cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etrurska umjetnost
Arhitektura
Ističući zagrobni život, slično kao Egipćani, Etrurci su veliku pažnju posvećivali sahranjivanju. Način sahranjivanja razvio se od urni antropomorfnog izgleda pa do grobnica s jednom ili više prostorija. Ono što je najbolje sačuvano jesu grobnice, koje Rimljani nisu skrvnavili i u kojima je sačuvano ono što mi danas znamo o etrurskoj umjetnosti i uopšte o Etrurcima. Grobnice su pune slika, reljefa i skulptura. Građene su u obliku kupastih humki – tumulusa. Tumuli su podezemni kružni grobovi izgrađeni od velikih komada kamena, natkriveni lažnom kupolom i pokriveni zemljom. Kasnije se razvija tip grobnica koje su zidane ili ugrađivane u stijeni, imaju centralnu prostoriju do koje se dolazi dugim hodnikom. Unutrašnjost je urađena poput kuća za stanovanje, sa svim detaljima i predmetima neophodnim za svakodnevnu upotrebu. Tako bogato opremljene grobnice su odraz vjerovanja u zagrobni život.
Najznačajnije nekropole nalaze su u Tarkviniji, Vejima, Červeteriju, Vulčiju i Orvijetu.
Skulptura
mini|Statua Apolona iz Veja, terakota, oko 550-520. godine p. n. e. mini|lijevo|200px| Poklopac sarkofaga sa prikazom bračnog para, oko 420. godine p. n. e. mini|lijevo|200px| Himera iz Areca, [[bronza, oko 5. vijeka p. n. e. ]]
Glavni materijal etrurskih kipara bila je glina. Etrurski kipari su imali više sklonosti modelovanju u glini, a ne klesanju kamenja (za razliku od grka). Od ostalih materijala važno je spomenuti bronzu, koja je pored terakote najzastupljenija. Specifičan oblik etrurskog kiparstva predstavljaju sarkofazi pronađeni u grobnicama. Na poklopcu sarkofaga od terakote prikazivani su u poluležećem položaju zagrljeni bračni parovi. Posebnu izražajnost umjetnik ističe u samom portretu preminulih. Naglašene oči i osmijeh koji podsjeća na arhajski upečatljivi su elementi ovih skulptura. Čitavo tijelo muškarca i žene bilo je obojeno živim bojama.
Poklopac sarkofaga sa prikazom bračnog para. Ovakav način prikazivanja umrlih počinje u periodu kada je Etrurska civilizacija bila na vrhuncu moći, krajm 6. i početkom 5. vijeka p. n. e. Glavne karakteristike u izradi ovih sarkofaga su da su poklopci izrađeni u obliku ležaja, preminuli su prikazani u poluležećem položaju, najčešće zagrljeni. Iako su Etrurci posvećivali veliku pažnju likovima preminulih, u početku nisu pokazivali veliku zainteresovanost za individualni portret. Tek su oko 300. godine p. n. e. počeli da posvećuju pažnju izrazu lica, i to pod uticajem grčkog portreta.
Himera iz Areca je možda jedno od najvažnijih djela Etrurske skulpture. Rađena je u bronzi u prirodnoj veličini, i predstavlja mitsko biće dijelom lav, dijelom koza, a dijelom zmija. Inače je čest motiv u etruršćanskoj umjetnosti, pojavljuje se na ogledalima, obojenoj keramici i pečatima. Pronađena je sredinom 16. vijeka.
Statua Apolona iz Veja odlikuje se izuzetnom snagom i ekspresivnošću kako portreta tako i same figure. Pretpostavlja se da je djelo umjetnika Vulca, jedinog etrurskog umjetnika čije je ime poznato. Statua je bila dio grupe koja je prikazivala sukob između Apolona i Herakla.
Slikarstvo
mini|Etrursko zidno slikarstvo, Grobnica leoparda, Tarkvinija, oko 470. p. n. e.
Etrursko zidno slikarstvo sačuvano je samo u grobnicama. Grobnice nose naziv po glavnom motivu koji je oslikan na zidovima ili po imenu pronalazača. Grobne slike su bile rijetke i smatrale su se povlasticom malobrojnih pripadnika etruršćanske elite. Samo su se neki od njih sahranjivali u posebnim grobnicama, a tek je jedan do dva posto tih grobova bilo ukrašeno slikama. Te slike obično su rađene tehnikom fresko. Prvo se kamena površina izglanča, potom se slika po svježem sloju žbuke. Boja se suši istovremeno sa podlogom i nerazdvojno se povezuje s njom. Na freskama se javljaju teme gozbi, pogrebnih povorki i igara, bitki i lova.
Najpoznatije grobince:
Primijenjene umjetnosti
mini|lijevo|200px| Etruršćanska ogrlica, oko 5. vijeka p. n. e. mini|Gravirano etrursko ogledalo sa urezanim likovima Eneje, Atalante i Melagrosa, bronza, oko 4. vijeka p. n. e. ([[Louvre, Pariz)]] Po nalazima iz etrurskih grobnica upoznajemo veliku metaluršku i zlatarsku kulturu, sa izuzetnim tehničkim savršenstvom izrade i visokom vrijednošću oblikovanja. Etrurci su u grobnicama ostavljali brojno posuđe, oslikane vaze, nakit, gravirana ogledala, oružje i oruđe.
IC 978
IC 978 (također poznat kao MCG 0-36-21 i PGC 50493) je galaksija koja je udaljena oko 75 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 0,70 (15 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (6 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 8. jula 1893. godine.
As
mini|230px|Četiri asa u kartama s francuskim likom mini|230px|Četiri asa u njemačkoj varijanti igraćih karata
As je igraća karta. U većini igara as je najjača karta.
U nekim igrama as može biti i najniža karta, odnosno, igrač može birati vrijednost, npr. u ajncu as može vrijediti 1 ili 11.
IC 978
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
As
As je označen jednim simbolom odgovarajuće boje u sredini karte, a ovisno o izvedbi, manji simbol može se nalaziti u uglovima karte, uz koji ide i oznaka A. Najčešće se na pikovom asu nalaze podaci o proizvođaču.
Marija Šarapova
Marija Jurjevna Šarapova nekadašnja je ruska teniserka.
Njeni su roditelji iz Bjelorusije, ali su se 1986, nakon nuklearne katastrofe u Černobilju, preselili najprije u Rusiju, a od 1994. živi u Sjedinjenim Američkim Državama. Šarapova je u četvrtoj godini počela igrati tenis. U šestoj godini uočila ju je Martina Navratilova, koja je predložila njenim roditeljima da počne ozbiljno trenirati.
Šarapova je do 2008. osvojila tri Grand Slam turnira, sve osim Roland Garrosa, koji je konačno uspjela osvojiti 2012. Dvije godine kasnije došla je i do svoje druge titule na Roland Garrosu. Osim tog uspjeha, ima i srebrnu medalju s OI 2012. u Londonu.
U aprilu 2005. magazin People svrstao ju je u 50 najljepših poznatih ličnosti na svijetu.
Dana 26. februara 2020. objavila je da završava igračku karijeru.
Uspjeh po sezonama
Napomena 1: Na Australian Openu 2003. i Roland Garrosu 2003. Šarapova je igrala i pobijedila u tri kola u kvalifikacijama (i to na oba turnira) kako bi ušla u glavni žrijeb.
''Napomena 2: Na Australian Openu 2016. Šarapova je došla do četvrtfinala. Međutim, nekoliko mjeseci kasnije priznala je da je bila pozitivna na testu na meldonij, zabranjenu supstancu. Tribunal ITF-a odlučio joj je zabraniti takmičenje na dvije godine i poništio njene rezultate, zaradu od turnira i rangirne bodove s tog Australian Opena.''
Finala: 3 (1–2)
(d) = dvorana
187.
Godina 187. (CLXXXVII) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Kvincija i Elijana (ili, rjeđe, godina 940. Ab urbe condita). Oznaka 187. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
NGC 2173
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Dobitne kombinacije u pokeru
mini|300px|Prikaz dobitnih kombinacija
Dobitne kombinacije u pokeru ili dobitne ruke jesu one različite kombinacije 5 karata koje određuju ko od igrača pokera ima najjaču ruku.
Dobitne kombinacije
Radi jednostavnosti, ruka je najčešće predstavljena tako da je najjača karta s lijeve strane i jačina karata opada nadesno. Naravno, kombinacija ima istu vrijednost bez obzira kako karte bile poredane. Postoji 311.875.200 načina (permutacija) kako je moguće podijeliti 5 karata iz špila od 52 karte no pošto redoslijed karata nije bitan, traženi broj kombinacija iznosi: mogućih različitih kombinacija.
Slijede dobitne kombinacije, od najjače prema najslabijoj:
Skala u boji (straight flush)
Radi se o kombinaciji koja istovremeno zadovoljava uvjete skale i boje. U pokeru s pet karata postoji tačno 10 takvih kombinacija, od 5-4-3-2-A iste boje, pa do A-K-Q-J-10 iste boje. Skala u boji od asa do desetke najjača je kombinacija u pokeru, a naziva se i royal flush ("kraljevska boja").
Lepenica
Bosna i Hercegovina:
Dobitne kombinacije u pokeru
Poker (4 iste karte)
U pokeraškom slengu naziva se još i quad, quads. Poker je kombinacija u kojoj se nalaze 4 karte istog broja, kao u A-A-A-A-K. U zatvorenom i stud pokeru dva igrača nikako ne mogu imati poker u istom broju, no u igrama sa zajedničkim kartama (Texas hold 'em, Omaha hold 'em) to je moguće, pa se remi razbija petom kartom (u datom primjeru kralj).
Lepenica
Hrvatska:
Dobitne kombinacije u pokeru
Ful (full house)
Ful ili jeste kombinacija koja se sastoji od trisa i para, npr. 8-8-8-J-J. Ako dva igrača dijele isti tris (moguće samo u igrama sa zajedničkim kartama), onda se remi razbija parom. Ako, pak, oba igrača drže isti tris i isti par (važno je napomenuti da je K-K-K-7-7 jače od 7-7-7-K-K), onda remi ostaje i pot se dijeli na dva dijela.
Lepenica
Srbija:
Dobitne kombinacije u pokeru
Skala (straight)
Skala (ponegdje još i kenta) jeste kombinacija kod koje je svih pet karata u brojevnom slijedu (npr., 8-7-6-5-4 ili Q-J-10-9-8). Najjača skala je A-K-Q-J-10, poznata i kao broadway, dok je najslabija skala 5-4-3-2-A, poznata kao wheel. U wheelu as važi kao jedinica da bi napravio skalu. Ako dva igrača imaju istu skalu, događa se remi.
Ekspedicija Lewisa i Clarka
desno|mini|375x375piksel| Ruta ekspedicije na karti sa modernim granicama Ekspedicija Lewisa i Clarka od 31. augusta 1803. do 25. septembra 1806. godine, poznata i kao Ekspedicija Korpusa za otkrića, bila je ekspedicija Sjedinjenih Država koja je prešla preko novostečenog zapadnog dijela zemlje nakon kupovine Louisiane. Korpus za otkrića je bila odabrana grupa dobrovoljaca američke vojske i civila pod komandom kapetana Meriwether Lewisa i njegovog bliskog prijatelja potporučnika Williama Clarka. Ekspedicija je krenula na zapad i prešla kontinentalnu oblast Amerike prije nego što je stigla do obale Pacifika
Dobitne kombinacije u pokeru
Tris (three-of-a-kind)
Tris je kombinacija koja sadrži tačno 3 karte istog broja (pritom ne sadržava i par, jer bi onda to bio ful), npr., 7-7-7-J-6. Ako dva igrača imaju tris istog broja, gledaju se četvrta i peta karta. U pokeru sa zajedničkim kartama razlikujemo dvije vrste trisa: set i trips. Set je tris koji se sastoji od dvije karte u ruci, a jedne na stolu, a trips od jedne karte u ruci, a dvije karte na stolu.
Dva para
Dva para je kombinacija koja sadrži 2 para po 2 karte istog broja (oba para nisu istog broja jer bi to onda bio poker, 4 iste). Ako 2 igrača imaju po 2 para, onda se prvo uspoređuju veći parovi, a onda manji (A-A-3-3-J bolje je od Q-Q-8-8-K).
Ekspedicija Lewisa i Clarka
Predsjednik Thomas Jefferson naručio je ekspediciju ubrzo nakon kupovine Louisiane 1803. da istraži i mapira novostečenu teritoriju, da pronađe praktičan put preko zapadne polovine kontinenta i uspostavi američko prisustvo na ovoj teritoriji prije nego što su evropske sile pokušale položiti prava na teritorije u regionu. Sekundarni ciljevi kampanje bili su naučni i ekonomski: proučavanje biljaka, životinjskog svijeta i geografije ovog područja, te uspostavljanje trgovine s lokalnim indijanskim plemenima. Ekspedicija se vratila u St. Louis kako bi Jeffersona izvijestila o svojim nalazima, s mapama i skicama.
Dobitne kombinacije u pokeru
Jedan par
Jedan par je kombinacija koja sadrži tačno jedan par od dvije karte istog broja, npr., 4-4-A-K-3.
Ekspedicija Lewisa i Clarka
Pregled
Jedan od ciljeva Thomasa Jeffersona bio je pronaći "najdirektniju i najpraktičniju komunikaciju vodom preko ovog kontinenta, za potrebe trgovine". Također je pridavao posebnu važnost proglašenju suvereniteta SAD-a nad zemljom koju su nastanjivala mnoga različita indijanska plemena duž rijeke Missouri, i sticanju tačnog uvida u resurse u nedavno završenoj kupovini Louisiane. Ekspedicija je dala značajan doprinos nauci, mada naučno istraživanje nije bilo glavni cilj misije.
Tokom XIX vijeka, reference na Lewisa i Clarka "jedva su se pojavljivale" u istorijskim knjigama, čak i tokom Stogodišnjice Sjedinjenih Država 1876. godine, a ekspedicija je uglavnom zaboravljena. Lewis i Clark su počeli da privlače pažnju početkom XX vijeka. Izložba "Louisiana Purchase Expedition" 1904. u St. Louisu jednako kao i ona iz 1905. "Lewis and Clark Centennial Exposition" u Portlandu, Oregon, predstavili su ih kao američke pionire. Međutim, priča je ostala relativno pojednostavljena do sredine vijeka kao proslava američkih osvajanja i ličnih avantura, ali je nedavno ekspedicija detaljnije istražena.
Godine 2004. Gary E. Moulton je sastavio kompletan i pouzdan skup časopisa ekspedicije. Tokom 2000-ih, dvjestogodišnjica ekspedicije dodatno je podigla interesovanje javnosti za Lewisa i Clarka. Od 1984. nijedna američka istraživačka ekspedicija nije bila poznatija, a niti jedan američki vođa ekspedicija nije prepoznatljiviji po imenu od navedenog dvojca.
Pripreme
thumb|280px|Lewis i Clark Godinama je Thomas Jefferson čitao izvještaje o poduhvatima raznih istraživača na zapadnoj granici, te je stoga dugo bio zainteresiran za daljnje istraživanje ove, uglavnom nepoznate, regije kontinenta. 1780-ih, dok je bio ambasador u Francuskoj, Jefferson se sreo s Johnom Ledyardom u Parizu i razgovarali su o mogućem putovanju na sjeverozapad Pacifika. Jefferson je također pročitao knjigu A Voyage to the Pacific Ocean (London, 1784) kapetana Jamesa Cooka, izvještaj o Cookovom trećem putovanju i Le Page du Pratzovu Povijest Louisiane (London, 1763), što je sve uvelike uticalo na njegovu odluku da pošalje ekspediciju. Poput kapetana Cooka, želio je otkriti praktičan put kroz sjeverozapad do obale Pacifika. Alexander Mackenzie je već zacrtao rutu u svojoj potrazi za Pacifikom, slijedeći kanadsku rijeku Mackenzie do Arktičkog okeana 1789. Mackenzie i njegova grupa bili su prvi koji su prešli Ameriku sjeverno od Meksika, dosegnuvši obalu Pacifika u Britanskoj Kolumbiji 1793.–a. desetak godina prije Lewisa i Clarka. Mackenziejevi izvještaji u Voyages from Montreal (1801.) obavijestili su Jeffersona o britanskoj namjeri da uspostavi kontrolu nad unosnom trgovinom krznom na rijeci Columbia i uvjerili ga u važnost osiguranja teritorija što je prije moguće. U Philadelphiji, Israel Whelan, dobavljač javnih zaliha, kupio je zalihe za ekspediciju nakon popisa koji je dao Lewis. Među kupljenim artiklima nalazilo se193 funte (oko 95 kg) prenosne supe, 130 smotaka duhana, 30 litara jakog vina, širok asortiman indijskih darova, medicinskih i hirurških potrepština, mreže protiv komaraca i vrećice od uljane kože.
Dvije godine nakon preuzimanja mandata predsjednika, Jefferson je zatražio od Kongresa da finansira ekspediciju kroz teritoriju Louisiane do Tihog okeana. Nije pokušao sakriti ekspediciju Lewisa i Clarka od španskih, francuskih i britanskih dužnosnika, već je navodio različite razloge za taj poduhvat. Iskoristio je tajnu poruku da zatraži finansiranje zbog loših odnosa s opozicionom federalističkom strankom u Kongresu. Kongres je naknadno odobrio 2.324 dolara za zalihe i hranu, čija je upotreba data na slobodu Lewisu.
Godine 1803. Jefferson je osnovao Korpus za otkrića i imenovao vojnog kapetana Meriveter Lewisa za njegovog vođu, koji je zatim pozvao Viljema Clarka da zajedno s njim vodi ekspediciju. Lewis je demonstrirao izvanredne vještine i potencijal kao graničar, a Jefferson je uložio napore da ga pripremi za dugo putovanje koje je bilo pred njima dok je ekspedicija dobijala odobrenje i finansiranje. Jefferson je objasnio svoj izbor Lewisa:
thumb|Kamp Dubois rekonstrukcija, gdje su članovi ekspedicije proveli zimu 1803-1804 čekajući prijenos kupovine Louisiane na Sjedinjene Države.
Kovnica novca SAD-a pripremila je posebne srebrne medalje sa Jeffersonovim portretom i ispisanom porukom prijateljstva i mira, pod nazivom Indian Peace Medals. Vojnici su ih trebali podijeliti plemenima koja su sreli. Ekspedicija je također pripremila napredno oružje da pokaže svoju vojnu vatrenu moć. Među njima je bila i vazdušna puška Girandoni kalibra .46 austrijske proizvodnje, puška koja se ponavlja sa cjevastim spremnikom od 20 metaka koji su bili dovoljno snažni da ubiju jelena. Ekspedicija je opremljena i sa vatrenim oružjem od kremena, noževima, kovačkim potrepštinama i kartografskom opremom. Nosili su i zastave, pakete poklona, ​​lijekove i druge predmete koji su im bili potrebni za putovanje. Ruta Lewisove i Clarkove ekspedicije odvela ih je uz rijeku Missouri do njenog izvorišta, zatim do Tihog okeana preko rijeke Kolumbije, a možda je na nju utjecalo navodno transkontinentalno putovanje Moncacht-Apé istim putem oko jednog stoljeća ranije. Jefferson je u svojoj biblioteci imao primjerak Le Pageove knjige u kojoj je detaljno opisan Moncacht-Apéov itinerar, a Lewis je nosio primjerak sa sobom tokom ekspedicije. Le Pageov opis rute Moncacht-Apéa preko kontinenta zanemaruje da pomene potrebu za prelaskom Stjenovitih planina, a to bi mogao biti izvor Lewisovog i Clarkovog pogrešnog vjerovanja da bi lako mogli nositi čamce od potoka Misurija do Kolumbije koja teče prema zapadu.
Polazak
thumb|300px|se susreće s [[Chinook (pleme)|Chinooksima na rijeci Columbia, oktobar 1805. (Charles Marion Russell, oko 1905.)]] Ekspedicija je krenula iz Kampa Dubois (Camp Wood) u 16 sati 14. maja 1804. Pod Clarkovom komandom, otputovali su uz rijeku Missouri u svojim brodicama i dvije piroge u St. Charles, Missouri, gdje im se Lewis pridružio šest dana kasnije. Ekspedicija je krenula sljedećeg popodneva, 21. maja. Iako se izvještaji razlikuju, vjeruje se da je Korpus imao čak 45 članova, uključujući oficire, vojno osoblje, civilne dobrovoljce i Clarkovog afroameričkog roba Jorka.
Od St. Charlesa, ekspedicija je pratila Missouri kroz ono što su sada teritorije Kansas Cityja, Missourija, i Omahe, Nebraske. 20. augusta 1804. narednik Charles Floyd je umro, očigledno od akutne upale slijepog crijeva. Bio je među prvima koji su se prijavili u Korpus za otkrića i bio je jedini član koji je stradao tokom ekspedicije. Sahranjen je na strmini pored rijeke, sada nazvanoj po njemu, u današnjem Sioux Cityju, Iowa. Njegovo grobno mjesto obilježeno je kedrovim stupom na kojem je bilo ispisano njegovo ime i dan smrti. 2 km uz rijeku, ekspedicija je kampirala na maloj rijeci koju su nazvali Floyd's River. Tokom posljednje sedmice avgusta, Lewis i Clark su stigli do ruba Velike ravnice, mjesta koje obiluje losovima, jelenima, bizonima i dabrovima.
Ekspedicija Lewisa i Clarka uspostavila je odnose sa dva tuceta indijanskih plemena, bez čije pomoći bi ekspedicija rizikovala da umre od gladi tokom oštrih zima ili bi se beznadežno izgubila u ogromnim oblasima Stjenovitih planina.
Domorodački narodi Amerike, uključujući i naciju Lakota (koju su Amerikanci zvali Sijuksi ili "Teton-wan Sioux") imali su problema kada su se sreli, i postojala je zabrinutost da bi se dvije strane mogle boriti. Prema Harry W. Fritzu, "svi raniji putnici rijeke Missouri upozoravali su na ovo moćno i agresivno pleme, odlučno da blokira slobodnu trgovinu na rijeci... Siouxi su također očekivali uzvratni napad Indijanaca iz Omahe na jug Nedavni napad Sijuksa ubio je 75 ljudi iz Omahe, spalio 40 nastambi i zarobio četiri tuceta zatvorenika." Ekspedicija je vodila razgovore sa Lakotama blizu ušća rijeke Missouri i Bad River u današnjem Fort Pierreu u Južnoj Dakoti.
thumb|220px|desno|Rekonstrukcija Fort Mandana, Lewis and Clark Memorial Park, Sjeverna Dakota Jedan od ekspedicijskih konja je nestao, i vjerovali su da su za to odgovorni Sijuksi. Dvije strane su se sastale i došlo je do rasprave, a Sijuksi su tražili od pripadnika ekspedicije da ostanu gdje jesu ili da umjesto toga daju više poklona prije nego im bude dozvoljeno da prođu kroz njihovu teritoriju. Pohod je naposlijetku nastavljen preko teritorije Arikare. Clark je napisao da su ti indijanci bili "ratoborni" i da su bili "najpodliji izgrednici divlje rase".
U zimu 1804-05, grupa je izgradila Fort Mandan, blizu današnjeg Washburna, Sjeverna Dakota. Neposredno prije polaska 7. aprila 1805. godine, ekspedicija je poslala čamac s kobilicom natrag u St. Louis s uzorkom primjeraka, od kojih neki nikada ranije nisu viđeni istočno od Misisipija.[58] Amerikanci su nastavili prema zapadu (uzvodno) i ulogorili se za zimu na teritoriji naroda Mandan.
Nakon što je ekspedicija postavila kamp, obližnji Indijanci su dolazili u posjetu u velikom broju, neki su ostali cijelu noć. Nekoliko dana, Lewis i Clark su se sastajali u vijeću sa poglavicama Mandana. Ovdje su upoznali francusko-kanadskog lovca na krzno po imenu Toussaint Charbonneau i njegovu mladu šošonsku ženu Sacagaweu. Charbonneau je u to vrijeme počeo služiti kao prevodilac ekspedicije. Uspostavljen je mir između ekspedicije i mandanskih poglavica uz dijeljenje mandanske ceremonijalne lule.[59] Do 25. aprila, kapetan Lewis napisao je svoj izvještaj o napretku aktivnosti ekspedicije i zapažanja indijanskih naroda s kojima su se do danas susreli: Statistički pogled na indijanske nacije koje nastanjuju teritoriju Louisiane, koji navodi imena različitih plemena, njihove lokacije, trgovačke prakse i korištene vodene rute, između ostalog. Predsjednik Jefferson je kasnije predstavio ovaj izvještaj Kongresu.
Slijedili su Missouri do njenog izvorišta i preko kontinentalne podjele na prijevoju Lemhi. U kanuima su se spuštali niz planine uz rijeke Clearwater, Snake River i Columbia, pored vodopada Celilo i pokraj današnjeg Portlanda, Oregon, na spoju rijeka Willamette i Columbia. Lewis i Clark koristili su bilješke i karte Williama Roberta Broughtona iz 1792. da bi se orijentirali kada su stigli do donjeg toka rijeke Kolumbije. Uočavanje Mount Hooda i drugih stratovulkana potvrdilo je da je ekspedicija skoro stigla do Tihog okeana.
Prethodna otkrića
Godine 1682, René-Robert Cavelier, Sieur de La Salle je putovao niz Misisipi od Velikih jezera do Zaliva. Francuzi su tada uspostavili lanac postova duž Misisipija od New Orleansa do Velikih jezera. Slijedili su brojni francuski istraživači, uključujući Pedra Viala i Pierrea Antoinea i Paula Malleta, između ostalih. Vial je možda prethodio Lewisu i Clarku u Montani. Godine 1787. dao je španskim vlastima mapu gornjeg dijela rijeke Missouri i lokacije "teritorija koje je prešao Pedro Vial".
Početkom 1792. godine, američki istraživač Robert Grey, ploveći brodom Columbia Rediviva, otkrio je rijeku Columbia, dao joj ime po svom brodu i proglasio je imovinom Sjedinjenih Država. Kasnije 1792. godine, ekspedicija u Vancouveru je saznala za Grejevo otkriće i koristila njegove karte. Ekspedicija iz Vancouvera istraživala je preko 160 km uz Kolumbiju, u klisuru rijeke Kolumbije. Lewis i Clark su koristili karte koje su izradile ove ekspedicije kada su se spuštali niz Kolumbiju do obale Pacifika.
Od 1792. do 1793. Alexander Mackenzie je prešao Sjevernu Ameriku od Quebeca do Pacifika.
Listerdaleova tajna
Listerdaleova tajna (izdat 1934.) je zbirka od 12 misterija koju je napisala Agatha Christie.
Radnja
Dvanaest misterioznih slučajeva: tajanstveni nestanak lorda Listerdala; gospođu Alix progoni bivši zaručnik; neobični susret u vozu; istraga o ubistvu; neočekivana promjena naravi povučene osobe; penzionisani inspektor u potjeri za ubicom; mlada djevojka u ulozi grofice itd. - svi oni imaju nešto zajedničko.
- Times Literary Supplement
188.
Godina 188. (CLXXXVIII) bila je prijestupna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Fuscijana i Silana (ili, rjeđe, godina 941. Ab urbe condita). Oznaka 188. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Haas VF-18
Haas VF-18 je bolid Formula 1 dizajniran od strane Dallara za Haas F1 Team za takmičenje u Formuli 1. 2018. godine. Vozili su ga Romain Grosjean i Kevin Magnussen.
Haas F1 Team je svoj bolid predstavio 14. februara 2018.
Potpuni spisak rezultata u Formuli 1
(Legenda) (Utrke u boldu označavaju najbolju startnu poziciju, dok utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
Kineska metasekvoja
Kineska metasekvoja (lat. Metasequoia glyptostroboides) je vrsta drveta iz porodice Cupressaceae. To je listopadna četinara. Najbliži rođaci su: primorska sekvoja i džinovski mamut. Zajedno čine potporodicu Sequoioideae.
Metasequoia je otkrivena u šumama Kine tek 1941. godine, a do tada je bila poznata i opisivana samo kao fosilna vrsta i vjerovalo se da je odavno izumrla. Visokog je piramidalnog oblika, kratkih i mekih iglica koje formiraju prozračnu krošnju, koja zbog svoje svijetlozelene boje daje kontrast tamnijim četinarima. Odlikuje se brzim rastom, tako da za godinu dana može narasti i do dva metra, a stablo može dostići i do 35 metara visine. Glavne grane su vodoravne ili rastu blago u stranu s mnogo izdanaka. Kora je u početku crvenkasto-smeđa i glatka, a kasnije postaje hrapava i na kraju duboko puca. Pupoljci su unakrsno raspoređeni na izbojku i smeđi. Igle su mekane i imaju udubljenje na vrhu. S obje strane su svijetlozelene boje. Korijenov sistem se sastoji od dubokog glavnog korijena i brojnih bočnih korijena koji se granaju.
Kineska metasekvoja raste u brdima u centralnoj kineskoj provinciji Sečuan. Raste uglavnom u mješovitim listopadnim i četinarskim šumama i na vlažnom tlu bogatom mineralima. To je cijenjeno ukrasno drvo i nalazi se u parkovima i arboretumima širom svijeta. U Hrvatskoj je dostupan i u Botaničkom vrtu Prirodoslovno-matematičkog fakulteta u Zagrebu.
Tupik
mini|Tupik Tupik (lat. Fratercula arctica) je morska ptica iz porodice njorki.
Opis
Tupik se uglavnom hrani manjom ribom koju lovi tokom ronjenja. Ima crno perje na leđima i glavi, sive mrlje na obrazima i bijelo perje na donjem dijelu tijela. Njegov veliki kljun je crveno-crnih tonova, a noge narandžaste. Tokom zime mitari se na otvorenom moru i tom prilikom pojedini dijelovi kljuna gube svijetlu boju. Ženka i mužjak su slični po izgledu, ali je mužjak obično nešto veći. Mladunci imaju slično perje, ali nešto drugačije boje kljuna i tamnije noge. mini|Fratercula arctica arctica Tupik jesen i zimu provodi na pučini hladnih sjevernih mora, a na obalu se vraća s početkom sezone parenja u kasno proljeće. Gnijezdi se u kolonijama na vrhovima litica i polaže jedno jaje u jazbinu. Ptica se hrani ribom i potpuno sazrije nakon otprilike šest sedmica. Obalu napušta kupajući se i ne vraća se na nju nekoliko godina.
Rasprostranjenost
Tupici tokom sezone parenja borave na Islandu, Grenlandu i Norveškoj, kao i na područjima mnogih manjih ostrva u sjevernom Atlantiku. Rasprostranjeni su i u kanadskoj regiji Newfoundland, a mogu letjeti i u južna područja poput američke države Maine i Britanskih ostrva
Bosna i Hercegovina na Olimpijskim igrama 2008.
Bosnu i Hercegovinu na ljetnim olimpijskim igrama 2008. u Pekingu je predstavljalo pet takmičara. Šesta takmičarka koja je trebala nastupiti na Olimpijskim igrama, dizačica tegova Olivera Jurić, je suspendovana radi korištenja dopinga.
Državnu zastavu na otvaranju igara je nosio džudista (judoka) Amel Mekić.
Najzapaženiji rezultat su ostvarili džudista Amel Mekić koji je u četiri nastupa imao dvije pobjede, te atletičarka Lucija Kimani koja je trčeći maraton ostvarila novi rekord Bosne i Hercegovine - 2:35:47.
30px Atletika
Trkačke discipline
Bacačke discipline
Svjetsko prvenstvo u nogometu 2002 - grupa A
Grupa A svjetskog prvenstva 2002. je igrana između 31. maja i 11. juna 2002. godine. Danska i Senegal su se kvalificirali u osminu finala. Urugvaj i Francuska su svoje takmičenje na SP 2002 završili u grupnoj fazi.
Sve utakmice su bile igrane po Standardnom južnokorejskom vremenu KST (UTC +9)
189.
Godina 189. (CLXXXIX) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Silana i Silana (ili, rjeđe, godina 942. Ab urbe condita). Oznaka 189. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Gimnastika na Olimpijskim igrama 2016 – ekipni višeboj (žene)
Format takmičenja
Najboljih 8 ekipa iz kvalifikacija, zasnovano na kombiniranim rezultatima na svakoj spravi, prošlo je u finale, u kojem je svaka ekipa odabrala tri gimnastičarke koja će se takmičiti na svakoj spravi. Svi rezultati sa svake sprave sabrani su da bi se dobio konačni rezultat ekipe. Rezultati iz kvalifikacija nisu se računali u finalu.
Argentinska doga
mini|desno|250px|Dogo argentino mini|desno|250px|Dogo argentino Argentinski pas ili Dogo Argentino je rasa pasa koja potiče iz Argentine što joj i ime kaže. "Stvorio" ju je dr. Antonio Nores Martinez i njegovi potomci, a dobivena je križanjem desetak vrsta, između ostalih i pointera, mastifa, boksera, bulterijera i buldoga. Prvi standard te vrste publiciran je krajem četrdesetih godina prošlog vijeka, desetak godina nakon što ga je napisao Martinez. Pasmina je priznata od strane kinološke federacija Argentine u martu 1964, a devet godina kasnije, u julu 1973, pasminu je pod brojem #292 priznala i Svjetska kinološka federacija.
Osobine
Argentinska doga stvorena je prvenstveno za lov na velike divlje životinje, npr. divlje svinje, a iako joj je izgled zapravo zastrašujući (mnogi je iz neznanja svrstavaju u potencijalno opasne pse), još nije zabilježen nijedan slučaj napada na čovjeka. Iz izgleda tog psa jasno je da mu je među precima bila i njemačka doga. Uši mu od rođenja vise dok ih se s prvom godinom ne obrežu, rep mu je dug i snažan. Leđa su im mišićava, a dlaka vrlo kratka. Priljubljena je uz tijelo i čvrsta, mora biti potpuno bijele boje uz iznimku male crne flekice na glavi. Oči su im tamne boje lješnjaka, a njuška crna kao i rub usana. Ženka može narasti do visine 60 do 65 centimetara i težiti od 38 do 45 kg, a mužjaci od 62 do 68 cm i imati težinu od 45 do čak 60 kg.
Riječ je o izuzetno inteligentnom i hrabrom psu s odlično razvijenim njuhom, pa ga je lahko istrenirati za traganje. Otporni su na bolesti, a odgaja ih se pohvalama i nagradama, umjesto kaznama. Koriste su u pravilu za lov na velike životinje, ali i za potrebe carine, vojske i policije. Argentinska doga je dobrodušna, nepovjerljiva prema strancima i drugim psima, ali je iznad svega vjerna svom domu, posebno djeci. Odličan je čuvar i nije glasna – rijetko laje. Vesela je, otvorena i ne traži pretjeranu pažnju.
Lucia Kimani
Lucija Kimani Mwahiki-Marčetić je bosanskohercegovačka atletičarka porijeklom iz Kenije. Trenutno drži četiri državna rekorda u različitim trkačkim dicsiplinama, uključujući maraton. Trenutno živi u Banjoj Luci.
Predstavljala je Bosnu i Hercegovinu na olimpijskim igrama u Pekingu sa osvojenim 42. mjestom uz rezultat 2:35:47, u Londonu nije stigla na cilj, a u Riu je bila 116-ta.
Spisak nagrada i nominacija za film Avatar
Ovaj članak je spisak nagrada i nominacija koje je dobio film Avatar.
190.
Godina 190. (CXC) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Aurelija i Sure (ili, rjeđe, godina 943. Ab urbe condita). Oznaka 190. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Liga prvaka u rukometu za žene
Pobjednici i finalisti
NAPOMENE:
Dynamo Prag, Spartak Sokolovo Prag i Inter Bratislava su do 1993/94. nastupali za Čehoslovačku
OFK Beograd, Lokomotiva Zagreb i Radnički Beograd su do 1990/91. nastupali za Jugoslaviju
Trud Moskva, Žalgiris Kaunas, Spartak Kijev i Kuban Krasnodar su do 1990/91. nastupali za Sovjetski Savez
SC Leipzig, Empor Rostock i TSC Berlin su do 1990/91. nastupali za Istočnu Njemačku
Bayer Leverkusen i TV Lützellinden su do 1990/91. nastupali za Zapadnu Njemačku
NGC 6620
NGC 6620 (također poznat kao ESO 522-PN22) je planetarna maglina i nalazi se u sazviježđu Strijelac. Prvo otkriće je napravio Edward Charles Pickering 3. septembra 1880. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Elektrodni potencijal
Osnove
Mjerenje električnog napona se uvijek vrši između dvije tačke, kao primjer dvije elektrode. Napon između dva pola je definiran kao elektrostatična energija koja je potrebna da se jedan Kolumb naboja pomjeri sa jednog pola prema drugom. Ovu energiju se može direktno mjeriti ako se naboji u vakumu pomjeraju kroz neki metal između polova istog. Ako se jedan naboj (npr. elektron) iz jedne metalne elektrode dovede u elektrolitni rastvor, onda je za to potrebna energija, pored elektrostatičnih uslova, definirana i hemijskim uslovima između metala i elektrona u rastvoru. Zbog toga se između jedne elektrode i elektrolita ne može mjeriti napon, a za mjerenje je potrebna druga elektroda.
Elektrodni potencijal E je napon elektrode koji se može mjeriti na suprot referentne elektrode sa poznatim potencijalom, tj. sa poznatim elektrohemijskim stanjem. Naponi se u tom slučaju mogu izračunati po poznatim elektrodnim potencijalima dviju elektroda. U tom slučaju važi:
Misterija na regati
Regata misterija (izdat 1939.) je zbirka devet kratkih priča spisateljice Agatha Christie, u kojima učestvuju Hercule Poirot, Miss Marple i Parker Pyne.
Elektrodni potencijal
Osnove
Da bi se pojam lakše objasnio, koristi se pojam elektronskog pritiska. Jedna elektroda sa negativnim potencijalom je prezasićena elektronima, što znači da ima veliki elektronski pritisak. Ovakve elektrode teže stanju smanjenja naboja i time smanjenju broja elektrona. Spojevi koji elektrone lahko odbacuju, tj. lahko oksidiraju, su u mogućnosti da elektrode napune negativnim nabojima, tj. da uspostave negativni potencijal jedne elektrode. Po obliku naboja se mogu definirati procesi jedne elektrode. U ovom slučaju se negativni potencijal elektrode mora gledati na suprot korespondirajućoj elektrodi.
Misterija na regati
Priče:
Elektrodni potencijal
Osnove
Kada se u jednoj galvanskoj ćeliji dva stepena oksidacije jednog hemijskog elementa nalaze u ravnoteži, onda je moguće izraziti potencijal ćelije: u stanju ravnoteže se mijenjaju elektroni između nejednako potenciranih metalnih elektroda. Stanje je zavisi od jačine koncentracije i temperature. Ova zavisnost se može izraziti Nenrnstovom jednačinom:
Određivanje potencijala
Elektrodni potencijal se određuje jednostavnim mjerenjem uređajima za mjerenje električnog napona (Voltmetar). Jedinica se izražava u Voltima (V). Pošto se potencijal uvjek mjeri naspram jedne referentne elektrode, neophodno je navesti vrstu referentne elektrode osim ako se radi o Hidrogenskoj elektrodi, čija je vrijednost opće prihvaćena referntna tačka i koja se uzima u najvećem broju slučajeva.
Pri mjerenju, u rastvoru pred referentnom elektrodom dolazi do omskog pada električnog napona u slučaju protoka električne struje. Iz ovog razloga je neophodno mjerenje u stanju bez protoka električne struje ili sa visokoomskim uređajima, dok je druga mogućnost korištenje tri elektrode pri kojem je moguće mjerenje na suprot referentnoj elektrodi bez protoka struje dok se radna elektroda nalazi u zatvorenom krugu. Napon koji se mjeri na polovima galvanske ćelije, u stanju bez protoka električne struje, se također naziva elektromotornom snagom.
Normni potencijal
Ako se potencijal određuje na suprot normnoj hidrogenskoj elektrodi, govori se o normalnom elektrodnom potencijalu E°. Zaključno, normna hidrogenska elektroda posjeduje normni potencijal od E0 = 0,00 V.
Predznak normnog potencijala se uvijek odnosi na stanje redukcije na jednoj elektrodi. Iz ovog razloga se često govori o potencijalu redukcije. Što je veći (pozitivni) potencijal jedne polućelije, to je veća i snaga oksidacije oksidirane forme elektrode.
Primjer
Polućelija ima vrijednost E^0 +2,85 V. To znači da se pri mjerenju na suprot jednoj normnoj hidrogenskoj elektrodi mjeri napon od 2,85 V. Pri protoku elekttrične struje kroz provodnik od polućelije  prema polućeliji  se vrši razmjena elektrona. Na elektrodama se odvijaju sljedeći procesi:
i
Fluor je najjače elementarno sredstvo oksidacije što znači da se pri hemijskim procesima elemenata ne mogu dobiti jači elektrodni potencijali.
Kajiado
Kajiado je grad u Keniji. Nalazi se južno od Nairobija, na putu Nairobi - Arusha. Prema popisu 1999. u gradu je živjelo 8.128 stanovnika. Lokalno stanovništvo je pretežno iz Maasai plemena.
Kajiado je sjedište istoimenog distrikta.
Historija
Prvobitno ime za Kajiado je bilo "Olopurupurana", što znači "okrugla uzvisina."
Ubistvo u staji
Ubistvo u staji (izdat 1937.) je zbrika kratkih kriminalističkih priča Agathe Christie sa Poirotom, Hastingsom i Jappom u glavnim ulogama.
Radnja
"Savršena noć za ubistvo" rekao je Inspektor Japp Herculeu Poirotu. On nije bio jedini koji je tako mislio. Sljedećeg jutra mlada gospođa Allen pronađena je mrtva u svojoj kući u mirnoj gradskoj četvrti. Sa uobičajenom genijalnošću, Hercule Poirot riješava ovo ubistvo zajedno sa još tri slučaja. Sve četiri priče su odlična zabava. Riješenje svake od njih je genijalno i neočekivano.
Gornje Hrasno
Gornje Hrasno je naseljeno mjesto u općini Neum, Bosna i Hercegovina.
NGC 3663
NGC 3663 (također poznat kao IRAS 11214-1200, MCG -2-29-23 i PGC 35006) je galaksija koja je udaljena oko 231 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pehar. Najveći prečnik je 2,00 (134 hiljade sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (94 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Andrew Ainslie Common 1880. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 398
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
191.
Godina 191. (CXCI) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Apronijana i Bradue (ili, rjeđe, godina 944. Ab urbe condita). Oznaka 191. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Laval Nugent
Grof Laval Nugent od Westmeatha (Ballynacor, 3. novembar 1777. - Bosiljevo, 22. august 1862.), feldmaršal, vitez reda Zlatnog Runa, komandant reda Marije Terezije i rimski princ.
Porodica Nugent
Porodica Nugent je bila stara irska plemićka porodica s područja Westmeatha i Riverstowna. Mnogo nejasnoća je vezano za sam izgovor prezimena. Naime, u Velikoj Britaniji i Irskoj se izgovara Njudžent, u Austriji Nugent dok je u Hrvatskoj, gdje je i živio, uobičajen pojednostavljeni francuski izgovor Nižan (na kojem je i grof Laval Nugent). U narodu su tu varijantu često iskrivljavali pa se ponegdje izgovaralo i Nužan.
Mladost i vojni počeci
Laval Nugent je rođen 3. novembra 1777. u Ballynacoru, u Irskoj, kao sin grofa Michaela Antona Nugenta.
Vojnu karijeru započinje 1793. u austrijskoj vojsci kao kadet u inženjerskom korpusu. Zbog svojih zasluga ubrzo su uslijedila unapređenja u poručnika, natporučnika, satnika inženjeraca. U majora je unaprijeđen 1. juna 1800. godine, a 1801. odlikovan je viteškim krstom reda Marije Terezije zbog posebnog isticanja u bici pored Santa Crocea. Od 1807. do 1809. slijedila su unapređenja u pukovnika, načelnika glavnog štaba nadvojvode Johanna do generalmajora. Kratko vrijeme bavio se diplomatijom, a u austrijsku vojnu službu vratio se 1813. godine. Iako vojno vijeće nije odobrilo njegov prijedlog, Laval na svoju ruku kreće prema Hrvatskoj u nakani da odvoji francuske jedinice u Dalmaciji i poveže se s engleskom flotom. Uspio je srušiti francusku vlast u Hrvatskoj te bez borbe ući u Rijeku 27. augusta 1813. godine. Nastavlja pohode prema Trstu i Veneciji. Čin feldmaršala lajtnanta dobio je 30. aprila 1815. godine nakon uspješnih borbi protiv napuljskog vladara Murata. U Rimu je uspostavio vlast te tako omogućio povratak pape Pia VII., koji mu je u znak zahvalnosti dodijelio titulu rimskog princa.
Posljednje godine
Grof Laval Nugent je pokušao natjerati dvor da za glavnu austrijsku vojnu luku izabere Rijeku, i time Hrvatskoj i Rijeci donese velika ulaganja monarhije, ali i novu vojnu snagu. Sve što je grof Laval predlagao da se napravi u Rijeci, učinjeno je u Puli. Kao dobrovoljac je učestvovao 1859. godine u bici pored Solferina, kad je katastrofalno poražena austrijska vojska. Grof Laval Nugent umro je u Bosiljevu 22. augusta 1862. godine. Iz tog dvorca prebačen je u sarkofag u grobnici "Mir junaka" na Trsatu, do sarkofaga svoje žene, i tu je počivao gotovo cijeli vijek.
Remećenje vječnog mira
Prilikom "restauracije" trsatske gradine 1960., sedam porodičnih grobnica pretvoreno je u zahode i pomoćne prostorije restorana. Nakon eshumacije, kosti su stavljene u vrećice i najvjerovatnije su uzidane u rimsku kulu na Trsatu, iako neki smatraju da se kosti danas nalaze u Londonu.
Muzej Nugent
Grof Laval Nugent je uz restauraciju srednjovjekovnog trsatskog kaštela 1837., koja je bila prva takve vrste u Hrvatskoj, na toj lokaciji namjeravao osnovati muzej u želji za spajanjem svojih najvećih strasti (umjetnost, porodično naslijeđe i ponos zbog dubokih korijena te fascinacija Frankopanima). Muzej Nugent trebao je objedinjavati mauzolej porodice Nugent te veliku umjetničku zbirku koju je Laval namjeravao sakupiti iz porodičnih izvora te kupovinom frankopanskih umjetnina. Ideja se počela realizirati službenim utemeljenjem Muzeja Nugenta 1843. godine. Zbirka je uključivala dvadesetak antičkih skulptura i 1500 starogrčkih vaza (iskopano u okolini Napulja na Lavalovu inicijativu; danas se nalaze u Arheološkom muzeju Hrvatske u Zagrebu), tridesetak antičkih poprsja, numizmatičku zbirku, bronzane skulpture, renesansni i barokni namještaj, zbirku dokumenata, zbirku grafika osoba koje su bile u izravnoj vezi sa porodicom Nugent, posebnu zbirku frankopanskih predmeta (namještaj, dokumenti, oružje, niz portreta članova porodice) te više od 200 slika preuzetih iz zbirki porodica d'Este (Ferrara, Modena) i Foscari (Venecija).
S ovom zbirkom na Trsatu, Rijeka je mogla postati kulturni centar evropskog značaja. Ekonomskim padom porodice krajem vijeka zbirka se rasula, a u Rijeci su tek ostale krhotine romantičarskog zanosa jedne od najvećih ličnosti habsburške i hrvatske historije. Ono što je i ostalo od zbirke u Hrvatskoj, danas se nalazi u Arheološkom muzeju u Zagrebu i u Pomorskom i historijskom muzeju Hrvatskog primorja. O važnosti zbirke govori i historičar Ferdo Šišić koji je prijenos 86 sanduka umjetnina iz Nugentovog muzeja na Trsatu u zagrebački Hrvatski narodni muzej (danas Arheološki muzej) 1894. godine oduševljeno pozdravio riječima: "Ova stečevina je naročito digla cijenu našem muzeju, jer je sada, po svoj prilici, iza Bečkog, prvi muzej u Monarhiji obzirom na kiparske radnje." Nažalost, to bogatstvo nikada nije utjecalo na kulturni život Rijeke, što je u prvom redu bila posljedica zatvorenosti porodice Nugent.
Trsat bio prvi muzej u Hrvatskoj (Narodni muzej u Zagrebu, danas Arheološki muzej, službeno počinje s radom 1846. godine), i da je bio muzej u današnjem smislu riječi, jer je uz izloženu postavu pažnja bila posvećena restauratorskom radu (Paronuzzi je restaurirao Trsat) odnosno evidenciji i obradi spomenika i dokumenata, a to je klasična zadaća kustosa (Mijat Sabljar).
Ševćet Hodža
Ševćet Hodža jest bosanskohercegovački i jugoslavenski muzičar. Rođen je 1954. godine u Uroševcu na Kosovu, a kasnije se preselio u Sarajevo. Tu je započeo svoju muzičku karijeru, svirajući prvo u grupama Rezonansa od 1978. do 1980. i Divlje jagode. Najpoznatiji je kao bivši bas gitarist sarajevske hard rock grupe Vatreni poljubac, koju je 1977. godine osnovao zajedno sa Milićem Vukašinovićem i Pericom Stojanovićem. U grupi Vatreni poljubac svirao je do 1980. godine, a nakon njegovog odlaska zamjenjuje ga Sanin Karić. Potom, 1981. godine osniva muzički sastav Carski rez sa kojima svira hard rock muziku. Nakon četiri godine sviranja u tom muzičkom sastavu odustaje od hard rock muzike i okreće se ka novim muzičkim stilovima. U tu svrhu, 1985. godine osniva sasatav Detektor laži u kojem su pored njega na bas-gitari svirali bivši klavijaturist Indexa Sinan Alimanović, Narcis Lalić (pjevao u Teškoj industriji) i Dragan Nikačević na bubnjevima. Iste godine snimili su album pod nazivom "Detektor laži", na kojem su izvodili pjesme u pop rock stilu sa primjesama soul muzike i bosanske sevdalinke. Bio je pisac svih pjesama za ovaj album, a producent je bio Sinan Alimanović. Sa ovog albuma veoma uspješna je bila pjesma pod nazivom "Student psihologije", koja je sredinom 1980-ih držala visoko mjesto na top listama radio stanica u Bosni i Hercegovini. Ševćet Hodža trenutno živi i radi u Sofiji, glavnom gradu Bugarske.