cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rivalstvo Đoković – Nadal
2012.
U finalu Australian Opena, nakon 6 sati iscrpljujuće borbe, Đoković je pobijedio 3–2 i tako osvojio peti GS turnir u karijeri, a treći uzastopni, te zabilježio 7. uzastopnu pobjedu protiv Nadala. Nadal je uspio zaustaviti ovaj niz pobijedivši u 3 finala na zemlji: na Mastersima u Monte Carlu i Rimu, te na Roland Garrosu.
2013.
Na Roland Garros 2013. Nadal je došao kao sedmostruki osvajač i izvučen je u istu polovinu žrijeba sa Đokovićem budući da je bio 3. nosilac. Na kraju je i 8. put osvojio ovaj turnir nakon što je u polufinalu pobijedio Đokovića 6–4, 3–6, 6–1, 6–7, 9–7, a zatim puno lakše Davida Ferrera u finalu. Polufinale protiv Đokovića smatra se jednim od najvećih mečeva na zemljanoj podlozi ikad. Nadal je bio 2 poena od meča u 4. setu, ali je Đoković uspio izboriti 5. set, u kojem je i poveo 4–2, ali je Nadal vratio izgubljeni servis i na kraju slavio 9–7 nakon 4 sata i 37 minuta teške borbe.
Naredni susret imali su u polufinalu Mastersa u Montrealu; Nadal je slavio 6–4, 3–6, 7–62 i na kraju je i osvojio turnir. Uslijedilo je finale US Opena. Nadal je i tu bio bolji u 4 seta. Iako meč nije bio najvišeg kvaliteta, u njemu je Nadal pokazao borbeni duh, izvukavši se pri 1–1 u setovima kod 0–2, 30–40 i kod 4–4, 0–40, što je i prelomilo meč. Nadalu je ovo bila 6. pobjeda u posljednjih 7 mečeva protiv Đokovića.
Ipak, Đoković je uzvratio u finalu turnira u Pekingu, na kojem je i branio titulu. Za sat i 27 minuta nadigrao je Španca 6–3, 6–4, oduzevši mu po 1 servis u oba seta.
2014.
Prvi meč u ovoj godini odigrali su u finalu Miamija. Đoković je pobijedio lakše od očekivanog: 6–3, 6–3. Zanimljivo je da su i Đokoviću i Nadalu protivnici predali polufinalne mečeve bez borbe (Berdych i Nishikori). Nakon toga su se sastali u finalu rimskog Mastersa. Ovog puta meč je bio daleko neizvjesniji, ali je pobjednik opet bio Đoković, koji je preokrenuo meč nakon gubitka 1. seta. Konačni rezultat bio je 4–6, 6–3, 6–3.
2015.
U ovoj godini prvi meč odigrali su u polufinalu Monte Carlo Mastersa. Nadal je ocijenio da mu je to bio najbolji meč u godini dotad iako je Đoković dobio 6–3, 6–3. Zatim su se susreli na Roland Garrosu, ovog puta u četvrtfinalu. Đoković je opet uvjerljivo pobijedio 7–5, 6–3, 6–1, nanijevši tako Nadalu tek drugi poraz na ovom turniru u cijeloj karijeri. Ovo je Đokoviću bila i prva pobjeda protiv Nadala na Roland Garrosu u 7 mečeva.
Spisak mečeva
Rezultati s mečeva ATP-turnira, Davis Cupa, Olimpijskih igara i glavnog žrijeba Grand Slam turnira.
IC 831
IC 831 (također poznat kao MCG 5-30-113 i PGC 43708) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 295 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 0,70 (60 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (26 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Rudolf Ferdinand Spitaler 25. februara 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Analiza
Analiza je metoda naučnog istraživanja rastavljanjem nekog predmeta, pojave ili procesa na njegove sastavne dijelove. Analiza poslovanja je proces u kojem se podatci o poslovanju pretvaraju u informacije relevantne za upravljanje. Analizom se služimo kako bismo stekli jasniju sliku o predmetu analize, a provodimo je kako bismo osmislili aktivnosti kojima ćemo ostvariti zacrtani marketinški cilj.
Najpoznatija jednostavna analitička tehnika koja objedinjuje oba aspekta udaljenosti objekta analize od organizacije jest analiza snaga, slabosti, prilika i prijetnji, poznatija pod skraćenicom SWOT analiza.
SWOT analiza je jedan od instrumenata kojima se menadžer može poslužiti u kreiranju strategije. Ovo je kvalitativna analitička metoda koja kroz 4 čimbenika nastoji prikazati snage, slabosti, prilike i prijetnje određene pojave ili situacije. Međutim, treba uzeti u obzir da se radi o subjektivnoj metodi.
Uho
Uho je organ čula sluha, a kod sisara i ravnoteže. U sisara uho se obično opisuje kao da ima tri dijela: vanjsko, srednje i unutrašnje uho. Vanjsko uho sastoji se od ušne školjke i ušnog kanala. Budući da je vanjsko uho jedini vidljivi dio uha kod većine životinja, riječ "uho" često se odnosi samo na vanjski dio. Srednje uho uključuje bubnjić i tri kosti. Unutrašnje uho nalazi se u koštanom labirintu i sadrži strukture koje su ključne za nekoliko čula: polukružni kanali, koji omogućavaju ravnotežu i praćenje oka prilikom kretanja; utrikulus i sakulus, koji omogućavaju ravnotežu u mirovanju; i pužnica, koja omogućava sluh. Uši kičmenjaka postavljene su donekle simetrično na obje strane glave, a raspored pomaže lokalizaciji zvuka.
Uho se razvija od prve farinksne vrećice i šest malih oteklina koje se razvijaju u ranim embrionima nazvanih otične plakode, a koje su izvedene iz ektoderma. Uho može biti pogođeno bolestima, uključujući infekciju i traumatsdko oštećenje. Bolesti uha mogu dovesti do gubitka sluha, zujanja u ušima i poremećaja ravnoteže kao što je vrtoglavica, iako na mnoga od ovih stanja može uticati oštećenje mozga ili nervni putevi koji vode od uha.
Uho se ukrašava naušnicama i drugim nakit u brojnim kulturama hiljadama godina i podvrgnuto je hirurškim i kozmetičkim izmjenama.
Struktura
Ljudsko uho sastoji se od tri dijela – vanjskog, srednjeg i unutrašnjeg uha]]. Ušni kanal vanjskog uha odvojen je bubnom opnom i bubnom šupljinom srednjeg uha, ispunjenom zrakom. Srednje uho sadrži tri male kosti – koščice – uključene u prenos zvuka i povezano je sa ždrijelom na nazofarinksu, kroz ždrijelni otvor Eustahijeve cijevi. Unutarnje uho sadrži otolitne organe – utrikulus i sakulus – i polukružne kanale koji pripadaju vestibulskom sistemu, kao kao i pužnicu slušnog sistema. mini|300p|Vanjsko uho i bubnjić. 1. lobanja 2. ušni kanal, 3. ušna školjka, 4. bubna opna, 5. predvorje, 6. čekić, 7. nakovanj, 8. stremen, 9. polukružni kanalić, 10. pužnica, 11. slušni nervi, 12. Eustahijeva cijev
Vanjsko uho
Vanjsko uho čine ušna školjka i zvukovod. Oni dovode zvuk do srednjeg uha. U zvukovodu se nalaze dlačice koje štite uho od vanjskih uticaja. Kao svojevrstan "privjesak" na mjestu vezivanje školjke za lice, obično se javlja ušna resica (lobulus auriculae), kao njen sasatavni dio. Međutim, u ekstremnim oblicima, fenotip prirasla ušna resica ponekad može biti obilježen potpunim odsustvom lobulusa.
Srednje uho
Na početku srednjeg uha se nalazi bubnjić koji služi kao opna, zatim tri koščice (čekić, nakovanj i stremen) i eustahijeva cijev koja izjednačava pritisak u srednjem uhu. Pločica stremena zatvara ovalni prozorčić što je i granica između srednjeg i unutrašnjeg uha.
Bolesti
Bolesti uha su nagluhost (slabljenje sluha, obično kod starijih osoba) i gluhoća (potpuni gubitak sluha).
Eustahijeva cijev je kanal koji spaja šupljinu srednjeg uha sa ždrijelom.
Barotrauma je fizičko opterećenje koje narušava i oštećuje strukture u zatvorenim tjelesnim šupljinama ispunjenima zrakom za vrijeme nagle promjene atmosferskog pritiska. Pozitivna barotrauma - pritisak u zatvorenim šupljinama je povišen. Negativna barotrauma - pritisak u zatvorenim šupljinama je snižen.
U tjelesnim šupljinama, kao i u srednjem uhu postoji određena količina neotopljenog zraka i ona reaguje na promjene atmosferskog pritska. Padanjem atmosferskog pritiska pri porastu visine, zapremina zraka u tjelesnoj šupljini se povećava.
Promjene u Eustahijevoj cijevi izazivaju smetnje u srednjem uhu. Barotraumatski poremećaj se ne javlja kada je pritisak u uhu jednak pritisku okoline. Ako se Eustahijeva cijev otvori pritisci se izjednače.
Vättern
Geografija
Vättern je dugo i usko jezero i dijeli regije Västergötaland i Östergötaland,
NGC 4086
NGC 4086 (također poznat kao MCG 4-29-16, PGC 38290 i UGC 7076) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 326 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 1,00 (95 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (85 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 2. maja 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Stražbenica (Banovići)
Stražbenica je naseljeno mjesto u općini Banovići, Bosna i Hercegovina.
Historija
Kao samostalno naseljeno mjesto Stražbenica postoji od popisa 1991. godine. Nastalo je izdvajanjem iz dijelova naselja Banovići Selo i Podgorje.
Dijelovi naselja (zaseoci)
Naselje je zbijenog tipa i nema zaseoka.
Definicija
Definicija je jedna od osnovnih metoda saznanja. To je sud kojim se nedvosmisleno određuje sadržaj nekog pojma.
NGC 7066
NGC 7066 (također poznat kao MCG 2-54-25, PGC 66747 i UGC 11741) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 235 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 0,90 (61 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (61 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 31. augusta 1886. godine.
Definicija
Aristotel je proglasio Sokrata začetnikom metode definicije pošto je on prvi put definisao jedan pojam-istina ("Istina je ono što se kao zajedničko nalazi u mnoštvu pojedinačnih mišljenja")
NGC 7066
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 1313
NGC 1313 (također poznat kao ESO 82-11, IRAS 03176-6640 i PGC 12286) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 22 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Mreža. Najveći prečnik je 9,20 (58 hiljada sg) a najmanji 7,2 uglovnih minuta (45 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio James Dunlop 27. septembra 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Eminovo Selo
Eminovo Selo je naseljeno mjesto u općini Tomislavgrad, Bosna i Hercegovina.
Treštenica Donja
Treštenica Donja je naseljeno mjesto u općini Banovići, Bosna i Hercegovina.
Dijelovi naselja (zaseoci)
Galamići, Golići, Selomići i Treštenica Donja.
Preočica
Preočica je naseljeno mjesto u općini Vitez, Bosna i Hercegovina.
Sauber C32
Sauber C32 je Formula 1 automobile dizajnirao Matt Morris i izgrađen od strane Sauber za 2013. prvenstvu.
Potpuni spisak rezultata u Formuli 1
(key) (Utrke u boldu označavaju najbolju startnu poziciju, dok utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
Donji Kokoti
Donji Kokoti (ćir. Доњи Кокоти) su naseljeno mjesto u sastavu grada Podgorice, Crna Gora.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Crnoj Gori nalazili su se u sastavu stare općine Podgorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine Donji Kokoti su imali 1.073 stanovnika.
Popis 2011.
Napomena: Oznaka Z predstavlja zaštićen podatak.
NGC 5563
NGC 5563 (također poznat kao PGC 51226) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 322 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 0,70 (66 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (37 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 8. maja 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Analogija (filozofija)
Analogija je logička metoda. To je takav oblik posrednog zaključka kod kojeg se polazi od posebnog ili pojedinačnog i zaključuje na posebnom ili pojedinačnom po sličnosti. Ako su dva predmeta slična po nekim osobinama, možemo zaključiti da su slična i u drugim osobinama. Ovdje nema garancije za istinit zaključni sud, ali je veća vjerovatnoća ako se upoređuju bitne osobine ili svojstva. Primjer analogijskog zaključka gdje nismo sigurni u zaključni sud:
''Zemlja i Mars su u sunčevom sistemu. Obje su planete. Na Zemlji ima života i na Marsu ima života.''
Charles de Gaulle
Charles André Joseph Marie de Gaulle (fon. Šarl de Gol), u Francuskoj opće poznat kao general De Gaulle, bio je francuski vojskovođa, te državnik i bivši premijer i predsjednik Francuske.
Prije Drugog svjetskog rata bio je poznat kao taktičar tenkovskih bitaka, kao i zagovornik koncentrirane upotrebe oklopnih i zračnih snaga. Bio je vođa "Slobodne Francuske" u Drugom svjetskom ratu, zatim šef privremene vlade od 1944. do 1946. Pozvan da formira vladu 1958, inspirisao je novu konstituciju i bio prvi predsjednik Pete republike od 1958. do 1969. Njegova politička ideologija, poznata kao golizam, izvršila je veliki utjecaj na kasniju francusku politiku.
Šveđani
Historija
Šveđani su skandinavska etnička skupina koja pripada germanskoj grupi naroda.
Termin Šveđani dolazi od riječi svear (svensk je pridjev). Ovaj narod se prvi put spominje u knjizi Germania koju je napisao Publius Cornelius Tacitus 98. godine.
Charles de Gaulle
De Gaulle je oženio Yvonne Vendroux (Tante Yvonne; njemački: teta Yvonne) 7. aprila 1921. Imali su troje djece: sina Philippea (rođen 1921) i kćeri Élisabeth (rođena 1924), koja se udala za generala De Boissieua, i Anne (1928-1948), koja je imala Downov sindrom.
Tulovići
Tulovići su naseljeno mjesto u općini Banovići, Bosna i Hercegovina.
Charles de Gaulle
Jedan od Charlesovih unuka, Charles de Gaulle mlađi, bio je član Evropskog parlamenta od 1994. do 2004. Mnogi članovi rekli su da je De Gaulle mlađi, naročito Philippe de Gaulle (u nekoliko TV-emisija u kojima je promovirao svoju knjigu De Gaulle, mon père), "sramota porodice".
Još jedan unuk, Jean de Gaulle, član je Francuskog parlamenta.
Tulovići
Dijelovi naselja (zaseoci)
Delići, Draganja, Gaj, Handalići, Mecići, Piralići, Selomići, Šainovac i Tulovići.
Indukcija
Indukcija (lat. inducere – "uvoditi") jedan je od osnovnih pojmova naučne spoznaje, tj. zaključivanje od pojedinačnih slučajeva na opći izvod, od pojedinačnih fakata na opće. U naučnom istraživanju indukcija se nužno spaja s dedukcijom.
Mudrike
Mudrike su naseljeno mjesto u općini Travnik, Bosna i Hercegovina.
Indukcija
Indukcija je logička metoda. To je vrsta posrednog zaključka kod kojeg polazimo od pojedinačnog ka općem. To znači da ono što vrijedi za svaki pojedinačni slučaj jedne vrste vrijedi za cijelu vrstu. Induktivni zaključak dijeli se na potpun i nepotpun. Ako se u premisama (polazni sud) nabroji svaki pojedini slučaj neke vrste, pa se zaključi o cijeloj vrsti, onda je to potpuna indukcija. Ako se na osnovu nekoliko primjera neke vrste zaključi o cijeloj vrsti, onda je to nepotpuna indukcija. Ako su sve premise, onda je u potpunoj indukciji garantovano istinit i zaključni sud. To ne možemo tvrditi za nepotpunu indukciju. Njemački logičar Hempel, inspirisan indukcijom, predložio je paradoks koji je dobio naziv paradoks gavrana.
Dedukcija
Dedukcija ili Deduktivna logika je logička metoda. Predstavlja oblik posrednog zaključka kod kojeg se zaključni sud izvodi od općeg ka posebnom ili pojedinačnom. Kada deduktivni zaključak ima tačno dvije premise (polazni sud) i konkluziju on se naziva silogizam. U zavisnosti od toga od kakvih je sudova građen može biti: kategorički, hipotetički i disjunktivni. Najčešći oblik silogizma je "kategorički silogizam", on je građen od tri kategorička suda, na primjer:
Svi ljudi(M) su živa bića(P)
Bosanci su ljudi(M)
________________________
Bosanci(S) su živa bića(P)
Ovaj zaključak se sastoji tačno iz tri suda i tri različita pojma. Pojmovi se razlikuju po obimu. Pojam koji ima najširi obim se naziva terminus maior-P, pojam sa najužim obimom naziva se terminus minor-S, pojam sa srednjim obimom terminus medius-M.
Kategorički silogizam ima četiri osnovne figure koje zavise od položaja srednjeg termina:
ISO 3166-2:BA
Kantoni (samo za područje Federacije BiH)
mini|300px|desno|Teritorijalna podjela Federacije Bosne i Hercegovine na kantone po ISO 3166-2:BA
Onychophora
Onychophora, najbliži bosanski naziv crvonošci i baršunaste gliste, su posebno koljeno natkoljena Ecdysozoa. Obično se opisuju kao crvi s nogama, na što i ukazuje latinski korijen naziva. Naseljavaju uglavnom Južnu hemisferu, hraneći se malenim životinjama kao što su insekti koje love štrcanjem ljepljive sluzi (zbog čega ih zovu i "pljujući crvi"). Suvremenoj zoologiji zanimljivi su zbog načina razmnožavanja, odnosno oplodnje većine poznatih vrsta. Prema izgledu, različito su ih upoređivali sa crvima s nogama, gusjenicama i blatnjacima.
Smatra se da je ovo koljeno su vrlo vjerojatno blisko srodno koljenima Arthropoda i Tardigrada, pa zajedno s njima čine takson Panarthropoda. Zato su ih ranije često opisivali "pola kolutićavci, pola člankonošci". Prvi rod ovog koljena opisao Landsdown Guilding 1825, smatrajući ih tada još neobičnim Gastropodama. Naziv Onychophora dao im je Grube tek 1853.
Plan građe
Onychophora su crvolike, segmentirane životinje, cilindričnog, a sa trbušne strane malo spljoštenog tijela. Imaju niz parova kožnih izraslina kojima se koriste kao nogama. Dugee su između 0,5 i 20 cm, a imaju između 13 i 43 para lažnih nožica. Vrlo su raznolikih boja s tankim poprečnim prugama, no pojedine vrste mogu imati i drugačije šare.
Spolja je sasvim neupadljiva segmentiranost i prepoznatljiva samo po ravnomjernom razmaku između nožica; ispoljava se i ravnomjernim, segmentnim otvorima u koži (ostije)Nemaju organa za izlučivanje (nefridije) i koncentriranog nervnog tkiva. Pojedini segmenti gotovo uopće nisu specijalizirani, čak se i glava razvija neznatno drugačije od bilo kojeg drugog narednog segmenta.
Tjelesne izrasline
mini|220px Jedno od karagterističnih obilježja ovog koljena su "nožice" (lobopode). To su čunjasto-kesaste izrasline koje su iznutra šuplje i nemaju članke. Iako je njihov broj jako varira od vrste do vrste, građa im je kod svih vrlo slična. Čvrstoću im daje hidrostatskki pritisak tjelesne tekućine.
Ovakve životinje kreću se uglavnom pasivno, skupljanjem i opuštanjem kompletnog cijelog tijela. U svakoj nožici pružaju se mišići koji je mogu skratiti i savijati. Budući da nemaju članke, ovo savijanje može biti na bilo kojem mjestu dužinskog profila.
Svaka nožica ima dvije uvlačive kandže od stvrdnutog hitina. Kandžice se uvlače u tri do šest trnovitih "jastučića" na koje se žibotinja oslanja pri mirovanju, ili prilikom kretanja po glatkoj podlozi. Kandžice se uglavnom  upotrebljavaju za kretanja po neravnoj podlozi, omogućavajući tijelu čvrst oslonac.
Pored parnih nožica, Onychophora imaju još tri tjelesne izrasline na glavi, koja jr sastavljena od tri segmenta. Na prvom je par prstenastih antena koje funkcioniraju kao čulni organi, a u njihovoj bazi nalaze se vrlo jednostavne oči, izuzev nekoliko vrsta koje su slijepe. Na drugom i trećem glavenom segmentu nalaze se dijelovi usnog aparata.
Ostali elementi građe
Različito od Arthropoda, Onychophora nemaju egzoskelet. Umjesto njega, oblik tijela im održava hidroskelet. Tjelesni zid sastoji se od vanjskog kožnog sloja koji nije građen od ćelija, te jednoslojne epiderme, kao unutrašnje strane kože, a obično ispod nje je sloj mišićnog tkiva koje je uronjeno u vezivno tkivo.
Sve su odvojenih spolova, uz veoma  čestu pojavu imaju spolnog dimorfizma. Pritom su ženke obično krupnije od mužjaka, a mnoge vrste se pare prije nego ženka dostigne spolnu zrelost; to se dešava samo jednom u životu. Razmnožavanje može biti oviparno, ovoviviparno ili viviparno, zavisno od vrste.
Filogenija
thumb|right|[[Eoperipatus totoro]] Baršunasti crvi su u svojim sadašnjim oblicima vjerovatno usko povezani s člankonožcima, vrlo opsežnim taksonom koji uključuje, naprimjer, rakove, insekte i paukaše. Oni između ostalog svi imaju:
Segmentacija, s dva tjelesna dodatka po segmentu, također je slična. No, antene, mandibule i usne papile vjerovatno nisu homologne odgovarajućim strukturama kod artropoda, tj. vjerojatno su evolurale neovisno. Druga blisko povezana skupina su relativno nejasne vodeni medvjedi (Tardigrada); međutim, zbog vrlo male veličine, ovima nedostaju neke karakteristike baršunastih crva i artropoda, kao što su sistem cirkulacije i odvojene respiratorne strukture. Baršunasti crvi, člankonožaci i vodeni medvjedi zajedno formiraju monofiletskii takson, Panarthropoda, tj. tri grupe zajedno pokrivaju sve potomke svog posljednjeg zajedničkog pretka. Zbog određenih sličnosti oblika, baršunasti crvi su obično bili grupirani s vodenim medvjedima, kako bi tvorili takson Protoarthropoda. Ovo bi podrazumijevalo da i baršunasti crvi i vodeni medvjedi još nisu toliko razvijeni kao člankonožaci. Moderne sistematske teorije odbacuju takve koncepcije "primitivnih" i "visoko razvijenih" organizama i umjesto toga razmatraju isključivo historijske odnose među njima. Ti odnosi još nisu u potpunosti shvaćeni, ali smatra se vjerovatnim da sestrinske grupe baršunastih crva formiraju takson označen kao Tactopoda Dugo se smatralo da su baršunasti crvi povezani sa [[annelida] ]ma. Između ostalog imaju tijelo nalik crvu;
Moderna taksonomija ne proučava kriterije poput „viših“ i „nižih“ razvojnih stanja ili razlike između „glavnih“ i „sporednih“ grana – smatraju se relevantnim samo porodični odnosi označeni kladističkim metodima. S ovog stajališta, nekoliko zajedničkih karakteristika i dalje podržava hipotezu Articulata - segmentirano tijelo; upareni dodaci na svakom segmentu; parni raspored organa za uklanjanje otpada u svakom segmentu, a prije svega, nervni sistem sličan vrpcama temeljen na dvostrukom nervnom lancu, koji leži duž trbuha. Alternativni koncept, koji je danas najčešće prihvaćen, je takozvana hipoteza Ecdysozoa. Ovo svrstava annelide i Panarthropoda u dvije vrlo različite skupine: prve u Lophotrochozoa i druge u Ecdysozoa. Sekvence mitohondrijskih gena također pružaju potporu ovoj hipotezi. Zagovornici ove hipoteze pretpostavljaju da su se spomenute sličnosti između anelida i baršunastih crva razvijale konvergentno ili su primitivne karakteristike prošle nepromijenjene od zajedničkog pretka i na Lophotrochozou i na Ecdysozoa. Naprimjer, u prvom bi se slučaju živčani sistem s vrpcama razvijao u dvije skupine neovisno, dok je u drugom slučaju to vrlo stara karakteristika, koja ne podrazumijeva osobito prisnu vezu između Annelida i Panarthropoda. Koncept Ecdysozoa dijeli takson na dvoje:Panarthropoda u koju su smješteni baršunasti crvi, i sestrinska skupina Cycloneuralia, koja sadrži nitaste crve (Nematoda), crve konjske dlake (Nematomorpha) i tri prilično nejasne skupine: zmajevi blata (Kinorhyncha); penisoliki crvi (Priapulida i crvi čekinjaste glave(Loricifera).
Posebno karakteristično za Cycloneuralia je prsten "cirkularnih" živaca oko otvora za usta, koji zagovornici hipoteze Ecdysozoa također u modificiranom obliku prepoznaju u pojedinostima živčanih obrazaca Panarthropoda. Obje skupine dijele i zajednički mehanizam za odbacivanje kože (ekdiza) i molekularno biološke sličnosti. Jedan od problema hipoteze o Ecdysozoa je supterminalni položaj usta baršunastih crva: za razliku od Cycloneuralia, usta nisu na prednjem kraju tijela, već leže dalje ispod trbuha. Međutim, istraživanja o njihovoj razvojnoj biologiji, posebno u vezi s razvojem živčanih glava, sugeriraju da to nije uvijek bilo tako i da su usta izvorno bila terminalna (smještena na vrhu tijela). To podržavaju i fosilni zapisi. Hipoteza o člankonožcima iz skupine matičnih skupina vrlo je široko prihvaćena, ali neka stabla sugeriraju da onikofora mogu zauzeti drugačiji položaj; njihova anatomija mozga bliža je onoj Chelicerata nego bilo kojem drugom člankonošcu. Moderni baršunasti crvi formiraju monofiletnu skupinu, u kojoj su svi potomci njihovog zajedničkog pretka. Važne uobičajene karakteristike derivata (sinapomorfija) uključuju, naprimjer, mandibule drugog segmenta tijela i oralne papile i pridružene sluzne žlijezde trećeg, živčane trake koje se protežu duž donje strane s brojnim poprečnim vezama po segmentu; te poseban oblik traheja. Do 2011. godine opisano je oko 180 modernih vrsta, uključujući 49 roda; stvarni broj vrsta je vjerovatno otprilike dvostruko veći. Prema novijoj studiji, do sada su opisane 82 vrste porodice Peripatidae i 115 vrsta Peripatopsidae. Međutim, među ovih 197 vrsta, 20 su nomina dubia zbog velikih taksonomskih nedosljednosti. Najpoznatiji je tip je rod Peripatus ,  opisan još 1825. godine i koji se u zemljama engleskog jezika smatra reprezentativnim za sve baršunaste crve. Svi rodovi dodijeljeni su jednoj od dviju porodica, čiji se rasponi distribucije ne preklapaju, već su razdvojeni sušnim područjima ili oceanima:
Dubrovnik
300px|mini|Dubrovnik Dubrovnik (latinski: Ragusa) jest grad u Hrvatskoj i sjedište Dubrovačko-neretvanske županije.
Geografski položaj
Smješten na obali Jadranskog mora, na krajnjem jugu Hrvatske. Ubraja se u jedan od najznačajnijih kulturnih i turističkih centara u jugoistočnoj Evropi. Poznat je po starom gradskom jezgru sa brojnim kulturnim i sakralnim spomenicima.
Popularni naziv za grad pod brdom Srđ je i "biser Jadrana". Dubrovnik je i administrativni centar Dubrovačko-neretvanske županije.
Grad Dubrovnik osnovan je na pomorskoj trgovini i trgovini sa okolnim zemljama Balkana (Bosnom, Srbijom, Dalmacijom) tokom ranog srednjeg vijeka i dugo vremena bio je jedini protivnik Mletačke republike na istočnom dijelu Jadrana. Zbog bogatstva i vještih diplomatskih odnosa, Dubrovnik se znatno razvio posebno u 15. i 16. vijeku. On je bio i važan kulturni centar, te rodni grad mnogih značajnih pjesnika, pisaca, filologa, slikara, matematičara i fizičara.
Počeci grada
Pretpostavlja se da je Dubrovnik nastao u 7. vijeku. Te nove spoznaje zasnivaju se na pronalasku ostataka ruševina katedrale koja se nalazila na mjestu današnje katedrale. Stari osnivači Dubrovnika su, bježeći pred Avarima iz razorenog Epidaurusa (današnji Cavtat) došli na otočnu hrid Laus ispod brda Srđ i tu su se nastanili. Vremenom su otočnu hrid povezali sa kopnenim dijelom današnjeg Dubrovnika, u to vrijeme pod imenom Dubrava, i to nasipanjem kanala na kojem se danas nalazi jedna od poznatijih dubrovačkih ulica Placa (Stradun). Dubrovnik je u početku bio u sastavu Dalmatinskog temata i priznavao je vlast Bizantije. Prvi put u historijskim dokumentima spominje se 850. godine. Oko 992. spalio ga je makedonski car Samuilo. Krajem 10. vijeka osnovana je dubrovačka nadbiskupija i metropolija. Tada postaje crkveno nezavisan od Splita. Od 1205. priznaje vlast Venecije, što traje do 1358. U vrijeme mletačke vlasti Dubrovčani su podigli tri bune, ali se nisu mogli osloboditi mletačke vlasti.
Razvoj republike
Iako je priznavao vlast Venecije, Dubrovnik je imao određen vid autonomije, jer je birao Malo i Veliko vijeće, Senat, te ostale organe gradske samouprave. Grad je 1272. dobio statut. U Dubrovniku se vrlo rano razvija trgovina, posebno sa zaleđem, i to ponajprije s Bosnom u doba bana Kulina.
U vrijeme uspona Raške Dubrovnik se uspješno branio od njenih napada. U 13. vijeku vlast Dubrovnika raste na šire gradsko područje i susjedne teritorije. Tako se Lastovo dobrovoljno priključuje Dubrovniku, a od 1333. u sastavu Dubrovačke republike je i Stonski rat sa Stonom. Mljet ulazi u sastav Republike 1345.
Ston je imao veliko strateško značenje za Dubrovnik, jer je tako mogao kontrolirati plovidbu oko ušća rijeke Neretve i u Mljetskom kanalu. Prostor od Stona do Zatona, Dubrovačka republika je osigurala kada je krajem 14. vijeka od Bosne kupila Konavle. Tada su utvrđene granice Republike, koju od kraja 14. vijeka priznaju svi dubrovački susjedi.
Zadarskim mirom 1358. posjedi Venecije na istočnoj obali Jadranskog mora pripali su ugarsko-hrvatskoj državi, pa je Dubrovnik kao dio Dalmacije došao pod vlast ugarskog vladara. Dubrovnik je prihvatio kraljevo vrhovništvo (Ludovik I) i plaćao danak od 500 dukata, čime se osigurao i od nasrtaja Venecije. Od tog vremena Dubrovnik sve više izgrađuje svoju samostalnost i nezavisnost. Kneza biraju sami Dubrovčani, a nakon smrti Ludovika I 1380. razvija se u samostalnu državu.
Procvat Republike
U Dubrovačkoj republici, koja je bila organizirana kao patricijska republika, vlast je imala vlastela sakupljena u Velikom vijeću. Veliko vijeće je biralo gradsko činovništvo. Vijeće umoljenih (vlada), koje se još zvalo i Malo vijeće. Knez se birao na mjesec dana. Dubrovnik nije imao stalnu vojsku, već samo redare i stražu, a ako je bilo potrebno, uzimao je plaćenike. U 15. vijeku imao je oko 40.000 stanovnika.
Dubrovnik doživljava svoj procvat u 16. vijeku, kada Dubrovčani uspješno uspostavljaju trgovačke veze s Osmanlijama, kojima plaćaju danak u novcu i robi. Istovremeno zadržavaju slobodu, nezavisnost i povlastice slobodne trgovine na cijelom području Osmanlijskog carstva. Dubrovčani su već od ranije imali svoja uporišta na Balkanu i uspješno razvijaju trgovinu sa Portom, ali i Italijom i Španijom. Trguje se rudarskim, poljoprivrednim i stočarskim proizvodima, manufakturnom robom, solju i drugim. U 16. vijeku Dubrovnik je imao jaku mornaricu, sa oko 180 brodova. Dubrovački brodovi prevozili su robu stranih trgovaca, plovili obalama Sredozemlja i stizali sve do Engleske.
Osnova privrednog razvoja Dubrovnika činile su pomorstvo i trgovina sa okolnim područjima (pogotovo srednjovjekovnom Bosnom), ali i zanat. U 15. vijeku organiziraju se prve radionice za proizvodnju sukna, stakla i sapuna. U to vrijeme Dubrovnik je imao i prosvjetne, socijalne, komunalne i privredne ustanove. U 16. vijeku zahvaljujući trgovini i pomorstvu, u Dubrovniku se akumuliraju znatna finansijska sredstva. Osnivaju se jača trgovačka i pomorska preduzeća, ali se produbljuju socijalne razlike između građana, pa se bogatiji izjednačuju s vlastelom. Grad Dubrovnik se izgrađuje prihodima od zanatstva i trgovine.
Republika je imala svoju zastavu, grb i vojsku. Uspostavila je razgranatu mrežu diplomatskih i trgovačkih predstavništava u mnogim evropskim zemljama. Njihove interese na dvorovima evropskih vladara zastupali su poklisari, dok su konzulati štitili interese dubrovačkih pomoraca širom svijeta.
Važan zaštitnik dubrovačke slobode bila je Španija, a najveći neprijatelj njenoj nezavisnosti i slobodi vječiti konkurent, Venecija.
U drugoj polovini 16. vijeka moć Dubrovnika je opala. Uzroci su u velikim geografskim otkrićima i revoluciji cijena koja obezvrjeđuje novac. Dubrovački bankari manje su ulagali u brodarstvo i obrt, jer je nedostajalo kapitala, a konkurencija francuskih, engleskih i holandskih pomoraca bila je sve veća.
Opadanje Grada i Republike
Godine 1667. Dubrovnik je uništio snažan zemljotres, u kojem je stradao velik broj Dubrovčana, dok je mnogo zgrada porušeno.
Zemljotres 1667. nije bio jedini događaj koji je uzrokovao opadanje moći Dubrovačke republike. Naime, otkrićem Amerike trgovački putevi premjestili su se na Atlantik, splitska skela koju su izgradili Mlečani, te činjenica da više nisu imali monopol na trgovinu s Osmanlijama, neki su od glavnih uzročnika. Zemljotres, a nedugo zatim i požar, samo su kruna svih nedaća koje su u to doba zadesile Dubrovnik.
Nakon višestoljetnog uspješnog balansiranja između dviju velesila u svom okruženju: Mletačke republike i Osmanlijskog carstva, opća evropska ofanziva protiv Osmanlija (poraz pod Bečom 1683, kod Mohača 1687.) odrazila se i na Dubrovnik, jer su Mlečani iskoristili slabost Osmanlija i uzimanjem trebinjskog kotara posve odrezali Dubrovnik od Osmanlijskog carstva i bosanskog zaleđa, te grad doveli u vrlo tešku situaciju. Međutim, mirom u Srijemskim Karlovcima 1699. Venecija se morala povući iz Popovog polja i vratiti ga u Osmanlijske ruke, a tom prilikom provedeno je i prvo sistematsko razgraničenje Osmanlijskog carstva i Venecije u Dalmaciji. Dubrovčani su se još jednom, ponajprije vještom diplomacijom, oslobodili opasnosti, da ih Venecija okruži i odvoji od zaleđa.
Pad Republike
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Dubrovnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, grad Dubrovnik je imao 41.562 stanovnika, od čega u samom Dubrovniku 26.922.
Grad Dubrovnik
Napomena: ''Nastao iz stare općine Dubrovnik. U 1981. i 1991. sadrži dio podataka općine Župa dubrovačka.''
Dubrovnik (naseljeno mjesto)
Napomena: ''Od 1857. do 1971. sadrži podatke za bivša naselja Gruž–luka i Lapad. U 2001. smanjeno je izdvajanjem naselja Bosanka, Brašina (općina Župa dubrovačka), Buići (općina Župa dubrovačka), Čajkovica, Čajkovići, Čelopeci (općina Župa dubrovačka), Čibača (općina Župa dubrovačka), Donje Obuljeno, Donji Brgat (općina Župa dubrovačka), Gornje Obuljeno, Gornji Brgat (općina Župa dubrovačka), Grbavac (općina Župa dubrovačka), Knežica, Komolac, Kupari (općina Župa dubrovačka), Makoše (općina Župa dubrovačka), Martinovići (općina Župa dubrovačka), Mlini (općina Župa dubrovačka), Mokošica, Nova Mokošica, Petrača (općina Župa dubrovačka), Petrovo Selo, Plat (općina Župa dubrovačka), Pobrežje, Prijevor, Rožat, Soline (općina Župa dubrovačka), Srebreno (općina Župa dubrovačka), Sustjepan, Šumet i Zavrelje (općina Župa dubrovačka). U 1981. i 1991. sadrži podatke za naselja Bosanka, Brašina (općina Župa dubrovačka), Čajkovići, Čelopeci (općina Župa dubrovačka), Čibača (općina Župa dubrovačka), Donje Obuljeno, Gornje Obuljeno, Komolac, Kupari (općina Župa dubrovačka), Mlini (općina Župa dubrovačka), Mokošica, Petrača (općina Župa dubrovačka), Petrovo Selo, Pobrežje, Prijevor, Rožat, Srebreno (općina Župa dubrovačka) i Zavrelje (općina Župa dubrovačka). Od 1857. do 1991. sadrži podatke za naselje Nova Mokošica.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Dubrovnik je imalo 49.728 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
IC 2487
IC 2487 (također poznat kao IRAS 09273+2018, MCG 3-24-61, PGC 26966 i UGC 5059) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 199 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,70 (99 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (23 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 26. aprila 1897. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Demografija Jablanice
Po popisu stanovništva iz 1991. godine, općina Jablanica imala je 12.691 stanovnika, raspoređenih u 33 naselja.
Popis 1991.
ukupno: 12.691
Popis 1981.
ukupno: 11.903
Popis 1971.
ukupno: 10.938
Treštenica Gornja
Treštenica Gornja je naseljeno mjesto u općini Banovići, Bosna i Hercegovina.
Dijelovi naselja (zaseoci)
Kreševac, Mihajlovići, Obojkovina, Ristići, Stevanovići i Treštenica Gornja.
NGC 4087
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 2661
NGC 2661 (također poznat kao IRAS 08432+1248, MCG 2-23-4, PGC 24632 i UGC 4584) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 189 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Rak. Najveći prečnik je 1,40 (77 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (71 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 19. marta 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 2488
IC 2488 (također poznat kao ESO 166-SC14) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Jedro. Prvo otkriće je napravio Nicolas-Louis de Lacaille 1751. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 7067
NGC 7067 je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Labud. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 27. septembra 1788. godine.
Drvorez
mini|alt=A cartoon centipede reads books and types on a laptop.| Shema tehnike visoke štampe'' Drvorez je grafička tehnika visoke štampe kod koje se otiskivanjem s drvene matrice postižu otisci na papiru ili drugom materijalu. Radi se o najstarijoj grafičkoj tehnici. Drvorezu ime dolazi od drveta kruške ili trešnje koja mu služi kao podloga ili matrica.
Grafička tehnika srodna drvorezu zove se linorez.
mini|alt=A cartoon centipede reads books and types on a laptop.| Alatke za izradu drvoreza, noževi i dleta raznih veličina i širina U i V preseka'' mini|alt=A cartoon centipede reads books and types on a laptop.| Četiri jahača apokalipse [[Albrecht Dürer]] desno|mini|250px|[[Kacušika Hokusaj, Veliki val (drvorez u boji)]]
Historijski pregled
Najraniji poznati odštampani drvorez je Diamond Sutra svitak, koga je odštampao Wang Chieh 868. godine. Drvoreznom tehnikom izvode se prve tiskane knjige.
Kao grafička tehnika drvorez se razvija u Evropi u XIV vijeku, a savršenstvo u ovoj tehnici ostvareno je u XVI vijeku u djelima Albrecht Dürera, Wohlgemutha, Pleydenwurffa, Holbeina, Burgkmaira i dr.
Dok su evropski majstori svom drvorezu davali oznaku brutalnosti, Japanci su mu davali oznaku profinjenosti. Zato je evropski drvorez bliži crtežu, a japanski slici.
Postupak rada
Kod drvoreza, grafička slika se urezuje pomoću specijalnih noževa u glatku ploču drveta. Površina koju želimo odštampati, a koja predstavlja crtež, se ne izrezuje, već se noževima uklanjaju površine koje pri štampi ostaju nenabojene, odnosno bijele. Tako izrezana ploča se nabojava valjkom i štamparskom bojom i zatim se otiskuje, ručno ili uz pomoć prese za visoku štampu. Ručno štampanje je karakterističnije za praksu drvoreza na Istoku, dok je na Zapadu u te svrhe najčešće korišćena presa.
Postoji i višebojni drvorez. Kod kojega se na jedan papir sukcesivno otiskuje nekoliko ploča, svaka s drugačije urezanim crtežom i obojena drugom bojom.
Vanjski linkovi
Taidegrafiikka
IC 832
IC 832 (također poznat kao MCG 5-30-119 i PGC 43848) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 325 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 0,50 (47 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (47 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Truman Henry Safford 16. maja 1866. godine.
Himni i Flamurit
Himni i Flamurit jest nacionalna himna Albanije. Riječi za himnu je napisao albanski pjesnik Aleksander Stavre Drenova. Himna je prvi put objavljena 1912 godine u albanskim novinama "Liri e Shqipërisë" koje su izdavane u Bugarskoj. Muziku za tekst je komponovao rumunski kompozitor Ciprian Porumbescu.
IC 832
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ekstremadura
mini|desno|250px|Stari grad u [[Cáceresu]] Ekstremadura (eks. Estremaura; ) jest španska autonomna zajednica smještena na zapadu ove države. Graniči s Kastiljom i Leónom na sjeveru (pokrajine Salamanca i Ávila), na jugu s Andaluzijom (pokrajine Huelva, Sevilla i Córdoba), na istoku s Kastilja-La Manchom (pokrajine Toledo i Ciudad Real) i na zapadu s Portugalom.
Dijeli se na dvije pokrajine: Cáceres (na sjeveru) i Badajoz (na jugu). Glavni grad je Mérida.
Ekstremadura je važno područje za životinje, naročito rezervat Monfragüe, koji je 2007. proglašen nacionalnim parkom, kao i Međunarodni park prirode Tajo. Ova je regija i najveći proizvođač duhana u Evropi.
Draževina
Draževina (ćir. Дражевина) je naseljeno mjesto u sastavu grada Podgorice, Crna Gora.
Ekstremadura
Donji paleolit
mini|desno|250px|Iskopavanje u [[Pećina svete Ane|Pećini sv. Ane u Cáceresu]] Najstariji dokazi ljudskog prisustva na teritoriji Ekstremadure potječu iz donjeg paleolita. Na arheološkim nalazištima – uglavnom na površini – pronađen je alat izrađen od kvarcita i, u manjoj mjeri, granita, ali nisu otkrivene ljudske kosti. Najstariji ostaci odgovaraju srednjoj fazi ašelske kulture (prije 700.000 godina). Najstarija nalazišta smještena su u blizini lokacija sa stijenama pogodnim za klesanje. Pronađena su i u blizini rijeka. Područja s najvećom koncentracijom arheoloških nalazišta iz ašelske kulture jesu okolina Méride (rijeka Guadiana), rijeka Zújar, močvara Valdecañas, rijeka Alagón, Jerte i El Sartalejo. U najpoznatija oruđa iz ove epohe spadaju ručni klin, razdjelnik i trostrani šiljak.
Srednji paleolit
U ovoj regiji pronađeno je dosta ostataka iz ovog perioda. Svi pripadaju musterijskoj kulturi. Izrađeni su tehnikom u kojoj je izračunavana veličina oruđa prije nego što bi iz matrice kamena bio izvađen fragment adekvatan za izradu dotičnog oruđa. Najkarakterističnija oruđa bili su strugači, nazubljeno oruđe i vrhovi strijela. Sva oruđa bila su lakša, manje gruba i izrađena tehnikom mnogo naprednijom od one u donjem paleolitu. Lokacije naselja iz musterijske kulture odgovaraju lokacijama naselja iz ašelske kulture, odnosno bila su u neposrednoj blizini rijeka. Međutim, pronađeni su ostaci i u niskim i srednje visokim zonama planinâ oko Badajoza, koji su dokaz veće teritorijalne kontrole, veće sposobnosti naseljavanja izvjesnih mjesta i bavljenja lovom, hranom i drugim poslovima i stvarima u njima.
Draževina
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Crnoj Gori nalazila se u sastavu stare općine Podgorica.
Ekstremadura
Gornji paleolit
mini|U pećini Maltravieso otkriveni su crteži starosti 66.700 godina Tokom ove faze Homo sapiens sapiens – moderni čovjek – došao je iz Afrike prije približno 50.000 godina. U to vrijeme nastali su crteži i gravure u pećini Maltravieso, hramu kvartarne umjetnosti, i rudniku Castañar de Ibor, sve u magdalenijanskom stilu. U Maltraviesu postoje siluete srne, razni trouglovi i drugi geometrijski likovi, ali nadasve je pronađeno više od 30 ruku oslikanih u negativu, od kojih je većina bez malog prsta. Nisu pronađeni nikakvi ostaci koji upućuju na to da je pećina u to vrijeme bila naseljena iako je to bila u kasnijim vremenima, pa se može zaključiti da je to bilo sveto mjesto, a ne prebivalište. Pronađeni ostaci grupirani su u tri vrste: kosti, oni izrađeni od kamena i oni izrađeni od životinjskih rogova. Ističu se sjekire pronađene na lokalitetu "Galisteova glava".
Draževina
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine Draževina je imala 14 stanovnika.
Ekstremadura
Neolit
Iako je poznato vrlo malo podataka o epipaleolitu na području današnje Ekstremadure, neolit je svjedočio nastanku megalitske kulture i drugih ostataka koji daju saznanja o nekim modifikacijama u egzistenciji ljudskih zajednica koje su naseljavale regiju. Najvažniji su bili uvođenje stočarstva i poljoprivrede, koji su uklopljeni u već postojeće lovno-sakupljačke aktivnosti. Kad je riječ o tehnologiji, najvažniji su bili keramički spremnici, koji su omogućili skladištenje poljoprivrednih viškova. mini|lijevo|[[Dolmen na Lácari, 15 km sjeveroistočno od Méride, s kraja četvrtog milenija p. n. e. najveća je grobnica s prolazom u Ekstremaduri]] Najnovije studije smatraju da je neolit ​​u Ekstremaduri počeo na prelazu iz petog u četvrti milenij p. n. e. Time je prevladan koncept kasnog neolitika, koji su neki autori zastupali vjerujući da se u ovim područjima Španije poljoprivreda pojavila mnogo kasnije. Najreprezentativnija nalazišta iz ranog neolita jesu pećina Charneca u Oliva de Méridi, Cerro de la Horca u Plasenzueli, Boquiqueova pećina u Plasenciji, pećina El Conejar u Cáceresu i Los Barruecos u općini Malpartida de Cáceres. Iz potonjeg nalazišta potječu najstariji poljoprivredni dokazi u regiji, koji su datirani na kraj šestog milenija p. n. e. Naznake pripitomljavanja životinja su slabe, ali se može pretpostaviti da se ono događa uporedo s pojavom poljoprivrede. U ovim ostacima pronađena je i ukrašena keramika, posebno vrsta poznata kao "boquique", nazvana po spomenutoj pećini, u kojoj je otkrivena. mini|upright|[[Idol iz Ekstremadure, iz trećeg milenija p. n. e. (Nacionalni arheološki muzej)]] Od srednjeg neolita, početkom petog milenija p. n. e, dogodilo se širenje megalitskih kultura u regiji. Malo je poznatih naselja iz tog vremena, samo neki podaci s lokaliteta Los Barruecos. Megalitska kultura, s druge strane, poznata je jer postoje velike koncentracije dolmena u raznim dijelovima regije. Grupe ovih megalitskih grobnica mogu se naći na lokalitetima Valencia de Alcántara, Cedillo, Santiago de Alcántara ili Barcarrota, kao i drugi izolirani primjerci od velikog interesa, kao što je veliki dolmen na Lácari. Taj je fenomen trajao dugo, sve do početka bronzanog doba. Ukope iz ove faze karakterizira prisutnost kremenih mikrolita, glatke keramike i nekih pločastih idola.
Draževina
Popis 2011.
Napomena: Oznaka Z predstavlja zaštićen podatak.
NGC 1313A
NGC 1313A (također poznat kao ESO 83-1, IRAS 03195-6652 i PGC 12457) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 256 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Mreža. Najveći prečnik je 1,20 (89 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (22 hiljade sg).
Ekstremadura
Neolit
Kasni neolit ​​najpoznatiji je na obalama Guadiane, s nalazištima kao što su Araya ili El Lobo, kojima bi se mogao dodati Los Caños kod Zafre. Ova naselja razvila su se od 3500. p. n. e, postavivši temelje za pojavu bakarnog doba, od trećeg milenija p. n. e. Ti gradovi imali su pravi poljoprivredni i stočarski karakter. Smješteni su u blizini plodne zemlje, na brežuljcima blizu riječnih korita. Keramika je praktički glatka, s malo ukrasa i jednostavnih oblika. Najindikativnija keramika su posude za kuhanje, koje se obično pojavljuju u ostacima širom jugozapadnog dijela Pirenejskog poluostrva, pokazujući integraciju Ekstremadure u zajedničku kulturnu dinamiku, koju karakteriziraju demografski rast i sve jasnija konsolidacija poljoprivrede i stočarstva.
Bakarno doba
Tokom bakarnog doba prethistorijske ljudske zajednice napredovale su u poljoprivrednom iskorištavanju okoline, a metalurgija se razvila s početkom transformacije bakra oko trećeg milenija p. n. e. u Los Castillejosu, blizu Fuente de Cantosa. Društvo se počelo usložnjavati i strukturno i ideološki: postojala je nejednakost uloga i dobara.
NGC 1313A
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ekstremadura
Predrimsko doba
mini|[[Alisedski nakit, iz šestog stoljeća p. n. e. (Nacionalni arheološki muzej)]] Među najvažnijim predrimskim narodima koji su živjeli u Ekstremaduri bili su Vetoni, koji su naseljavali sadašnje pokrajine Cáceres (sjever) i Salamanca, Ávila i dio Toleda. Luzitanci (najarhetipskiji narod u Ekstremaduri), koji su se proširili po gotovo cijeloj današnjoj Ekstremaduri i centralnom Portugalu, pastirski su narod, kojem nisu bili nepoznati ni pljačkanje ni ratovanje. Vrijedan je spomena luzitanski vođa Virijat i njegov žestoki otpor Rimljanima. Na jugu, blizu Guadalquivira, bili su Kelti, uglavnom urbani narod, koji je pružao slab otpor rimskim trupama.
Rimsko doba
mini|lijevo|[[Rimsko pozorište u Méridi, izgrađeno u 1. stoljeću p. n. e. i dorađeno u 5. stoljeću]] Područje luzitanske konfederacije doživjelo je potpunu i duboku romanizaciju. Dostignut stepen romanizacije i proširenje provincije Hispania Ulterior iziskivali su posebnu vlast, pa je Luzitanija formirana kao nezavisna provincija u vrijeme Oktavijana Augusta, obuhvativši veliki dio današnje Ekstremadure i centralnog Portugala. Napravljeni su brojni putevi i gradovi, među kojima se ističe Augusta Emerita, osnovana 25. godine, veoma važan grad u Rimskom Carstvu i glavni grad Luzitanije. Veoma važan aspekt bilo je usvajanje jezika Carstva, osnove svih budućih romanskih jezika na Pirenejskom poluostrvu. mini|[[Alkantarski most|Rimski most na Taju u Alcántari iz 2. stoljeća]] Augusta Emerita ubrzo je postala bogat grad u kojem je cvjetala kultura i koji nije imao na čemu zavidjeti drugim dvama provincijskim glavnim gradovima, Tarracu i Cordubi. Imala je široku i dobro održavanu mrežu putnih komunikacija koje su je povezivale s ostalim glavnim gradovima provincija i drugim gradovima; tako je Via de la Plata povezivala Asturiju s Augustom Emeritom i Italicom; drugi putevi vodili su do Cordube, Olisipa ili Conimbrige, prolazeći impozantnim Alkantarskim mostom. Augusta Emerita usmjerila je trgovinu i život provincije prema Rimu, sjevernoj Africi i Grčkoj. Nema sumnje da je u gradu postignut visok nivo blagostanja, o čemu svjedoči rimski cirkus, koji je mogao primiti 30.000 gledalaca. Procjenjuje se da je njegova populacija u rimsko doba prelazila 50.000 stanovnika, toliko da je pjesnik Auzonije u 4. stoljeću potvrdio da je bio deveti grad po važnosti u Rimskom carstvu, ispred same Atine.
Srednji vijek
mini|desno|250px|[[Bazilika svete Lucije Trampalske u Alcuéscaru (7–9. stoljeće)]]