cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zvjezdane staze: Sljedeća generacija
Sezone
Zvjezdane staze: Sljedeća generacija sadrži 178 epizoda, kroz sedam sezona, prikazivala se od jeseni 1987. do proljeća 1994. Na kraju zadnje sezone, glumci su prešli na produkciju filma Zvjezdane staze: Generacije koji je objavljen prije krajem 1994.
Sezona 1
Sljedeća generacija je snimljena na 35 mm film, a budžet za svaku epizodu je bio 1,3 miliona dolara, među najvećim za jednosatnu televizijsku dramu. Dok je osoblje uživalo u kreativnoj slobodi stečenoj neovisnošću od odjela za standarde i praksu televizijske mreže,   prvu sezonu obilježila je vrtuljak pisaca, a Gerrold, Fontana i drugi su dali otkaz nakon sporova s ​​Roddenberryjem. Rodenberry je "praktički prepisao" prvih 15 epizoda zbog svoje "dogmatične" namjere da prikaže ljudsku interakciju "bez oslanjanja na niže motive kao što su pohlepa, požuda i moć". Scenaristi su smatrali da je "biblija" serije sužavajuća i smiješna i nisu se mogli nositi s Roddenberryjevim egom i tretmanom prema njima. Navodi se, na primjer, da "svi uobičajeni likovi dijele osjećaj da su dio grupe braće i sestara. Kao u originalnim Zvjezdanim stazama, pozivamo publiku da dijele isti osjećaj naklonosti prema našim likovima." David Gerrold je tvrdio da se u jednom trenutku Rodenberryjev advokat uključio i počeo da rastavlja šest mjeseci rada, uključujući uklanjanje gej para za koje je Rodenberry obećao da će biti uključeni u seriju, zbog čega je Gerrold odlučio da napusti šou.
Mark Bourne iz The DVD Journal napisao je o prvoj sezoni: "Tipična epizoda se oslanjala na otrcane tačke zapleta, nespretne alegorije, suhe i nakostrješene dijaloge ili karakterizaciju kojoj je trebalo predugo da bi se osjećala opušteno i prirodno." Druge mete kritike, uključujući loše specijalne efekte i zaplete koje je razriješio deus ex machina Wesley Crushera koji spašava brod. Međutim, glumačke vještine Patricka Stewarta su dobile pohvale, a kritičari su primijetili da je likovima dat veći potencijal za razvoj od onih iz originalne serije. I glumci i producenti nisu bili sigurni da li će Trekkiesi lojalni originalnoj seriji prihvatiti novu, ali jedan kritičar je već u oktobru 1987. godine izjavio da su prave Zvjezdane staze Sljedeća generacija, a ne filmovi ili originalna serija."
Dok su događaji u većini epizoda prve sezone bili samostalni, mnogi događaji važni za seriju u cjelini dogodili su se tokom ove sezone. Ponavljajući neprijatelj Q predstavljen je u pilotu, vanzemaljac Ferengi je imao svog stražara u "The Last Outpost", predstavljen je holodek, a istražena je romantična pozadina između Williama Rikera i Deanne Troi. "The Naked Now", jedna od rijetkih epizoda koja je opisivala Roddenberryjevu fascinaciju (kao što se vidi u bibliji serije) seksom u budućnosti, postala je omiljena glumačke ekipe.
Kasnije epizode u sezoni postavile su pozornicu za serijske zaplete. Epizoda "Datalore" predstavila je Dataovog zlog brata blizanca Lorea, koji se još nekoliko puta pojavljivao u epizodama u narednim sezonama. "Coming of Age" bavi se naporima Wesleya Crushera da uđe u Akademiju Zvjezdane flote, a također nagoveštava prijetnju Zvjezdanoj floti s kojom se kasnije suočila u "Zavjeri". "Heart of Glory" istraživao je Worfov lik, klingonsku kulturu i nelagodno primirje između Federacije i Klingonskog carstva, tri teme koje su imale glavne uloge u kasnijim epizodama. Tasha Yar je napustila emisiju u "Skin of Evil", postavši prvi lik iz Zvjezdanih staza koji je trajno umro (iako je lik ponovo viđen u dvije kasnije epizode) bilo u seriji ili filmu. Finale sezone, "Neutralna zona", utvrdilo je prisustvo dva najizdržljivija negativca TNG-a: Romulana, koji su se prvi put pojavili nakon Originalne serije, te kroz nagovještaj, Borga.
Premijera je postala prva televizijska epizoda koja je nominovana za nagradu Hugo od 1972. Po šest epizoda sezone nominovano je za nagradu Emmy. "11001001" je osvojio za izvanrednu montažu zvuka za seriju, "The Big Goodbye" osvojio je za izvanredan dizajn kostima za seriju, a "Conspiracy" je osvojio za izvanredno postignuće u šminkanju za seriju. "The Big Goodbye" je također osvojio nagradu Peabody, prvi sindicirani program i jedina epizoda Zvjezdanih staza koja je to uspjela.
Dvije najbolje epizode za Nielsenovu ocjenu bile su "Encounter at Farpoint" sa 15,7 i "Justice" sa 12,7. Sezona je trajala od 1987. do 1988. godine.
Sezona 2 (1988-1989)
Serija je doživjela značajne promjene tokom svoje druge sezone. Beverly Crusher je na mjestu glavnog medicinskog službenika zamijenila Katherine Pulaski, koju je glumila Diana Muldaur, koja je gostovala u dvije epizode iz originalne serije Zvjezdanih staza "Return to tomorrow" i "Is There in Truth No Beauty?". Po prvi put pojavio se brodsko rekreativno područje Ten-Forward i njegov misteriozni barmen/savjetnik Guinan, kojeg glumi Whoopi Goldberg. Zbog štrajka Saveza pisaca Amerike 1988., broj proizvedenih epizoda smanjen je sa 26 na 22, a početak sezone je odgođen. Zbog štrajka, uvodna epizoda, "The Child", bila je zasnovana na scenariju koji je prvobitno napisan za Star Trek: Phase II, dok je finale sezone, "Shades of Grey", bio isječak.
Ipak, druga sezona u cjelini se smatrala značajno boljom od prve. Koristeći se od Paramountove posvećenosti višegodišnjoj produkciji i bez mrežnih smetnji zbog sindikacije, Roddenberry je pronašao pisce koji bi mogli raditi u skladu s njegovim smjernicama i stvarati dramu iz interakcije glumačke ekipe s ostatkom univerzuma. Radnje su postale sofisticiranije i počele su miješati dramu sa komičnim dijelovima. Posebnu pohvalu dobio je njegov fokus na razvoj karaktera. Izvršni producent Maurice Hurley izjavio je da je njegov primarni cilj za sezonu bio planiranje i izvođenje sezonskih lukova priče i lukova likova. Hurley je napisao hvaljenu epizodu "Q Who", u kojoj se prvi put pojavio Borg na ekranu. Druga sezona bila je fokusirana na razvoj lika Data, a dvije epizode iz sezone, "Elementary, Dear Data" i "The Measure of a Man", su ga istaknuto predstavljale. Miles O'Brien je također postao istaknutiji lik tokom druge sezone, dok je Geordi La Forge preuzeo poziciju glavnog inženjera. Klingonska pitanja su nastavljena da se istražuju u epizodama kao što su "Stvar časti" i "Izaslanik", koje su predstavile Worfovu bivšu ljubavnicu K'Ehleyra. Pet epizoda druge sezone nominovano je za šest Emmy nagrada, a "Q Who" je osvojio za izvanrednu montažu zvuka za seriju i izvanredno miksanje zvuka za dramsku seriju. Sezona je trajala od 1988. do 1989. godine.
Sezona 2 označila je dodatak "Ten Forward" seta u Paramountu, koji se nalazi na Stage 8 u studijima. Set je dizajnirao Herman Zimmerman, a u emisiji je ekipi bila mjesto za opuštanje, druženje, jelo ili piće. Unutra je bio šank koji je gledao na velike prozore, a izvan nje je bilo polje zvijezda, ili uz korištenje specijalnih efekata zelenog ekrana, druge scene.
Sezona 4 (1990–1991)
Brannon Braga i Jeri Taylor pridružili su se seriji u četvrtoj sezoni, koja je nadmašila je Originalnu seriju po dužini serije produkcijom 80. epizode, "Legacy". Nova vanzemaljska rasa, Kardasijanci, prvi put se pojavila u "The Wounded". Kasnije su se često pojavljivali u DS9. Finale sezone, "Redemption", bila je 100. epizoda, a glumci i ekipa (uključujući tvorca Genea Roddenberryja) proslavili su historijsku prekretnicu na setu mosta. Snimak ovoga viđen je u specijalu povodom 25. godišnjice Zvjezdanih staza koji su vodili William Shatner i Leonard Nimoy, a koji je emitovan kasnije tokom godine. Sedam epizoda četvrte sezone nominovano je za osam Emmyja. "The Best of Both Worlds, II dio" osvojio je nagradu za izvanrednu montažu zvuka u seriji i za izvanredno miksanje zvuka za seriju. Lik Wesley Crusher napušta seriju u četvrtoj sezoni i odlazi na Akademiju Zvjezdane flote. "Family" je jedina epizoda Sljedeće generacije kojoj se podaci ne pojavljuju na ekranu. Sezona je trajala od 1990. do 1991. godine.
Sezona 5 (1991-1992)
Sedma epizoda pete sezone, "Unification", počela je posvetom kreatoru Zvjezdanih staza Gene Roddenberryju (iako je prethodna epizoda, "The Game", emitovana četiri dana nakon njegove smrti). Rodenberry, iako je nedavno umro, i dalje je bio zaslužan kao izvršni producent do kraja sezone. Glumci i ekipa saznali su za njegovu smrt tokom produkcije "Hero Worship", kasnije epizode pete sezone. Sedam epizoda pete sezone nominovano je za osam Emmyja. "Cost of Living" osvojio je nagradu za Izuzetno individualno postignuće u kostimografiji za seriju i Izuzetno individualno postignuće u šminkanju za seriju, a epizode "A Matter of Time" i "Conundrum" bile su izjednačene za Izuzetno individualno postignuće u specijalnim vizuelnim efektima. Osim toga, "The Inner Light" je postala prva televizijska epizoda još od originalne serije iz 1968. "The City on the Edge of Forever" koja je osvojila Hugo nagradu za najbolju dramsku prezentaciju. Peta sezona uvela je jaknu za Picarda, koja se povremeno koristila tokom ostatka serije. Garnitura salona za promatranje je izmijenjena uklanjanjem zlatnih modela zvjezdanih brodova preko unutrašnjeg zida i dodatkom rasvjete ispod prozora. Lik Ro Laren predstavljen je u petoj sezoni. Sezona je trajala od 1991. do 1992. godine.
Sezona 6 (1992-1993)
Sa snimanjem DS9, vrijeme Ricka Bermana i Michaela Pillera bilo je podijeljeno između Sljedeće generacije i nove serije. Tri epizode šeste sezone nominovane su za nagradu Emmy. "Time's Arrow, Part II dio" osvojio je i za Izuzetno individualno postignuće u dizajnu kostima za seriju i Izuzetno individualno postignuće u friziranju za seriju, a "A Fistful of Datas" za Izuzetno individualno postignuće u miksanju zvuka za dramsku seriju. Epizoda 6. sezone sa najvišom Nielsenovom ocjenom bila je "Relics", s ocjenom 13,9. U epizodi je prikazan lik iz Originalne serije Scottyja kojeg je igrao James Doohan. Pored toga, NASA-ina astronautkinja Mae Jemison glumila je poručnika Palmera u "Second Chances". Završna epizoda sezone uključuje kameo Stephena Hawkinga ( "Descent" I dio). Sezona je trajala od 1992. do 1993. godine.
Sezona 7 (1993-1994)
Sedma sezona bila je posljednja za Sljedeću generaciju i trajala je od 1993. do 1994. Pretposljednja epizoda, "Preemptive Strike", zaključila je liniju radnje za lik Ro Laren i uvela teme koje su nastavljene u DS9 i i Voyageru   Finale serije "All Good Things...", bila je epizoda dvostruke dužine (odvojena u dva dijela za reprize) koja je emitirana u sedmici od 19. maja 1994., ponovno se osvrćući na događaje u pilotu. SkyDome u Torontu bio je domaćin velikog događaja za finale serije. Hiljade ljudi okupilo se na stadionu kako bi pogledalo posljednju epizodu na stadionskom JumboTron-u. Pet epizoda sedme sezone nominovano je za devet Emmyja, a serija kao cjelina bila je prva sindicirana televizijska serija nominirana za izvanrednu dramsku seriju. Do danas, Sljedeća generacija je jedina sindicirana drama koja je nominirana u ovoj kategoriji. "All Good Things..." osvojio je nagradu za Izuzetno individualno postignuće u specijalnim vizuelnim efektima, a "Genesis" je osvojio nagradu za Izuzetno individualno dostignuće u miksanju zvuka za dramsku seriju. "All Good Things..." je također osvojio drugu od dvije Hugo nagrade u seriji. Epizoda "All Good Things..." je postigla najvišu Nielsenovu ocjenu za cijelu 7. sezonu, sa ocjenom 17,4.
Naslijeđe
Iako su glumci imali ugovore na osam sezona, Paramount je okončao Sljedeću generaciju nakon sedam, što je razočaralo i zbunilo neke od glumaca, i bila je neobična odluka za uspješnu televizijsku emisiju. Paramount je tada snimio filmove koristeći glumačku ekipu, za koje su vjerovali da bi bili manje uspješni da se serija i dalje prikazivala. Osma sezona bi vjerovatno smanjila profitabilnost serije zbog većih plata glumaca i niže cijene po epizodi kada bi se prodavala kao strip program.
Grah
Grah je naziv za sjemenke nekoliko biljaka iz porodice mahunarki (Fabaceae). Na svijetu postoji oko 70 vrsta ovog povrća. To je jednogodišnja zeljasta biljka koja sazrijeva u jesen. Kao i sve mahunarke, sadrži mnogo bjelančevina, ali su one fiziološki nepotpune, što znači da im nedostaju aminokiseline koje su neophodne za ljudski organizam. Ovaj nedostatak lahko se nadoknađuje upotrebom žitarica u ishrani.
Hranidbena vrijednost lomljenog graha na 100g (3,5oz)
Upotreba
mini|Hijacint grah mini|Psophocarpus tetragonolobus (krilasti grah). mini|desno|Polje „širokog graha“, odnosno [[bobaa (Vicia faba), pred berbu.]] mini|400px|The Beaneater ([[1580.-1590) "Čovjek koji jede grah", (Annibale Carracci).]] mini|Kuhani grah. mini|500px|Prikaz količine vlakana i proteina na 100g mahunarki. Veličina kruga je proporcionalna sadržaju [[Željezo|željeza. Iz ovog pregleda se vidi da su leća i grah daleko najzdraviji, dok soja i grašak imaju najmanje hranljivih sastojaka po obroku.]]
mini|Bob (Vicia faba), u SAD poznat kao grah fava. U bosanskohercegovačkoj kuhinji grah se uglavnom konzumira u obliku čorbe i/ili kisela salata (sa lukom). Kuha se sa sušenim mesom i/ili drugim povrćem.
U vegetarijanskoj kuhinji grah je veoma popularan, jer se njegovom upotrebom nadoknađuje nedostatak bjelančevina.
Naziv grah, u raznim dijelovima svijeta označava nekoliko biljaka koje pripadaju različitim rodovima iz porodice Fabaceae. Najbitniji rodovi su Phaseolus, Vigna, Psophocarpus, Calia i Canavalia. Najčešće se odnosi na jestivi dio biljke, obično žitarice, kao sušeni grah, ali u nekim vrstama se bere prije zrelost, kao što su grah i grašak.
Vrste graha
mini|desno|“Šareni poni“: sorta (Phaseolus vulgaris). Pojam grah obuhvata više rodova i (pod)vrsta:
Grah
Obični grah (Phaseolus vulgaris) je vrsta jednogodišnje biljke, porijeklom iz Srednje i Južne Amerike. Uzgaja se zato što ima važnu ulogu u ljudskoj ishrani kao izvor škroba i proteina. Izraz "grah" obuhvata one jestive dijelove koji se zovu žitarica (grah) ili plodove, koji se također zovu grah ili "snap" (‘’mange-tout’’).
Grah trešnjo
Skerletni grah “trkljaš” (Phaseolus coccineus) je jednogodišnja baštenska biljka koja je imenovana po boji ljetnih cvjetova, ili za određene sorte, kao što je povrće sa jestivim sjemenkama.
Lima grah
Lima grah (Phaseolus lunatus) je jednogodišnja biljka koja se uzgaja u toplim zemljama kao žitarica i jede kao povrće kao što je grah.
Tepari grah
Grah “Tepary” (Phaseolus acutifolius) je zeljasta biljka koja se gaji u suhim okruženjima, južno od Sjeverne Amerike. Kultiviran je u vremenima prije dolaska Kristofora Kolumba, što su činili starosjedilački narodi (Indijanci), koristeći ga za ljudsku i životinjsku ishranu.
Adzuki grah
Adzuki (Vigna angularis) je lozasta biljka koja se široko uzgaja u istočnoj Aziji zbog jestivih sjemenki. Ovo je jedna od najukusnijih vrsta crvenog graha, a najviše se konzumira u obje tjesnate kuhinje u Aziji.
Karakol
Karakol grah (Vigna caracalla) je biljka penjačica porijeklom iz tropskih krajeva Srednje i Južne Amerike, uzgajana za ukrasne svrhe.
Kilometarski grah
Dvorišni izduženi grah (Vigna unguiculata, sesquipedalis) je zeljasta biljka penjačica, uzgajana kao povrće sa zrnevljem i kao žitarica. Može uspijevati kao međukultura posađena s kukuruzom koji služi kao zaštita.
Mat grah
Grah mat (Vigna aconitifolia) je jednogodišnja biljka otporna na sušu (kserofit). Ova zeljasta biljka sa malim žutim cvjetićima i duboko usječenim listovima, koja se uzgaja u sušnim područjima Azije zbog sićušnih jestivih sjemenki, u rasponu boja od svijetlo smeđe do tamnosmeđe-crvenkaste.
Mungo grah
Grah Mungo ili zeleni Mungo (Vigna radiata) je jednogodišnja biljka porijeklom sa Indijskog potkontinenta, koja se uzgaja kao povrće. Ima jestive sjemenke poput graha. Čest je sastojak u kineskoj kuhinji.
Crni gram
Crni gram grah (Vigna mungo) je biljka koja se uzgaja na azijskom jugu. Naširoko se koristi za pripremu jela "dal" iz granuliranog sjemenja, cijelog ili lomljenog.
Sabljasti grah
Sabljasti grah (Canavalia gladiata) je biljka koja se uzgaja u tropskim i suptropskim područjima Afrike i Azije. Nezreli plodovi biljaka iz reda ‘’Canavalia’’ (karanfilići), a jedu se kao povrće u varivima ili zasebno.
Krilasti grah
Krilasti grah ili četvrtasti grašak ('’Psophocarpus tetragonolobus' ') je vrsta tropske biljke porijeklom iz Papua Nove Gvineje. Obilno raste u područjima oko ekvatora (sa ravnodnevnicom) na vrelim i vlažnim površinama. Jedan je od najboljih azotofiksatora. Svi dijelovi biljke su jestivi.
Meskal
Grah Mescal (Calia secundiflora) je vrsta žbuna, porijeklom iz Južnoe Amerike, a koristi se kao ukrasna biljka. Ova biljka je halucinogena.
1032.
Godina 1032. (MXXXII) bila je prijestupna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. Oznaka 1032. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
NGC 6404
NGC 6404 (također poznat kao ESO 393-SC13) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Škorpion. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 27. juna 1837. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Arjun (tenk)
Arjun je indijski glavni borbeni tenk čiji je razvoj započet 1974. godine, prvi prototip je proizveden 1984. godine, a proizvodi se od 2004. godine. Jedini korisnik ovog tenka je indijska vojska.
Historija
DRDO ili Defence Research and Development Organisation (bos. Odbrambeno istraživačka razvojna organizacija) je imao za zadatak da napravi trup, oklop, kupolu, vozni dio, top i motor tenka. Iako je 1972. pokrenut projekat tenka od CVRDE-a, indijska vlada se tek 1996. godine odlučila na masovnu produkciju tenka u fabrici Ordnance Factory Board u Avadiju.
Predviđalo se da će imati samo indijske sisteme, ali je zbog nemogućnosti indijskih stručnjaka i loše kvalitete pojedinih komponenti velik broj stranih kompanija sudjelovalo u razvoju. Projekat Arjuna je imao ozbiljna prekoračenja budžeta, što je dovodilo do kašnjenja razvoja koji je trajao 37 godina.
Indijska vojska je 2000. godine poručila 124 Arjuna za očekivanu ukupnu cijenu od 472.1 miliona američkih dolara. Rane razvojne verzije tenka je na raspolaganju imala 43. oklopna regimenta koje je pokazala na paradi za dan republike 2001. godine. Prvih 16 serijskih proizvedenih tenkova su isporučeni 2004. godine i bili su raspoređeni u istoj regimenti. Preko 100 tenkova je isporučeno indijskoj vojsci od juna 2011. godine. Zadnja jedinica koja je bila opremljena ovim tenkom je bila 75. oklopna regimenta indijske vojske koja je prethodno imala u upotrebi sovjetske modele T-55 tenkova.
Naoružanje
Glavno naoružanje tenka predstvalja top kalibra 120 mm koji ispaljuje različite tipove porjektila uključujući i izraelske laserski navođene protivoklopne rakete tipa LAHAT koja osim tenkova može uništavati i helikoptere. tebnk je također naoružan i jednim suspregnutim mitraljezom 7.62 mm i jednim protivavionskim mitraljezom 12. 7 mm. Arjun ima kapacitet spremnika od 39 projektila koji se nalaze u spacijalnoj posudi kako bi se smanjila mogućnost od eksplozije i požara. Punjenje topa vrši se ručno.
SUP je za potrebe tenka napravio DRDO u sarandnji sa izraleksom kompanijom Elbyt. SUP je stabiliziran u dvoje osi i ima veliku mogućnost pogodka u odnosu na prethodni analogni koji se pokazao lošim u pustinjskim uslovima. KOmbinirani dnevni i termalni vizir predstvalja primarni vizir nišandžije tenka. Komadirov stabilizirani panoramski vizir daje mogućnost zahvaćanja ciljeva i da ih predaje nišandžiji. Arjun je opremljen pomoćnom pogonskom jedinicom kako bi se izvršilo napajanje sistema i njegov rad u tihom režimu.
Tenk je opremljen GPS navigacijskim sistemima i sofisticiranom FHSS radijskom vezom.
Zaštita
Kupola i trup tenka su opremljeni „Kanchan” kompozitnim oklopom. Ovaj oklop je izgrađen od ploča sendvić kompozitnom oklopa između kojih je RHA oklop. Ispitivanja koja su provedena 2000. godine su pokazala da je ovaj oklop pouzdan prilikom gađanja od T-72 tenkova i izraelskih APFSDS punjenja. Nova saćasta koncepcija neeksplozivnog i neenergetski reaktivnog oklopa (NERA) zajedno sa nuklearno-biološko-hemijskom zaštitom, minsko-eksplozivnom zaštitom i automatskom zaštitom od požara su postavljeni na novu Mk II verziju. Elektromagnetski protivminski sistem se može ugraditi u svrhu borbe protiv magnetskih mina. Tenk je opremljen sistemima potiv IC zraka, laserskim daljinometrom.
Mobilnost
Motor i mjenjač potiču od njemačkih kompanija MTU i Renk. Dizelski vodom hlađeni motor od 1400 KS je opremljen turbopunjačem i mjenjačem sa 4 stepena prijenosa za vožnju naprijed i dva stepena unazad. Lokalna transmisija je još u fazi razvoja i planirano je da zamijeni njemačku. Gusjenice koje su nabavljene od njemačke kompanije Diehl sada proizvodi lokalna kompanija L&T. Sistem hlađenja je ugrađen u svrhu borbe u pustninjskim uslovima. Za razliku od sovjetskog T-72, Arjun koji je teži od njega vrši manji pritisak na tlo.
Dikotiledone biljke
mini|600px|Dikotiledone u suvremenoj filogenetskoj  klasifikaciji angiospermi Klasifikacija APG III (2009) ili filogenetske klasifikacije je treća verzija botaničke klasifikacije cvjetnica koju utvrđuje  međunarodna Angiosperm Phyilogeny Group. To je najvažnija botanička klasifikacija danas, koja počiva na promjenjenom  APG II sistemu klasifikacije ([[2003.) i dopunama filogenetske  klasifikacije  APG IV (2016.).]] Dikotiledone biljke ili kratko dikotiledone (lat.Magnoliopsida) je  botanički naziv za razred, u taksonomiji biljaka cvjetnica iz divizije Magnoliophyta. Naziv razreda se formira tako, da se nastavak za pripadajuću porodicu -aceae, u nazivu Magnoliaceae, zamijeni nastavkom -opsida.
Glavna obilježja
Dicotyledoneae su najbrojnija i najvarijabilnija današnja grupa skupina biljaka, koje, uz rijetke izuzetke, imaju dva zametna listića (kotiledona), po čemu su i imenovane.
Poređenje sa monokotiledonim biljkama
Osim broja kotiledona,  između monokotiledona i dvokotiledona, postoje i druge razlike. Ove razlike su uglavnom između monokotiledona    dikotiledonske grupe eudikotiledona. Mnoge dikotiledone grupe koje su se ranije izdvojile iz zajedničkog filogenetskog stabla imaju izvjesne karakteristike "monokotiledona", kao što su razbacani provodni snopići, trodijelne cvjetovi i stari  (predački) tip polena. Neke monokotiledone također imaju i svojstva dikotiledoda, kao što je mrežasta lisna „nertvatura“ provodnih sudova
Filogenija
Postoji osam grupa današnjih angiospermi:
Tačan odnos između ovih osam grupa još uvijek nije jasan, iako postoji dogovor da prve tri grupe odstupaju od predaka angiospermi: Amborellales, Nymphaeales i Austrobaileyales. Izraz bazne angiosperme se odnosi na ove tri grupe. Između ostalog, odnos između tri najšire od ovih grupa (magnoliide, monokotiledone, i eudikotiledone) ostaje nejasan. Prema nekim analizama, prve su se izdvojile magnoliide od ostalih monokotiledona. Ceratophyllum izgledaju kao grupa u eudikotiledonima prije nego u monokotiledonima.
Kladističke analize, na  osnovu morfologije i sekvenci  mitohondrijske  i  jedarne  DNK hloroplasta, ne podržavaju podjelu cvjetnica  u  monokotiledone  i dikotiledone. Te analize su pokazali da su dikotiledone parafiletska grana biljnog carstva.
Dikotiledone biljke su svrstane u monofiletske grupe, kako slijedi:
Uobičajena klasifikacija
Razred Magnoliopsida obuhvata sljedeće redove:
1033.
Godina 1033. (MXXXIII) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. Oznaka 1033. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Marija od Tecka
Marija od Tecka (punim izvornim imenom Victoria Mary Augusta Louise Olga Pauline Claudine Agnes; 26. maj 1867 - 24. mart 1953) je bila britanska kraljica kao supruga kralja Georgea V. Rođena je kao princeza od Tecka, vojvodstva u kraljevini Württemberg, a brakom je prije muževog dolaska na tron bila vojvotkinja od Yorka i princeza od Velsa.
Kraljica Marija je bila uzor formalnog kraljevskog ponašanja ostalim članovima kraljevske porodice. Kolekcija nakita kojeg je ostavila iza sebe danas se smatra neprocjenjivom.
Princeza Viktorija Marija od Tecka
Rođena je u Londonu kao princeza Viktorija Marija od Tecka, a zvali su je May po mjesecu u kojem je rođena. Njen otac je bio Franjo, vojvoda od Tecka, a majka princeza Marija Adelajda od Cambridgea. Krstio ju je nadbiskup od Canterburya u palači Kensigton 27. jula. Kumovi su joj bili kraljica Viktorija od Ujedinjenog Kraljevstva, Edvard, princ od Velsa (budući kralj Edvard VII i Marijin svekar) i nana po majci, Avgusta od Hesse-Cassela.
Bila je najstarije od četvero djece svojih roditelja i jedina kćerka, te je pružala uzor mlađoj i nemirnoj braći. Družili su se sa unucima kraljice Viktorije i princa Alberta, koji su bili njihovi vršnjaci. Obrazovale su je njena majka, koja je za ženu svoga staleža provodila neobično mnogo vremena uz svoju djecu, i guvernata.
Iako je njena majka bila unuka kralja Georgea III, i stoga prva rodica kraljice Viktorije, princeza Viktorija Marija je bila tek niži član kraljevske porodice. Njen otac nije imao nasljedstvo i nije bio mnogo novca, te je nosio niže oslovljavanje Svijetla Visost (umjesto Kraljevska Visost) jer je brak njegovih roditelja bio morganatski. Međutim, njenoj majci je parlament osigurao godišnji prihod od 5000 funti, a ona je od svoje majke dobijala 4000 funti godišnje. Uprkos tome, porodica je stalno bila u dugovima. Od 1883. porodica je putovala Evropom i obilazila razne rođake, te su neko vrijeme boravili iu Firenci. Godine 1885. vratili su se u London. Viktorija Marije je bila bliska sa majkom i tetkom, koja je brakom bila velika vojvotkinja Mecklenburg-Strelitza. Tetki, koja je živjela u Njemačkoj, je pisala čak i tokom Prvog svjetskog rata.
Vojvotkinja od Yorka
mini|200px|lijevo|Princeza George, vojvotkinja od Yorka U decembru 1891. bila je zaručena za svoga rođaka, princa Alberta Viktora, najstarijeg sina princa od Velsa. Viktorija Marija nije bila mnogo poželjna mlada zbog svog skromnog porijekla, ali je bila izabrana za mladenku prijestolonasljednikovog najstarijeg sina zbog toga što se sviđala kraljici Viktoriji. Međutim, princ Albert Viktor, vojvoda od Clarancea i Avondalea, je umro šest sedmica poslije od teškog oblika gripe koji je harao Ujedinjenim Kraljevstvom tokom zime 1891 - 2.
Uprkos ovome razočarenju, kraljica Viktorija je i dalje željela Viktoriju Mariju za svoju snahu, pa ju je zaručila za svoga drugog unuka, Georgea, vojvodu od Yorka. George je bio mlađi brat Alberta Viktora i nakon njegove smrti došao je na drugo mjesto u nasljednom nizu. U maju 1893. George ju je nesigurno zaprosio i ona je pristala. Brak je sklopljen 6. jula 1893. i Viktorija Marije je postala princeza George, vojvotkinja od Yorka. Njihov brak je bio veoma uspješan, uglavnom zato što George, za razliku od svoga oca, nije imao ljubavnice. Iz braka se rodilo šestero djece koji su bili povjereni dadilji i smatra se da je Viktorija Marija bila neposvećena majka koja nije primijetila da jedna od dadilja zlostavlja njenu djecu. Njen najstariji sin, Edvard, je o njoj pisao kao o hladnoj majci.
Dana 22. januara 1901. godine umrla je kraljica Viktorija, nana njenog muža, te je Marijin svekar naslijedio tron kao Edvard VII. Do kraja te godine George i Viktorija Marija su nastavili nositi titule vojvode i vojvotkinje od Yorka. Vojvoda i vojvotkinja od Yorka su bez djece obilazili razne zemlje Britanskog carstva: Gibraltar, Maltu, Egipat, Cejlon, Singapur, Australiju, Novi Zeland, Mauricijus, Južnu Afriku i Kanadu. U maju 1901. godine par je u ime Georgeov oca otvorio prvu sjednicu australskog parlamenta u Melbourneu.
Princeza od Velsa
mini|200px|lijevo|Marija od Tecka kao princeza od Velsa Dana 9. novembra 1901. godine, devet dana po povratku u Ujedinjeno Kraljevstvo i na kraljev šezdeseti rođendan, princu Georgeu je data titula princa od velsa, čime je Viktorija Marija postala princeza od Velsa. Kao princeza od Velsa, Viktorija Marija je pratila svoga muža na putovanjima u Austrougarsku i Württemberg 1904. godine. Sljedeće godine rodila je svoje posljednje dijete, princa Ivana. Porod je bio iznimno težak i Ivan je do kraja života imao probleme sa disanjem. Umro je sa trinaest godina. Od oktobra 1905. princ i princeza od Velsa su opet otišli na osmomjesečno putovanje, a djeca su opet bila ostavljena kralju i kraljici, odnosno dedi i nani. Pri kraju turneje princ i princeza od Velsa posjetili su Španiju i prisustvovali vjenčanje kralja Alfonsa XIII Španskog i Viktorije Eugenije od Battenberga. Samo sedmicu po povratku u Ujedinjeno Kraljevstvo, George i Viktorija Marija su otišli u Norvešku kako bi prisustvovali krunidbi kralja Haakona VII i kraljice Matilde (Georgeove sestre).
Kraljica
mini|200px|desno|Kralj George V i kraljica Marija Kralj Edvard VII umro je 6. maja 1910. godine i Viktorijin Marijin muž je postao kralj kao George V, a ona time kraljica Ujedinjenog Kraljevstva. George je tada od nje zatražio da izbaci jedno ime, a ona je izabrala izbaciti "Viktorija" i biti kraljica Marija, kako ne bi bila miješana sa njegovom nanom Viktorijom. Okrunjena je zajedno sa svojim mužem 22. juna 1911. godine u Westminsterskoj opatiji. Kasnije iste godine novi kralj i kraljica su otputovali u Indiju kako bi bili formalno priznati za cara i caricu Indije. Povodom njenog posjeta u indiji otvoreno je nekoliko škola nazvanih po njoj.
Početak Georgeove vladavine obilježen je Marijinim konfliktima sa svekrvom, bivšom kraljicom Aleksandrom. Aleksandra je zahtjevala prednost nad Marijom (koja je sada kao kraljeva supruga imala prednost nad njom i svim ostalim ženama u kraljevstvu) tokom sahrane svoga muža, odlagala je svoje iseljenje iz Buckinghamske palače, i zadržala dio kraljevskih dragulja koji su trebali pripasti Mariji, novoj kraljici.
Za vrijeme Prvog svjetskog rata kraljica Marija je podigla štand sa hranom pored palače i posjećivala ranjene vojnike u bolnicama. Za vrijeme rata republikanci su kao razlog za ukidanje monarhije navodili Georgeovo i Marijino njemačko porijeklo. George je stoga odlučio ukinuti sve svoje njemačke titule i sve njemačke titule njegovih rođaka koji su bili britanski državljani, a i ime dinastije je promijenjeno iz Saskokoburg i Gota u Windsor. Dva mjeseca po završetku rata sa trinaest godina iznenada je umro Marijin najmlađi sin, a svoju tugu je opisala u svom dnevniku i pismima.
Kraljica Marija je bila velika podrška svome mužu tokom druge polovine njegove vladavine. Pomagala mu je sa govorima i državnim poslovima, i pri tom koristila svoje poznavanje historije i monarhije. Opisivana je kao hladnokrvna i dostojanstvena tokom rata i perioda građanskih nemira, te borbe za nezavisnost Iraca i Indijaca. Kasnih 1920ih kralj George V je dobio ozbiljne probleme sa plućima, pogoršane njegovim pušenjem. Godine 1935. kralj i kraljica su proslavili 25. godišnjicu Georgeove vladavine. George V se u svom govoru povodom srebrenog jubileja zahvalio svojoj supruzi.
Kraljica majka
200px|mini|lijevo|Kraljica majka Marija sa unukama, budućom [[Elizabeta II od Ujedinjenog Kraljevstva|Elizabetom II i Margaretom]] George V je umro 20. januara 1936. godine i Marijin najstariji sin je postao kralj Edvard VIII od Ujedinjenog Kraljevstva. Marija nije promijenila titulu i ostala je najprestižnija žena u kraljevstvu pošto je njen sin bio neoženjen. Edvard je odmah izazvao ustavnu krizu kada je objavio da želi oženiti dva puta razvedenu Amerikanku, Wallis Warfield. Marija nije odobravala razvod, koji je bio protiv tadašnjeg učenja Crkve Engleske, i smatrala je Wallis nepodobnom za ulogu kraljice. Wallis je bila predstavljena kraljici Mariji još za vrijeme života kralja Georgea V, ali kraljica Marija ju je kasnije odbijala primiti na svoj dvor. Nakon što ga je premijer obavjestio da Wallis nikada neće biti prihvaćena kao kraljica i da njegova vladavina zbog nje neće biti popularna, Edvard je abdicirao.
Po Edvardovoj abdikaciji krunu je naslijedio Marijin drugi sin, Albert, koji je uzeo ime George VI. Kako je on bio oženjen i njegova žena, Elizabeth Bowes-Lyon, postala kraljica, Marija je postala kraljica majka. Međutim, nije voljela da je tako zovu, već je, kao i njena svekrva, insistirala da je zovu kraljica Marija. Marija je željela pružiti svome sinu podršku tako što je prisustvovala njegovoj krunidbi, što nijedna druga kraljica nije uradila (kraljevi i kraljice obično ne prisustvuju krunidbi drugih kraljeva i kraljica). Nikada nije oprostila sinu što je osramotio Krunu abdiciravši i nikada nije prihvatila Wallis.
Tokom Drugog svjetskog rata George VI je želio evakuirati svoju majku, i uspio ju je ubijediti da zajedno sa 55 svojih sluga odsjedne u Gloucestershireu. U Gloucestershireu je posjećivala vojsku i radnike u fabrikama, te je organizovala sakupljanje materijala za pravljenje naoružanja. Godine 1942. izgubila je u avionskoj nesreći još jednog sina, Georgea, vojvodu od Kenta. Vratila se u London po završetku rata, u junu 1945. godine.
Godine 1952. umro je kralj George VI, treći sin kojeg je nadživjela. Krunu je naslijedila Marijina unuka, Elizabeta II. Kraljica Marija je umrla sljedeće godine sa 85 godina, deset sedmica prije unukine krunidbe.
Aheront (rijeka)
mini|Aheront na karti Aheron je rijeka koja se nalazi u regiji Epir u sjeverozapadnoj Grčkoj. Duga je 52 kilometra, sa slivom od 705 km2. Izvorište je u blizini sela Zotiko, u jugozapadnom delu regionalne jedinice Janina, a uliva se u Jonsko more u Amudiji, kod Parge. .
Mitologija
Aheront (, Akhérôn) jest rijeka "boli" ili "jada" u Hadu preko koje je duše umrlih prevozio Haron u svome čamcu. Također, Aheront je bilo i ime boga te rijeke.
Ulijeva se u Kokit ili Stigu možda poznatiju po imenom Stiks ili "rijeka mržnje". Na obalama Aherona nalaze se duše umrlih i čekaju lađara Harona da ih preveze na drugu stranu rijeke. Haron prevozi samo one koji su pokopani propisno tj. sa novčićem ispod jezika.
Danas je to rijeka u sjeverozapadnoj Grčkoj.
Histri
desno|mini|400px|Karta koja prikazuje približan razmještaj ilirskih plemena u Iliriji
Rimljani su opisali Histre kao opasno pleme pirata koji su koristili pogodnosti i zaklone veoma razuđene i stjenovite obale. Rimljanima su trebale dvije vojne kampanje kako bi konačno potčinili Histre 177. godine p. n. e.
Historija
Uslovi za život u Istri su bili povoljni i Histri su prosperirali baveći se poljoprivredom, stočarstvom i trgovinom, posebno sa grčkim trgovcima ali i piratstvom. Njihov glavni grad bio je utvrđeni Nezakcijum (Nesactium, Vizače, između današnjih sela Muntić i Valtura) čiji ostaci su i danas vidljivi.
Rimljani su u svojoj ekspanziji preuzeli kontrolu nad sjevernom Italijom i polako kretali na istok uspostavivši uporište u Akvileji, gdje su se desile i prve ratne čarke sa Histrima. U tim prvim sukobima uspjeh je bio relativan na obje strane. Rimski hroničar Livije navodi kako su prvi napadi na Akvileju uspješno odbijeni nakon čega je uspostavljen prividan mir. Svakako da su Histri vidjeli rimsko prisustvo kao opasnost pa su dolaskom kralja Epulona na vlast sukobi ponovo otpočeli. U nekoliko sporadičnih bitaka Histri su bukvalno sasjekli na komade pripadnike nekoliko rimskih jedinica. Novi rat možda nije bio zasnovan na uvjerenju ilirskih plemena da mogu pobijediti Rim ali je sigurno da se bezobzirnost Rimljana više nije mogla trpjeti:
Nakon pada Nezakcija pod rimsku vlast padaju i drugi histarski gradovi. Ubrzo se cijela histarska teritorija našla pod rimskom vlašću. To je bio početak romanizacije ovog plemena koje je neposredno prije ratova s Rimljanima izgradilo svoju državnu političku organizaciju i već mnogo ranije postiglo veliki kulturni i ekonomski razvitak.
Kultura
S arheološkog gledišta može se zaključiti da se kultura željeznog doba u Istri formirala u XI i X stoljeću p. n. e. i dalje razvijala u šest faza:
mini|300px|Ostaci grada Nezakcijuma
Naselja
Glavna naselja su kod Histra ona gradinskog tipa, a najvažniji među njima je bio Nezakcijum izgrađen na strmoj litici iznad zaljeva i zaštićen zidinama. Najbolje istraženi dio Nezakcija je groblje, koje se nalazilo unutar zidina. Može se pretpostaviti da je naselje bilo relativno bogato sve do pojave Kelta i Rimljana. Ostala važnija naselja su gradina Beram, gradine u Picugima kod Poreča, te Pula s pripadajućim nekropolama.
Društveno uređenje
Kao i gotovo o svemu ostalom, i o strukturi društva Histara postoje tek posredni dokazi i to preko rimskih i grčkih historičara.
Staša Zajović
Stanislava Staša Zajović (rođena 1953.) je transnacionalna feministkinja i mirovna aktivistica. Ona je suosnivač i koordinator Žena u crnom u Beogradu, Srbija.
UEFA Liga nacija 2018/19 – liga C
UEFA Liga nacija 2018/19 – liga C jeste nogometno takmičenje koje se igralo u sklopu UEFA Lige nacija za sezonu 2018/2019. Takmičenje se odigralo od 6. septembra do 20. novembra 2018. Finska, Norveška, Srbija i Škotska kao pobjednici grupa obezbjedili su u sljedećoj sezoni UEFA Liga nacija učešće u ligi B. Pobjednici grupa obezbjedili su i eventualni baraž za Evropsko prvenstvo 2020. u slučaju da se kroz kvalifikacije ne uspiju kvalificirati na Evropsko prvenstvo 2020. Estonija, Litvanija i Slovenija kao posljednjo plasirane ekipe u svojim gupama kao i Kipar kao najlošija trećeplasirana ekipa ispale su u ligu D. Ostale ekipe koje nisu obezbjedile učešće u višem rangu kao niti one koje nisu ispale i sljedeće sezone igraju u ligi C. Najbolji strijelac lige C za sezonu 2018/19. bio je reprezentativac Srbije Aleksandar Mitrović sa šest postignutih golova.
Staša Zajović
Biografija
Diplomirala je španski i italijanski jezik na Univerzitetu u Beogradu i pridružila se feminističkom pokretu 1980-ih u Beogradu.
UEFA Liga nacija 2018/19 – liga C
Format takmičenja
Nakon završetka kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 2018. reprezentacije članice UEFA-e raspoređene su na osnovu UEFA koeficijenta u četiri jakosne lige. Najbolje plasirane reprezentacije, njih 12, raspoređene su u ligu A, sljedećih 12 u ligu B, zatim od 25-og do 39-og mjesta u ligu C, te ostale reprezentacije u ligu D. Liga C sadržavala je rangirane ekipe od 25. do 39. mjesta.
Staša Zajović
Biografija
Bavi se mnogim feminističkim aktivnostima od organiziranja uličnih akcija do rada sa izbjeglicama, ženama itd. Pokrenula je nekoliko ženskih mreža, poput Ženske mirovne mreže, Međunarodne mreže ženske solidarnosti protiv rata/Međunarodne mreže Žena u crnom, Mreže prigovarača savesti i antimilitarizma u Srbiji, Koalicije za sekularnu državu itd.
UEFA Liga nacija 2018/19 – liga C
Format takmičenja
UEFA Liga nacija 2018/19 – liga C sastoji se od 15 reprezentacija raspoređenih u četiri grupe. Tri grupe sadržavale su po četiri, dok je jedna grupa sadržavala tri ekipe. Pobjednici grupa obezbjeđuju plasman u ligu B, drugoplasirane ekipe obezbjeđuju opstanak u ligi C, dok posljednje ekipe svih grupa ispadaju iz lige C osim u grupi A u kojoj se nalaze tri ekipe i takmičenje u idućoj sezoni nastavljaju u ligi D. Najlošija trećeplasirana ekipa iz svih grupa također ispada iz lige C.
Staša Zajović
Biografija
Organizovala je brojne obrazovne aktivnosti s fokusom na ženska ljudska prava, žensku mirovnu politiku, međuetničku i interkulturalnu solidarnost, žene i moć, žene i antimilitarizam. Bila je ključna u širenju mreže Žena u crnom u svijetu. Na primjer, u svojoj knjizi "Mujeres en pie de paz", Carmen Magallón priča da je Stašina posjeta Španiji 1993. godine, njene ideje i zalaganje, uticali na stvaranje grupe Žena u crnom u toj zemlji.
UEFA Liga nacija 2018/19 – liga C
Format takmičenja
Pored toga, ligi C bit će dodijeljeno jedno od četiri preostala mjesta za takmičenje na Evropskom prvenstvu 2020. Četiri tima iz lige C koja se ne budu kvalificirala regularnim putem kvalifikacija za Evropsko prvenstvo 2020. takmičit će se u baražu koji će se igrati u martu 2020. godine. Tu privilegiju prvo će imati pobjednici svih grupa lige C. Ako pobjednici grupa budu već obezbjedili plasman na Evropsko prvenstvo 2020. ta privilegija će pripasti drugoplasiranom timu iz grupe, odnosno, trećeplasiranom. Ako pobjednik lige C bude već imao osiguran plasman na Evropsko prvenstvo 2020. kroz kvalifikacije za Evropsko prvenstvo 2020. tada će biti izabran najbolji tim u ukupnom plasmanu. Utakmice baraža sastojat će se od dva para polufinala (najbolje plasirani tim protiv četvrtog tima sveukupnog ranga i drugi najbolje rangirani tim protiv trećeplasiranog rangiranog tima gdje će domaćini biti bolje rangirani timovi) i jednog para finala. Domaćin finalne utakmice bit će odabran žrijebom prije početka polufinalnih utakmica.
Staša Zajović
Biografija
Staša Zajović je autor brojnih eseja, članaka i priloga u lokalnim, regionalnim i međunarodnim medijima, časopisa i publikacija o ženama i politici, reproduktivnim pravima, ratu, nacionalizmu i militarizmu, otporu žena ratu i antimilitarizmu (1992 – danas).
UEFA Liga nacija 2018/19 – liga C
Nosioci
Reprezentacije učesnice lige C koje su određene na osnovu UEFA koeficijenta razvrstane su u četiri jakosna šešira gdje je jakosni šešir sadržavao četiri ekipe te jedan šešir koji je sadržavao tri ekipe. Nosioci su određeni 7. decembra 2017.
Staša Zajović
Biografija
Staša Zajović je 2017. godine potpisala Deklaraciju o zajedničkom jeziku Hrvata, Srba, Bošnjaka i Crnogoraca.
UEFA Liga nacija 2018/19 – liga C
Nosioci
Izvlačenje grupa održano je 24. januara 2018. u 12:00 (CET) u Lozani, Švicarska. Zbog vremenskih ograničenja zime, jedna grupa mogla je da sadrži najviše dva od sljedećih timova: Norveška, Finska, Estonija, Litvanija.
Staša Zajović
Biografija
Bila je dio reprezentacije Žena u crnom na komemoracijama žrtvama rata u Vukovaru (Hrvatska) i govornica na protestu kojim je obilježena godišnjica početka rata u BiH, ističući nedostatak vidljivosti ovih događaja, žrtve i procesuiranje ratnih zločina.
UEFA Liga nacija 2018/19 – liga C
Grupe
Raspored utakmica potvrdila je UEFA 24. januara 2018. nakon žrijeba. Vremena odigravanja utakmica prikazana su po CET/CEST vremenu (lokalna vremena prikazana su u zagradama).
Staša Zajović
Biografija
Zbog svog aktivizma i zalaganja za kažnjavanje ratnih zločina bila je meta višestrukih fizičkih napada huligana i ekstremnih nacionalista, kao i administrativnih zabrana.
Bila je nominovana za i osvojila je niz nagrada i nagrada. Među njima su: Milenijumska nagrada za mir za žene, Počasni građanin Tutina, Počasni građanin Granade, itd. Nominovana je za Nobelovu nagradu za mir u okviru kampanje 1.000 žena za Nobelovu nagradu za mir 2005. godine, Takođe je 2005. i 2007. bila nominovana za novinsku ličnost godine od strane dnevnog lista Danas.
1034.
Godina 1034. (MXXXIV) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. Oznaka 1034. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Plivanje na Olimpijskim igrama 2016 – 400 m slobodno (žene)
Takmičenja u disciplini 400 m slobodno za žene na Olimpijskim igrama 2016. održana su 7. augusta.
NGC 3457
NGC 3457 (također poznat kao MCG 3-28-32, NGC 3460, PGC 32787 i UGC 6030) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 53 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 0,90 (14 hiljade sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (14 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Francis Baily 25. marta 1827. godine.
Plivanje na Olimpijskim igrama 2016 – 400 m slobodno (žene)
Rekordi
Aktualni rekordi u ovoj disciplini prije početka takmičenja prikazani su u tabeli. Na ovim Igrama srušeni su sljedeći rekordi:
Grupe
Takmičenje po grupama počelo je u 14:28.
NGC 3457
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nataša Jonoska
Nataša Jonoska (rođena 1961) je makedonska matematičarka i profesorica na Univerzitetu Južne Floride poznata po svom radu u DNK računarstvu. Njeno istraživanje je o tome kako biologija izvodi računanje, "posebno koristeći formalne modele kao što su ćelijski ili drugi konačni tipovi automata, simbolička dinamika formalne teorije jezika i topološka teorija grafova za opisivanje molekularnog izračunavanja."
Diplomirala je matematiku i računarstvo na Univerzitetu Sv. Ćirilo i Metodije u [[Skoplje|Skoplju u Jugoslaviji (sada Sjeverna Makedonija) 1984. Doktorirala je matematiku na Državnom univerzitetu New York u Binghamtonu 1993. godine sa disertacijom "Sinhroniziranje predstavljanja sofičkih sistema". Njen savjetnik za disertaciju bio je Tom Head.
Godine 2007. osvojila je nagradu Rosenberg Tulip u DNK računarstvu za svoj rad u primjeni teorije automata i teorije grafova na DNK nanotehnologiju. Izabrana je za AAAS Fellow 2014. godine za napredak u razumijevanju obrade informacija u molekularnom samosastavljanju. Članica je odbora mnogih časopisa uključujući Theoretical Computer Science, International Journal of Foundations of Computer Science, Computability, and Natural Computing. Godine 2022. dobila je stipendiju Simons.
Stara drvena džamija u Bužimu
Stara drvena džamija u Bužimu nalazi se u podnožju tvrđave u Bužimu, Bosna i Hercegovina. Tačan datum nastanka ove građevina nije nam poznat. Na ploči s natpisom koji se nalazi na trijemu džamije stoji da je džamija obnovljena 1835. godine, dok u Vakufnami o obnovi džamije, koja se čuva u njenoj unutrašnjosti stoji da je džamiju i česmu u njenoj neposrednoj blizini obnovio bosanski valija Mehmed Salih Vedžihi-paša 1838. godine. Na osnovu ovih tragova možemo zaključiti da je džamija sagrađena prije 1835. godine.
Dugo vremena nakon njene izgradnje Stara drvena džamija je predstavljala centralni društveni objekt bužimske nahije. Do izgradnje džamija u naseljima Čaglica, Lubarda i Varoška Rijeka ona je bila i jedina džamija u bužimskom kraju. Kako se to navodi u defterima iz druge polovine 19. stoljeća, mahala u kojoj se džamija nalazi imala je status kasabe, prije svega zbog džamije i mekteba, zatim tvrđave te trgovačkih dućana i žitarnice. Kako je ostalo zapisano netom nakon Prvog svjetskog rata, za vrijeme džume, pred nju je znalo doći oko 700 konjanika iz okolnih sela. Njeno je dvorište dugo vremena bilo mjesto značajnih vjerskih, vojnih i političkih skupova sve do perioda Drugog svjetskog rata. Značajnija obnova džamije bila je 1938. godine i tom prilikom bitno je izmijenjen njen prvobitni oblik. Drveni strmi krov zamijenjen je drugim, od crijepa, sa blažim vodovima. Oblik munare također je izmijenjen. Munara je skraćena za oko 5 metara i izgrađena je sa otvorenom šerefom dok je stara munara bila zatvorenog tipa. Današnji izgled džamija je dobila nakon obnove 2003. godine, kratko vrijeme nakon što je proglašena za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine
Arhitektura
Objekat drvene džamije je pravougaone tlocrtne osnove vanjskih gabaritnih dimenzija oko 14 x 18 m.+2.50x18 m. (trijem). Predstavlja najveću drvenu džamiju na prostoru Bosne i Hercegovine (a vjerovatno i na Balkanu). Veličina objekta i unutrašnja svijetla visina džamije uslovili su raščlanjenost objekta po horizontali i po vertikali. Dispozicija džamije je ostvarena primjenom četiri horizontalna reda nosivih drvenih stupova sa sedlima koji nose drvene grede-podvlake postavljene u pravcu paralelnim sa pravcem mihrabskog zida.