cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stari most
Izgradnja
Projekt je povjeren mimaru Hajrudinu, istanbulskom arhitektu i učeniku čuvenog mimara Sinana. Prema legendi, Hajrudin je pobjegao iz Mostara dan prije nego što su podizane skele, iz straha od Sulejmana Veličanstvenog, koji je prijetio da bi bio osuđen na smrt ako bi se luk mosta ikad raspao. Međutim, nema podataka da je Hajrudin ikad vidio svoj most. Umjesto njega gradnjom je rukovodio lokalni vakif Mehmed Karađoz-beg.
Radovi su počeli 24. oktobra 1557. Za gradnju je bilo potrebno 456 kamenih blokova i 300.000 akči (tadašnji osmanlijski novac). Kamen je bio čuveni tenelija, vjerovatno iz kamenoloma otprilike 5 km južno od grada. Radnici su uglavnom bili iz okoline Dubrovnika i iz kadiluka Popovo, koji su bili poznati tesari i kamenoresci. Radovi su završeni devet godina kasnije, 1566. Treba napomenuti da je Mostar dobio ime po čuvarima lokalnog mosta, tj. mostarima. Sam most kroz historiju je nazivan "Novi", "Sultan-Sulejmanov", "Veliki" i "Stari".
Rušenje
mini|desno|260px|Stari most 1998, pet godina nakon rušenja Tokom rata u Bosni i Hercegovini (1992–1995) most su djelomično oštetile Vojska Republike Srpske (VRS) i Jugoslavenska narodna armija (JNA). Dana 9. novembra 1993. Hrvatsko vijeće odbrane (HVO) srušilo ga je kao dio kampanje granatiranja i teroriziranja Mostara. Dan ranije HVO je počeo s kampanjom rušenja mosta ispaljujući desetke projektila u luk i kule, što je okončano sutradan.
General i osuđeni ratni zločinac Slobodan Praljak u pokušaju odbrane i izbjegavanja odgovornosti za rušenje mosta objavio je dokument "Kako je srušen Stari Most", u kojem je argumentirao da je eksploziv ili mina postavljena na most ili ispod njega, što je uz granatiranje rezultiralo rušenjem mosta. Većina historičara odbacila je te tvrdnje. On je 2004. za Slobodnu Dalmaciju izjavio: "Stari most je bio vojni objekat, a vojni objekat u ratu, bez obzira na njegovu povijesnu i kulturološku vrijednost, može biti srušen."
Evropski historičari Holm Sundhaussen i Marie-Janine Čalić tvrde da je most srušen granatiranjem HVO-a ili Hrvatske vojske (HV), a slično mišljenje o odgovornosti hrvatskih jedinica izrazio je Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju u presudi "Prlić i drugi" (IT-04-74). Akademici su ocijenili da je most imao malu vojnu važnost i da je granatiranje stare jezgre grada bilo primjer namjernog uništavanja kulturnog dobra, posebno Starog mosta, koji je bio simbol spajanja različitih zajednica. Andras Riedlmayer opisao je rušenje kao čin "ubijanja sjećanja" tj. memoricida, gdje je zajedničko kulturno naslijeđe namjerno uništavano.
Rekonstrukcija
mini|desno|260px|Rekonstrukcija Starog mosta 2003. Svjetska banka, UNESCO i Aga Khanova fondacija za kulturu formirali su koaliciju koja je imala zadatak nadgledati rekonstrukciju Starog mosta i historijskog gradskog jezgra. Dodatna finansijska sredstva osigurale su vlade Italije, Nizozemske, Turske, Hrvatske, te Razvojna banka Vijeća Evrope, kao i vlasti Bosne i Hercegovine. Most je ponovo izgradila turska firma Er-Bu materijalima iz okoline primjenjujući osmanlijske građevinske tehnike.
Rekonstrukcija je počela 7. juna 2001, a most je svečano otvoren 23. jula 2004. Ukupni trošak rekonstrukcije iznosio je 15,5 miliona USD.
Turizam
U julu 2005. most je uvršten na UNESCO-ovu listu zaštićenih spomenika kulture.
Od turističke je važnosti i tradicionalno takmičenje u skokovima s ovog mosta, koji imaju vrlo dugu historiju. Od 2015. Stari most domaćin je i takmičenja iz Red Bull Svjetske serije u ekstremnim skokovima u vodu.
Bedrena kost
Bedrena kost, bedrenjača, butna  ili  natkoljenična kost  (lat. femur)  je najduža i najsnažnija  kost u ljudskom  tijelu. Sastoji se od tijela (trupa), gornjeg i donjega kraja. Na gornjem je kraju glava bedrene kosti, koja se zglobljava  u zglobu kuka. Glava ove kosti se nastavlja u vrat, koji se kod starijih osoba s izraženom osteoporozom, pri padovima,   često lomi. Na spoju vrata i trupa u dva su hvatišta mišića  obrtača (trohanteri). Na donjem kraju tijela, nalaze se dvije kvrge (kondili), koje se uzglobljuju u  koljenskom zglobu.
Proksimalni i distalni dio  kosti  noge kod četveronogih kičmenjaka omogućavaju hodanje ili skakanje, kao kod većine kopmenih  sisara, ptica, mnogih gmizavaca, kao što su  gušteri i  vodozemaca, kao što su  žabe.
U kičmenjaka sa četiri noge, kao što su psi i konji, femur se može naći samo u zadnjim udovima. Glava butne kosti se zglobljava artikuliše sa acetabulumom u karličnoj kosti formirajući  zglob kuka, a distalni dio femura artikulira sa tibijom i koljenom formiranjući  zglob koljena.
)
Klinički značaj
Najčešće povrede bedrene kosti su jednostruki prelomi koji se saniraju putem rutinskih ortopedskih intervencija. Kod starijih osoba to su lomovi vrata i glave femura, koji se saniraju ugradnjom plastičnih i drugih vještačkih proteza.
Tokom Opsade Sarajeva (1992.-1995), za saniranje višestrukih lomova dugih kostiju usavršena je „sarajevska longeta“ – fiksator i za najkompliciranije politraumatske prelome femura.
Prečani
Prečani su naseljeno mjesto u općini Trnovo, Bosna i Hercegovina.
NGC 6336
NGC 6336 (također poznat kao MCG 7-35-57, PGC 59976 i UGC 10786) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 373 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 0,90 (98 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (76 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 11. jula 1876. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Power Snooker
mini|desno|250px|Početni položaj kugli. Power Snooker varijanta je snukera. Prvo takmičenje održano je u julu 2010.
Glavni promotor snukera Barry Hearn izjavio je da je Power Snooker "osmišljen da bude brži i uzbudljiviji" od tradicionalnog snukera. Igrači se takmiče u vremenski ograničenim partijama čiji ishod odlučuje ukupan broj osvojenih poena, a ne broj osvojenih frejmova. Igra se s devet crvenih kugli, koje se kontinuirano ponovo slažu na sto na kraju svakog frejma do završetka partije. Trajanje partije fiksirano je na 30 minuta, a, kao što je rečeno, pobjednik je onaj ko osvoji više poena, nevezano za broj osvojenih frejmova. Vrijeme za udarac ograničeno je na 20 sekundi.
Prvi (pravi) turnir odigran je 30. oktobra 2010. u londonskoj dvorani The O2. Na njemu je učestvovalo osam igrača, a prva nagrada iznosila je 35.000 funti. Pobjednik je bio Ronnie O'Sullivan.
Počeci
"Izumitelji" Power Snookera jesu Rod Gunner i Ed Simons, producenti s iskustvom u industriji zabave. Bokserski promotor Frank Warren, inače Simonsov dugogodišnji poslovni partner, također ima nešto udjela u Power Snookeru.
Prema Simonsovim riječima, on i Gunner "došli su do zaključka da je snukeru potrebna velika preobrazba". Gunner je rekao: "Već mi se neko vrijeme mota(lo) po glavi da je snukeru potrebna 'injekcija' uzbuđenja", kao i da je inspiraciju našao "vidjevši kako je varijanta Twenty20 oživjela kriket".
Power Snooker službeno je "lansiran" 22. jula 2010, a O'Sullivan je bio najpoznatije ime iz svijeta snukera. Rekao je da će "publika voljeti novi Power Snooker i da će javnost uživati u njemu" te da ovo predstavlja "budućnost snukera".
Odnos prema WPBSA
mini|desno|150px|Službeni logo Power Snooker nezavisan je od Svjetske asocijacije profesionalnog bilijara i snukera (WPBSA), koja organizira Svjetsko prvenstvo u snukeru i ostale rejtingovane turnire te regulira profesionalni snuker. Varijantu je, međutim, službeno potvrdio i Barry Hearn, glavni dioničar u WPBSA. Simons je izjavio da Power Snooker posmatra više kao novu varijantu snukera nego kao prijetnju standardnom snukeru ili turnirima koje organizira WPBSA. Power Snooker reklamiran je kao dio službenog kalendara snukerskih turnira.
Prema Guardianu, Hearn vidi Power Snooker kao "element trenutnih pokušaja (WPBSA-e) da 'remontira' snuker i predstavi ga novoj publici". On je izjavio da "mi 100% stojimo iza Power Snookera. U ovom novom vremenu za svjetski snuker važno nam je da prigrlimo nove formate i ideje", navevši kako vjeruje da će to snukeru donijeti novu publiku i ljubitelje. Guardian je također naveo kako Hearn vjeruje da će ovi novi formati privući novu publiku i tradicionalnom snukeru. Hearn nije uložio finansije u Power Snooker, a Simons je rekao da je "naš osjećaj da će on (Hearn) posmatrati prvi turnir, vidjeti kako će to proći, a zatim ćemo ponovo razgovarati".
Općenito
Igra se na stolu koji je iste veličine kao u snukeru, ali s "modernim dizajnom i čohom izrađenom po narudžbi za Power Snooker". Osnovne karakteristike igre navedene su u uvodu, a ovdje još treba dodati da se vrijeme zaustavlja između dvaju frejmova (dok se kugle ponovo slože) i da se kugle slažu u obliku romba, kao i u popularnoj "devetki". U slučaju neriješenog rezultata na sto se vraća crna kugla i igra traje dok je neko ne ubaci ili ne napravi faul (u slučaju da bijela kugla promaši crnu).
Power Ball, Power Play i Power Zone
Power Snooker uveo je vlastite inovacije u igru u vidu Power Balla, Power Playa i Power Zonea.
Power Ball je kugla nešto tamnije crvene boje i smješta se u centar početne formacije. Na njoj je i logo Power Snookera, a vrijednost joj je dva poena. Kad ona bude ubačena, počinje Power Play, odnosno dvominutni period u kojem se sve vrijednosti u bodovanju udvostručavaju. Ako igrač promaši u toku Power Playa, protivnik može profitirati u preostalom vremenu za Power Play. Na stolu za Power Snooker tzv. baulk-područje poznato je kao Power Zone. Vrijednost bilo koje obojene kugle ubačene udarcem iz Power Zonea udvostručava se, a ako se to desi u toku Power Playa, učetverostručuje se. Ako igrač napravi faul u toku Power Playa, kazneni poeni se udvostručuju, a ako je udarac iz kojeg je napravljen faul izveden iz Power Zonea (u toku Power Playa), kazneni poeni se učetverostručuju.
Prezentacija turnira i interakcija s publikom
Za razliku od tradicionalnog snukera, u kojem se igra odvija u tihom okruženju, a od publike se očekuje da bude tiha prilikom izvođenja udaraca, Power Snooker ide na to da se "potakne interakcija publike s igračima"; glasna muzika i "spektakularna" rasvjeta također su jedna od karakteristika Power Snookera. Igrači imaju i opciju da "prikače" mali mikrofon na sebe, "da se olakša i podstakne interakcija s publikom". Prema riječima idejnih autora, u ovom formatu "nije riječ o tihom sjedenju i gledanju nego o buci i interakciji; želimo da publika osjeća da je i ona dio igre i da uživa".
Folies Bergère
mini|desno|250px|Folies Bergere 2005. Folies Bergère je koncertna dvorana i kabaret u Parizu, vrlo popularan od 1890.-1920. Prikazuje manje ili više golišave glazbene i plesne nastupe.
Power Snooker
Prezentacija turnira i interakcija s publikom
Kako bi se "dodao glamur" turnirima u Power Snookeru, igrači se potiču da oblače dizajnersku, odnosno ležerniju odjeću, dok će sudije biti isključivo žene i bit će "odjevene da impresioniraju" ("dressed to impress"). Na turnirima će se pojavljivati i Power djevojke. Prema riječima organizatorâ, "važno je da djevojke odgovaraju kriterijima brenda Power Snooker: Power djevojke su seksi, vesele i vrlo elegantne".
Folies Bergère
Zgradu je po uzoru opernih dvorana sagradio arhitekt Plumeret, a otvorena je dana 2. maja 1869. pod nazivom Folies Trévise. Od 13. septembra 1872. djeluje pod današnjim imenom Folies Bergère. U njemu su nastupali brojni poznati umjetnici, između ostalih i tadašnja senzacija Josephine Baker sa predstavom La Folie du Jour 1926. godine, u kojem je na sebi nosila samo suknju načinjenu od banana. U Folies Bergèreu nastupali su i Maurice Chevalier, Charlie Chaplin i mnogi drugi.
Power Snooker
Mjesto održavanja, učesnici i nagradni fond
Već je rečeno da je ovaj turnir održan 30. 10. 2010 u londonskoj areni O2. Dvije hiljade gledalaca posmatralo je osam sati turnirske igre u muzičkom klubu u okviru dvorane.
O'Sullivan je bio prvi igrač čije je učešće na turniru bilo potvrđeno, što je objavljeno tokom službenog predstavljanja. Tad je također rečeno da će na turniru učestvovati četiri igrača iz samog vrha svjetske liste i još četiri igrača s pozivnicama. Imena ostalih sedam učesnika potvrđena su 24. septembra. . Žrijeb je obavljen 12. oktobra, a O'Sullivan je za prvog protivnika dobio Lucu Brecela.
Folies Bergère
Kabaret je poznat i po slici Edouarda Maneta koja prikazuje barsku damu iz Folies Bergèrea.
Power Snooker
Žrijeb
Turnir se igrao u dvije sesije po nokaut-sistemu. Prvih osam partija, nakon kojih su dobijeni polufinalisti, odigrano je popodne, a polufinala, te mečevi za treće i prvo mjesto odigrani su u večernjoj sesiji.
Sudije
Turnir su sudile dvije profesionalne sutkinje, Michaela Tabb (Škotska) i Patricia Murphy (Irska). Tabb je bila glavni sudija na najviše bilijarskih takmičenja koje organizira Matchroom Sports, kompanija koju je osnovao Hearn (uključujući Svjetsko prvenstvo u "devetki" i Mosconi kup), prva žena koja je sudila meč na nekom rangirnom turniru i prva žena koja je sudila finale Svjetskog prvenstva (bilo je to 2009), dok je Murphy počela suditi profesionalne partije od UK Championshipa 2005.
Tabb je uoči turnira rekla: "Power Snooker je potpuno nova igra s potpuno novim setom pravila i donijet će dosta uzbudljivih izazova i za sudije i za igrače. Igrat će se u bržem tempu od tradicionalnog snukera i bit će je veoma uzbudljivo gledati", a Murphy je rekla: "Bit će sjajno vidjeti kako će publika reagirati i priključiti se akciji."
Javno prenošenje
Turnir je u Ujedinjenom Kraljevstvu prenošen na ITV4 tokom svih osam sati igre, što je bio prvi put nakon 2001. da ITV prenosi snuker. Radijski prijenos osigurao je Talksport. Osim toga, prenošen je u još 25 zemalja Evrope, Bliskog i Dalekog istoka, u Kini, Latinskoj Americi i Okeaniji.
Prijem
Zadržavši prosudbu o tome da li će Power Snooker moći izjednačiti uspjeh kriketa Twenty20, Guardian je istakao da je uoči inauguralnog turnira format još uvijek morao pronaći partnera iz svijeta kladioničarskog biznisa, a povukao je i negativnu paralelu u odnosu na neuspjeh PowerPlay Golfa da donese više zarade.
Guardian je, također, za O'Sullivanove komentare o pokretanju ovog formata (Ronnie je, naime, prokomentirao da je Svjetsko prvenstvo koje organizira WPBSA "stvarno dosadno") rekao da "i nisu baš ratnerovski", aludirajući na vrijeme kad je engleski biznismen Gerald Ratner nehotice smanjio vrijednost svom draguljarskom poslovanju nakon što je javno kritizirao vrijednost jednog svog proizvoda.
IC 7
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Hidrid
Hidrid je naziv za negativni ion vodika, H−. Iako samo određeni broj elemenata gradi spojeve u kojima postoji hidridni ion, hidridima se nazivaju binarni spojevi vodika sa većinom hemijskih elemenata, bez obzira na oblik u kojem se vodik nalazi. Vodik ne gradi binarne spojeve sa nekim prelaznim elementima i plemenitim plinovima.
Hidridi se najčešće dijele prema tipu hemijske veze i to na:
Hidridni ion
Hidridni ion predstavlja najjednostavniji anion, a sastoji se od dva elektrona i jednog protona. Kako hidrogen ima relativno mali elektronski afinitet (72.77 kJ/mol) hidridni ion je izrazito bazičan zbog čega ne postoji u vodenim rastvorima. Sa H+ ionima reaguje prema reakciji: Zbog izrazite egzotermnosti navedene reakcije, hidridni ion je u stanju izdvojiti H+ ion iz većine spojeva koji sadrže vodik. Zbog male vrijednost elektronskog afiniteta vodika i jačine H–H veze (∆HBE = 436 kJ/mol) hidridni ion je izrazito jako redukciono sredstvo:
Postojanje hidridnog iona je dokazano u kristalima hidrida alkalnih i težih zemnoalkalnih metala (Ca, Sr i Ba. Dokazi za postojanje H− iona u ovim spojevima su: neusmjerenost hemijskih veza (odsustvo kovalentnog karaktera), električna provodljivost talina i izdvajanje vodika na anodi prilikom elektrolize istih. Kako se većina ovih hidrida raspada prije tačke topljenja, oni se mogu elektrolizirati iz eutektičke smjese LiCl/KCl.
Hidridni ion je prilično difuzan, zbog čega njegov radijus znatno zavisi od vrste kationa koji se nalazi u strukturi.
Ionski hidridi
Ionski hidridi su spojevi u kojima postoji H− ion. Binarne (opće formule MH ili MH2, npr. LiH) ionske hidride grade alkalni i teži zemnoalkalni metali. Binarni hidridi alkalnih metala kristališu u strukturi NaCl-a, a hidridi zemnoalkalnih metala koji su ionskog tipa imaju ortorombičnu strukturu PbCl2. Dobijaju se direktnim reakcijama između metala i vodika na relativno visokim temperaturama.
Bor, aluminij i galij grade kompleksne hidride opće formule MIMIIHn (gdje je MI alkalni metal, a MII = B, Al ili Ga) koji imaju veći udio kovalentne veze. Zbog izrazitog afiniteta prema H+ ionu, kao i dobre rastvorljivosti u eteru, ovi hidridi se koriste za redukciju organskih spojeva. Kompleksni hidridi se dobijaju reakcijom alkalnih hidrida sa halogenidima aluminija, bora i galija, i to u nevodenim rastvaračima:
Redukcije organskih spojeva pomoću hidrida se izvode u aprotičnim rastvaračima kao što je eter. Ove reakcije se ne mogu izvesti u vodi i većini protičnih rastvarača zbog reakcije H− iona sa protonom:
Kovalentni hidridi
Kovalentni hidridi su spojevi vodika sa p-elementima, sa izuzetkom plemenitih plinova, indija i talija. Veza u kovalentnim hidridima je manje ili više polarna, a vodik posjeduje parcijalno pozitivno naelektrisanje. Izuzetak su hidridi bora u kojima vodik ima parcijalno pozitivno naelektrisanje. U kovalenten hidride spadaju ugljikovodici,, borani, itd. Prema tipu veze, kovalentni hidridi se dijele na:
Dobijanje kovalentnih hidrida
Hidridi najelektronegativnijih elemenata, kao što su H2O, HCl i NH3, se dobijaju direktnom reakcijom između elemenata. Entalpije nastajanja ovih hidrida su negativne.
Hidridi manje elektronegativnih elemenata se mogu dobiti reakcijama kisele hidrolize odgovarajućih soli, pirolizom viših hidrida, električnim pražnjenjem, djelovanjem mikrotalasa, itd.
Elektron-deficitarni hidridi
Elektron-deficitarni hidridi su hidridi u kojima postoje tzv. policentarske kovalentne veze. Policentarske veze su veze u kojima jedan elektronski par povezuje više od dva atoma. Ovakve veze su karakteristične za hidride bora.
Metalni ili intersticijalni hidridi
Hidridi većine d-elemenata, lantanoida i aktinoida spadaju u metalne ili intersticijalne hidride. Elementi koji se nalaze u sredini d-bloka ne grade ovu vrstu hidrida (tzv. elementi "vodikove praznine"). Osobine metalnih hidrida su slične osobinama metala iz kojeg su dobijeni - imaju sličnu tvrdoću, metalni sjaj, električnu provodljivost i magnetske osobine. Gustoće metalnih hidrida su manje od gustoća polaznih metala jer atomi vodika, smješteni u šupljinama (intersticijama) gusto pakovanih atoma metalne rešetke, izazivaju njenu ekspanziju. Najčešće su nestehiometrijskog sastava i zapravo predstavljaju čvrste rastvore kao npr. LaH2,87, TiH1,8, VH1,6, PdH0,7, itd.
Metalni hidridi se dobijaju relativno blagim zagrijavanjem metala u struji vodika pri visokim pritiscima. Reakcione temperature nisu visoke jer su metalni hidridi termički nestabilni.
Jedan od najinteresantnijih metalnih hidrida je paladij-hidrid, PdH0,7, koji nastaje hlađenjem paladija u vodiku. Paladij ima mogućnost da apsorbuje 935 puta veću zapreminu vodika od vlastite. Zagrijavanjem PdH0,7 dolazi do oslobađanja vodika, pri čemu je oslobođena količina nezavisna od hemijskog sastava hidrida, a proporcionalna je pritisku i temperaturi. Sistem Pd/H2 se koristi za pročišćavanje vodika, a izučava se kao potencijalni rezervoar sa sigurno čuvanje vodika u vozilima na gorive ćelije.
Intermedijerni hidridi
Određeni broj elemenata gradi hidride koji se ne mogu svrstati ni u jednu od navedenih klasa, iako su najsličniji kovalentnim hidridima. U ovu klasu spadaju hidridi lakših zemnoalkalnih metala; (BeH)n se javlja kao lančasti polimer, a MgH2 ima strukturu rutila i po svojim osobinama leži između ionskih i kovalentnih hidrida. U ovu klasu spadaju i hidridi metala 12. grupe PSE - ZnH2 i CdH2 - kao i bakar(I) hidrid, CuH.
Nomenklatura
Ionski hidridi (koji sadrže H- ion) se imenuje kao "metal hidrid", npr. natrij-hidrid, stroncij-hidrid, itd.
Hidridi elektropozitivnijih p-elemenata se imenuju dodavanjem sufiksa -an, npr. bor-boran, galij-galan, olovo-plumban, itd. AlH3 se može imenovati kao aluminij hidrid ili aluman. Hidridi ugljika su alkani, alkeni i alkini. Neki hidridi p-elemenata imaju trivijalna imena, kao npr. amonijak (prema IUPAC-u azan), fosfin (fosfan), arsin (arsan), itd.
Spojevi vodika sa elektronegativnijim p-elementima se mogu smatrati hidridima, ali se imenuju kao "vodikovi spojevi":
Protid, deuterid i tritid su nazivi za ione ili spojeve koji sadrže izotope vodika protij, deuterij i tricij.
Paka–del
Paka–del je naseljeno mjesto u sastavu općine Mislinja, regija Koruška, Slovenija. Dio je naselja Paka (općina Vitanje) koje je administrativnim granicama podijeljeno na dva dijela.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Slovenj Gradec.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Paka–del je imala 47 stanovnika.
Metodologija pravnih nauka
Metodologija prava se tradicionalno bavi:
a)	pravnom praksom
Predmet metodologije prava jeste naučna spoznaja prava u njegovom totalitetu. Moguće je odrediti pojam «pravo» na taj način što bi se opisao specifičan i nužan sadržaj iskustva pravnika praktičara (advokati, suci itd.)
Potrebno je napustiti sva redukcionistička rješenja u metodologiji prava, tj. sva svođenja pravne norme na pojedine specijalne metode društvnih nauka, a posebno na dogmatsku i na tzv. normativnu metodu.
Postoji pet osnovnih metoda u pravnoj nauci:
a)	sociološka – ispitivanje pravnih odnosa u stvarnosti i njihovu međuuvjetovanost sa pravnim vrijednostima i normama
b)	aksiološka – upotreba pravnih vrijednosti kao principa ocjenjivanja pravnih odnosa i normi
c)	lingvistička – usmjeravanje na ispitivanje sadržaja i oblika pravnih normi i drugih misaono jezičkih tvorevina kojima se kontrolišu pravni odnosi (važi sa ove ispod)
d)	dogmatska
e)	logička
Literatura
prof. dr. Fuad Saltaga, Metodologija društvenih i pravnih nauka, Pravni fakultet Univerziteta u Sarajevu, Sarajevo 2005.
Pitija
Pitija je bio grčki astronom. Rođen je u Marseju, koji je tada bio grčka kolonija. Putovao je, možda čak dva puta na područje sjevernog Atlantika 330 godina p. n. e., u nadi da će prekinuti feničanski monopol na trgovinu kalajem. Oplovio je Britanska ostrva i prvi je upoznao antički svijet sa informacijama o tim ljudima, rekavši da su prijateljski raspoloženi. Iz Škotske je otplovio prema sjeveru do zemlje koju je nazvao Tula. Nepoznato je gdje se tačno nalazi Tula, ali postoje nagađanja o tome: mnogi tvrde da je riječ o Arktiku, budući da je za tu zemlju Pitija rekao da je zemlja gdje Sunce ne zalazi.
Grb Španije
mini|desno|200px|Grb Španije
Grb Švicarske
Grb Švicarske prikazuje isti bijeli jednokraki krst kao i zastava Švicarske, na crvenom štitu u središnjem dijelu. Krst na crvenoj podlozi motiv je sa zastave prakantona Schwyza, a samo porijeklo više je predmet legendi. Sam izgled štita varira, ali ovo je službena verzija predviđena federalnom rezolucijom.
Motiv švicarskog grba postao je širom svijeta poznat zahvaljujući švicarskim proizvodima, poput švicarskog noža.
Grb Španije
Opis
Španski grb sastoji se od šest grbova:
Sa obe strane grba su Herkulovi stubovi. Stubovi, sa bazom i kapitelom zlatne boje, počivaju na plavim talasima. Stubovi predstavljaju Gibraltarski moreuz. Na desnom stubu nalazi se kraljevska, a na lijevom imperijalna kruna. Stubovi su obavijeni crvenom trakom na kojoj su zlatim slovima ispisane latinske reči PLVS (lijevo), i ULTRA (desno), što znači još dalje. Odnosi se na nekadašnje španske kolonije u Americi. Naime, do putovanja Kolumba moto je glasio "non plus ultra" (ništa više dalje), a Gibraltarski moreuz je označavao granicu dotada poznatog svijeta. Simbol stubova prvi je koristio Karlo I), što objašnjava prisutnost imperijalne krune u grbu. Grb je okrunjen krunom koja predstavlja špansku kraljevsku krunu.
Mrežokrilci
Mrežokrilci (lat. Neuroptera) su red životinja iz razreda Insecta. Uključuju razne mravlje lavove, zlatooke  i njihove srodnike, sa ukupno oko 6 000 vrsta. Neuroptera se može grupirati zajedno sa Megaloptera i Raphidioptera u nerangirani takson Neuropterida (nekad poznat kao Planipennia), uključujući: zlatooke, dobsonove i tzv. zmijske muhe.
Odrasli imaju četiri membranozna krila, približno iste veličine, s mnogim venama (nervaturom). Imaju usni aparat za žvakanje i potpunu  metamorfozu.
Mrežokrilci su se prvi put pojavili tokom permskog peroda i nastavili diversifikaciju u mezozojskoj eri. Za to se vrijeme, evoluiralo je nekoliko neobično krupnih oblika, posebno u izumrloj porodici Kalligrammatidae, često nazivani "jurski leptiri" zbog izuzetno velikih krila.
Anatomija i biologija
Imaju četiri krila, obično sličnih veličina i oblika, te generaliziranu mrežu vena. Neki imaju specijalizirane čulne organe u  krilima ili imaju čekinje ili druge strukture za povezivanje krila tokom leta.
Larve su specijalizirane grabljivice, s izduženim čeljustima prilagođenima za probijanje i sisanje. Oblik tijela larve varira po porodicama, ovisno o prirodi plijena. Međutim, općenito imaju tri para torakalnih nogu, a svaki završava u dvije kandže. Na posljednja dva segmenta, abdomen često ima ljepljive diskove.
Životni ciklus i ekologija
thumb|left|350px| Životni ciklus zlatooke U većini porodica, larve su predatori. Mnoge Chrysopidae, Hemerobiidae i Coniopterygidae love lisne uši i druge insekte štetočine, a neki su korišteni za biološku kontrolu (akcijom komercijalnih distributera, ali također bogatih i rasprostranjenih oblika u prirodi). U raznim porodicama, larve se prekrivaju krhotinama (ponekad uključujući mrtve insekte grabljivice) kao kamuflažom, što je dovedeno do krajnosti kod  mravljih lavova, koji se potpuno ukopavaju iz vidokruga i vrebaju plijem iz zasjede,  iz "jama" u tlu. Larve nekih pripadnika Ithonidae hrane se korijenjem, a kod vodenih Sisyridae hrane se slatkovodnim spužvama. Nekoliko iz porodice Mantispidae su paraziti  paukovih vrećica jaja.
Kao i u drugim holometabolnim redovima, faza lutke je zatvorena u nekom obliku kokona,  sastavljenog od svile i zemlje ili drugih otpadaka. Lutka na kraju prosijeca izlaz iz čahure pomoću mandibula i može se pomaknuti nakratko prije nego što se presvuče u oblik odraslih. Odrasli mnogih skupina također su grabežljivi, ali neki se ne hrane ili konzumiraju samo nektar Na larvama mrežokrilaca parazitiraju tvrdokrilci, buhe i neke Chironomidae,
Evolucija
thumb|250px|Jedan od "[[jura|jurskih leptira", Sophogramma ([[Kalligrammatidae)]] thumb|Karakteristično krilo iz [[paleogena (prije 49 miliona godina); fosil Palaeopsychops marringerae (Ithonidae)]]
Historija fosila
Neuroptera su se prvi put pojavili pred kraj permskog perioda, kako pokazuju fosili porodice Permithonidae iz sliva tunguskog bazena u Sibiru i slične faune iz Australije.
Osmilidi su porijeklom iz jurskog ili  ranog krednog perioda pa mogu biti najstariji od svih skupina mrežokrilaca. Izumrli osmilid Protosmylus se fosilizirao u srednjeeocenskom baltičkom ćilibaru. Iz roda Burmaleon opisana su dva fosila iz Cenomijskog doba burmanskog ćilibara, što implicira krunsku grupu adaptivne radijacije u ranoj kredi ili ranije. The Porodica Kalligrammatidae lived from the Jurassic to Aptian (Lower Kreda) periods.
Ithonidae su evoluirale od jure do danas, a izumrle loze porodice bile su geografski veoma raširene.
U kulturi
Ispitivana je upotreba Neuroptera u biološkoj kontroli insekata štetočina, što pokazuje da je teško uspostaviti i održavati populaciju u poljima usjeva. Pet vrsta Neuroptera spada među 1.681 vrstu insekata koju jedu ljudi širom svijeta.
Narod sa Novogvinejskih planina tvrde da mogu povećati i održati mišićnu masu i veliku izdržljivost uprkos malom unosu proteina, kao rezultat ishrane insekatima, uključujući i neuroptere.
Filogenija
Molekulska analiza iz 2018. godine, proučavanjem mitohondrijske rRNK i mitogenomskih podataka smješta Neuroptera unutar Neuropterida, sestrinskih za Raphidioptera i sadrži Megaloptera (sestrinsku ostatku Neuroptera). Fosilni zapis pridonio je razumijevanju filogenije ove grupe. Razmatranje odnosa unutar Myrmeleontiformia još je toku.
Taksonomija
Bazne forme
Natporodica Osmyloidea
Podred Hemerobiiformia
Podred Myrmeleontiformia
Rakitnica (Trnovo, FBiH)
Rakitnica je naseljeno mjesto u općini Trnovo, Bosna i Hercegovina.
Grb Švedske
mini|desno|200px|Grb Švedske
NGC 3400
NGC 3400 (također poznat kao MCG 5-26-20, PGC 32499 i UGC 5949) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 65 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Mali lav. Najveći prečnik je 1,10 (21 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (13 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 11. aprila 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 1781
IC 1781 (također poznat kao PGC 8067) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 598 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,40 (70 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (70 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 20. novembra 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Intervju
Naučni razgovor ili intervju je svako prikupljanje podataka putem razgovora, s ciljem da se dobijena obavještenja upotrijebe u naučne svrhe. Upitnik po kome se vodi razgovor naziva se osnova razgovora.
Glavne faze izrade interview-a
Izrada interwijua vrši se u nekoliko faza:
1. 	utvrđivanje osnovnih ciljeva ankete – proizilaze iz općih ciljeva istraživanja i uloge koju je u njemu dobila anketa
2.	njihove teorijske i operacionalne izrade – da se postavljeni cilejvi teorijski razrade i zatim što adekvatnije prevedu na operacionalni jezik
3.	prilagođavanje operacionalnog plana prikupljanja podataka životnom iskustvu ispitanika u sadržinskom i jezičkom pogledu – upitnik se ne stvara prostim izmišljanjem pitanja koja će u anketi biti postavljena, uspjeh zavisi od toga da li je način kako se prikupljaju podaci ispitanicima razumljiv i pristupačan i da li se tražena obavještenja nalaze u njihovom životnom iskustvu.
4.	odluka o formalnom obliku razgovora (pismenog upitnika) i konačnoj strukturi njegove osnove (odredaba osnovnog skupa, izbor tipa i veličine uzorka, društvene i kulturne karakteristike pojedinih dijelova osnovnog skupa i sl.), kao i o finansijskim i kadrovskim mogućnostima. Niz faktora u savremenom društvu djeluje u pravcu ujednačavanja jezika: obavezno školovanje, sve veća pismenost, sve šira rasprostranjenost štampe, radija, televizije, veća teritorijalna pokretljivost stanovništva itd. Treba koristiti jezičko jezgro, koje sačinjava nekoliko hiljada najčešće upotrebljavanih riječi.
Načini ispitivanja
E. Šojh iznosi tri osnovna stajališta o načinu rada ispitivača:
- Blago ispitivanje – naglašavanje neophodnosti da ispitivač uspostavi što prisniji odnos sa ispitanikom i stekne njegovo potpuno povjerenje. Ovako se mogu uspješno prikupljati podaci samo o sadržajima koji imaju dublje značenje u životu ispitanika (o kojima ima iskristalizirano mišljenje). Sljedeća proceduralna pravila:
•	anketar mora slušati ispitanika strpljivo i prijateljski, ali i na inteligentan i kritičan način
•	anketar mora biti vrlo aktivan u toku razgovora, ali ne smije naređivati, niti davati bilo kakve savjete ili moralne opomene
- Oštro ili stogo ispitivanje – vrlo slično saslušanju u istražno-sudskom postupku, razlika je što se razgovor vodi uz saglasnost ispitanika, kao i što se na osnovu dobijenih obavještenja ne preduzimaju nikakve društvene sankcije. Može se primijeniti za prikupljanje nekih činjeničnih podataka, ali nije pogodno za ispitivanje dubljih pobuda i širih psihičkih posljedica ponašanja.
Potrebne osobine anketara
b)	tačnost i preciznost u radu
d)	da dovoljno razumije sadržaj ankete i da raspolaže bar elementarnim stručnim znanjima iz oblasti u koju spadaju njeni osnovni problemi
Literatura
dr. Fuad Saltaga, Metodologija drustvenih i pravnih nauka, Sarajevo 2005
Grb Osmanlijskog Carstva
mini|desno|200px|Grb Osmanlijskog Carstva Grb Osmanlijskog Carstva je stvoren tek u 19. vijeku. Dotad je svaki sultan Osmanlijskog Carstva imao svoj vlastiti monogram, zvani tugra, koji se koristio kao grb. Svoj krajnji oblik je dobio 17. aprila 1882. kada ga je sultan Abdul Hamid II. i usvojio kao grb carstva.
Neki grafički elementi sa grba Osmanlijskog Carstva se mogu vidjeti i na savremenom grbu Republike Turske, kao što su npr. centralni oval i okomito postavljeni polumjesec i zvijezda.
Podgorje (Slovenj Gradec)
Podgorje je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Slovenj Gradec, regija Koruška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Slovenj Gradec.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Podgorje je imalo 946 stanovnika.
Napomena: ''U 1952. nastalo spajanjem naselja Spodnje Podgorje i Zgornje Podgorje koja su ukinuta. U 1993. povećano za dio naselja Stari trg.''
Groblje Père-Lachaise
mini|Glavni ulaz Groblja Père-Lachaise
Groblje Père-Lachaise (francuski Cimetière du Père-Lachaise) nalazi se u Parizu, a još se naziva Istočno groblje. Ime je dobilo po isusovcu François d'Aix de La Chaise (1624-1709), zvanim Père La Chaise (Otac La Chaise), ispovjedniku Luja XIV.
Danas je Père-Lachaiseu najveće groblje Pariza na kojem je sahranjeno više od 300.000 pokojnika, i još je mnogo kremiranih u kolumbariju, među kojima su mnogih intelektualci i umjetnici. Groblje je jedno od turističkih atrakcija Pariza koje svake godine posjeti oko dva miliona posjetitelja.
Poznate osobe koje su sahranjene na Groblje Père-Lachaise
mini|Grob Jim Morrisona mini|Grob Édith Piaf mini|Grob Marcel Prousta
Florence Nightingale
Florence Nightingale (12. maj 1820 – 13. oktobar 1910) britanska je bolničarka i humanitarna radnica. Rođena u imućnoj porodici i povezana sa stubovima britanskog društva, u mladosti se počela zanimati za matematiku, statistiku, ali i njegovanje bolesnika. Slavu je stekla kada je organizirala vojne bolnice za vrijeme Krimskog rata i primijenila nove metode njege ranjenika, zahvaljujući kojima je dramatično opala smrtnost u bolnicama. U tom periodu je zajedno s drugim ženama zbrinula oko 10.000 ranjenika. Dobila je nadimak "gospođa sa svjetiljkom" (eng. The Lady with the Lamp). Nakon rata je napisala knjigu u kojem opisuje principe medicinske njege. Smatra se prvom modernom bolničarkom u historiji.
Manastir Ajdanovac
Manastir Ajdanovac pripada Eparhiji niškoj Srpske pravoslavne crkve i nalazi se na obroncima Jastrepca, nedaleko od Prokuplja. Predstavlja nepokretno kulturno dobro kao spomenik kulture od velikog značaja.
Manastirska crkva posvećena svetom Đorđu, podignuta je oko 1321. ili neposredno po turskom osvajanju Balkana (oko 1485), a živopisana 1492. U nekoliko navrata (1887, 1907. i 1949) manastir je obnavljan i tada je dobio konake i spomen-česmu, a radovi na konzervaciji njegovog freskoslikarstva i arhitekture obavljeni su tokom 1996. i 1997. godine.
Manastirska crkva
Manastirsku crkvu odlikuje skromna i jednostavna arhitektura, bez ukrasa na njenoj spoljašnjosti koja je bila omalterisana, a pripada grupi rijetkih crkvi, koje su podignute malo nakon osmanlijskih osvajanja. Njena osnova je jednobrodna, sa narteksom i otvorenim tremom na jednoj i polukružnom oltarskom apsidom na drugoj strani. Nad njom je običan krov na dve vode, bez kubeta ili zvonika, dok se niše u istočnom zidu koriste kao đakonikon i proskomidija. Živopis u njenoj unutrašnjosti, očuvan je djelimično, a smatra se da su ga radili majstori sa sjevera današnje Grčke.
Milan Kerac
Milan Kerac, rođen 30. maja 1914. u Novom Sadu, bio je jugoslovenski i srpski slikar i grafičar.
Biografija
Osnovnu i srednju školu završio je u Novom Sadu, a slikanjem se počeo baviti za vrijeme Drugog svjetskog rata, zajedno s Boškom Petrovićem, Radmilom Graovac, Jovanom Soldatovićem, Stevanom Maksimovićem, Ivankom Acin i Božidarom Vučkovićem. Tada je radio uglavnom portrete, pejsaže i mrtvu prirodu u ulju, kao i akvarele na platnu i kartonu. Godine 1945. je primljen na Akademiju likovnih umjetnosti u Beogradu, gdje je tri godine bio student Nedeljka Gvozdenovića i jednu godinu kod Marka Čelebonovića. Nakon završetka studija, 1949. godine se vraća sa suprugom Ankicom Oprešnik u Novi Sad, gdje se zapošljava kao nastavnik likovnog vaspitanja u srednjoj školi, da bi nakon pet godina napustio pedagoški poziv i postao slobodni umjetnik. Član Udruženja likovnih umjetnika Vojvodine postaje 1950. godine, a 1951. član Udruženja likovnih umjetnika Srbije (ULUS), a iste godine priređuje prvu samostalnu izložbu u Novom Sadu. Usporedo sa slikarstvom, bavi se i grafikom, na poticaj profesora Mihajla Petrova i supruge Ankice Oprešnik. Nakon osnivanja umjetničke kolonije u Senti, boravi i slika, a nakon boravka u umjetničkoj koloniji u Bačkoj Topoli usvaja svoj slikarki stil s motivima rustične Vojvodine, i u svojim pejsažima prikazuje vojvođanske ravnice, koje se stapaju s nebom, a na slikama mu se pojavljuju volovi, obično s prikazom glava u gornjem dijelu, kao i prikazi vojvođanskih sela, koji su uklopljeni u slike volovskih glava s donje i gornje strane, a preovladavaju ekspresionistički prikazi sa zelenom, crvenom, žutom, oker i crnom bojom. Početkom 1950-ih crta pejsaže iz Viteza u tušu, grafike s portetima bosanskih seljaka, kao i crteže starog dijela Travnika i Jajca. Godine 1955. godine boravio je u Austriji, gdje se upoznao s radom Međunarodne ljetne akademije slikara Oskara Kokoschke u Salzburgu kada nastaju crteži u tušu s pejsažima Graza. Za vrijeme samostalne izložbe u Ljubljani 1957. godine upoznaje nizozemskog slikara i grafičara Toona Wegnera s kojim će u narednim godinama surađivati i zajedno izlagati u Nizozemskoj i Jugoslaviji. Nakon što su mu otkupljene grafike s izložbe "Moderna jugoslavenska grafika" u Lionu, te godine boravi mjesec dana u Parizu. Na poziv jednog izdavača 1962, ilustrovao je knjigu s pjesmom "Elegija napisana na seoskom groblju" Thomasa Graya i knjigu s esejem "Natur! : ein Fragment", koji se pripisuje Goetheu.
Spomen
Od 2019. godine u Novom Sadu postoji ulica s njegovim imenom, koja se nalazi između Ulice Živojina Ćuluma i Gazimestanske ulice.
NGC 1916
NGC 1916 (također poznat kao ESO 56-SC98) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 3. augusta 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Groblje Montparnasse
mini|Groblje Montparnasse mini|Skulptura na grobu [[Charles Baudelaire|Charlesa Baudelairea]]
Groblje Montparnasse (fr.: Cimetière de Montparnasse, prije Cimetière du Sud) poznato je parisko groblje smješteno u istoimenoj pariskoj četvrti Montparnasse. Stvoreno je 1824. godine od nekoliko farmi, koje su se u to vrijeme nalazile na tom prostoru i površine je od 19 hektara. Groblje Montparnasse je vječno počivalište mnogih francuskih intelektualaca i umjetnika.
Raduše
Raduše su naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Slovenj Gradec, regija Koruška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Slovenj Gradec.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Raduše su imale 225 stanovnika.
Justus von Liebig
mini|Justus von Liebig Justus von Liebig (Darmstadt, 12. maj 1803. - München, 18. februar 1873) bio je njemački hemičar.
Grb Vatikana
mini|desno|200px|Grb Vatikana
Justus von Liebig
Bio je profesor u Giessenu, Heidelbergu i Münchenu. Na Univerzitetu u Giessenu organizirao je sistematsku teorijsku i praktičnu nastavu hemije, koja je poslužila kao uzor svim univerzitetima svijeta. Jedan je od utemeljitelja agrokulturne i fiziološke hemije. Usavršio je elementarnu analizu organskih spojeva, sintetizirao hloroform, hloral i niz drugih organskih spojeva, uveo u poljoprivredu umjetno gnojenje tla, izradio propise za proizvodnju ogledala, praška za pečenje, ekstrakta mesa i dr.
Grb Vatikana
Grb Vatikana poznat i kao grb Svete stolice heraldički se opisuje kao crveni štit sa dva ukrštena ključa, zlatni i srebrni, povezani zlatnim prestovima ispod srebrne tijare, sa zlatnom krunom. Može ga nositi samo papa, Rimska kurija, Rimska dioceza ili grad Vatikan.
Samuraj
mini|desno|Riječ "samuraj" u [[kanji pismu.]] Samuraji su bili ratnička kasta feudalnog Japana. Nosili su daisho-dva mača tj. katana i wakizashi. Slijedili su put bušida. Morali su počiniti harakiri/samoubistvo ako im je povrijeđena čast. Čast je je bila centar života, koji im je bio posvećen odbrani svog gospodara; bio to plemić, feudalac ili car osobno. Samuraj koji je izgubio gospodara ili koji ga nikada nije imao, a bio je samuraj zvao se ronin. Mnogi su ronini postali senseji (učitelji), banditi ili lutalice (komuso). Samuraji su jedini imali prezime i oružje.
Pojava samuraja
mini|300p|Satsuma-Samuraji, 2. polovina 19. vijeka, fotografija Felice Beato Prije Hiean razdoblja vojska Japana je uzimala za uzor kinesku, a cijela vojska je bila pod direktnim zapovjedništvom cara. Svako (osim robova) sposoban za borbu morao je ići u vojsku. Takvi su se vojnici zvali sakimori, što je značilo "branitelji". Oni su možda bili ratnici, ali nisu povezani sa samurajima.
U Hiean razdoblju car Kammu je odlučio pokoriti sjeverni Honshu, no njegova vojska je trebala više discipline. Zato je car osmislio novu vrstu ratnika zvanu Seiitaishogun. Car je nove vojnike koristio i pobjeđivao. Iako su bili pismeni i učeni, smatrani su okrutnim divljacima.
Tokom Hiean razdoblja, carska se vojska ipak razišla i car je počeo gubiti moć. Moćni klanovi oko Kyota postali su ministri i povisili poreze. Mnogi su seljaci bili prisiljeni napustiti domove. Okružni su klanovi dobijali moć manjim porezima i naoružali se za odbranu od moćnijih klanova koji su željeli prikupiti poreze.
Samuraji su nastali od stražara carskog dvora i ratnika koje su unajmili klanovi da služe kao policija. Takvi su ratnici morali poboljšavati svoje borilačke vještine. Ubrzo su postali tip ratnika zvanih saburai (kasnije promijenjeno u samurai). Klanovi, udruženi da se odbrane od moćnijih, su ubrzo osmislili karakterističan samurajski oklop i bušido.
Pad samuraja
mini|lijevo|Samuraj u punoj ratnoj opremi, 1860. Članovi Meiji vlade odlučili su unaprijediti Japan i ubrzo se uspostavila nova vojska zapadnog stila. Meiji reforme su se počele provoditi krajem 19. st. i po njima samuraji više ne bi bili vladajuća klasa Japana. Mnogi su se samuraji dobrovoljno javili za pristup vojsci i postali časnici tako da je većina carske vojske bila sačinjena od samuraja. Kao takva nije imala problema pobijediti niz buna samuraja. Car je također pobijedio Sino-japanski rat (1894) i Rusko-japanski rat (1904). Samuraji su sve više prestajali ratovati jer su se zapošljavali kao reporteri, novinari, policajci itd. Kad je došao zakon o zabrani nošenja mačeva mnogi su se samuraji pobunili i okrenuli protiv cara. Car, koji je imao veću vatrenu moć, bez problema je porazio buntovne samuraje koji su uskoro prestali postojati.
Obrazovanje
Samuraji su morali znati čitati, pisati i znati nešto matematike. Također su mogli (ne nužno) imati interesa za ples, Go, literaturu, poeziju i čaj.
Način života
Neki samuraji su bili siromasni, ali se nisu podvrgli radu u poljima,jer je to za bushido bila sramota, a oni bogatiji su vladali nad trgovcima, farmerima itd. Samuraji su, ipak, bili vrlo poštovani u feudalnom Japanu i imali pravo ubiti osobu koja im se drsko obratila ili ih napala (iako su se tim pravom rijetko koristili). Većina samuraja su bili budističke ili šintoističke vjere te prihvaćali zen.
NGC 192
NGC 192 (također poznat kao IRAS 00366+0035, MCG 0-2-104, PGC 2352 i UGC 401) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 190 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,90 (105 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (50 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 28. decembra 1790. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Matična ploča
Matična ploča (, ponekad se naziva i glavna ploča, sistemska ploča, logička ploča, ili skraćeno MB) jest glavna printana ploča (PCB) koja se nalazi u računarima opće namjene i drugim proširivim sistemi. Sadrži i omogućava komunikaciju između mnogih ključnih elektroničkih komponenti sistema, kao što su centralni procesor (CPU) i memorija, te osigurava utore za povezivanje ostalih perifernih uređaja. Za razliku od osnovne ploče, matična ploča obično sadrži mnoge podsisteme kao što su centralni procesor, ulazno/izlazni čipset, memorijske kontrolere, razne interfejs konektore i druge komponente namijenjene za opću upotrebu.
Matična ploča se izričito odnosi na printanu ploču sa mogućnošću proširenja i ubacivanja raznih drugih komponenti, i zbog toga se ova ploča naziva maticom na koju se sve ostalo spaja, što uključuje periferne uređaje, interfejs kartice i proširujuće kartice kao što su: zvučne kartice, video kartice, mrežne kartice, hard diskove ili druge oblike skladištenja; TV tuner kartice, kartice koje nude dodatne USB ili FireWire utore i razne druge prilagođene komponente.
Historija
Najpopularniji računari iz 1980, poput Apple II i IBM PC, javno su predstavili svoje nacrte i drugu dokumentaciju koja je omogućila da i drugi kopiraju dizajn i prave zamjenske matične ploče.
Tokom kasnih 80-ih i početka 1990-ih postalo je isplativije integrirati mnoge funkcije u matičnu ploču. Krajem osamdesetih matične ploče ličnih računara počele su uključivati pojedinačne čipove koji su mogli podržati: tastaturu, miš, disketne jedinice, serijske portove i paralelne portove. Do kasnih devedesetih godina, mnoge matične ploče su uključivale mnoge funkcionalnosti u sebe kao što su integrirani čipovi za računarsku mrežu i zvuk, i čak grafiku, iako za potrebe većih mogućnosti obrade grafike, grafička kartica je najčešće bila jedina odvojena komponenta.
Računari iz 1990-ih integrirali su najčešće periferne uređaje. To je čak uključivalo matične ploče bez mogućnosti nadogradnje komponenti, trend koji će postati uobičajen i sve češći dolaskom tablet računara i ostalih prenosnika manjih dimenzija. Memorija, procesor, mrežni kontroler, izvor napajanja i pohrana su danas obično integrirani u takve sisteme.