cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irene Adler
Mada u originalnoj priči Holmes zaista ne pokazuje nikakve romantične emocije prema Irene Adler, jasno je kako prema njoj osjeća enormno divljenje i poštovanje. Ona je za njega Žena, jedina osoba svog spola koja ga je uspjela nadmudriti, u čemu leži razlog njegovog divljenja prema njoj. Svakako, ovdje bi trebalo u obzir uzeti Holmesovo stalno isticano nepovjerenje prema ženama kao spolu, ali i činjenicu, koju je jednom naglasio Watsonu, da nikad ne treba dozvoliti subjektivnom dojmu o klijentu da utječe na razum, pogotovo kod žena, nadodavši da je najatraktivnija žena koju je ikad upoznao obješena jer je pobila svoju djecu kako bi podigla novac od osiguranja. Uzevši u obzir navedene činjenice, priroda odnosa Sherlocka Holmesa i Irene Adler potpuno je jasna, a najbolje je oslikava Watsonov uvod u priču "Skandal u Bohemiji":
Iako je i Adler pokazala jednako divljenje prema Holmesu, priroda njenih osjećaja prema detektivu nikad nije detaljno razrađena.
Osim pojavljivanja u ovoj priči, Adler je spomenuta u još barem 3, možda i 4 priče. Zasigurno je spomenuta u pričama "Plavi granat", "Njegov posljednji naklon" i "Slučaj identiteta", u kojoj Watson govori kako je Adler jedina osoba za koju on zna da je pobijedila Holmesa. Jedina nejasnoća prisutna je u priči "Pet narančinih sjemenki", u kojoj Holmes govori da je u svojoj karijeri poražen ukupno 4 puta - triput od muškarca i jednom od žene. Kako je radnja navedene priče smještena u 1887, dakle, prije radnje priče "Skandal u Bohemiji", izgledno je kako žena na koju Holmes misli nije Irene Adler, ako je hronologija tačna. No, kako se u cijelom serijalu ne pojavljuje nijedna žena, izuzev Irene, na koju bi se to moglo odnositi i prema kojoj je Holmes izrazio takvo poštovanje, a Doyle je u nekoliko navrata bio nedosljedan, vjerovatno se radi tek o autorovoj pogrešci, odnosno, ta žena iz priče "Pet sjemenki naranče" zaista je Irene Adler.
Kao što je slučaj i sa drugim nerazrađenim likovima u kanonu, lik Irene Adler doživio je različite interpretacije u derivativnim djelima. Vjerna Doyleu svakako je bila Gayle Hunnicutt u ekranizaciji priče "Skandal u Bohemiji" u sklopu serije Avanture Sherlocka Holmesa, što je bio tek rijedak slučaj. U filmovima Sherlock Holmes i Sherlock Holmes: Igra sjenki, gdje je tumači Rachel McAdams, Adler je Moriartyjeva saradnica. Holmes i ona međusobno gaje romantične osjećaje jedno prema drugom, ali ih nikad ne realiziraju. Njene emocije na kraju je koštaju života. U seriji Elementarno, gdje je tumači Natalie Dormer, likovi Irene Adler i prof. Moriartyja spojeni su u jednu osobu, što Holmes otkriva tek kasnije i uspijeva je nadmudriti. U seriji Sherlock Irene Adler je zavodljiva domina koja posjeduje i čuva inkriminirajuće podatke o brojnim uglednicima u Britaniji, uključujući i jednog ženskog člana kraljevske porodice. Iako pokušava zavesti Sherlocka na različite načine, to joj ne polazi za rukom te se cijela priča završava tako što Holmes iskoristi njene osjećaje prema njemu protiv nje kako bi otkrio šifru njenog mobitela ("I am SHERlocked") i riješio slučaj. Ipak, kasnije spasi njen život. U ovoj seriji tumačila ju je Lara Pulver.
Brdo pri Lukovici
mini|280px|Brdo pri Lukovici, rimokatolička crkva "Marijino vnebovzetje" Brdo pri Lukovici je naseljeno mjesto u sastavu općine Lukovica, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Domžale.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Brdo pri Lukovici je imalo 9 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Brdo.''
CCDC120
Protein 120 domena upredene zavojnice (CCDC120), znan i kao JM11 protein, je protein koji je kod ljudi kodiran istoimenim genom CCDC120. Funkcija CCDC120 nije formalno identificirana, ali strukturne komponente, konzerviranost i interakcije mogu se izračunračunarski procijenitiati.
Gen
Kod čovjeka, gen CCDC120 nalazi se na hromosomu X, na poziciji Xp11.23. Postoji šest različitih varijanti transkripta CCDC120 proizvedenih alternativnim splajingom.
Obilježja
Transkript iRNK CCDC120 sadrži ponavljanje od 120 bp blizu 3' kraja.
Paralozi
CCDC120 has 3 identifiable paralogs in humans, FERM domen-sadržavajući 4A, FERM domomen-sadržavajući 4B i C1orf106.
Ortolozi
Ortološki prostor CCDC120 može se pratiti do riba poput Danio rerio, Oryzias latipes i Dicentrarchus labrax.
Protein
Protein CCDC120  ima četiri različite izoforme, u rasponu od 618 do 696 aminokiselina. Isoform 1 is the longest isoform and is encoded by transcript 1 of the CCDC120 gene.
Interakcije
Eksperimentalno je pokazalano da postoje interakcije  CCDC120 s vezujućim proteinom 1C Usherovog sindoma,  CYTH2 MDFI, centrosomnim proteinom od 170kDa,  pseudogenom 1 i keratinom 15]]. Ostale interakcije identificirane su koekspresijom i datiranjem podataka i mogu se vidjeti na slici. thumb|Interakcije proteina CCDC120 sa eksperimentalnim dokazima naznačenim ružičasto, koekspresijom (tamnozeleno) i miniranjem (svijetlozeleno). Slika je generirana aplikacijom STRING 9.05  (http://string-db.org/)
Posttranslacijske modifikacije
Algoritmi sugeriraju brojna mjesta osforilacije serina, kao i nekoliko mjesta fosforilacije treonina i tirozina. Mnogo od ovih lokacija konzervirano je kod Gorilla gorilla gorilla ,  Mus musculus  i  Danio rerio . Identificirano je i  jedno mjesto N-glikozilacije.
Struktura
Predviđa se da proteinska struktura CCDC120 sadrži, kao što i samo ime govori, 65 aminokiselinskih zavojnica na položaju 109-173. Višestruki algoritmi identificiraju tri različita mjesta na kojima se alfa-heliksi mogu stvoriti strukture koje su konzervirana e u gorila i Danio rerio. Algoritmi se ne slažu ni na jednom mjestu za strukturu beta-lista.
Promotor
Prema algoritmima, CCDC120 ima promotor dužine  601bp, koji sadrži niz mogućih mjesta faktora transkripcije,  kao što je prikazano na slici.
Reference u naučnoj literaturi
Utvrđeno je da je CCDC120 reguliran pod impulsnim elektromagnetskih polja u ljudskim osteoblastolikim ćelijama. CCDC120 ima 7-baznu deleciju kod metastaznog olfaktornog neuroblastoma. CCDC120 je smanjeno reguliran nakon hipoksično-ishemijske ozljede mozga novorođenih pacova.
Lokalni izbori u Bosni i Hercegovini 2020.
Centralna izborna komisija Bosne i Hercegovine je na sjednici održanoj 23. maja 2020. godine raspisala održavanje lokalnih izbora 2020. godine prvobitno za 4. oktobar 2020. a onda odgodila na 15. novembar 2020. usljed pandemije bolesti COVID-19 i nedostatka sredstava. Birali su se načelnici i općinska vijeća u 120 općina, gradonačelnici u 22 i gradska vijeća u 21 gradu, te Skupština Brčko Distrikta.
Izbori su bili u jeku pandemije i godinu dana nakon odloženog formiranja vlade na državnom nivou. Nacionalni koalicioni partneri u kojoj su većina Bošnjaci (SDA), Srbi (SNSD), Hrvati (HDZ) branili su većinu osvojenih mandata na prethodnim lokalnim izborima iz 2016.
U Mostaru, ovi izbori su bili prvi nakon posljednjih održanih 2008. i održani su 20. decembra, nakon što su u julu 2020. usvojeni izborni amandmani te implementirana odluka Evropskog suda za ljudska prava u slučaju Baralija protiv Bosne i Hercegovine.
Ukupno 3.283.194 građana Bosne i Hercegovine registrovano je za glasanje, skoro isti broj kao i ukupno stanovništvo sa popisa iz 2013. godine.
Od 425 kandidata za načelnika, samo 29 su žene.
Rezultati
Odziv birača na izborima dostigao je 50%. Izbore je obilježio poraz kandidata vladajućih stranaka SDA i SNSD za glavnu političku poziciju u nekoliko važnih gradova. SDA je izgubila na glasanju za funkciju načelnika u sarajevskim općinama Centar, Novo Sarajevo, Ilidža i Stari Grad. Kandidati SDA nisu postali gradonačelnici u drugim većim gradovima, kao što su Tuzla, Zenica i Bihać. Kandidati SNSD-a nisu postali gradonačelnici u Banjoj Luci i Bijeljini.
Srednja medicinska škola Sarajevo
Srednja medicinska škola u Sarajevu je javna srednja stručna škola medicinskih zanimanja. Nalazi se u sarajevskom naselju Bjelave (Tahmiščina 2).
Historijat škole
Dana 28. septembra 1946. godine osnovana je Srednja medicinska škola u Sarajevu kao ustanova Ministarstva narodnog zdravlja.
IC 3082
IC 3082 (također poznat kao PGC 1694700) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 331 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 0,80 (77 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (19 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 20. maja 1903. godine.
Srednja medicinska škola Sarajevo
Historijat škole
Reformom školstva 1971. godine, škola je ušla u sastav Školskog zdravstvenog centra.
IC 3082
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Srednja medicinska škola Sarajevo
Historijat škole
Rješenjem Višeg suda u Sarajevu iz 1995. godine izvršeno je brisanje Osnovne organizacije Medicinska škola p.o. Sarajevo u sastavu RO Školski zdravstveni centar u Sarajevu i transformisana pod nazivom: JU Srednja medicinska škola.
1998. godine Rješenjem Kantonalnog suda u Sarajevu izvršena je promjena naziva u Javna ustanova Srednja medicinska škola Sarajevo.
Ministarstvo obrazovanja, nauke i informisanja Kantona Sarajevo je 1999. godine, donijelo je rješenje po kojem Srednja medicinska škola ispunjava sve potrebne uslove za djelatnost obrazovanja redovnih učenika i polaznika (vanrednih učenika) za zvanja: Srednja medicinska škola upisana je u Registar ustanova pod brojem 12., na strani 12., što je objavljeno u Službenim novinama Kantona Sarajevo od 23. februara 1999. godine. Srednja medicinska škola u Sarajevu je četverogodišnja srednja škola koja priprema i osposobljava učenike za neposredan rad u zdravstvenim institucijama, kao i za nastavak obrazovanja na višim i visokoškolskim ustanovama.
Uslovi za rad
Iako je zgrada škole sagrađena 1888 godine, uslovi pod kojima se odvija rad u školi su povoljni, te škola spada u najsavremenije opremljene i uređene škole u Kantonu Sarajevo. Na površini od 2450 m2 nalazi se 18 učionica, 7 kabineta, 3 laboratorije, sportska sala, biblioteka, trim kabinet
Škola posjeduje: Praktična nastava se održava još i u u Državnoj bolnici, Centru za zaštitu žena i materinstva, ATD dispanzeru Doma zdravlja Otoka, Zavodu za hitnu medicinsku pomoć. Zatim klinikama za: ginekologiju i akušerstvo, dječiju hirurgiju, gastroenterologiju, nefrologiju, zarazne bolesti, bolesti srca i reumatizma, a također i u Vodovodu, Klasu, Bosnalijeku, Kristalu, i mnogim apotekama.
Durići
Durići su naseljeno mjesto u općini Vlasenica, Bosna i Hercegovina.
Popis stanovništva u Srbiji 2011 (Kula)
Po popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. u Srbiji, koji je proveden od 1. do 15. oktobra 2011, u općini Kula živjelo je ukupno 43101 stanovnika, što predstavlja 0,60% od ukupnog broja stanovnika Srbije, odnosno 22,92% od od ukupnog broja stanovnika Zapadnobačkog okruga. Popis stanovništva provoden je na temelju Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. Godini ("Službeni glasnik RS", br. 104/09 i 24/11).
Starosna piramida
Od ukupnog broja stanovnika u općini Kula bilo je 21.086 (48,92%) muškaraca i 22.015 (51,08%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 958:1000. Prosječna starost stanovništva bila je 42,4 godina, muškaraca 40,7 godina, a žena 44,1 godina. Udio osoba starijih od 18 godina je 82,4% (35.532), kod muškaraca 81,5% (17.189), a kod žena 83,3% (18.343).
Fuzijska energija
mini|Zajednički evropski eksperiment magnetne fuzije Torus (JET) 1991 Fuzijska energija je predloženi oblik proizvodnje energije koja bi proizvodila električnu energiju korištenjem toplote iz reakcija nuklearne fuzije. U procesu fuzije, dva lakša atomska jezgra spajaju se da tvore teže jezgro, oslobađajući energiju. Uređaji namijenjeni iskorištavanju ove energije poznati su kao fuzijski reaktori.
Fuzijski procesi zahtijevaju gorivo i zatvoreno okruženje s dovoljnom temperaturom, pritiskom i vremenom zatvaranja za stvaranje plazme u kojoj može doći do fuzije. Kombinacija ovih brojki koja rezultira sistemom za proizvodnju energije poznata je kao Lawsonov kriterij. U zvijezdama je najčešće gorivo vodik, a gravitacija osigurava izuzetno dugo vrijeme zatvaranja koje dostiže uslove potrebne za proizvodnju fuzijske energije. Predloženi fuzijski reaktori općenito koriste izotope vodika, kao što su deuterij i tricij (a posebno mješavinu ova dva), koji reaguju lakše od vodika i omogućuju im da ispune zahtjeve Lawsonovog kriterija u manje ekstremnim uslovima. Većina dizajna nastoji zagrijati svoje gorivo na oko 100 miliona stepeni, što predstavlja veliki izazov u stvaranju uspješnog dizajna.
Očekuje se da će nuklearna fuzija kao izvor energije imati mnoge prednosti u odnosu na fisiju. To uključuje smanjenu radioaktivnost u radu i malo nuklearnog otpada visokog nivoa, velike zalihe goriva i povećanu sigurnost. Međutim, pokazalo se da je potrebnu kombinaciju temperature, pritiska i trajanja teško proizvesti na praktičan i ekonomičan način.
Istraživanje fuzijskih reaktora počelo je 1940-ih, a samo jedan dizajn, inercijalna zatvorena laserska mašina za fuziju u Američkom nacionalnom postrojenju za paljenje, je konačno proizvela pozitivan faktor povećanja energije fuzije, tj. više izlazne snage nego ulazne.
Drugo pitanje koje utiče na uobičajene reakcije je upravljanje neutronima koji se oslobađaju tokom reakcije, a koji vremenom razgrađuju mnoge uobičajene materijale koji se koriste u reakcijskoj komori.
Istraživači fuzije su istraživali različite koncepte zatvaranja. Rani naglasak je bio na tri glavna sistema: z-pinč, stelarator i magnetno ogledalo. Trenutni vodeći dizajni su tokamak i inercijalno ograničenje (ICF) laserom. Oba dizajna se istražuju u vrlo velikim razmjerima, posebno ITER tokamak u Francuskoj i laser National Ignition Facility (NIF) u Sjedinjenim Državama. Istraživači proučavaju i druge dizajne koji mogu ponuditi jeftinije pristupe. Među ovim alternativama, postoji sve veći interes za magnetiziranu fuziju cilja i inercijsku elektrostatičku konfinaciju, te nove varijacije stelaratora.
Američka nuklearna regulatorna komisija (NRC) je donijela odluku o razdvajanju regulacije za fuzijsku energiju od fisijske energije. Po toj odluci, fuzijski reaktori nisu nuklearni reaktori, i biti će pod istim regulatornim režimom kao i akceleratori čestica.
Mikroprocesor
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/68/TI_TMS1000NLL_1.jpg/200px-TI_TMS1000NLL_1.jpg|mini| Texas Instruments TMS1000 link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b9/C4004_two_lines.jpg/200px-C4004_two_lines.jpg|mini| Intel 4004 link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2e/Motorola_XC6800A_1.jpg/200px-Motorola_XC6800A_1.jpg|mini| Motorola 6800 (MC6800) link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/16/AMD_Ryzen_5_2600_%2839851733273%29.jpg/220px-AMD_Ryzen_5_2600_%2839851733273%29.jpg|mini| Moderan 64-bitni x86-64 procesor (AMD Ryzen 5 2600, baziran na Zen+, 2017.) link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3f/AMD_Ryzen_7_1800X.jpg/220px-AMD_Ryzen_7_1800X.jpg|mini| AMD Ryzen 7 1800X (2016, baziran na Zen ) procesoru u AM4 socketu na matičnoj ploči Mikroprocesor je kompjuterski procesor u kojem su logika i kontrola obrade podataka uključeni u jedno integrirano kolo ili mali broj integriranih kola. Mikroprocesor sadrži aritmetička, logička i kontrolna kola potrebna za obavljanje funkcija centralne procesorske jedinice računara. Integrisano kolo je sposobno da tumači i izvršava programske instrukcije i izvodi aritmetičke operacije. Mikroprocesor je višenamensko digitalno integrisano kolo bazirano na registru zasnovano na taktu koji prihvata binarne podatke kao ulaz, obrađuje ih prema uputstvima pohranjenim u njegovoj memoriji i daje rezultate (također u binarnom obliku) kao izlaz. Mikroprocesori sadrže i kombinacionu logiku i sekvencijalnu digitalnu logiku, i rade na brojevima i simbolima predstavljenim u binarnom brojevnom sistemu.
Integracija cijelog CPU-a u jedan ili nekoliko integriranih kola korištenjem Very-Large-Scale Integration (VLSI) uvelike je smanjila troškove procesorske snage. Procesori integrisanih kola se proizvode u velikom broju visoko automatizovanim procesima proizvodnje metal-oksid-poluprovodnika (MOS), što rezultira relativno niskom jediničnom cijenom. Procesori sa jednim čipom povećavaju pouzdanost jer postoji mnogo manje električnih priključaka koji bi mogli otkazati. Kako se dizajn mikroprocesora poboljšava, cijena proizvodnje čipa (sa manjim komponentama izgrađenim na poluvodičkom čipu iste veličine) općenito ostaje ista prema Rockovom zakonu.
Prije mikroprocesora, mali računari su bili izgrađeni koristeći police sa pločama s mnogo srednjih i malih integriranih kola, tipično TTL tipa. Mikroprocesori su ovo kombinovali u jedan ili nekoliko velikih IC-a. Prvi komercijalno dostupan mikroprocesor bio je Intel 4004 predstavljen 1971. godine.
Kontinuirano povećanje kapaciteta mikroprocesora od tada je učinilo druge oblike računara gotovo potpuno zastarjelim (pogledajte historiju računarskog hardvera), s jednim ili više mikroprocesora koji se koriste u svemu, od najmanjih ugrađenih sistema i ručnih uređaja do najvećih velikih računara i superračunara. link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/52/Intel_4004.jpg/220px-Intel_4004.jpg|mini| Prvi Intelov mikroprocesor, 4004
CCDC22
Upredeni domen-sadržavajući protein 22 je  protein  koji je kod ljudi kodiran genom CCDC22.
Funkcija
Ovaj gen kodira protein koji sadrži domena upredene zavojnice. Kodirani protein funkcionira u regulaciji NF-kB (pojačivač jedarnog faktora kappa-lahkog lanca aktiviranih B ćelija), interakcijom sa COMMDima (proteini koji sadrže domen Murr1 metabolizma bakra). Dokazano je da mišji ortološki protein veže, koji sadrži kalcij-ovisne kopine, membranski vezane proteine, koji mogu funkcionirati u kalcijskoj signalizaciji. U ljudi je ovaj gen identificiran kao novi kandidat za sindromsku X-vezanu intelektualnu invalidnost.
Klinički značaj
Mutacije u CCDC22 povezane su sa Ritscher-Schinzelovim sindromom.
Nanorobotika
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1c/Kinesin_walking.gif/300px-Kinesin_walking.gif|mini|300x300piksel| [[Kinezin|Kinesin koristi dinamiku proteinske domene na nanoskalama da hoda duž mikrotubule.]] Nanoidna robotika, ili skraćeno, nanorobotika ili nanobotika, je nova tehnološka oblast koja stvara mašine ili robote čije su komponente na ili blizu skale nanometra (10 -9 metara). Preciznije, nanorobotika (za razliku od mikrorobotike) se odnosi na nanotehnološku inženjersku disciplinu dizajniranja i izgradnje nanorobota sa uređajima veličine od 0,1 do 10 mikrometara i napravljenim od nanorazmjera ili molekularnih komponenti. Termini nanobot, nanoid, nanit, nanomašina i nanomit također su korišteni za opisivanje takvih uređaja koji su trenutno u istraživanju i razvoju.
Nanomašine su uglavnom u fazi istraživanja i razvoja, ali su neke primitivne molekularne mašine i nanomotori testirani. Primjer je senzor koji ima prekidač prečnika približno 1,5 nanometara, koji može izbrojati specifične molekule u hemijskom uzorku. Prve korisne primjene nanomašina mogu biti u nanomedicini. Na primjer, biološke mašine mogu se koristiti za identifikaciju i uništavanje ćelija raka. Druga potencijalna primjena je detekcija toksičnih hemikalija i mjerenje njihovih koncentracija u okolišu. Univerzitet Rice je demonstrirao automobil sa jednom molekulom razvijen hemijskim procesom i koji uključuje Buckminsterfullerene (buckyballs) za točkove. Pokreće se kontrolom temperature okoline i pozicioniranjem vrha skenirajućeg tunelskog mikroskopa.
Druga definicija  je robot koji omogućava precizne interakcije sa objektima na nanorazmjeri ili može manipulirati s nanoskalnom rezolucijom. Ovakvi uređaji se više odnose na mikroskopiju ili mikroskopiju skenirajuće sonde, umjesto na opis nanorobota kao molekularnih mašina. Koristeći definiciju mikroskopije, čak i veliki aparat kao što je mikroskop atomske sile može se smatrati nanorobotičkim instrumentom kada je konfiguriran za obavljanje nanomanipulacije. Za ovu tačku gledišta, roboti na makro skali ili mikroroboti koji se mogu kretati s nano preciznošću se također mogu smatrati nanorobotima.
Teorija nanorobotike
link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/9/94/Protein_translation.gif|mini|250x250piksel| [[Ribosom je biološka mašina.]] Prema Richardu Feynmanu, njegov bivši diplomirani student i saradnik Albert Hibbs mu je prvobitno (oko 1959.) predložio ideju o medicinskoj upotrebi Feynmanovih teoretskih mikro-mašina (vidi biološka mašina). Hibbs je sugerirao da bi se određene mašine za popravku jednog dana mogle smanjiti do te mjere da bi, u teoriji, bilo moguće (kako je Feynman rekao) " progutati hirurga". Ideja je ugrađena u Feynmanov esej iz 1959. Ima dosta prostora na dnu.
Budući da bi nano-roboti bili mikroskopske veličine, to bi vjerovatno bilo neophodno  za vrlo veliki broj njih da rade zajedno na obavljanju mikroskopskih i makroskopskih zadataka. Ovi rojevi nano-robota, kako oni koji nisu u stanju da se repliciraju (kao u komunalnoj magli ) tako i oni koji su sposobni da se repliciraju neograničeno u prirodnom okruženju (kao u sivoj glini i sintetičkoj biologiji), nalaze se u mnogim naučnofantastičnim pričama, kao što je Borg nano -sonde u epizodi Star Trek i The Outer Limits "The New Breed". Neki zagovornici nano-robotike, kao reakcija na scenarije sive gnjecavosti, koje su ranije pomogli u propagiranju, smatraju da nano-roboti koji se mogu replicirati izvan ograničenog fabričkog okruženja ne čine neophodan dio navodne produktivne nanotehnologije, i da bi proces samoreplikacije, ako bi se ikada razvio, mogao biti inherentno siguran. Oni dalje tvrde da njihovi trenutni planovi za razvoj i korištenje molekularne proizvodnje zapravo ne uključuju replikatore koji se slobodno hrane.
Detaljna teorijska rasprava o nanorobotici, uključujući specifična pitanja dizajna kao što su senzori, komunikacija energije, navigacija, manipulacija, lokomocija i računanje na brodu, predstavljena je u medicinskom kontekstu nanomedicine od strane Roberta Freitasa. Neke od ovih diskusija  ostaju na nivou neizgradive uopštenosti i ne približavaju se nivou detaljnog inženjeringa.
Myriam Bédard
Myriam Bédard, rođena 22. decembra 1969. u Neufchâtelu, u Quebec Cityju, Quebec, Kanada je nekadašnja kanadska biatlonka, prva kanadska pobjednica utke u Svjetskom kupu, dvostruka olimpijska prvakinja i svjetska prvakinja u biatlonu u disciplini sprint. Po broju osvojenih medalja na na Olimpijskim igrama i Svjetskim prvenstvima je najbolja kanadska biatlonka svih vremena. Myriam Bédard sa nekadašnjim kanadskim biatloncem Jeanom Paquetom ima jednu kćerku. Nakon razvoda udala se za u Iranu rođenog slikara i fotografa Nima Mazharija.
Olimpijske igre
Myriam Bédard je nastupila na trima olimpijskim igrama: Na Zimskim olimpijskim igrama 1992, ZOI 1994. i na ZOI 1998. Osvojila je dvije zlatne medalje na ZOI 1994. u pojedinačnim disciplinama: Na 15 km je ubjedljivo pobijedila ispred Anne Briand i Uschi Disl, a u disciplini sprinta na 7,5 km bila je bolja za 1,1 sekundu od Svjetlane Paramjigine i 1,2 sekunde od Valentine Cerbe-Nesina. Sa dvije zlatne medalje bila je najbolja na prvenstvu. Bronzanu medalju je osvojila na ZOI 1992. u utrci na 15 km iza pobjednice Antje Misersky i osvajačice srebrne medalje Svjetlane Pečorske. U štafetnim utrkama najbolji joj je plasman bilo jedanaesto mjesto u štafeti 1992. sa Lisom Meloche i Jane Isakson.
Svjetski kup
Prvi nastup Bédardove u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1987/88, kada je bez značajnijih rezultata osvojila 41-o mjesto u ukupnom plasmanu. U svojoj drugoj sezoni 1989/90, je prvi put 1. februara 1990. godine u austrijskom Walchseeu u utrci na 15 km osvojila drugo mjesto iza Bugarke Ive Karađozove. Te je sezone završila na 28-om mjestu. U trećoj sezoni 1990/91, 19. januara 1991. u njemačkom Ruhpoldingu, ostvarila je svoju prvu pobjedu u utrci na 15 km pobijedivši Uschi Disl i Svjetlanu Pečorsku. Drugu pobjedu je ostvarila u Oberhofu u utrci na 15 km. Te je sezone osvojila drugo mjesto u ukupnom plasmanu, iza Svjetlane Pečorske, kao i 1992/93. kada je bila iza Anfise Rescove. Zabilježila je nekoliko drugih i trećih mjesta.
Svjetska prvenstva
Bédardova je nastupila na sedam Svjetskih prvenstava od SP 1988. do SP 1997, te je sa jednom zlatnom i jednom srebrnom medaljom najuspješnija kanadska biatlonka po broju osvojenih medalja. Najveći uspjeh postigla je u utrci sprinta 13. februara 1993. u bugarskom Borovecu na 5 km na SP 1993. kada je pobijedila ispred Ruskinja Nadežde Talonove i Jelene Belove. Dva dana ranije osvojila je srebrnu medalju sa 14.7 sekundi zaostatka iza Njemice Petre Behle. Najbolji rezultati u štafeti bila su dva dvanaesta mjesta i to na SP 1993. u štafeti sa Gillian Hamilton, Lise Meloche i Yvonne Visser; te na SP 1996. u štafeti sa Inger-Kristin Berg, Nikki Keddie i Michelle Collard. Nakon uvođenja potjere kao discipline na Svjetskim prvenstvima, najbolji joj je plasman bio 39-o mjesto na SP 1997.
Prestanak karijere
Zbog rođenja kćerke, povukla se iz profesionalnog sporta, a njen povratak zbog ozljeda nije bio uspješan. Povukla se konačno 1998. godine, a najavila je da će se baviti brzim klizanjem i nastupiti za kanadsku reprezentaciju, ali tu svoju ideju nije ostvarila. Od 2004. je pripadala u Izvršnom komitetu IBU-a kao potpredsjednica. U februaru 2004. godine izjavila je u vezi Sponzorskog skandala u koju je bila umješana Kanadska liberalna partija, da je 2002. godine bila prinuđena napustiti posao u odjelu marketinga u Via Rail, nakon što je izrazila mišljenje o sponzorstvu firme Groupaction. Reakcije na njene tvrdnje dovele su do otpuštanja predsjedavajućeg kompanije Via Rail Jeana Pelletiera i predsjednika Marca LeFrançoisa. Afera je dovela do ostavke kanadskog premijera Jeana Chrétiena. U daljem svjedočenju u martu 2004. tvrdila je da je Groupaction bila umiješana u trgovinu drogom. U aferu je bio umješan i kanadski vozač formule 1 Jacques Villeneuve. Kasnijom viješću koje je prenijela CBC News, sudski je opovrgnuta teza da je bila prinuđena napustiti firmu i da je dobrovoljno napustila Via Rail. 8. decembra 2006. godine izdat je nalog za hapšenje zbot otmice kćerke koja je živjela kod oca. Uhapšena je u Washingtonu, D.C. a do suodlučivanja u Kanadu, bila je pritvorena u Baltimoru u američkoj državi Maryland. Kćerka je vraćena ocu 23. decembra, a Bédardova je vraćena u Kanadu 4. januara 2007. godine. Optužena je krivom i osuđena uslovno na dvije godine. Kasnije je još jednom osuđena zbog nepoštovanja suda na 45 dana prinudnog rada u socijalne svrhe.
It's Late
"It's Late" je singl britanske rock grupe "Queen". Našla se na njihovom 6. studijskom albumu News of the World iz 1977. godine. Tekst pjesme je napisao gitarist Brian May i zamislio je da se pjesma tretira kao trodijelna pozorišna predstava sa tri dijela. Koristio je tapping tehniku, ​nekoliko mjeseci prije nego što je istu Eddie Van Halen koristio na albumu Van Halen. Istu tehniku odvajanja koristili su i drugi svirači, naročito Steve Hackett iz Genesisa. Pjesma je prepoznatljiva po svojoj dužini i teškom, širokom vokalnom opsegu (E3-E6), gitarskom rifu i korištenjem prethodno pomenute tehnike. Tekst opisuje ljubavnu aferu koja je na ivici svoga završetka.
U SAD-u je objavljena kao singl 1978. i dostigla je 74. mjesto na top-listi Billboard Hot 100 i 66. na Cash Box Top 100. Pjesma je poslije uvrštena na njihov 5. kompilacijski album Queen Rocks iz 1997. godine. Snimljen je i novi video korišćenjem snimaka iz Las Vegasa, isprepleten sa scenama nastupa grupe uživo.
Pjesma se pojavljuje u dokumentarnom filmu Kurt Cobain: O sinu, iz 2006. godine.
Kranjčići
Kranjčići (do 1991. godine Krančići, ital. Cranzetti) su naseljeno mjesto u sastavu općine Svetvinčenat, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Pula.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kranjčići su imali 80 stanovnika.
Napomena: ''Do 1991. iskazivano pod imenom Krančići. U 1857, 1869. i 1931. podaci su sadržani u naseljima Bokordići i Smoljanci, a 1921. u naseljima Pusti i Smoljanci.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Krančići je imalo 64 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Matilda Engleska (saksonska vojvotkinja)
Rođena je 1156. kao kćerka engleskog kralja Henrika II te je bila nazvana po njegovoj majci. Matildina majka je bila Eleonora Akvitanska.
Matilda je bila sestra trojice kraljeva - Henrika, Rikarda i Ivana, a udala se za Henrika Lava 1168. Umrla je 28. juna 1189.
Spisak regionalnih puteva u Bosni i Hercegovini
mini|desno|Oznaka regionalne ceste R401 u Bosni i Hercegovini mini|desno|Oznaka regionalne ceste R403b u Bosni i Hercegovini U ovom spisku regionalnih cesta u Bosni i Hercegovini je prikazan pregled svih regionalnih cesta u Bosni i Hercegovini. Od 15. novembra 2014. godine, odlukom Vlade Federacije Bosne i Hercegovine, magistralne ceste na području Federacije Bosne i Hercegovine će se preimenovati po novoj kategorizaciji.
Putarina
Na regionalnim cestama u Bosni i Hercegovini se ne plaća putarina.
Oznake do 2014.
Regionalne ceste u Bosni i Hercegovini označene su kombinacijom velikog slova <tt>R</tt> (od skraćenice za regionalnu cestu (put), sastavljenog sa povlakom i jednim trocifrenim brojem. Postoje takođe oznake sa dodatkom broju malih slova <tt>a</tt> ili <tt>b</tt> Nomenklatura regionalnih cesta je naslijeđena iz Jugoslavije, a Bosni i Hercegovini su dodijeljeni brojevi od <tt>400</tt> do <tt>482</tt>. Oznake se postavljaju na regionalnim cestama i označavaju na kartama sa žutim pravougaonikom, crnog obruba. Brojčana oznaka je utisnuta crnim slovima.
Federacija Bosne i Hercegovine
Od 15. novembra 2014. godine, odlukom Vlade Federacije Bosne i Hercegovine, regionalne ceste na području Federacije Bosne i Hercegovine će se preimenovati po novoj kategorizaciji. Ukupna dužina regionalnih cesta u Federaciji Bosne i Hercegovine je 2404,96 km. Oznake će biti trocifrene i četverocifrene sa dodatim velikim slovom <tt>R</tt>na početku i bit će podijeljene u dvije kategorije:
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Zadar)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Grad Zadar je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 194 km2 imao 75.062 stanovnika, što predstavlja 44,15% od ukupnog broja stanovnika Zadarske županije, odnosno 1,75% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Zadru je 387 stanovnika/km2.
Rukometna reprezentacija Maroka
Rukometna reprezentacija Maroka je nacionalna rukometna ekipa Maroka i kontrolisana je od strane Fédération Royale Marocaine de Handball sa sjedištem u Rabatu, Maroko.
Brezje pri Dobu
Brezje pri Dobu je naseljeno mjesto u sastavu općine Domžale, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Domžale.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Brezje pri Dobu je imalo 90 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Brezje.''
Eurosong 2018.
Eurosong 2018. jest 63. izdanje Eurosonga koje je po pri put održano u Lisabonu (Portugal), zahvaljujući pobjedi Salvadora Sobrala na Eurosongu 2017. u Kijevu (Ukrajina) s pjesmom "Amar pelos dois".
Pobijedila je izraelska predstavnica Netta s pjesmom "Toy".
Džemat (Vlasenica)
Džemat je naseljeno mjesto u općini Vlasenica, Bosna i Hercegovina.
IC 4721A
IC 4721A (također poznat kao PGC 62067) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 281 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Paun. Najveći prečnik je 0,50 (41 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (41 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Brezovica pri Dobu
Brezovica pri Dobu je naseljeno mjesto u sastavu općine Domžale, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Domžale.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Brezovica pri Dobu je imala 60 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Brezovica.''
Međunarodni kodeks nomenklature gajenih biljaka
Međunarodni kodeks nomenklature kultiviranih biljaka (ICNCP) – poznat i kao Kodeks kultiviranih biljaka – je vodič za pravila i propise imenovanja kultigena, biljaka čije je poreklo i/ili selekcija prvenstveno rezultat namjerne ljudske aktivnosti. Kultigeni u nadležnosti ICNCP uključuju kultivare, grupe ( grupe kultivara ) i greksove. Tradicijski, smatra se da ovi organizmi obuhvataju biljke (uključujući i alge i gljive). Taksoni koji dobivaju ime po ICNCP-u također će biti uključeni pod imenom Međunarodnog kodeksa nomenklature algi, gljiva i biljaka, naprimjer, kultivar je član vrste. Prvo izdanje Kodeksa objavljeno je 1953. godine; deveto i najnovije izdanje objavljeno je 2016.
Primjeri imenovanja
ICNCP djeluje u okviru Međunarodnog kodeksa Nomenklature za alge, gljive i biljke koji uređuje naučna imena biljaka. Slijede neki primjeri imena prema pravilima ICNCP-a: Treba uočiti da  ICNCP  ne uređuje robne marke za biljke: robne marke su regulirane zakonom uključene zemlje. ICNCP ne uređuje ni imenovanje biljne varijetete u pravnom smislu tog pojma.
Trgovinske oznake
Trgovinske oznake nisu zatvorene u jednostrukim navodnicima. ICECP navodi da se štampanje epitete trgovačkih oznaka kultivara, grupe i greksa moraju uvijek međusobno razlikovati. U tu svrhu koristi mala slova, tako da Syringa vulgaris (trgovaćka oznaka) se razlikuje od S. vulgaris 'Andenken Ludwig Späth' (ime kultivara). Ostali izvori, uključujući Kraljevsko hortikulturno društvo (Royal Horticultural Society), umjesto toga koriste drugi font za prodajna imena, naprimjer Rosa Iceberg 'Korbin'.
Pajkovići
Pajkovići (ital. Paicovi) su naseljeno mjesto u sastavu općine Svetvinčenat, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Pula.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Pajkovići su imali 76 stanovnika.
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Bokordići, a 1880. u naselju Pusti.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Pajkovići je imalo 87 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
IC 3083
IC 3083 je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Djevica. Ovaj objekat je zapisao Royal Harwood Frost 7. maja 1904. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Paralelna evolucija
Odnos: paralelna – konvergentna evolucija
frame|Evolucija pozicije jedne [[aminokiseline. U svakom slučaju, promjene u lijevoj vrsti ugrađuju alanin (A) na specifičnoj poziciji u proteinskom lancu hipotetskog zajedničkog pretka procijenjenog poređenjem sekvenci nakoliko vrsta,a sada ugrađenim serinom  (S) kod njenih današnjih formi. Desno prikazana vrsta species may undmogla je biti podvrgnuta divergentnoj, paralelnoj ili  konvergentnoj evoluciji na posmatranoj aminokiselinskoj poziciji srodnoj prvoj vrsti.]] S obzirom na određene osobine koja se javljaju u svakoj od dvije loze potekle iz određenog pretka, teorijski je moguće definirati strogo paralelnu i konvergentne evolucijske  trendove i jasno ih međusobno razlikovati. Međutim, kriteriji za određivanje konvergentne, za razliku od paralelne evolucije često su nejasne u praksi, takoje dijagnoza, u određenim slučajevima, obično proizvoljna. Kada su dvije vrste slične po određenom karakteru, evolucija je definirana kao paralelna ako su zajednički preci slični; ako nisu, oblik evolucije  tih vrsta je definiran  kao konvergentni. Međutim, ova razlika nije jasan. Kao prvo, navedeni uvjeti su djelomično stvar stepena; svi organizmi dijele više ili manje osoine nedavnih zajedničkih predaka. U evolucijskoj biologiji na pitanje koliko daleko daleko unatrag tražiti sličnosti zajedničkih predaka, i koliko su njihovi preci morali  biti jedni, treba uzeti u obzir da za odvijanje  paralelne evolucije ne može uvijek biti riješeno. Neki naučnici, u skladu s tim su tvrdili da se paralelna  i konvergentna evolucija  više ili manje razlikuju.
Kada predački oblici nisu određeni ili su nepoznati ili raspon osobina  nije jasno naglašen, razlika između paralelnih i konvergentne evolucije postaje subjektivna. Primjerice, Richard Dawkins u The Blind Watchmaker opisuje upadljive sličnosti između placente i torbarskih oblicka kao rezultat konvergentne evolucije, jer bića njihovih  predaka na  australskom kontinentu  imaju  dugu istoriju evolucije prije izumiranja dinosaura. Taj period razdvajanja je mogao omogućiti nagomilavanje mnogih relevantnih razlika. Stephen Jay Gould je opisao neke od istih primjera tako što je počeo od zajedničkog pretka svih torbara i placentalnih sisara, tokom  paralelne evolucije. I naravno, kad god se sličnosti mogu opisati u kao da potiču od istog atributa koje proizlaze iz jedne linije dalekih  predaka,  legitimno se  može posmatrati kao paralelna evolucija.
Nasuprot tome, gdje su sasvim različite strukture jasno kooptirane u sličnoj formi i funkciji, nužno se uzima da je evolucije bila konvergentna. Naprimjer, Mixotricha paradoxa – eukariotski mikrob koji ima sistem prividnih cilija i  bazno  tijelo liči odgovarajućem sistemu u cilijata. Opet, različito orijentirani repovi ribe i kitova izvedenih u mnogo različitim vremenima od radikalno različitih predaka i svaka sličnost kod  potomaka stoga mora da je evoluirala konvergentno, kao i u svakom slučaju u kojem loze ne evoluiraju zajedno u isto vrijeme u istom ekoprostoru može se opisati kao konvergentna evolucija, u nekom trenutku.
C11orf49
C11orf49 je gen koji kod ljudi kodira protein C11orf49. Jako je eksprimiran u moždanom tkivu i monojadarnim ćelijama periferne krvi, pri čemu su potonje važne komponente imunskog sustema. Predviđeno je da protein C11orf49 djeluje kao kinaza, te je pokazano da je u interakciji s HTT-om (određujuči proteina za Huntingtonovu bolest) i APOE2 (protein rizika za Alzheimerovu bolest).
Gobelje (Vlasenica)
Gobelje je naseljeno mjesto u općini Vlasenica, Bosna i Hercegovina.
C11orf49
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 331 aminokiselina, a  molekulska težina   37.353 Da.
Gen
C11orf49 se nalazi u lokusu p11.2 na ljudskom hromosomu 11, sa plus orijentacijom. Dugačak 224.830 bp, uključujući introne, a i proteže se od položaja 46,936.806 do 47,161.635.
Varijante transkripta
Postoji sedam poznatih varijanti transkripta za iRNK C11orf49, s varijantom 2 koja kodira najkompletniji protein. Varijanti 1 nedostaje 3 'UTR, što rezultira skraćenim 3' terminalom u odnosu na varijantu 2. Varijanta 3 na 3 'kraju sadrži mjesto alternativne prerade, kojem nedostaje unutrašnja regija blizu 3' terminala, u usporedbi sa varijantom 2. Varijanta 4 ima alternativni 3 'terminalni egzon, što rezultira skraćenim 3' terminalom u odnosu na varijantu 2. Varijanti 5 nedostaje egzon u 5' kodirajućoj regiji što rezultira uzlaznim start kodonom, i ima alternativno mjesto prerade u blizini područja 3 '. Ovo rezultira različitim N-terminalom i nedostajućom unutrašnjom regijom u blizini 3 'terminala u odnosu na varijantu 2. Varijante 6 i 7 su predstavljene kao kandidati za nonsens posredovanu razgradnju iRNK (NMD) i ne kodiraju održive proteine.
Tabela 1: Poznate varijante transkripta iRNK ljudskog gena C11orf49
Izoforme
Postoji 5 poznatih izoformi za protein C11orf49, a izoform 2 je najcjelovitiji protein, kodiran varijantom transkripta 2.
Tabela 2: Poznate proteinske izoforme ljudskog proteina C11orf49
Kompozicija
C11orf49 protein ima molekulsku težinu od 38,1 kD, i izolektričnu tačku od oko pH = 5. Sastav proteina pada ispod normalnih razina za svaku aminokiselinu, i nema konzerviranih ponavljanja, uzoraka ili nabijenih nakupina koje bi se mogle vidjeti. Ne postoje uočljivi hidrofobni ili transmembranski regioni.
Proteinski domen
Predviđeno je da protein C11orf49 sadrži domen protein-kinaze u blizini N' kraja (ostaci 12-51)
Sekundarna struktura
Za sekundarnu strukturu alati za predviđanje poput Ali2D, Phyre2 i i-Tasser predviđaju da se protein C11orf49 uglavnom sastoji od alfa-heliksa, bez predviđanja beta-listova. Informacije o tome gdje se nalaze ovi alfa-heliksi mogu se vidjeti na slici desno.
Tercijarna struktura
Predviđena i-Tasser tercijarna struktura proteina uključena je s desne strane mjesta.
Fosforilacija
Predviđa se da će protein C11orf49 biti fosforiliran na četiri različita mjesta, uglavnom na ostacima serina, ali i na jednom treoninskom ostatku.
Tabela 3: Predviđena mjesta fosforilacija ljudskog proteina C11orf49
Sumoilacija
Predviđa se da će protein C11orf49 biti sumoiliran na pozicijama 119 i 320, oba lizinska ostatka.
Subćelijska lokalizacija
Predviđa se da se ljudski protein C11orf49 lokaliziraju u citoplazmi.
Promotori
Na Genomatixu je navedeno sedam promotora, ali samo jedan od njih (GXP_204543) počinje na početku ljudskog gena C11orf49, a ima i najveći broj kodiranih transkripata.
Tabela 4: Lista pridruženih promotora ljudskog gena C11orf49
Faktori transkripcije
thumb|Vezna mjesta faktora transkripcije za ljudski promotor C11orf49 Predviđeno je da će se sljedeći transkripcijski faktori vezati za promotor GXP_204543. Što je veći rezultat matrice, veća je verovatnoća da se transkripcijski faktor veže za promotor. Podaci o tome gdje se ovi transkripcijski faktori vezuju za promotor GXP_204543 prikazani su na slici desno od stranice.
Tabela 5: Lista veznih transkripcijskih faktora za promotor GXP_204543
Tkivno specifična ekspresija
Obrasci ekspresije mikrozraka i RNA-Seq podaci pokazuju vrlo visoke nivoe ekspresije u mozgu. Prema podacima RNK-Seq, visoka ekspresije nađena je i u fetusnom tkivu pluća. Dodatnw informacije za ostala tkiva uklučene su u sliku desno.
Uvjeti diferencirane ekspresije
Ekspresija C11orf49 značajno se povećava nakon prekomjerne ekspresije klaudina-1 u ćelijskim linijama adenokarcinoma pluća. Klaudin-1 posebno sprječava paraćelijsku difuziju malih molekula kroz uske spojeve u epidermi.
Ekspresija C11orf49 značajno se smanjuje nakon liječenja kamptotecinom na epitelnoj ćelijskoj liniji bubrega. Kamptotecin je alkaloid koji inhibira jedarni enzim DNK-topoizomeraza i ima antitumorsko djelovanje. Takođe je pokazao sposobnost da izazove apoptozu promenom propustljivosti mitohondrijske membrane, oslobađajući citokrom C.
5' UTR
Predviđena je struktura matične petlje u 5 'UTR transkripta C11orf49 iz nukleotida 15-26, prikazanih desno.
3' UTR
Predviđene su strukture matične petlje i miRNK mjesta vezivanja za 3' UTR transkripta C11orf49, prikazana desno.
Paralelna evolucija
Odnos: paralelna – konvergentna evolucija
Definicija osobina je ključna u odlučivanju da li se promjene vide kao različite ili kao paralelne ili konvergentne. Na primjer, evolucija sezamoidnog "palca" u [velike pande svakako nije bila paralelna palacu od primata, posebno hominina, a također se razlikuje morfološki od primatskog  palca, ali iz nekog gledišta može se smatrati konvergentnim u funkciji i izgledu.
C11orf49
Interakcije protein-protein
Tabela 6: Lista of proteina koji komunicirfaju sa ljudskin proteinom C11orf49
Paralelna evolucija
Odnos: paralelna – konvergentna evolucija
Opet, na slici gore, imajte na umu da je serin i treonin posjeduju slične strukture s alkoholnim bočnim lancem, npr. označeno kao različite bi se moglo nazvati paralelne. Ako su aminokiseline grupirane po sličnosti umjesto da se uzimaju u obzir pojedinačno. Kao još jedan primjer, ako su geni u dvije vrste nezavisno imali restrikcije na istoj regiji životinja za određeni faktor transkripcije, ovo se može opisati kao slučaj paralelne evolucije. Međutim, ispitivanje stvarne DNK sekvence će vjerovatno pokazati samo divergentne promjene u pojedinačnim pozicijama ebaznih pariva, jer bi novi faktor transkripcije u dijelu sekvence, mogu se dodati u širokom rasponu lokusa unutar gena sa sličnim efektom.
Peresiji
Peresiji (ital. Peresio) su naseljeno mjesto u sastavu općine Svetvinčenat, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Pula.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Peresiji su imali 37 stanovnika.
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Bokordići, a u 1880. i 1890. u naselju Pusti. U 1900. i 1910. iskazano kao dio naselja pod imenom Peresić.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Peresiji je imalo 43 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Paralelna evolucija
Odnos: paralelna – konvergentna evolucija
Slična situacija je s obzirom na homologijama morfoloških struktura. Primjerice, mnogi insekti imaju dva para letnih krila. Kod tvrdokrilaca, prvi par krila je ojačan u elitre, krila koja imaju malu ulogu u letu, dok je u muha drugi par krila kondenziran u malim halterama se koristi za ravnotežu. Ako se smatraju dva para krila kao izmenjivih, homologne strukture. To se može opisati kao paralelno smanjenje broja krila, ali su se te dvije razvijale nezavisno i divergentno u jednom paru krila.
Slično konvergentnoj evoluciji, evolucijski relej opisuje kako je nezavisna vrsta stekla slične karakteristike tokom evolucije u sličnim ekosistema, ali ne u isto vrijeme, kao što su (leđno peraje kod ajkula,  Cetacea i Ihtiozaura).
Paralelna specijacija
Ovaj vid specijacije se definira se kao ponovljena nezavisna evolucija istog mehanizma reproduktivnih barijera  (Schluter i Nagel 1995). Primjer za to može biti kada vrsta kolonizira nekoliko novih područja koja  su međusobno  izolirana zbog prostornih,  ekoloških ili  sličnih barijera. Slični selekcijski pritisci u tim sredinama rezultiraju paralelnom evolucijom osobina koje uzrokuju reproduktivnu izolaciju.
C11orf49
Ortolozi i paralozi
C11orf49 se može naći među raznim taksonomskim grupama, uključujući, ali se ne ograničavajući na njih: Mammalia, Aves, Reptilia, Amphibia, Platyhelminthes, Cyprinidae, Hemichordata, Cnidaria, Arthropoda, Placozoa, Choanoflagellata, Spizellomyces i Oomycota. Međutim, C11orf49 nije moguće pronaći u Insecta ili Plantae. Nema poznatih paraloga C11orf49.
Tabela 7: Lista odabranih ortologa C11orf49
Historija
Saprolegnia diclina je najudaljeniji ortolog od poznatih C11orf49, sa divergencijom od ljudskih predaka od približno 1.552 miliona godina.
Evolucijska stopa
Prema molekulskom satu, C11orf49 je evoluirao brže nego Citohrom c, ali sporije od fibrinogena alfa. Grafikon koji sadrži ovu analizu nalazi se s desne strane.
Aktivnost protein-kinaze
Predviđeno je da će C11orf49 djelovati kao cAMP-ovisna protein-kinaza.