u oblasti etimologije ovog imena.)Ono što je posebno bitno kada je u pitanju  naziv Vardaei je  činjenica da je ovaj naziv gotovo identičan grčkoj riječi "vardia", što znači "čuvar" ili "garda", a što  nije za odbaciti kao moguće objašnjenje za porijeklo naziva  Adrijejaca, obzirom na to da je drevni grčki jezik bio  zapravo lingua franca tog vremena. To nadalje navodi na zaključak da bi grčki naziv za ovaj ilirski narod, Ardiaioi, mogao biti zapravo samo još jedna jezička varijanta naziva "Vardaei", a ovj potonji, naziv koji po ovoj teoriji potiče od grčke riječi" vardei". Naravno, to je samo jedna od nekoliko mogućih teorija koje otvaraju i mnoga druga pitanja na polju etno-jezičkog istraživanja. Ivan Lučić citira Strabona i navodi dvije verzije ovog imena: Sardiaeos/Ardiaeos.
Postoji još i keltska riječ "ardu", što znači "visok".
Lično ime Ardian ili Ardijan potiče upravo od Ardijejaca.
Prva postojbina
Autarijati i Ardijejci su dva susjedna ilirska plemena koji su se vijekovima sukobljavali na liniji planina: Treskavica-Bjelašnica-Visočica-Lelija-Zelengora-Maglić-Durmitor. Na osnovu Pseudo-Aristotela i Strabona, razlog sukoba su bogate zone za ispašu i slana vrela neophodna za brigu o stoci. Oba pisca spominju vrelo slane vode koje se pojavljuje samo u proljeće, što indicira da do toga dolazi uslijed otapanja snijega.
Dugotrajno sukobljavanje trajalo je sve do konačnog ujedinjena autarijatskih zajednica u jedinstveni politički entitet do kojeg je došlo krajem VI vijeka p.n.e. Stvaranje jedinstvenog, stabilnog i moćnog političkog entiteta je bio jedan od najvažnijih preduvjeta za ekspanziju Autarijata širokog obima.
Ardijejci su potisnuti od masiva Prenja, Zelengore i Maglića, i formiraju novi centar u Gatačkom polju. Od kraja IV. st. p. n. e. presudno utiču na razvoj etničkih, narodnosnih i geopolitičkih procesa koji su se odvijali na prostoru između Neretve, Boko-kotorskog zaliva i sve do Skadarskog jezera.
Život i običaji
Ardijejci su bili vrsni brodograditelji i pomorci, a svoje vještine stekli su upravo na rijeci Neretvi. Gradili su male i brze brodice, slične onima po kojima su bili poznati Liburni, čiji je izum kasnije bio u širokoj upotrebi od strane Rimljana, kao uostalom i tuniku "Dalmatika" (vidjeti mozaik s prikazom Cara Justinijana u crkvi San Vitale u Ravenni).
Drevni historičari su također zabilježili da su Iliri "običavali oslobađati svoje ratne zarobljenike, a ovi potonji bi se zauzvrat brzo asimilirali u njihovo društvo" (Wise; Terence: "Armies of the 2nd Punic War", i Strabon, Geografica).
Ukoliko bi osvojili neku oblast Ardijejci su tom stanovništvu kao cjelini, nametali obavezu plaćanja dažbina.
Ardijejci su dijelili rijeku Neretvu koja se tada zvala Narenta/Naron/Narona sa ilirskim narodom po imenu Narensi; veza između imena Narensi i rijeke Neretve se čini očiglednom. Ardijejci su bili susjedi i Daorsima, čije ostatke grada Daorsona još uvijek možemo vidjeti u Ošanićima kod Stoca. Ardijejci, za razliku od Daorsa, nisu kovali svoj novac, ali su svakako bili značajna ilirska zajednica u drevnom svijetu i osnivači jednog od najuticajnijih kraljevstava drevnog Balkana-ilirskog kraljevstva kralja Agrona. Stari Grci, a potom i stari Rimljani su ih smatrali jednim od najmoćnijih ilirskih naroda.
Zahvaljući neposrednom dodiru starih Rimljana sa Ardijejcima i sačuvanim zapisima njihovih historičara danas imamo o njima nešto više podataka u odnosu na ostale ilirske narode. Nakon poraza Grci su ih opisali kao sklone piću i nedisciplini. Uprkos opisu Ardijejaca koji su dali drevni rimski i grčki autori, a koji itekako mogu biti pristrasni i neobjektivni, obzirom na to da su se Iliri generacijama uspješno opirali asimilaciji od strane drevnih Helena a kasnije i Rimljana, nije teško između redova izvući i nešto objektivniji opis Ilira kao naroda.
Ardijejsko kraljevstvo
Grčki historičar Strabon (oko 63. p. n. e. – 24. n. e.) navodi Ardijejce kao jedan od tri najjača ilirska naroda, uz Autarijate i Dardance, i kaže da su se ilirske teritorije prostirale od Panonije preko bosanskih planina do zaliva Rhizon (Risan).
Ilirski kralj Agron bio je Ardijejac i u vrijeme njegove vladavine kraljevstvo Ilira bilo je najmoćnije, što ne poriču ni grčki ni rimski istoričari. Bio je sin kralja Pleuratusa i vladao je od 250. do 230. godine p. n. e. Pod Agronom, Iliri su bili na vrhuncu svoje vojne moći, i na moru i na kopnu. Niko od susjeda Ilira u to vrijeme nije ni približno bio toliko moćan. Agronovo kraljevstvo se prostiralo većim dijelom historijskog područja Ilirije uključujući i ostrvo Hvar. Ono što je možda i najbitnije u smislu sticanja objektivnije slike o drevnim Ilirima Agronovog kraljevstva je običajno pravo koje je, sudeći po vladavini Agrona, kultivisalo pravičnost kao sistem vrijednosti. Tako je godine 231. p. n. e. Demetrijus II, makedonski kralj, zatražio vojnu pomoć od Agrona protiv najezde vojno daleko nadmoćnijeg i mnogobrojnijeg napadača - Etolskih Grka. Agron je bez oklijevanja uslišio molbe makedonskog kralja te su Ilirski ratnici natjerali Etolske Grke u bijeg. Pobjednička vojska Ilira se slaveći vratila kući, a Agron je bio toliko sretan zbog pobjede da je zbog prekomjernog slavljeničkog uživanja u vinu preminuo 231. godine p. n. e., mada svakako ne treba isključiti ni daleko manje naivne teoorije njegove smrti, kao npr. trovanje i sl.
Zbog učestalih napada na rimske i druge trgovačke brodove u Jadranskom i Jonskom moru i propalih pregovora, rimska vojska je potisnula na ušće Neretve.
Posljednji pomeni
Nakon toga malo je spomena o Ardijejcima. Servije Fulvije Flak (Servius Fulvius Flaccus) je 135. p. n. e. pokrenuo vojsku od oko 10.000 pješaka i 600 konjanika te porazio Ardijejce u blizini poluostrva Pelješac. U svakom slučaju, drevni historičari pišu kako su Ardijejci gotovo "izumrli", vjerovatno misleći na njihov nestanak kao gospodara istočne jadranske obale i jadranskog mora. Moguće je i da su se asimilirali u druge kontinentalne ilirske zajednice. Oni preostali koji se nisu asimilirali i koji su zadržali ime Ardijejci, a za koje Plinije navodi da ih je ostalo svega 20 dekurija, prema Radoslavu Dodigu nastavili su živjeti na teritoriji današnjeg Podveležja kod Mostara.
Santa Teresa (Rio de Janeiro)
250p|mini|Trg Largo dos Guimarães u Santa Teresi.
Santa Teresa je četvrt u središnjem dijelu Rio de Janeira, poznata po starim zgradama i tramvajem koji prolazi njenim ulicama. Nalazi se na brdu pored četvrti Lapa. Četvrt je također poznata i po kulinarstvu, a najpoznatiji je trg Largo dos Guimarães. Santa Teresa je nezaobilazna stanica u turističkom obilasku Rija.
Historija
Četvrt je nastala od istoimenog samostana, koji je sagrađen u 18. vijeku. Prvobitno ovu četvrt su naseljavali bogatiji slojevi društva u Riju. Širenjem Rija, bogatiji su napustili ove krajeve. Ipak iz tog vremena još uvijek ima izvrsnih starih građevina, koje samo daju naslutiti o kakvom se bogatstvu i raskošu radilo prije 250 godina.
Tramvaj se pojavljuje 1872. godine i ubrzo postaje simbol ove četvrti, a danas je i jedini tramvaj u funkciji u gradu. Tramvaj je prvobitno bio zelen, ali je zbog vegetacije, kao takav bio neprimjetan, bio preobojan u žuto, što mu je sada zaštitni znak. Od 1896. godine tramvaj prolazi kroz četvrt i preko starog akvadukta, pretvorenog u most, odlazi u centar.
Geografija
Čitava četvrt se nalazi na izlomljenim padinama koje se nastavljaju na sve strane prema ostalim četvrtima Glória, Cosme Velho, Lapa, Bairro de Fátima, Catumbi i Rio Comprido. Na Santa Teresu se naslanja i favela, a izlazi i na nacionalni park Tijuca i na brdo Corcovado.
Atrakcije
Santa Tereza je vremenom izgubila status bogataške četvrti, jer su bogatiji ljudi odlazili u južnu zonu grada, a danas u novu četvrt u zapadnoj zoni, Barra da Tijuca. Ipak atrakcije su ostale:
Crkva svetog Save u Parizu
Parohija je osnovana 1947. godine. Jedno vrijeme sjedište eparhije se nalazilo u iznajmljenoj rumunskoj pravoslavnoj crkvi. Kako je ta crkva bila mala, bilo je potrebe za izgradnjom veće. Crkva je podignuta za potrebe velikog broj radnika koji su iz srpskih krajeva dolazili u Pariz i Francusku. Godine 1984. sagrađena je na mjestu bivše neo-romanske protestantske crkve. Na ulazu se nalazi lik Svetog Save.
Tercijar
Tercijar je široko upotrebljavani, ali neformalni termin za geološki period od prije 66 miliona do 2,6 miliona godina.
Počeo je nestajanjem neletećih dinosaura u vrlikom izumiranju na granici kreda – paleogen, na početku ere kenozoika, a trajao do početka kvartarnih glacijacija na kraju pliocenske epohe. Vremenski raspon tercijara nije egzaktno ekvivalentan postojećem geohrinološkom sistemu, ali se u biti poklapa sa važećim periodima paleogena i neogena, koji se neformalno označavaju kao gornji tercijar. Kasnije počinje četvrti period kvartar. Tercijar je geološko razdoblje nakon krede, a prije kvartara. Tercijar je trajao od prije 66,0 do 2,58 miliona godina.
Terminologija
"Tercijar" je dio unutar kenozojske ere. Termin "tercijar" prvi je upotrebio italijanski geolog Giovanni Arduino, oko 1750. Podijelio je geološku vremensku skalu na prvo "primitivno" razdoblje (primarno), drugo razvijenije doba (sekundarno) i treće doba (tercijarno). Kasnije je dodata i četvrta "moderna" era (kvartarno). To je zasnovao na svojim opažanjima geologije sjeverne Italije. U prethodnoj reviziji geološke vremenske skale, termin "tercijar" je napušten i zamijenjen neogenom i paleogenom. Uprkos ovoj promjeni, pojam "tercijar" se i dalje široko koristi. U geološkom svijetu, postoji razlika u pogledu nestanka ovog termina. Naprimjer, američki geološki institut odlučio je da termin jednostavno održi. Izraz se još uvijek široko koristi u i evropskim zemljama Postoje velike grupe uticajnih geologa koji podržavaju povratak termina "tercijar" i zasigurno nije nezamislivo da se on vrati u stratigrafsku kategorizaciju. Tercijar se održava i kao pod-doba. Budući da prije i poslije ne postoje podrazdoblja, tercijar 'visi' u trenutnom formatu. Tokom Međunarodnog geološkog kongresa u Oslu. 2008. donijet je zvanični prijedlog kako slijedi: " Tercijar je ovdje predstavljen kao razdoblje ili sistem prije kvartara, a na bazi kako je definirano u GSSP-u koji označava bazu Danienova poda približno 66,0 Ma. Neogen i paleogen, koji su trenutno označeni kao periodi, tada postaju pod-periodi unutar tercijara. Ukopni tercijar bio bi naznačen kao osnova kvartara, prije 2,6 miliona godina. "Ovaj prijedlog je zadržan, a nije stavljen na glasanje.
Pregled
Fauna tercijara definirana je masovnimm izumiranjem kreda – paleogen na prelazu u kvartar, uslijed čega su, između ostalog, izumrli dinosauri i amoniti izumrli. Tokom tercijara sisari postaju domunantna grupa kopnenuh kičmenjaka, a ptice u tom periodu cvjetaju. Krajem tercijara, iz primitivnjih primata, evoluiraju hominidi.
Tercijarna flora
Iako su se pojavile još u kredi, u tercijaru je zabilježena snažna evolucijska radijacija i biogeografso širenje skrivrnosjemenjača. Za paleogen je bila posebno obilježavajuća pofava rasprostiranja tropskih i suptropskih biljaka, kso što su lovori, palme, magnolije i neke druge porodice Magnoliophyta. Taj proces odvijao se na cijeloj sjevernoj hemisferi, osobito u central im područjima Evrope. Od biljki koje preferiraju umjerenu klimu, posebno su se raširili hrastovi, bukve, breze kesteni, i topole.
Areal tropskih i suptropskih biljaka, tokon neogena postepeno se smanjivao, pa je prema kraju neogenaa bio u današnjim okvirima. U donjem tercijaru, u Evropi, Sjevernoj Americi, istočnoj Aziji raširili su se crnogorični predstavnici rodova Sequoia i Taxodium, a nakon toga su uznapredovali i evropske vrste borova, smreka, jela, smrča i ostalih današnjih četinara. Od nižih biljaka najznačajnije su bile raznobojne i raznorodne alge: zelene (Chlorophyta), smeđe (Phaeophyta), crvene (Rhodophyta), kremene alge (Diatomeae) i ostale.
Među njima, posebno napreduju crvene alge iz porodice Corallinaceae, sa rodovima Lithophyllum i Lithothamnium, koje su ponegdje bile toliko brojne da su iz njihovih krečnjačkih talusa nastali pravi krečnjački grebenovi.Tokom eocena pojavile su se velike travnate ravnice, za koji se donedavno mislilo da se tada razvijale. Međutim, nalazi trava iz krednog razdoblja pokazuju da su se pojavile ranije, ali još ne masovno kao (lokalno) preovlađujuća vegetacija.
Tercijarnaa se klima promijenila na tako da su stvoreni optimalni uvjeti za trave, što je uzrokovalo eksplozivno širenje njihove vegetacije. Kao rezultat toga, došlo je i do eksplozivnog rasta i diverzifikacije biljojedanih sisara, posebno kopitara, koji su živjeli na travi i mesožderima koji su ih lovili.
Tercijarna fauna
Umjesto glomaznih gmizavaca, u kopnenoj fauni prednjače sisari, koji su se u u ovom razdoblju naglo uznapredovali, što se posebno odnosi kopitare (Artiodactyla i Perissodactyta, odnosno dvoprstaže i neparnoprstaše. Razvojni niz konja, od eocenskoga roda Hyracotheriu (veličine lisice), s četiri prsta i petim zakržljalim, do troprstih oblika, kao što su bili pripadnici rodova Meryhippus iz srednjega miocena i Hipparion, iz pliocena. Imali su djelotvoran srednji prst, a bočni su već bili zakržljali. Evolucija konja počela je itekla u Americi, a današnja vrsta migrirala je u Evropu.
U tercijaru, pojavili su se i surlaši (Proboscidaea), koji potiču iz vremena eocena na području Afrike. Prvi predstavnik surlaša bio je rod Moeritheritum bez surle, pa Mastodont i Elephas. U bočnoj, nezavisnoj liniji evoluirao je miocenski Deinotherium koji je bio jedan od najvećih kopnenih sisara svih vremenauo. U skupini Artiodactyla, tj. parnoprstim kopitarima uznapredovali su rodovi Anthracotherium, Anoplotherium i Prominatherium.
U ovom razdoblju, već su evoluirale i zvijeri, preživari glodari, šišmiši, koji su tek poslije potpuno raširili, uz snažnu evolucijsku radijaciju. U tercijaru se pojavljuju rani polumajmuni i majmuni. Polumajmuni su se nastali neposredno od ''Insectivora (bubojeda), naročito u paleocenu i eocenu. Oligocen je obilježen prvom pojavom čovjekolikih majmuna. Najpoznatiji i najistraženiji fosilni rodovi bili su Dryopithecus i Pliopithecus. Na kopnu su evoluirale i ptice, insekti, u slatkim vodama – mehkušci (školjke, puževi), rakovi i ostale današnje grupe vodenih životinja. Živi svijet mora i okeana je i dalje se obogaćuje pojavom nbovih
Među morskim životinjama više nije bilo glomaznih gmizavaca, amonita, belemnita ni rudista, ali su se jače razvijale mnoge grupe mehkušaca (puževa i školjki). Mnoge vrste sisara prilagođavaju se životu u moru, osobito udova za kretanje. To se odnosi na kitove (Cetacea), morske krave (Sirenia) i perajare (Pinnipedia). Tokom tercijara brzo su evoluirale i morske ribe, naročito koštunjače.
U grupama praživotinja (Protozoa) posebno su se razgranale foraminifere, porijeklom od velikih (centimetarskih) numulita i alveoline, a od milimetarski sitnijih - miliolidne foraminifere. More je bilo bogato koralima, bodljokošcims, crvolikim beskičmenjaka i drugih.
Orahovica (Zenica)
Orahovica je naseljeno mjesto u gradu Zenici, Bosna i Hercegovina.
Geografija
Orahovica je naselje u Orahovičkom polju na sjeveru grada Zenice. Dijeli se na Gornju i Donju Orahovicu. Smještena je na izvoru Orahovičkog potoka, koji se u Nemili ulijeva u rijeku Bosnu.
U sastavu naselja Orahovica su zaseoci: Rajčevići, Babići, Hasanovići, Gornja Mahala, Kovačevići, Mala Rijeka, Spahići i Imamovići. U Orahovici se nalaze 4 džamije: Babići, Stara džamija, Nova džamija Kovačevići i Gornja Mahala.
Mjesna zajednica Orahovica
Po popisu iz 1991. godine u mjesnoj zajednici Orahovica je bilo ukupno nastanjeno 2.538 stanovnika. Orahovica se nalazi 5 kilometara uz Orahovičku rijeku od njenog ulijevanja u rijeku Bosnu. Prvi put se pominje u pisanim izvorima 1489. godine. Tada je Orahovica imala 11 domaćinstava. Pominje se u vojnim dokumentima Eugena Savojskog 1697. godine kao i u austrougarskoj vojsci 1878. godine. Do nastanka SFRJ Orahovica se nije značajno razvijala. Struju je dobila 1953., a u periodu od 1978. do 1984. od mjesnog samodoprinosa izgrađeni su afaltni put i zgrada društvenog doma. U jednom austrougarskom dokumentu Orahovica se pominje 10. 8. 1878. godine, kada je njena pješadija izvršila proboj preko Orahovice i osvojila Vrandučki klanac. Usmena predaja svjedoči da se Orahovica najvjerojatnije prostirala do same obale rijeke Bosne, ali da se stanovništvo raseljavalo i odlazilo iz klimatskih razloga. Prema kazivanju prvog orahovičkog hadžije Fehima Lužića, 1914. godine šestodnevna neprestana kiša u današnjoj Nemili uzrokovala je izlijevanje rijeke Bosne i veliku poplavu nakon koje je više porodica odselilo u današnju Orahovicu.
NGC 3419A
NGC 3419A (također poznat kao MCG 2-28-19, PGC 32540 i UGC 5965) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 141 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,60 (66 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (8 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Facioskapulohumerusna mišićna distrofija
Definicija i simptomi
Facioskapulohumerusna mišićna distrofija (FSHD) je tip mišićnih distrofija, grupe nasljednih bolesti koje uzrokuju progresivno oštećenje mišića. FSHD prvenstveno slabi skeletne mišiće mišiće lica (latinski: facio), oni koji postavljaju lopaticu (scapulo), i oni u nadlaktici, koji prekrivaju humerusnu kost (humerusna). Ova područja mogu se poštedjeti, a druga su obično zahvaćena, posebno grudni koš, trup i oko potkoljenica. Uobičajene su nenormalno postavljene lopatice (krilaste lopatice i nemogućnost podizanja stopala (spušteno stopalo). Dvije strane tijela često su nejednako zahvaćene. Slabost se obično manifestira u dobi od 15 – 30 godina. FSHD također može uzrokovati gubitak sluha i abnormalnosti krvnih sudova u zadnjem dijelu oka.
Uzrok i patofiziologija
FSHD je uzrokovan genskom mutacijom koja dovodi do deregulacije gena DUX4. Normalno, DUX4 je eksprimiran (tj. uključen) u ćelijama jajnika i u vrlo ranom razvoju ljudskog organizma, postaje potisnuto (tj. isključeno) do vremena kada embrion bude star nekoliko dana. U FSHD, DUX4 je neadekvatno potisnut, omogućavajući sporadično izražavanje tokom života. Delecija DNK u regiji oko DUX4 je uzročna mutacija u 95% slučajeva, zvana "D4Z4 kontrakcija" i definiše FSHD tip 1 (FSHD1). FSHD uzrokovan drugim mutacijama je FSHD tip 2 (FSHD2). Da bi se bolest razvila, potreban je i 4qA alel, što je uobičajena varijacija u DNK, pored DUX4. Šanse da se D4Z4 kontrakcija sa alelom 4qA prenese na dijete iznosi 50% (autosomno dominantna); u 30% slučajeva, mutacija je nastala spontano. Mutacije FSHD-a uzrokuju neadekvatnu represiju DUX4, tako što raspakuje DNK oko DUX4, čineći ga dostupnim za kopiranje u informacijsku RNK (iRNK). Alel 4qA stabilizuje ovu DUX4 iRNK, omogućavajući joj da se koristi za proizvodnju DUX4 proteina. Protein DUX4 protein je modulator ekspresije stotina ostalih gena, od kojih su mnogi uključeni u mišićne funkcije. Kako ova genetička modulacija uzrokuje oštećenje mišića ostaje nejasno.