cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Derby della Madonnina
1950-e i 1960-e
U sezoni 1950/51. u borbi za titulu pobijedio je Milan, zahvaljujući, između ostalih, pobjedi od 1:0 u uzvratnom derbiju golom Nordahla (u prvoj utakmici Inter je pobijedio 3:2 golovima Nyersa i Skoglunda ). Milan je na kraju sezone bio bolji za samo bod, osvojivši četvrtu titulu u svojoj historiji (nakon onih iz 1901, 1906. i 1907). Sljedeće tri godine Inter i Milan borili su se za titulu zajedno s Juventusom, pri čemu je potonji osvojio prvenstvo 1951/52. (milanski derbiji završili su 2:2 u prvoj utakmici i 2:1 za Milan u drugoj ). mini|Milanista [[Gunnar Nordahl|Nordahl, jedini koji je pet puta bio najbolji strijelac Serije A, postiže gol koji je odlučio derbi 25. marta 1951.]]
U sezoni 1952/53. Inter se vratio osvajanju titula slavivši sa četiri boda ispred Milana (koji je bio treći) i izašavši neporažen iz oba derbija (pobjeda 1:0 golom Lorenzija i 0:0 ); titula je potvrđena sljedeće godine, ovog puta sa sedam bodova prednosti nad Milanom (ponovo treći) i bilansom od jedne pobjede (3:0 uz het-trik Nyersa ) i jednog poraza (2:0 golovima Nordahla i Sørensena ) u derbiju. Milan se revanširao u sezoni 1954/55, kada je osvojio svoj peti scudetto s 12 bodova više od Intera, ali ga ipak nije uspio savladati u dva direktna okršaja (oba su završila 1:1).
Od 1955. do 1957. Milan je završavao ispred Intera na tabeli (osvojivši prvenstvo 1956/57), ali je bio slabiji u derbijima s dva poraza i dva remija. Sezona 1957/58. bila je razočaravajuća za obje ekipe (deveto mjesto u prvenstvu), ali je ponudila njihove prve susrete u nacionalnom kupu, gdje je Milan prošao nakon pobjede (3:2 ) i remija (1:1 ) u kvalifikacijskom krugu za četvrtfinale. U prvenstvu 1958/59. rossoneri su se vratili na vrh osvojivši titulu uprkos remiju (1:1 ) i porazu (0:1 ) protiv Intera (koji je završio treći). Sljedeće godine pobjeda Milana 5:3 u uzvratnom derbiju (prvi je završen bez golova ) izazvala je mnogo reakcija, pogotovo činjenica da je rekordna četiri gola postigao Altafini.
Od sezone 1962/63. do sezone 1965/66. Inter je doživio jedno od najslavnijih razdoblja u klupskoj historiji, osvojivši tri od četiri prvenstva, ispustivši titulu samo 1963/64. zbog poraza u razigravanju s Bolognom, što je jedini takav slučaj u historiji Serije A; u istom razdoblju, međutim, Milan je u gradskim derbijima skupio dvije pobjede uz isto toliko poraza i četiri remija, uključujući i onaj u 24. kolu, 24. februara 1963, koji je završen 1:1, a koji je najviše zapamćen po tome što je Mazzola postigao gol u 13. sekundi (i danas najbrži gol u historiji derbija). U sezoni 1966/67, uprkos tome što se epopeja Grande Intera Angela Morattija bližila kraju, nerazzurri su odnijeli dvije pobjede u isto toliko gradskih derbija (1:0 i 4:0 ) i završili 11 bodova ispred Milana. Rossoneri su se sljedeće sezone iskupili osvojivši titulu i ostavši neporaženi u četiri sezonska gradska derbija (dva u ligi i dva u kupu) zahvaljujući tri remija i jednoj pobjedi. Od 1968. do 1970. bilans u derbiju bio je izjednačen: po pobjeda za oba kluba i dva remija.
1970-e i 1980-e
mini|[[Sandro Mazzola|Mazzola (Inter; lijevo) i Trapattoni (Milan; desno) u borbi za loptu u utakmici odigranoj 8. marta 1970. po neobičnom zrnastom snijegu; u pozadini duel prati Lodetti (Milan)]] U prvenstvu 1970/71. Inter i Milan vratili su se u borbu za titulu bod za bod i nerazzurri su pobijedili, slavivši u uzvratnom derbiju 2:0 golovima Corsa i Mazzole, iskupivši se za poraz 3:0 u prvom derbiju, kada su strijelci bili Biasiolo, Villa i Rivera. Od 1971. do 1973. Milan je ostvario pet pobjeda i jedan remi u šest derbija (četiri u prvenstvu i dva u Kupu 1971/72). U sezoni 1973/74. Inter je pobijedio u četiri sezonska derbija (uključujući dva u Kupu), prekinuvši pobjednički niz remijem 0:0 u prvoj utakmici prvenstva 1974/75, nakon čega su uslijedile dvije pobjede Milana i još jedan remi (posljednja dva rezultata vezana su za Kup).
Nakon dvije pobjede Milana u sezoni 1975/76 (2:1 i 1:0 ), u sljedećoj su se dvije ekipe prvi put sastale u finalu Kupa (dva prvenstvena derbija završila su remijem): Milan je pobijedio s 2:0 golovima Maldere i Braglie. Uslijedile su još dvije pobjede Milana i dva remija u četiri derbija u sezonama 1977/78. i 1978/79, a u potonjoj je Milan osvojio prvenstvo.
U prvenstvu 1979/80. Inter se vratio među osvajače titule zahvaljujući, između ostalih, dvjema pobjedama (2:0 golovima Beccalossija i 1:0 golom Orialija ) protiv Milana, koji je završio na trećem mjestu s pet bodova manje; međutim, na kraju sezone, zbog skandala s namještanjem utakmica, Milan je kažnjen izbacivanjem u Seriju B. U sljedećoj sezoni dvije ekipe sastale su se samo u Kupu, a Inter je pobijedio 1:0 golom Altobellija.
Nakon godinu dana izbivanja Milana iz prve lige, derbi se vratio u sezoni 1981/82, uz još dvije pobjede Intera (1:0 i 2:1 ) i remi u Kupu (2:2 ); Inter je to prvenstvo završio na petom mjestu, dok Milan nije uspio izbjeći 14. mjesto, pa je drugi put u svojoj historiji ispao u Seriju B. Stoga su sljedeći derbiji odigrani u sezoni 1983/84; u prvom je pobijedio Inter (2:0 ), a u drugom nije bilo golova.
Općenito, između kraja 1970-ih i prve polovine 1980-ih Inter je završio neporažen u devet uzastopnih gradskih derbija u prvenstvu i Kupu: od uzvratnog derbija u sezoni 1978/79. do uzvratnog u sezoni 1983/84. nerazzurri su ostvarili šest pobjeda i tri remija.
U sezoni 1984/85. Inter i Milan sastali su se četiri puta: i u ligi i u Kupu, u ovom slučaju da se odredi finalist tog izdanja: ukupni bilans bio je u korist Milana, koji je skupio dvije pobjede i dva remija, prošavši i u finale Kupa. U prvenstvu 1985/86. zabilježeni su remi 2:2 i pobjeda Intera 1:0 golom Minauda (prvi gradski derbi sa Silviom Berlusconijem na funkciji predsjednika Milana). Nakon remija (0:0 ) i pobjede (2:1 ) u sezoni 1986/87, Milan je u sljedećoj dobio oba derbija: 1:0 (autogol Ferrija ) i 2:0 (golovi Gullita i Virdisa ), osvojivši scudetto nakon devet godina. Od 1988. do 1990. viđene su dvije pobjede Intera, uključujući važnih 1:0 u prvom derbiju u pobjedničkoj sezoni 1988/89. golom Serene, pobjeda Milana (3:0 u sezoni 1989/90. golovima Van Bastena, Fusera i Massara ) i remi.
1990-e i 2000-ite
Od sezone 1990/91. do sezone 1993/94. Milan je u prvenstvu pobijedio tri puta u četiri derbija, nastavljajući razdoblje uspjeha na nacionalnom i međunarodnom nivou koje je počelo 1988. U istom razdoblju u ligi i Kupu rossoneri su u utakmicama protiv Intera ostvarili pet pobjeda, četiri remija i jedan poraz.
Od 1995. do 1998. viđene su četiri pobjede Intera (uključujući 3:0 u uzvratnom derbiju u sezoni 1997/98. s dva gola Simeonea i golom Ronalda ), tri remija i pobjeda Milana (i to visokih 5:0 u Kupu 1998 ). U sezoni 1998/99, koja je završila još jednim scudettom za Milan, oba prvenstvena derbija završila su 2:2, dok je u sljedećoj viđena po jedna pobjeda za svaku stranu, a u četvrtfinalu Kupa kao pobjednik je izašao Inter (3:2 i 1:1 ).
U prvenstvu 2000/01. prvi derbi završen je 2:2, a u drugom je Milan deklasirao Inter sa 6:0 golovima Comandinija, Ševčenka (obojica po dva), Giuntija i Serginha (i danas najveća razlika u historiji derbija). Sljedeće godine zabilježena je po pobjeda za obje strane, 4:2 za Milan i 1:0 za Inter golom Vierija. U sezoni 2002/03. dvije ekipe sastale su se i u prvenstvu (dvostruka pobjeda Milana od 1:0), ali, prvi put u historiji derbija, i u Ligi prvaka kako bi odredili finalista za tu godinu; rossoneri su prošli zahvaljujući pravilu gola u gostima, remiziravši 0:0 u prvoj utakmici i 1:1 u drugoj (golovi Ševčenka i Martinsa ).
Od sezone 2005/06. do sezone 2009/10. Inter je osvojio pet prvenstava zaredom, postavivši vlastiti rekord i izjednačivši tadašnji italijanski. U ovom razdoblju bilans u derbijima bio je na strani nerazzurra, koji su ostvarili sedam pobjeda, uz tri poraza; među tim pobjedama izdvajaju se 4:3 u prvom derbiju u sezoni 2006/07, visokih 4:0 u prvom derbiju u sezoni 2009/10. golovima Motte, Milita, Maicona i Stankovića i 2:0 u drugom derbiju u toj sezoni, koji je Inter završio s devet igrača zbog isključenja Sneijdera u prvom poluvremenu i Lúcija pri kraju utakmice.
2010-e
Sezonu 2010/11. obilježila je primopredaja: predvođen Allegrijem, Milan je donio puni plijen iz oba derbija, osvojivši scudetto (nakon sedam godina) ispred gradskog rivala, na čijoj je klupi bio nekadašnji Milanov igrač Leonardo. U narednom prvenstvu Inter se revanširao u oba prvenstvena dvoboja, uskrativši Milanu i mogućnost odbrane titule: poraz rossonera 4:2 u derbiju 6. maja značio je da titula odlazi u vitrine Juventusa. Međutim, početak sezone bio je u znaku Milana, koji je kući donio pehar Italijanskog superkupa, osvojivši ga upravo protiv Intera na Nacionalnom stadionu u Pekingu. Sljedeće godine, pak, viđena je pobjeda Intera (1:0) i remi (1:1).
U većem dijelu 2010-ih, zahvaljujući Juventusovoj pobjedničkoj seriji (s posljedičnom većom medijskom pažnjom na događajima vezanim za torinsku ekipu), kao i zbog činjenice da su drugi klubovi, poput Napolija i Rome, u međuvremenu postali konkurentniji od milanskih, interes za Milanski derbi postepeno je opao. Prilagođavajući očekivanja u sportskom smislu, Inter i Milan (čiji su vlasnici u međuvremenu postali stranci) većinom su igrali odlučujuće utakmice za plasman u Evropsku ligu. Između sezona 2013/14. i 2016/17. u prvenstvenim derbijima zabilježene su dvije pobjede Intera, dvije Milana i četiri remija.
U sezoni 2017/18, koja je završila Interovim povratkom u Ligu prvaka, nerazzurri su dobili prvi derbi s 3:2 zahvaljujući het-triku Icardija (koji je izjednačio rekord po broju golova nekog igrača Intera u jednom gradskom derbiju ), dok je drugi završen bez golova. Te sezone sastali su se i u Kupu, gotovo 18 godina nakon posljednje utakmice u tom takmičenju; Milan je pobijedio golom Cutronea u produžecima (1:0). Sljedeće godine Inter je pobijedio u obje utakmice, 1:0 i 3:2. . Isto se dogodilo i u sezoni 2019/20. rezultatima 2:0 i 4:2, čime je niz neporaženosti u prvenstvenim gradskim derbijima Inter produžio na osam utakmica, uz četiri uzastopne pobjede: obje te stvari nisu se dogodile od razdoblja između kraja 1970-ih i prve polovine 1980-ih.
2020-e
mini|desno|250px|Mural kod stadiona San Siro koji prikazuje sukob [[Romelu Lukaku|Lukakua (Inter) i Ibrahimovića (Milan) u derbiju u Kupu 26. januara 2021.]] U sezoni 2020/21, u kojoj je derbi ponovo postao odlučujući za scudetto, Milan je pobijedio četiri godine nakon prethodnog puta: rossoneri su prvu utakmicu dobili 2:1 golovima Ibrahimovića, koji je s 39 godina i 14 dana postao najstariji strijelac u historiji Milanskog derbija. U drugom derbiju, međutim, nerazzurri su prevladali s 3:0; Lukaku je tada postavio rekord za najviše uzastopnih derbija s postignutim golom (pet, u prvenstvu i Kupu), a Inter je imao otvoren put prema novoj tituli. Iste godine sastali su se i u četvrtfinalu Kupa nakon prethodnog ogleda četiri godine ranije; Inter je prošao dalje s 2:1 zahvaljujući Eriksenovom golu iz slobodnog udarca u posljednjim sekundama sudijske nadoknade. U sljedećoj sezoni dvije milanske ekipe vodile su mrtvu utrku za titulu, koju je ovog puta osvojio Milan; derbi je ponovo odigran u četiri navrata (što se nije dogodilo od sezone 2004/05): u prvenstvu su završeni rezultatima 1:1 u prvoj utakmici i 2:1 za Milan u drugoj; u Kupu je rezultat bio u korist Intera, koji je pobijedio Milan s 3:0 u uzvratnoj utakmici polufinala, nakon što u prvoj nije bilo golova, prošavši tako u finale, u kojem je također slavio protiv Juventusa.
U sezoni 2022/23, u kojoj su obje strane u prvenstvu ostvarile po jednu pobjedu (3:2 za Milan u prvoj utakmici i 1:0 za Inter u drugoj ), dvije ekipe ponovo su se susrele u polufinalu Lige prvaka 20 godina nakon posljednjeg puta i 18 nakon posljednjeg dvomeča u tom takmičenju; Inter je prošao dalje, savladavši Milan s 2:0 u prvoj utakmici (golovima Džeke i Mhitarjana ) i 1:0 u drugoj (golom Martíneza ). Broj derbija u sezoni bio je čak pet, što je apsolutni rekord, s obzirom na to da su se ekipe sastale i u Italijanskom superkupu nakon prethodnog dvoboja 2011; Inter je i tu bio bolji s 3:0 na stadionu "Kralj Fahd" u Rijadu, izjednačivši se s Milanom po broju trofeja u Superkupu.
Statistika
Zaključno s posljednjim derbijem (16. 5. 2023).
Najbolji strijelci
150px|mini|desno|[[Paolo Maldini]] mini|desno|150px|[[Diego Milito]] 150px|mini|desno|[[Javier Zanetti]]
Nogometaši koji su igrali za oba kluba
Napomena: Brojevi nastupa i golova odnose se samo na prvenstvene utakmice.
Inter, pa Milan
mini|desno|[[Ronaldov gostujući dres Intera (lijevo) i Milana (desno) u muzeju San Siro. Za Inter je igrao od 1997. do 2002, a za Milan 2007–2008.]]
IC 5094
IC 5094 (također poznat kao ESO 107-18 i PGC 66515) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 465 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Paun. Najveći prečnik je 1,00 (135 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (81 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 22. augusta 1900. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zgornja Senarska
Zgornja Senarska je naseljeno mjesto u sastavu općine Sveta Trojica v Slovenskih goricah, regija Podravska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Lenart.
Stanovništvo
Napomena: ''U 2010. smanjeno za dio naselja koji je priključen naselju Sveta Trojica v Slovenskih goricah.''
IC 3467
IC 3467 (također poznat kao MCG 2-32-121, PGC 41572 i UGC 7686) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 345 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 1,10 (110 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (20 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Royal Harwood Frost 10. maja 1904. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Usora (oblast)
Usora je naziv za srednjovjekovnu političko-teritorijalnu jedinicu koja je egzistirala oko dva i po vijeka kao dio bosanske banovine i kraljevine.
Nalazila se između Donjih krajeva na zapadu, Gornje Bosne na jugu i oblast Slavonije na sjeveru. Istočna granica jedno vrijeme bila je oblast Soli, u porječju rijeke Spreče. Sredinom XIV vijeka dolazi do integracije Usore i Soli, pa obuhvataju i srednje Podrinje sa slivom Drinjače. Kao župski gradovi u njoj su nastali: Maglaj u dolini Bosne, Srebrenik u dolini Tinje, te Stari grad Zvornik i Tvrđava Teočak.
Župe u Usori
Oblast je sačinjavalo nekoliko župa. Prva župa, nepoznatog imena (možda Maglaj), je nastala u ranijem srednjem vijeku, na području Maglaja, Žepče i Zavidovića.
Druga je župa Usora, na području Doboja, Teslića i Tešnja.
Od Mayerlinga do Sarajeva
Od Mayerlinga do Sarajeva francuski je historijski film iz 1940. kojeg je režirao Max Ophüls sa Edwige Feuillère, John Lodge i Aimé Clariond u glavnim ulogama. Radnja počinje kao posljedica Mayerling incidenta, i film portretiše ljubavnu aferu i vjenčanje između Franje Ferdinanda i Sofije, vodeći sve do njihovog krajnjeg atentata 1914. kao događaja koji je bio povod za Prvi svjetski rat. Film nije bio komercijalni ili kritički uspjeh. Slijedeći njemačku okupaciju Francuske film je bio zabranjen, i Ophüls utekao u izgnanstvo po drugi put.
Usora (oblast)
Župe u Usori
Treća župa je Nenavište na današnjem području Modriče, Gradačca, Orašja, Bosanskog Šamca i Odžaka.
Peta župa nosila je naziv Bijeljina. U njoj je utvrđeni grad Teočak.
Šesta župa, u kasnijem vremenu, prostirala se na prostoru današnjeg Zvornika.
Usora kao banovina
Nakon Ninoslavove smrti za bosansku bansku vlast bore se njegovi mnogobrojni rođaci i potomci. Borbe svršavaju, 1254. g. kad je Bela IV bosansku banovinu razdvoji na dvije polovine: Usoru i Soli odvaja od Srednje ili prave Bosne i Donjih Krajeva. U Bosni i Donjim krajevima ostaju domaći banovi, potomci bana Kulina i Ninoslava, a u Usori i Solima postavlja ugarski vladar većinom ugarske velikaše, koji su mu pouzdaniji bili od bosanske vlastele.
Uz ovu banovinu Bela je organizirao i banovinu Mačvu (između Drine, Save, Dunava i Morave). Od Mačve, Usore i Soli stvorio je posebnu vojvodinu koju je povjerio kćerki Agnezi i njezinim sinovom. Ali, uz vojvodinu. ostaju ipak mačvanski i usorski banat odnosno banovi. Vojvodsku i banovske časti dijelili su na ugarskom dvoru mnogobrojnim ličnostima: Elizabeta, kraljica majka« (ona je majka Ladislavova), Dragutin Nemanjić, (bivši srpski kralj i Ladislavov šurjak), koji je  držao i Beograd, Braničevo i Srem kojima je vladao od 1282. do 1314. g.
Od bana Stjepana II Kotromanića i prema prvoj sačuvanoj Stjepanovoj ispravi iz 1322. on nosi ove vladarske naslove: Az sveti Grgur, a zovom ban Stepan, sin gospodina bana Stepana, po milosti božiei gospodin vsem zemlam bosinskim, i Soli, i Usore, i Dolnim kraem i Hlmske zemle gospodin i brat moi knez Vladislav.
Tvrtko I, koji je sam banovao u Bosni nakon smrti oca Vladislava 1354, morao je ustupiti Usoru mlađem bratu Vuku. Bez Tvrtkova dopuštenja, Vuk odlazi u Usoru i Soli sa sebi vjernim velikašima, da u tim zemljama preuzme bansku vlast. Tako je jedinstvo bosanskih zemalja, koje je Stjepan II tako ljubomorno čuvao, u trenutku razbijeno, Bosna ima sada dva bana. Majka Jelena je najviše pridonijela ovom bratskom razdoru.
Sam Ludovik I, kralj Ugarske je 1363. godine vodio jednu vojsku protiv Bosne i bio poražen kod Sokolgrada. Istovremeno su drugu vojsku vodili palatin Nikola Kont i ostrogonski nadbiskup Nikola. Vojska je prodrla u Usoru sve do Srebrnika, ali kao ni kraljevska vojska, nije mogla zauzeti utvrdu pa se vratila neobavljena posla izgubivši mnogo vojnika. Tada je izgubljen i veliki kraljev pečat ili, tačnije, on je ukraden. Ukrali su ga dvorjanici nadbiskupa Nikole koji je bio i kraljev kancelar.
U toku 1370. dolazi do konačnog pomirenja među braćom. Vuk je zadržao prilično velika prava i dobio je usorski banat koji mu je odavno obećao ugarski kralj. S banatom i svoj dvor odnosno svoje banske činovnike itd.,
Bukovčani
Bukovčani su naseljeno mjesto u sastavu grada Lipika, Požeško-slavonska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Pakrac.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Bukovčani su imali 17 stanovnika.
Napomena: ''U 1991. smanjeno za dio područja naselja koji je pripojen naselju Donji Čaglić. Za taj dio sadrži podatke do 1981.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Bukovčani je imalo 149 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Orff Schulwerk
Orff Schulwerk, ili jednostavno Orffov pristup, je razvojni pristup koji se koristi u muzičkom obrazovanju. Kombinuje muziku, pokret, dramu i govor u lekcije koje su slične dječjem svijetu igre. Razvili su ga njemački kompozitor Carl Orff (1895–1982) i njegov kolega Gunild Keetman tokom 1920-ih. Carl Orff je do kraja života radio na nastavku razvoja i širenja svoje metode podučavanja.
Orffov pristup se sada koristi širom svijeta za podučavanje učenika u prirodnom i ugodnom okruženju. Izraz "schulwerk" je njemački za (bukvalno) "školski rad" ili "školovanje", u tom smislu u oblasti muzike.
Temelji
Orffov pristup muzičkom obrazovanju koristi vrlo rudimentarne oblike svakodnevne aktivnosti u svrhu muzičkog stvaranja učenika muzike. Orffov pristup je „način učenja usmjerenog na dijete“ muzičko obrazovanje koje tretira muziku kao osnovni sistem poput jezika i vjeruje da kao što svako dijete može naučiti jezik bez formalne nastave, tako i svako dijete može naučiti muziku uz nježan i prijateljski pristup.
Često se naziva "Elementarno stvaranje muzike" jer su materijali potrebni za podučavanje učenika "osnovni, prirodni i bliski dječijem svijetu misli i fantazije".
Da bi Orffov pristup djelovao efikasno, nastavnici moraju stvoriti atmosferu koja je slična dječjem svijetu igre. Ovo omogućava djeci koja učestvuju da se osjećaju prijatno u učenju nove i često apstraktne muzičke vještine, boljem istraživanju muzičkog instrumenta ili muzičke vještine, i sprječava učenika da se osjeća da ga vrednuju ili osuđuju njegovi vršnjaci i nastavnici. Dijete koje učestvuje u Orffovoj učionici ne osjeća pritisak nastupa koji je često u tandemu sa muzikom, jer se svaki učenik u Orffovoj učionici tretira kao ravnopravan, čak i kada izvodi solo. mini|300x300piksel| Neki tipični nastavni instrumenti Orff-Schulwerk Orf je smatrao udarni ritam prirodnim osnovnim oblikom ljudskog izražavanja. Carl Orff i njegov kolega Gunild Keetman zajedno su komponovali većinu muzike za seriju od pet tomova, Muzika za djecu. Ovi svesci, prvi put objavljeni 1950. godine, i danas su dostupni i koriste se. Muzika koja se svira na Orffovim instrumentima često je vrlo jednostavna i laka za sviranje čak i za muzičare koji prvi put sviraju.
Neki od instrumenata u okviru pristupa uključuju minijaturni ksilofon, marimbe, glockenspiels, i metalofon; svi imaju šipke koje se mogu ukloniti, rezonantne stubove za projektovanje zvuka i lahko se transportuju i skladište. Orff nastavnici također koriste bubnjeve različitih veličina, rekordere i perkusione instrumente bez tona "kako bi zaokružili pjesme koje se pjevaju i sviraju". Orffov pristup također zahtijeva da djeca pjevaju, skandiraju, plješću, plešu, tapšu i pucketaju prstima uz melodije i ritmove.
Hrvatska seljačka stranka Bosne i Hercegovine
Hrvatska seljačka stranka Bosne i Hercegovine (HSS BiH) jest bosanskohercegovačka politička stranka prvobitno osnovana 18. aprila 1993. Poziva se na tradiciju Radićeve Hrvatske seljačke stranke osnovane 1904.
Stranka je osnovana 1993. u Sarajevu na inicijativu Ive Komšića i "Napretka" s namjerom da bude protuteža HDZ-u BiH. Predsjednik joj je bio Marko Tadić. Kao alternativa HDZ-u, stranka je bila dio Hrvatske koalicije za promjene i Hrvatskog zajedništva za izbore 2006.
Na općim izborima 2006. HSS BiH je u koaliciji Hrvatsko zajedništvo uspio dobiti zastupničko mjesto u Predstavničkom domu Parlamenta Federacije BiH i dva izaslanička mjesta u Domu naroda Parlamenta Federacije BiH.
HSS-NHI (2007-2010)
HSS je s Novom hrvatskom inicijativom (NHI) započeo pregovore oko ujedinjenja, što se dogodilo na ujedinjujućem Saboru u Sarajevu 1. oktobra 2007. godine. Nova stranka nazvana je Hrvatska seljačka stranka - Nova hrvatska inicijativa (HSS-NHI), a za predsjednika ujedinjene stranke izabran je dotadašnji predsjednik HSS-a BiH Marko Tadić.
Ponovno osnivanje
Nakon općih izbora 2010. odvajaju se pod vodstvom Ljiljane Lovrić od NHI-ja i ponovo djeluju kao samostalna stranka, otada pod nazivom Hrvatska seljačka stranka. Stranka je ponovo registrovana 13. septembra 2010. na Općinskom sudu u Mostaru. U Brčko Distriktu 2. septembra 2012. održan je prvi Izborni sabor HSS-a. Izabran je novi predsjednik Mario Karamatić iz Posušja, a dotadašnja predsjednica Lovrić izabrana je za predsjednicu Središnjeg odbora.
Poremećaj hiperaktivnosti i deficita pažnje
Poremećaj nedostatka pažnje i hiperaktivnost ili poremećaj pažnje s hiperaktivnošću (ADHD) jest stanje za koje je karakterističan vrlo visok stupanj motorne aktivnosti, kao manifestacija vrlo visoke aktivnosti uma. Osnovne karakteristike ovog poremećaja su problemi s pažnjom, impulsivnost i hiperaktivnost. ADHD je neurorazvojni poremećaj, kao što su npr. autizam, opsesivno-kompulzivni poremećaj, bipolarni poremećaj, Touretteov sindrom, disleksija, diskalkulija, dispraksija. Neke osobe sa ADHD-om također pokazuju poteškoće u regulisanju emocija ili probleme sa izvršnim funkcijama. Za dijagnozu, simptomi moraju biti prisutni duže od šest mjeseci i stvarati probleme u najmanje dva okruženja (kao što su škola, dom, posao ili rekreativne aktivnosti). Kod djece, problemi s obraćanjem pažnje mogu rezultirati lošim školskim uspjehom, iako to nije uvijek slučaj. Pored toga, povezan je s drugim mentalnim poremećajima i poremećajima upotrebe supstanci. Iako uzrokuje oštećenje, posebno u modernom društvu, mnogi ljudi sa ADHD-om mogu imati neprestanu pažnju za zadatke koji im se čine zanimljivi ili korisni (poznati kao hiperfokus). Postoje lijekovi koji mogu djelimično umanjiti simptome ADHD-a. Djeluju na mozak ostalih ljudi kao stimulansi. Jedan primjer lijeka za ADHD je Ritalin. Primjena Ritalina u SAD-u je vrlo raširena, a danas postoje i druge opcije kao što koncerta, adderall i dr.
ADHD ponekad nestaje nakon puberteta, ali kod većine ostaje cjeloživotno.
Vrlo veliki broj poznatih naučnika, umjetnika i glumaca imao je ili ima ADHD: Albert Einstein, Thomas Edison, Bill Gates, Wolfgang Amadeus Mozart, Leonardo da Vinci, Vincent van Gogh, Salvador Dali, Alfred Hitchcock, Steven Spielberg, Tom Cruise, Jim Carrey, Henry Rollins, Brendon Urie i Will Smith samo su neki od njih.
Prema tome, mnogi hiperaktivni ljudi su korisni članovi zajednice, ali njihovo stanje ipak zahtjeva psihijatrijsku dijagnostiku, a često i lijekove i terapiju.
Veliki broj ljudi širom svijeta koji imaju ADHD nisu niti svjesni toga stanja, odnosno zašto drugačije funkcioniraju od većine. Tom Cruise, ovako je objasnio svoje osjećaje: "Pitao sam se jesam li normalna osoba ili idiot, pokušavao bih se koncentrirati (na stvari koje me ne zanimaju) ali nisam uspijevao. Osjećao sam nelagodu, frustraciju i dosadu". Thomas Edison ovako se pak izrazio o svojoj inovativnosti: "Da bi nešto izumio moraš imati dobru imaginaciju".
Problemi u okviru obrazovnog sistema
Uobičajeni obrazovni sistem u pravilu ne pravi razliku između hiperaktivne i „normalne“ djece. Budući da su hiperaktivna u pravilu nemirnija, teže se koncentriraju na nastavni proces, sklonija su skretanju sa teme (ometanju nastave) i upadanju u riječ (impulzivno reagiraju), etiketiraju se kao zločesta, loša i problematična.
Budući da sistem, ne iskazuje emocije/ljubav prema djetetu već na njega gleda kao dio kolektiva, a ne osobu kojoj treba individualni pristup, dijete je nerijetko frustrirano, roditelji ljuti, a profesori nezadovoljni. Tada djeca mogu skrenuti u delikventno ponašanje koje nije posljedica kriminalnog mentaliteta, odnosno općenite sklonosti kriminalu, nego ogorčenja sistemom, te unutrašnjem tugovanju koje iz unutrašnje patnje prelazi vanjsku u agresivnost. Zbog toga mogu imati nisko samopouzdanje i osjećaj manje vrijednosti iz čega proizlazi vandalizam, zlouporaba opojnih sredstava i promiskuitet.
Dijagnoza
Najveći problem sa dijagnosticuranjem ADHD-a proizlazi iz činjenice što se ADHD u pravilu dijagnosticira djeci sa posebnim potrebama (smetnjama u razvoju) koja su istovremeno impulzivna i imaju manjak koncentracije. Iako njihovo stanje ne mora nužno biti posljedica ADHD-a, odnosno simptomi ADHD-a su posljedica nekog drugog neprepoznatog stanja, oštećenja ili autizmu sličnog poremećaja. Drugim riječima, ADHD ili nije prava dijagnoza, samo je dio neke druge (šire) dijagnoze, ili se pak radi o ekstremnom obliku ADHD-a.
Istovremeno, u pravilu, ADHD se ne dijagnosticira osobama koje su lakše hiperaktivne, impulzivne i imaju manjak pažnje, ali čije ponašanje istovremeno ne predstavlja problem u svakodnevnom životu, odnosno mogu najnormalnije funkcionirati unutar zajednice. Te osobe najviše problema imaju unutar kolektivnog obrazovnog sistema, ali ne i u porodičnm životu i na radnom mjestu. Ključna razlika između ove dvije skupine je u individualnosti; ovi prvi ne mogu samostalno funkcionirati tj. živjeti, dok drugi teže ka samostalnosti i odvajanju od mase/kolektiva. Dok prvi izbjegavaju socijalizaciju općenito (neselektivno), drugi samo selektivno odnosno traže ljude (prijatelje) sličnih interesa.
Hiperfokusiranje
Osobe sa ADHD-om, osim manjka pažnje, također imaju i tzv. hiperfokus. Slikovito objašnjeno, većina „normalnih“ osoba nekih pet različitih tema može slušati sa podjednakom dozom koncentracije i pokazivati podjednaku (ne)zainteresiranost za njih. Osoba sa ADHD-om pak 3/5 tema jedva može pratiti i pokazuju nezainteresiranost za njih, dok su im one druge dvije izrazito zanimljive i mogu o njima dugo raspravljati i ostati koncentrirane čak i nakon što grupi „normalnih“ već odavno dosade i požele se odmaknuti sa njih.
Drugim riječima, osobe sa ADHD-om istovremeno funkcioniraju ispod i iznad prosječnih, ovisno o tome da li im je tema o kojoj se raspravlja zanimljiva ili ne.
Maskiranje
„Maska“ je nešto što svaka osoba koja ima ADHD mora imati, ako želi izbjeći društvenu osudu. Naime, toom života, osoba pokušava svoju osobnost prilagoditi većini, odnosno biti što manje upadljiva. Drugim riječima glumi zainteresiranost (maskira nezainteresiranost) i ponaša se kao većina iako ona takva nije.
Naprimjer, grupa ljudi sjedi na nekoj konferenciji (za okruglim stolom), gdje se raspravlja o nekoj temi, ali rasprava se oduži, postane premalo konkretna i ide se previše u širinu. Osoba sa ADHD-om posljedično gubi koncentracija, nije više u stanju pratiti izlaganje i osjeća izraziti pritisak i nelagodu, odnosno poželi izjuriti iz dvorane jer to više ne može slušati/izdržati. Međutim istovremeno zna da ako se digne i odšeta iz te prostorije (a svi drugi i dalje sjede i mirno prate izlaganje) da će ispasti čudnom, nezainteresiranom i nekulturnom.
U tom trenutku osoba navlači "masku", i ne odaje svoj manjak koncentracije, nezainteresiranost i nelagodu slično igraču pokera koji izrazom lica ne odaje karte koje ima. Drugim riječima, ostaje do kraja na toj konferenciji iako ju je jedva "izdržala", odnosno odglumi da joj je predavanje bilo zanimljivo.
Osobe sa ADHD-om ne mogu promjeniti svoju osobnost, ali mogu svoje ponašanje prilagoditi očekivanju okoline/kolektiva. Međutim navlačenje maske 'uspijeva' samo u slučaju da se osoba nalazi u nekoj sredini ili društvu relativno kratko vrijeme. Budući da školovanje traje godinama (samo osnovno osam godina), osobu koja se skriva iza maske nastavnici kad-tad "razotkriju" jer je nemoguće toliko dugo glumiti. Da nezgoda bude veća, mala djeca ne znaju da imaju ADHD, pa u početku niti ne znaju da moraju "navući" masku i odglumiti svoju društvenu ulogu učenika.
Upravo suprotno, pod pritiskom profesora i roditelja, pokušavaju promijeniti svoju osobnost, a takvo što je za njih naprosto nemoguće, te u pravilu rezultira manjkom samopouzdanja, osjećajem manje vrijednosti, brojnim frustracijama i maloljetničkom delikvencijom. Umjesto da se problem smanjuje, postaje sve veći, profesori sve više prigovaraju roditeljima, a dijete tuguje u sebi i ne zna što bi sa sobom jer ga „niko“ ne može razumjeti.
FASTKD1
Amiokiselininska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 847 aminokiselina, a molekulska težina 97.411 Da.
Struktura
FASTKD1 dijeli strukturne karakteristike porodice FASTKD, uključujući N-terminal mitohondrijskog ciljajućeg domena i tri C-terminalna domena: dva slična FAST kinaznom domenu (FAST_1 i FAST_2) i RNK-vezujući domen (RAP). Domen za ciljanje mitohondrija usmjerava FASTKD1 da se uveze u mitohondrije. Iako su funkcije C-terminalnih domena nepoznate, RAP se vjerovatno vezuje za RNK tokom trans-splacinga.
Funkcija
Kao član porodice FASTKD, FASTKD1 nalazi se na mitohondrijama, kako bi modulirao njihov energetski balans, posebno u uslovima stresa. Iako je sveprisutno izražen u svim tkivima, FASTKD1 se češće pojavljuje u skeletnim mišićima, srčanom mišiću i drugim tkivima obogaćenim mitohondrijama. FASTKD1 je potvrđen kao RNK-vezujući protein.
Klinički značaj
FASTKD1 je važan apoptotski sastojak. Tokom normalnih embrioloških procesa, ili tokom povrede ćelije (kao što je ishemijsko-reperfuziona povreda tokom srčanog i moždanog udara) ili tokom razvoja i procesa u karcinomima, apoptoska ćelija podvrgava se strukturnim promjenama uključujući skupljanje ćelije, vezikule plazmamembrane, jedarnu kondenzaciju i fragmentaciju DNK i jedra. Nakon toga slijedi fragmentacija u apoptotska tijela koja se brzo uklanjaju fagociti, čime se sprečava inflamatorni odgovor. To je način ćelijske smrti definiran karakterističnim morfološkim, biohemijskim i molekulnim promjenama. Prvo je opisana kao "nekroza skupljanja", a zatim je ovaj termin zamijenjen apoptozom, kako bi se naglasila njegova uloga suprotna mitozama u kinetici tkiva. U kasnijim fazama apoptoze, cijela ćelija postaje fragmentirana, formirajući niz apoptotskih tijela ograničenih plazmamembranom koja sadrže jedarne i/ili citoplazmatske elemente. Ultrastrukturni izgled nekroze je prilično drugačiji, a glavne karakteristike su oticanje mitohondrija, slom plazmamembrane i ćelijska dezintegracija. Apoptoza se javlja u mnogim fiziološkim i patološkim procesima. Ima važnu ulogu tokom embrionskog] razvoja kao programirana ćelijska smrt i prati niz normalnih involucijskih procesa u kojima služi kao mehanizam za uklanjanje "neželjenih" ćelija.
FASTKD1 je identificiran kao potencijalni molekulni biomarker za karcinom endometrija, karcinom ženskog genitalnog trakta, prvenstveno korištenjem aspirata maternice Ovaj nalaz predstavlja osnovu za razvoj visoko osjetljive i specifične minimalno invazivne metode za skrining karcinoma endometrija. Shodno tome, obavljen je skrining genske ekspresije na 52 uzorka karcinoma i serija kvantitativne PCR validacije u realnom vremenu na 19 uparenih karcinoma i uzoraka normalnog tkiva i na 50 aspirata karcinoma i materničnin nekarcinoma, kako bi se identificirali i potvrdili potencijalni biomarkeri karcinoma endometrija. Nadalje, druga studija je osmislila strategiju za istraživanje obrasca ekspresije gena povezanih s preživljavanjem kod akutne limfoblastne leukemije (ALL), za traženje aberantnih aktivnost gena, koja se sastoji od primjene nekoliko filtera na transkriptomske skupove podataka iz dvije pedijatrijske ALL studije. Identificirano je šest gena čija je ekspresija u leukemijskim BLAST-ima povezana s prognozom: tri gena koja predviđaju lošu prognozu (AK022211, FASTKD1 i STARD4) i tri gena povezana sa povoljnim ishodom (CAMSAP1, PCGF6 i SH3RF3). Stoga se čini da FASTKD1 takođe može imati ulogu u akutnoj limfoblastnoj leukemiji (ALL).
INPP4A
Tip I inozitol-3,4-bisfosfat 4-fosfataze jest enzim koji je kod ljudi kodiran genom INPP4A  sa hromosoma 2.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 977 aminokiselina, a molekulska težina  109.956 Da.
Funkcija
INPP4A kodira inozitol polifosfat 4-fosfatazu tipa I, jedan od enzima uključenih u fosfatidilinozitolske signalne puteve. Ovaj enzim uklanja fosfatnu grupu na poziciji 4 inozitolskog prstena iz inozitol 3,4-bisfosfata.
Albersdorf-Prebuch
Položaj općine Albersdorf-Prebuch u [[Spisak okruga i statutarnih gradova u Austriji|okrugu Weiz |180px|desno|mini]]
Albersdorf-Prebuch je općina u okrugu Weiz u austrijskoj saveznoj pokrajini Štajerskoj. Broj stanovnika općine je
Politika
Na općinskim izborima u Štajerskoj 28. juna 2020. godine za gradonačelnika općine je izabran Robert Schmierdorfer iz ÖVP.
Mirko Kodić
Mirko Kodić (Svilajnac,1957) srbijanski je harmonikaš.
U dugogodišnjoj karijeri objavio je ukupno 22 samostalna albuma.
Polica (Grosuplje)
mini|280px|Polica, rimokatolička crkva "Sv. Jakob" Polica je naseljeno mjesto u sastavu općine Grosuplje, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Polica je imala 720 stanovnika.
Napomena: ''U 2002. smanjeno za dio naselja koji je priključen naselju Dolenja vas pri Polici.''
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Privlaka, Vukovarsko-srijemska županija)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Privlaka je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 53,37 km2 imala 2.954 stanovnika, što predstavlja 1,65% od ukupnog broja stanovnika Vukovarsko-srijemske županije, odnosno 0,07% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Privlaci je 55 stanovnika/km2.
Poljane pri Stični
mini|280px|Poljane pri Stični, seoske kuće Poljane pri Stični su naseljeno mjesto u sastavu općine Ivančna Gorica, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Poljane pri Stični su imale 32 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Poljane.''
Polje pri Višnji Gori
mini|280px|Polje pri Višnji Gori, kapela Polje pri Višnji Gori je naseljeno mjesto u sastavu općine Ivančna Gorica, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Polje pri Višnji Gori je imalo 20 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Polje.''
Sabah (Malezija)
Najranije ljudsko naselje u Sabahu može se pratiti unazad od prije 20.000-30.000 godina duž područja zaljeva Darvel u pećinama Madai-Baturong. Država ima trgovinske odnose sa Kinom počevši od 14. vijeka. Sabah je došao pod uticaj Brunejskog carstva u 14. i 15. vijeku. Državu je potom preuzela kompanija North Borneo Chartered Company sa sjedištem u Britaniji u 19. vijeku. Tokom Drugog svjetskog rata, Sabah su tri godine okupirali Japanci. Postao je britanska krunska kolonija 1946. Sabah je dobio samoupravu od Britanaca 31. augusta 1963. Nakon toga, Sabah je postao jedan od osnivača Federacije Malezije (osnovane 16. septembra 1963) uz Sarawak, Singapur (protjeran 1965.) i Federaciju Malaya (Poluostrvo Malezija ili Zapadna Malezija). Formiranju Federacije se protivila susjedna Indonezija, što je dovelo do sukoba Indonezije i Malezije tokom tri godine. Pored ovoga došlo je do prijetnji aneksijom od strane Filipina zajedno sa Sultanatom Sulu, prijetnje koje traju i danas.
Sabah pokazuje značajnu raznolikost u etničkoj pripadnosti, kulturi i jeziku. Šef države je guverner, poznat i kao Yang di-Pertua Negeri, dok je šef vlade glavni ministar i njegov kabinet. Sistem vlade je usko modeliran po Vestminsterskom parlamentarnom sistemu i ima jedan od najranijih državnih zakonodavnih sistema u Maleziji. Sabah je podijeljen na pet administrativnih jedinica i 27 okruga. Malajski je službeni jezik države; i islam je državna religija, ali druge religije se mogu prakticirati u miru i harmoniji u bilo kojem dijelu države. Sabah je poznat po svom tradicionalnom muzičkom instrumentu, sompotonu. Sabah ima bogate prirodne resurse, a njegova ekonomija je snažno izvozno orijentisana. Primarni izvoz uključuje naftu, gas, drvo i palmino ulje, ostale velike industrije su poljoprivreda i ekoturizam.
Etimologija
Porijeklo imena Sabah je nepoznato, a postoje mnoge teorije koje su se pojavile. Jedna teorija je da se tokom vremena kada je Sabah bio dio Brunejskog Sultanata, nazivala Saba zbog prisustva vrste banane koja se zove pisang saba (također poznata kao pisang menurun), a koja se široko uzgaja na obali regije i popularna je u Bruneju. Zajednica Bajau je to zvala pisang jaba. Ime Saba se također odnosi na razne banane na tagaloškom i vizajskom jeziku, riječ na vizajskom jeziku ima značenje "bučno", što je zauzvrat izvedeno od sanskritskog Sabhā (što znači 'skupština, gomila' u vezi sa 'bučnom ruljom'). Možda zbog lokalnog dijalekta riječ Saba je u lokalnoj zajednici izgovorena kao Sabah. Dok su Bruneji bili vazalna država Majapahita, starojavanski hvalospjev Nagarakretagama opisuje područje u današnjem Sabahu kao Seludang.
Iako su Kinezi od vremena dinastije Han dugo bili povezani sa ostrvom Borneo, nisu imali nikakva specifična imena za to područje. Umjesto toga, za vrijeme dinastije Song, cijelo ostrvo su nazivali Po Ni (takođe se izgovara Bo Ni), što je isto ime kojim su označavali Sultanat Brunej u to vrijeme. Zbog lokacije Sabaha u odnosu na Brunej, sugerirano je da je Sabah bila brunejska malajska riječ koja znači uzvodno ili "u sjevernom smjeru". Druga teorija sugerira da potiče od malajske riječi sabak što znači mjesto gdje se vadi palmin šećer. Sabah (صباح) je također arapska riječ koja znači "jutro". Prisustvo više teorija otežava utvrđivanje pravog porijekla imena. Ima nadimak "Zemlja ispod vjetra" (Negeri Di Bawah Bayu) jer država leži ispod pojasa tajfuna u Istočnoj Aziji i nikada nije bila pogođena nijednim tajfunom, osim nekoliko tropskih oluja.
Vlada
Sabah (zajedno sa Sarawakom) ima veći nivo autonomije u administraciji, imigraciji i pravosuđu što ga razlikuje od drugih država na Malezijskom poluotoku. Yang di-Pertua Negeri je šef države iako je njegova funkcija uglavnom ceremonijalna. Sljedeći u hijerarhiji su državna zakonodavna skupština i državni kabinet. Glavni ministar je šef vlade i šef državnog kabineta. Zakonodavna vlast se zasniva na Vestminsterskom sistemu i zato se glavni ministar imenuje na osnovu njegove ili njene sposobnosti da upravlja većinom državne skupštine. Lokalne vlasti u potpunosti imenuje državna vlada zbog obustave lokalnih izbora od strane Federalne vlade. Zakonodavstvo u vezi sa državnim izborima je u nadležnosti federalne vlade, a ne države. Skupština se sastaje u glavnom gradu države Kota Kinabalu. Članovi državne skupštine biraju se iz 73 izborne jedinice koje je odredila Izborna komisija Malezije i koje ne moraju nužno imati istu veličinu populacije birača. Opšti izbori za poslanike u državnoj skupštini moraju se održavati svakih pet godina, kada su mandati podložni opštem pravu glasa za sve građane starije od 21 godine. Sabah također u federalnom parlamentu predstavlja 25 poslanika izabranih iz istog broja izbornih jedinica.
Prije formiranja Malezije 1963. godine, tadašnja privremena vlada Sjevernog Bornea podnijela je malajskoj vladi sporazum od 20 tačaka kao uslove prije nego što se Sjeverni Borneo pridruži federaciji. Nakon toga, zakonodavna skupština Sjevernog Bornea složila se o formiranju Malezije pod uslovima da će prava Sjevernog Bornea biti zaštićena. Sjeverni Borneo je tada ušao u Maleziju kao autonomna država s autonomnim zakonima u kontroli imigracije i običajnim pravima domorodaca (NCR), a naziv teritorije je promijenjen u "Sabah". Međutim, pod upravom Ujedinjene sabahske nacionalne organizacije (USNO) koju vodi Mustapha Harun, ova autonomija je postepeno narušena uticajem i hegemonijom federalne vlade uz popularno uvjerenje među Sabahancima da su i USNO i UMNO zajedno radili da se ilegalnim imigranatima iz južnih Filipina i Indonezije omogući da ostanu u državi i postanu građani kako bi glasali za muslimanske stranke. Ovo je nastavljeno pod administracijom Sabahskog narodnog ujedinjenog fronta (BERJAYA) na čelu sa Harrisom Sallehom sa ukupno 73.000 filipinskih izbjeglica sa juga Filipina. Osim toga, ustupanje ostrva Labuan Federalnoj vladi od strane vlade federalne države Sabah pod vladavinom BERJAYA-e i nejednaka podjela i eksploatacija naftnih resursa Sabaha postali su razlogom nezadovoljstva stanovnika Sabaha, što je rezultiralo snažnim antifederalnim osjećajima, pa čak i povremenim pozivima za otcjepljenje od federacije među narodom Sabaha. Oni koji su širili pozive na secesiju često su dolazili u ruke policijskih snaga zbog kontroverznog akta ISA, kao što su politička hapšenja u Sabahu 1991. godine.
Do opštih izbora u Maleziji 2008. godine Sabah su, zajedno sa državama Kelantan i Terengganu, bile jedine tri države u Maleziji kojima su ikada vladale opozicione stranke koje nisu dio vladajuće BN koalicije. Pod Josephom Pairinom Kitinganom, PBS je formirao državnu vladu nakon pobjede na državnim izborima 1985. i vladao Sabahom do 1994. Na državnim izborima 1994., uprkos tome što je PBS pobijedio na izborima, kasnija prelaska članova skupštine PBS-a u stranku koja je sastavni dio BN rezultirala je time da BN imaju većinu mjesta i čime je preuzeo kormilo državne vlade. Jedinstvena karakteristika sabahske politike bila je politika koju je pokrenuo premijer Mahathir Mohamad 1994. godine prema kojoj se mjesto glavnog ministra rotira među koalicionim strankama svake dvije godine, bez obzira na stranku na vlasti u to vrijeme, čime se teoretski daje jednako vrijeme za svaku veću etnička grupa da vlada državom. Međutim, u praksi je ovaj sistem bio problematičan jer je prekratak da bi bilo koji vođa mogao izvršiti dugoročne planove. Ova praksa je tada prekinuta. Političke intervencije federalnih vlasti, na primjer, uvođenje i kasnije ukidanje funkcije glavnog ministra i raniji sukob PBS-BERJAYA 1985., zajedno sa kooptiranjem suparničkih frakcija u istočnoj Maleziji, primjeri su političke taktike koju je koristio tadašnji UMNO - predvodio je federalnu vladu da kontroliše i upravlja autonomnom vlašću država Borneo. Federalna vlada, međutim, ima tendenciju da smatra da su ove akcije opravdane jer ispoljavanje parohijalizma među istočnim Malezijcima nije u skladu sa izgradnjom nacije. Ovaj komplikovani odnos između Federalne vlade i države postao je izvor velikih rasprava u politici Sabaha.
Zgornje Verjane
mini|280px|Zgornje Verjane, stara seoska kuća Zgornje Verjane su naseljeno mjesto u sastavu općine Sveta Trojica v Slovenskih goricah, regija Podravska, Slovenija.
Sabah (Malezija)
Vlada
Na opštim izborima 2018., Sabah Heritage Party Shafie Apdal (WARISAN) osigurala je izbornu saradnju sa Partijom demokratske akcije (DAP) i Partijom narodne pravde (PKR) iz koalicije Pakatan Harapan (PH). 9. maja 2018. ova koalicija i Barisan Nasional završili su neriješeno. Međutim, kako je šest izabranih predstavnika BN-a prešlo u WARISAN, i nakon kratkotrajne ustavne krize,  koalicija WARISAN-a, DAP-a i PKR-a formirala je većinsku vladu 12. maja 2018. godine i stupio na vlast od tog dana. U vezi sa proslavom Dana Malezije 2018. godine pod novom vladom, premijer Mahathir je obećao da će vratiti Sabahu (zajedno sa Sarawakom) status ravnopravnog partnera Malaji koji zajedno formiraju Malezijsku federaciju u skladu sa Malezijskim sporazumom. Međutim, kroz proces predloženog amandmana na Ustav Malezije 2019. godine, prijedlog zakona o amandmanu nije prošao nakon neuspjeha da postigne dvotrećinsku većinu (148 glasova) u parlamentu, a samo 138 se složilo s tim potezom, dok se 59 se uzdržalo od glasanja.
Zgornje Verjane
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Lenart.
Sicilijanska odbrana – Alapinova varijanta
Sicilijanska odbrana – Alapinova varijanta jest šahovsko otvaranje i odgovor na Sicilijansku odbranu, a karakteriziraju je potezi: