cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Boemska rapsodija (film)
Radnja
Uspjeh benda se nastavlja sve do ranih 1980-ih, ali tenzije nastaju zbog pravca njihove muzike i promjena u Freddijevom stavu koje proizilaze iz njegovog odnosa sa Paulom. Godine 1981, nakon raskošne zabave u njegovom domu, Freddie se zaljubljuje u Jima Huttona, konobara na zabavi. Ubrzo se razdvajaju, a Jim kaže Freddieju da ga pronađe kada nauči da voli sebe. Na konferenciji za štampu koja promoviše album Hot Space iz 1982. godine, novinari bombardiraju Freddieja pitanjima o njegovom ličnom životu i seksualnosti.
Freddiejev odnos sa kolegama iz benda se pogoršava kada najavljuje da je potpisao 4 miliona dolara vrijedan ugovor sa CBS Records. Zatim odlazi u Minhen 1984. da radi na svom prvom solo albumu Mr. Bad Guy i učestvuje u gej orgijama sa Paulom. Marija, sada trudna, posjećuje ga i poziva ga da se vrati u bend, jer im je ponuđen nastup na humanitarnom koncertu Live Aid na Wembley Stadionu u organizaciji Boba Geldofa. Otkrivajući da je Paul sakrivao ovu vijest od njega, bijesan Freddie prekida veze s njim. U znak osvete, Paul objavljuje u javnost Freddiejeve seksualne ludorije.
Freddie se vraća u London da traži oproštaj od svojih kolega iz benda i menadžera Jima Beacha. Oni se pomiruju i u posljednji trenutak dobijaju mjesto na Live Aid-u. Sa izbijanjem epidemije AIDSa širom svijeta, Freddie otkriva da je zaražen. On to otkriva svojim kolegama tokom probe. Na dan koncerta, on se ponovo sjedinjuje sa Huttonom i Mary, i ponovo se povezuje sa svojom porodicom slijedeći zoroastrijansku izreku njegovog oca "dobre misli, dobre riječi, dobra djela." Queen nastupa na Live Aid-u, izvodeći pjesme "Bohemian Rhapsody", "Radio Ga Ga", "Hammer to Fall" i "We Are the Champions". Live Aid doživljava ogroman uspjeh, i pomaže povećati stopu donacija tokom događaja.
Nakon Freddijeve smrti od AIDS-a 1991. godine, Beach i preostali članovi grupe Queen osnivaju 1992. godine Mercury Phoenix Trust kako bi pomogli u borbi protiv AIDS-a širom svijeta.
Uloge
thumb|(S lijeva na desno) Joe Mazzello, Rami Malek i Gwilym Lee promoviraju film 2018.
Uvod u snimanje
Planove za film o Queen-u objavio je gitarista benda Brian May u septembru 2010. Pokrivajući period sve do nastupa na Live Aidu 1985. godine, u filmu je trebao glumiti Sacha Baron Cohen kao Freddie Mercury, Graham King ko-producent, i Peter Morgan pisac scenarija. May je u aprilu 2011. potvrdio da se produkcija kreće unaprijed. On je snažno podržavao Barona Cohena da glumi Mercuryja, ali je imao i određene rezerve u pogledu mogućeg pravca kojim bi projekat mogao da krene. Zabrinutost benda bila je usmjerena ka izbjegavanju bilo kakve štete koja bi se mogla nanijeti Mercuryjevom nasljeđu. U julu 2013. Baron Cohen je napustio zbog kreativnih razlika. Navodno, on je želio da se uradi kompletna eksplicitna priča fokusirana na Mercurya, što bi donijelo filmu status "samo za odrasle", dok se bend nadao filmu o bendu koji bi dobio ocjenu za "opštu publiku". May je kasnije potvrdio da je Baron Cohen napustio projekat bez ikakvih nesporazuma. Komentari Maya i Rogera Taylora sugerišu da je Baron Cohen bio previše poznat kao komičar i šaljivdžija (uglavnom zbog njegovih izmišljenih likova kao što su Ali G i Borata), i da bi njegovo prisustvo u filmu bilo ometajuće. U martu 2016. Baron Cohen je govorio o nesporazumima sa preživjelim članovima benda i o planiranoj temi i događajima u filmu, a posebno da li bi priča trebala da se nastavi nakon smrti Mercuryja 1991. godine. On je također pomenuo umjetnička neslaganja sa bendom oko sastava produkcijskog tima, konkretno govoreći o učešću Morgana, Davida Finchera i Toma Hoopera.
Nakon odlaska Barona Cohena, u decembru 2013, Ben Whishaw se pomenuo kao moguća zamjena za ulogu Freddieja Mercuryja. Također, u isto vrijeme, Dexter Fletcher je izabran da režira film. Fletcher je odustao od projekta rano sljedeće godine, usred izvještaja o kreativnim neslaganjima s Kingom. U augustu 2014. godine, Whishaw je sugerisao da film ne napreduje dobro i da je bilo problema sa nacrtima scenarija. Whishaw je napustio projekt sedam mjeseci kasnije. U 2015. godini uslijedile su glasine da se Baron Cohen ponovo pridružio projektu, ili da bi se Whishaw mogao vratiti. U novembru 2015. scenarist Anthony McCarten se priključio projektu, koji sada nosi radni naziv Boemska rapsodija u čast istoimene pjesme Queena. Razvijajući novu priču na osnovu svojih intervjua sa Mayom i Taylorom, on je u februaru 2016. objavio svoj prvi nacrt scenarija. Godinu dana kasnije, režiser Bryan Singer je razgovarao da preuzme režiju, a Rami Malek da glumi Mercuryja; ubrzo zatim priključuju se 20th Century Fox i New Regency. U 2015. godini objavljeno je da je muzičar Johnny Flynn trebalo da igra Rogera Taylora, a da će Gemma Arterton igrati Merkuryjevu ljubavnicu Mary Austin.
Srce Sarajeva
Srce Sarajeva je najveća nagrada koja se dodjeljuje u svim kategorijama na Sarajevo Film Festivalu.
Srce Sarajeva
Službeno Srce Sarajeva dodjeljuje se od 2004. godine i 10. godišnjice Sarajevo Film Festivala. Njegov dizajn, kao identitet festivala, izabran je 2004. godine iz oblika koji se neformalno koristio od samih početaka festivala '90-ih godina. Srce je dizajnirala francuska modna dizajnerica Agnès Andrée Marguerite Troublé, poznatija kao Agnès B., prijateljica i pokroviteljica Sarajevo Film Festivala.
Počasno Srce Sarajeva
Od 2005. godine, Počasno Srce Sarajeva dodjeljuje se pojedincima koji su doprinijeli razvoju festivala, te regionalnom filmu općenito, termin koji obuhvata filmsku umjetnost sa šireg područja bivše Jugoslavije, Balkana i južnoistočne Evrope. Godine 2016. uvedeno je Počasno Srce Sarajeva za životno djelo i prvi dobitnik je bio Robert De Niro.
Konavle
Hrvatska:
Arena das Dunas
Arena das Dunas ili Dunas Arena je nogometni stadion koji je dizajnirao Christopher Lee (kompanija Populous). Stadion se nalazi u Natalu, gradu koji leži na obali Atlantskog okeana.
Wayne Rooney
Wayne Mark Rooney (Liverpool, 24. oktobar 2010.) je profesionalni engleski nogometaš koji nastupa za Everton na poziciji napadača.
Karijera
Već sa devet godina, Rooney je došao u juniorski tim Evertona, za koga je igrao i svoju prvu seniorsku utakmicu 2002. godine sa 16 godina. Dvije sezone je proveo u Evertonu, prije nego što je prešao u Manchester United tokom ljetnog prijelaznog perioda 2002. godine za 25,6 miliona funti. Iste godine, Rooney je dobio i nadimak, Wazza. Od tada, Rooney je sa Manchester Unitedom osvojio pet titula prvaka Premier League Engleske, jednu titulu UEFA Lige prvaka, titulu FIFA Svjetskog klupskog prvenstva i dvije titule League kupa. U septembru 2013. godine, Rooney je postigao svoj 200. gol u dresu Manchester Uniteda. Trenutno je najbolji strijelac Uniteda svih vremena. 2017. godine se vraća u Everton.
Iseljavanje muslimana iz Srbije
mini|desno|250px|[[Muhadžiri u Istanbulu 1912. godine.]] Iseljenje muslimana iz Srbije podrazumjeva kontinuirano iseljavanje muslimana iz Srbije tokom više sukcesivnih etapa. Najmasovnija iseljenja odigrala su se u periodu Prvog srpskog ustanka, sticanja nezavisnosti Kneževine Srbije na Berlinskom kongresu 1878. godine i tokom Prvog balkanskog rata 1912. godine.
U više navrata, veliki broj muslimana, uglavnom Slavena (Uglavnom Bošnjaci), Turaka i Albanaca iseljen je iz Srbije. Nakon povlačenja Osmanlija sa teritorija pod srpskom kontrolom, dolazi do uništavanja islamskih vjerskih zdanja a iseljenja muslimanskog stanovništva nerijetko poprimaju razmjere vjerskih progona.
Prvi srpski ustanak (1804)
Prije Prvog srpskog ustanka u Srbiji je živio značajan broj muslimanskog stanovništva, čija se brojnost procjenjuje i do nekoliko stotina hiljada muslimana. Većinu "turskog", odnosno muslimanskog stanovništva po varošima u Srbiji činili su muslimani islamizovani Slaveni (uglavnom Bošnjaci) i Albanci. Tokom više sukcesivnih etapa oslobađanja Srbije od muslimana, broj muslimana u Srbiji se neprestano smanjivao, praćeno njihovim pojačanim iseljavanjem iz Srbije.
Tokom Prvog srpskog ustanka, tursko i muslimansko stanovništvo, koje je predstavljalo većinu u mnogim gradovima protjerano je iz zemlje. Također, u prvom ustanku Srbija je započela istjerivanje najsjevernijih albanskih naselja "još od Jagodine".
U Prvom srpskom ustanku, mnoge beogradske džamije su stradale, a one preostale bile su pretvorene u svinjce a jedna je bila pretvorena u pravoslavnu crkvu. Džamije su rušene i u drugim gradovima koji su se našli u sastavu kneževine Srbije. Tako su u Užicu porušene 34 džamije, u Smederevu 24.
Konferencija u Kanlidži (1862)
mini|desno|250px|Porušena [[Batal-džamija u Beogradu, oko 1860. godine]] mini|desno|250px|[[Bajrakli džamija, jedina preostala džamija od 273 džamije i mesdžida koliko ih je u osmanlijsko doba bilo u Beogradu. ]] Dana 22. novembra 1862. godine na međunarodnoj konferenciji velikih sila u Kanlidži na Bosforu, naređeno je iseljenje muslimana iz Srbije. Iseljavane su čitave porodice iz sela i gradova koji su pripali novoformiranoj Kneževini Srbiji.
Tih godina mnogi muslimani kao izbjeglice prelaze u Bosnu ili Novopazarski sandžak, koji još uvijek nije bio u sastavu Srbije. U Bosansku Kostajnicu krajem 1862. i početkom 1863. godine migriraju muslimani iz Valjeva, Šabca, Užica, pa se dio u kome su izbjegli muslimani najviše koncentrisani naziva Užice (Bosanska Kostajnica). Mnogi muslimani izbjegli iz Srbije 1862. i 1863. godine naseljeni su u Zvorniku, koji je tada bio u sastavu Bosanskog pašaluka.
Godine 1867., iseljenjem iz Beograda "turskog" življa (među kojima je veliki broj bio slovenskog porijekla) započeo je kraj beogradskih džamija, kojih je u to vrijeme preostalo oko petnaestak. Kako navodi Felix Kanitz "gde kad bi noću slučajno eksplodirale mine rušeći džamije koje su ometale regulaciju". Vremenom su porušene sve preostale beogradske džamije, osim jedne, Bajrakli džamije na Dorćolu.
Berlinski kongres (1878)
Albanci muslimani su sve do 1878. godine živjeli na području Leskovca, Vranja, u Pešteru blizu Sjenice i u dolini južne Morave. Vasa Čubrilović piše da su oblasti Prokuplja, Kuršumlije i Leskovca, sve do Niša, nazivane "Toplički Arnavutluk". Srpsko-turski rat 1876-1878. godine vođen je u oblasti Niškog sandžaka, uključujući njegove jugozapadnom dijelove naseljene Albancima. Albanci su činili dio Otomanske pješadije "nizam" i selili su se za vojskom, te nisu imali stalno mjesto boravka. Srpska vojska potisnula je i natjerala ih da napuste svoje domove i odu. Povjerenik na srpskoj granici, Englez John Ross zabilježio je sljedeće: "Gotovo sveukupno stanovnišvo zapadnog dijela Niškog sandžaka, koji je predat Srbiji, bili su Albanci muslimanske vjeroispovjesti ... Svi oni su izbjegli u Kosovski vilajet, napuštajući čitavu zemlju."
Nakon završetka rata i priznavanja nezavisnosti Kneževine Srbije 1878. godine, članovima 35 i 39 Berlinskog ugovora jasno je istaknuto da u novopripojenim krajevima muslimani i hrišćani treba da uživaju jednaka građanska i politička prava i slobodno raspolažu svojom imovinom. Međutim, u Srbiji dolazi do masovnih prisilnih iseljenja muslimanskog stanovništva iz novopripojenih krajeva (prvenstveno iz Topličkog okruga, nekada naseljenog Albancima) i spaljivanja albanskih sela i gradskih četvrti pošto su se Albanci kao pripadnici Otomanskog nizama povukli sa ostacima poražene Otomanske vojske. Svi Albanci koji se nisu bili povukli, kao i svi njihovi povratnici sa turske teritorije, iseljeni su nastojanjem srpskih vlasti odmah po zaključenju Berlinskog ugovora 1878. Srpski autori navode da oko 30.000 do 40.000 izbjeglih i prognanih Albanaca iz Kneževine Srbije prelazi u Otomansko carstvo, gdje se naseljavaju uglavnom na području Kosovskog vilajeta. Albanski autori procjenjuju broj Albanaca izbjeglih u Kosovskih vilajet 1878. godine na oko 60.000. Engleski konzul Geuld je razgovarao sa gradonačelnikom Prištine, koji se žalio na nevolje sa izbjeglicama iz Niša, Leskovca i drugih gradova, navodeći da ih je oko 90.000-100.000 izbjeglo u Prištinu. Zbog nepoštovanja Berlinskog ugovora Albanci su uputili diplomatskim predstavnicima velikih sila peticiju u kojoj se kaže:
Jovan Hadži-Vasiljević kao glavne motive srpske države za ekspatrijaciju Albanaca navodi: 1) stvaranje nacionalno čiste države, 2) sprečavanje Porte da povrati zemlje naseljene Albancima, 3) stvaranje povoljnijih okolnosti za prodor na Kosovo i 4) stvaranje mira i bezbjednosti u regionu.
Po protjerivanju Albanaca iz Topličkog okruga, na njihovu zemlju doseljeni su kolonisti iz Crne Gore, Sjenice, Vranja, Kosova, Peći, itd.
Balkanski ratovi (1912/1913)
mini|lijevo|250px|Albanci koje je srpska vojska protjerala u Tursku. Nakon Balkanskih ratova 1912. i 1913. godine, Kraljevina Srbija je pripojila novoosvojene oblasti Kosova, novopazarskog Sandžaka i Vardarske Makedonije, u kojima je živio veliki broj muslimana. Još u toku rata, mnogi muhadžiri su izbjegli u Tursku. Na njihovu zemlju su nakon rata kolonizacijom naseljene uglavnom srpske porodice.
Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca je došla do zemljišta za naseljavanje kolonista vršeći otkup zamlje od bivših aga i begova dok je jedan dio zemllje bio državni i ostao državni. Turci su željeli da se isele u Tursku ali svoja imanja nisu imali kome da prodaju osim državi. Bili su to veliki zemljišni posjedi koje niko nije htio a niti imao novca da plati. Prema službenim podacima broj iseljenih Turaka, muslimana i Albanaca iz Kraljevine Jugoslavije u Tursku iznosio je u periodu od 1919. do 1940. godine preko 200.000.
Najveći broj iseljenika bili su kosovski Albanci, ali je također bilo i Turaka i Bošnjaka. Radi pospješivanja iseljavanja, "leteći odredi" vojske, policije i četnika mučili su i ubijali albansko stanovništvo. Od 1918. do 1938. vojska je zapalila i uništila 320 albanskih sela. Albanske porodice su iz novoosvojenih oblasti deportovane preko Grčke u Tursku. Paralelno sa prinudnim iseljavanjem Albanaca, tekao je proces srpske kolonizacije Kosova, koji su nerijetko naseljavani na imanja raseljenih Albanaca.
Posljedice
Kao posljedica prisilnog iseljavanja muslimanskog stanovništva, oblast uže Srbije, nekada naseljena znatnim procentom muslimanskog življa danas je naseljena gotovo isključivo srpskim pravoslavnim stanovništvom. U Srbiji, veća muslimanska naselja opstala su samo na teritorijama pripojenim nakon 1912. godine, odnosno na dijelovima Sandžaka i na Kosovu.
Log (Lukovica)
Log je naseljeno mjesto u sastavu općine Lukovica, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Domžale.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Log je imao 21 stanovnika.
Gimnazija "Slobodan Škerović"
mini|Gimnazija 2012. Gimnazija "Slobodan Škerović", također poznata kao Podgorička gimnazija, jest gimnazija u Podgorici, glavnom gradu Crne Gore. Najstarija je podgorička srednja škola.
Historija
Ukazom knjaza Nikole I Petrovića 1907. otvorena je Niža državna gimnazija u Podgorici. Viši razredi otvoreni su nekoliko godina kasnije, odnosno 1914. i 1915. Tokom austrougarske okupacije Crne Gore od 1916. do 1918. gimnazija je bila zatvorena.
Gimnazija je ponovo otvorena kao Velika gimnazija u Podgorici 12. februara 1919. dekretom Izvršnog narodnog odbora Velike podgoričke skupštine.
Godine 1960. promijenila je ime u današnje u čast bivšem učeniku i revolucionaru Slobodanu Škeroviću. Između 1978. i 1980, u skladu sa Zakonom o usmjerenom srednjem obrazovanju i vaspitanju, pretvorena je iz gimnazije u školu prirodno-matematičkog i humanističkog smjera "Slobodan Škerović" u Titogradu u sklopu Centra za društveno-ekonomsko obrazovanje.
Škola je 1980. istupila iz Centra za društveno-ekonomsko obrazovanje i postala samostalna ustanova umjerenog obrazovanja. Ime Javna ustanova Gimnazija "Slobodan Škerović" nosi od 1991.
FGF2
FGF2, znan i kao osnovni fibroblastni faktor rasta (bFGF)  i FGF-β, jest faktor rasta,  signalni protein koji je kod ljudi kodiran genom  FGF2 sa hromosoma 4. Veže se za i vrši efekte preko specifičnih proteina receptora faktora rasta fibroblasta (FGFR) , koji su sami po sebi porodica blisko povezanih molekula. Faktor rasta fibroblasta je prvi put prečišćen 1975. godine; ubrzo nakon toga izolovane su tri varijante: osnovni FGF (FGF2); heparin-vezujući faktor rasta-2; i faktor rasta endotelnih ćelija-2. Sekvenciranje gena je otkrilo da je ova grupa isti protein FGF2 i da je član porodice proteina faktora rasta fibroblasta.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 288 aminokiselina, а molekulska težina 30.770 Da.
Function
Kao i drugi članovi porodice FGF, osnovni faktor rasta fibroblasta ima široke mitogene aktivnosti i aktivnosti preživljavanja ćelija i angažirfan je u razne biološke procese, uključujući razvoj embriona, rast ćelije, morfogenezu, rfegeneraciju, rast i invaziju tumora.
U normalnom tkivu, bFGF je prisutan u baznoj membrani i u subendotelijalnom vanćelijskom matriksu krvnih sudova. Ostaje vezan za membranu sve dok ne postoji signalni peptid.
Dobrava pri Kostanjevici
Dobrava pri Kostanjevici je naseljeno mjesto u sastavu općine Kostanjevica na Krki, regija Posavska, Slovenija.
FGF2
Function
Pretpostavlja se da, kako tokom zacijeljelivanja rana normalnih tkiva i razvoja tumora, djelovanje heparan-sulfat-razgrađujućeg enzima aktivira bFGF, čime se posreduje u formiranju novog krvnog suda, proces poznat kao angiogeneza.
Dobrava pri Kostanjevici
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Krško.
FGF2
Function
Osim toga, sintetiziraju ga i luče ljudski adipociti, a koncentracija FGF2 korelira s BMI u uzorcima krvi. Također se pokazalo da djeluje na preosteoblasti –u obliku povećane proliferacije –nakon vezivanja za receptor faktora rasta fibroblasta 1 i aktivacije fosfoinozitida 3 kinaza.
Dobrava pri Kostanjevici
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Dobrava pri Kostanjevici je imala 40 stanovnika.
FGF2
Function
U preliminarnim studijama na životinjama, pokazalo se da FGF2 štiti srce od ozljeda povezanih sa srčanim udarom, smanjujući smrt tkiva i promovirajući poboljšanu funkciju nakon reperfuzije.
Dobrava pri Kostanjevici
Stanovništvo
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Dobrava.''
Marof
Marof (mađ. Majorlak) je naseljeno mjesto u sastavu općine Sveti Martin na Muri, Međimurska županija, Republika Hrvatska.
FGF2
Function
Nedavni dokazi su pokazali da niski nivoi FGF2 imaju ključnu ulogu u učestalosti pretjerane anksioznosti.
Dobrova (Krško)
Dobrova je naseljeno mjesto u sastavu općine Krško, regija Posavska, Slovenija.
FGF2
Function
Dodatno, FGF2 je kritična komponenta medija za kulturu ljudskih ih embrionskih matičnih ćelija; faktor rasta je neophodan da ćelije ostanu u nediferenciranom stanju, iako su mehanizmi pomoću kojih to čini slabo definirani. Pokazalo se da indukuje ekspresiju gremlina za koju je poznato da inhibira indukciju diferencijacije pomoću koštanih morfogenetskih proteina. Neophodan je u sistemima kulture ćelija zavisnih od hranjenja miša, kao i u hranilicama i sistemima kulture bez seruma. FGF2, u kombinaciji sa BMP4, promovira diferencijaciju matičnih ćelija u mezodermne linije. Nakon diferencijacije, ćelije tretirane BMP4 i FGF2 općenito proizvode veće količine osteogena i hondrogena diferencijacije od netretiranih matičnih ćelija. Međutim, niska koncentracija bFGF (10 ng/mL) može imati inhibitorni efekat na diferencijaciju osteoblasta. The nuclear form of FGF2 functions in mRNA export
Kurska prevlaka
Kurska prevlaka jest uska, pješčana prevlaka dužine 98km, koja odvaja Kurski zaliv od Baltičkog mora.
Marof
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Čakovec.
FGF2
Function
FGF2 se prvenstveno sintetizira kao polipeptid od 155 aminokiselina, što rezultira proteinom od 18 kDa. Međutim, postoje četiri alternativna početna kodona koji pružaju N-terminalne ekstenzije od 41, 46, 55 ili 133 aminokiseline, što rezultira proteinima od 22 kDa (ukupno 196 aa), 22,5 kDa (ukupno 201 aa), 24 kDa (210 aa ukupno), odnosno 34 kDa (288 aa ukupno). Općenito, oblik niske molekulne težine 155 aa/18 kDa (LMW) smatra se citoplazmatskim i može se lučiti iz ćelije, dok se oblici visoke molekulne težine (HMW) usmjeravaju na ćelijsko jedro.
Kurska prevlaka
Geografija
mini|Kurska prevlaka i Kurski zaliv Proteže se od Sambijskog poluostrva na jugu do grada Klaipėde, od kojeg je najsjevernija tačka prevlake odvojena moreuzom. Sjevernih 52km pripada Litvaniji, dok se ostatak nalazi u Kalinjingradskoj oblasti koja pripada Rusiji. Širina prevlake varira – od 400m u Rusiji u blizini sela Lesnoja, do 3.800m sjeverno od Nide u Litvaniji. Formirana je prije 5.000 godina. Na Kurskoj prevlaci nalaze se najveće pokretne dine u Evropi. Prosječne visina dina iznosi 35m, a pojedine dosežu visinu i od 60m.
Najveći grad Kurske prevlake je Nida, turističko odmaralište, koje često posjećuju litvanski i njemački turisti. Na sjevernoj obali prevlake nalazi se veliki broj turističkih plaža. I ruska i litvanska strana prevlake su nacionalni parkovi. Upravno, ruski dio pripada Zelenogradskom okrugu Kalinjingradske oblasti, dok je litvanski dio podijeljen između grada Klaipėde i opštine Neringe. Kroz cijelu prevlaku prolazi jedan put koji na ruskoj strani vodi do Zelenogradska, a na litvanskoj do Smiltynė. Trajekti održavaju prometnu vezu između Smiltynė na prevlaci i lučkog grada Klaipėde.
Historija
Prema baltskoj mitologiji, prevlaku je stvorila snažna djevojka, Neringa, koja se igrala na morskoj obali. Lik Neringe pojavljuje se i u nekim drugim mitovima, od kojih je u nekima prikazana kao snažna mlada žena, kao ženski nordijski Heraklo.
Marof
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Marof je imao 106 stanovnika.
Izopsefija
Izopsefija (izos što znači "jednak" i psefos što znači "kamenčić, oblutak") ili izopsefizam je praksa sabiranja brojevnih vrijednosti slova u riječi da bi se dobio jedinstveni broj. Ukupni broj se tada koristi kao metaforički most prema drugim riječima ocjenjujući jednaki broj, koji u iskazu zadovoljava izos ili "jednak". Rani Grci koristili su kamenčiće poredane u uzorke kako bi naučili aritmetiku i geometriju,, što odgovara psefosu ili "kamenčiću" i "brojanju" u izrazu.
Dobrova (Krško)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Krško.
Kurska prevlaka
Historija
Prevlaku su u 13. stoljeću zauzeli Tevtonski vitezovi, na njoj sagradivši sljedeće dvorce: Memel (1252), Neuhausen (1283) i Rossitten (1372). Sječa stabala zbog pretjerane ispaše i gradnje brodova za opsadu Königsberga dovela je do toga da su se u 18. stoljeću dine proširile po čitavoj prevlaci prekrivši čitava sela. Godine 1825. započelo je sistematsko pošumljavanje prevlake. Do 20. stoljeća većina stanovništva živjela je od ribarstva.
Naseljavalo ju je baltičko pleme Kurona. Na jugu su manjinu činili Nijemci, a na sjeveru Litvanci. Do 20. stoljeća većina Kuronaca se asimilirala, tako da je prevlaka u potpunosti bila naseljena Nijemcima. Nakon Drugog svjetskog rata područje prevlake pripalo je Sovjetskom Savezu, a njemačko stanovništvo je protjerano. Nakon raspada Sovjetskog Saveza, na prevlaci se razvila turistička djelatnost. Najbrojniji turisti su Nijemci koji su većinom potomci nekadašnjih stanovnika prevlake, posebno u Nidi, jer njemačkim turistima nisu potrebne vize za ulazak u Litvaniju.
Zaštita prirodne sredine
Od 2000. prevlaka je na UNESCO-ovom spisku svjetske baštine. Iako je prevlaka primjer netaknute prirode, njen jedinstveni ekosistem je radi uticaja čovjeka ugrožen.
Važna je uloga stabala koja sprečavaju eroziju tla i smanjuju jačinu oluja, te su uslijed toga i ljetni šumski požari opasniji po prirodnu sredinu.
Siromaštvo
thumb|180px|desno|Siromaštvo thumb|180px|desno|Prosjak sa djetetom pokraj ulice, Indija Siromaštvo ili bijeda u materijalnom smislu, kao pojam suprotan bogatstvu, označava nedostatak zadovoljenja primarnih potreba za odjećom, hranom, stanovanjem i održanjem života. U tom smislu, ljudima koji pate od siromaštva po pravilu nedostaju sredstva (finansijska) kako bi zadovoljili svoje osnovne potrebe, te se vrlo često kao sinonim za siromaštvo koristi i pojam nedostatak sredstava. U širem i prenesenom smislu, siromaštvo općenito označava nedostatak nečega. Sadržaj generaliziranog pojma varira u zavisnosti od historijskog, kulturološkog ili socijalnog konteksta, te se jednom dijelom zasniva na subjektivnim a ponekad i na emocionalnim ili kulturno "obojenim" predodžbama vrijednosti.
Definicija
U razvijenim industrijskim državama siromaštvo se često odnosi isključivo na kvantitativno na životni standard i blagostanje, iako se ono zapravo ne treba reducirati samo na nedostatak materijalnih dobara. Razumijevanje siromaštva razlikuje se među različitim društvima. Tako naprimjer pripadnici plemenskih, domorodačkih zajednica smatraju neku osobu siromašnom, tek kada shvate ili kada se konfrontiraju s enormnim izborom modernih ekonomskih materijalnih dobara. U principu, siromaštvo je socijalni fenomen, koji se mora razumijevati kao stanje ozbiljnog društvenog nedostatka. S tim povezana "nedostajuća opskrba materijalnim dobrima i uslugama" se pri tom ocjenjuje izuzetno različito. Tako je i politika razvoja druge polovine 20. vijeka, kao i aktuelna privredna globalizacija proglasila ekonomsko djelovanje tradicionalne samodovoljne privrede u osnovama kao sirotinjsko. Pri tome je izjednačena proizvodnja, prerada i prodaja na tržištu samo za puko preživljavanje, a koje svoje ishodište imaju u nedostatku radnih mjesta, beskućništvu ili represijama. Za mjeru siromaštva obično se uzima prihod domaćinstva, mada se pri tome često istovremeno misli na nedostatak privrednih resursa. Ovo također dovodi do toga da se one osobe koje preživljavaju od onog što proizvedu trebaju smatrati siromašnim, čak i kada nemaju materijalnih i socijalnih nedostataka. U svrhu pravljenja razgraničenja, u ovom aspektu trebalo bi se konkretno govoriti o "privrednom siromaštvu". Siromaštvo i bogatstvo su na suprotnim polovima. U navedenim definicijama bez izuzetaka je prikazano siromaštvo iz zapadnjačkog aspekta, u čijoj pozadini se nalazi materijalno-ekonomsko siromaštvo.
Apsolutno i relativno siromaštvo
Postoje dvije, u osnovu različite, definicije ekonomskog siromaštva u užem smislu. Jedna je apsolutno siromaštvo, koje se smatra kada neka osoba ima na raspolaganju manje od 1,90 US$ dnevno (mjereno po paritetu kupovne moći), dok je druga definicija relativnog siromaštva, pri kojem neka osoba ima značajno niža primanja od prosjeka neke države ili pokrajine. U razvijenim industrijskim državama, apsolutno siromaštvo je danas rijetko, međutim ono dominira u srednje razvijenim zemljama i zemljama u razvoju. U tim područjima, mogu se desiti i paradoksalne situacije, da neka osoba bude apsolutno siromašna, ali ne i relativno. Drugi oblik siromaštva, zbog definicije, prisutan je u gotovo svim zemljama među jednim dijelom stanovništva. Ni relativni ni apsolutni oblik siromaštva ne može se odrediti bez normativnih standarda. Odabir nekog određenog postotka prosječnog dohotka u državi da bi se odredio prag relativnog siromaštva niti određivanje prosječne potrošačke košare ne mogu se opravdati u teoriji suštinske vrijednosti dobara. Stoga se ti standardi određuju političkim procesima.
Apsolutno
thumb|300px|desno|Udio siromašnog u ukupnom stanovništvu država svijeta Da bi prikazao probleme zemalja u razvoju, bivši predsjednik Svjetske banke Robert Strange McNamara uveo je pojam apsolutno siromaštvo. On je takvo siromaštvo definirao na sljedeći način:
Granica apsolutnog siromaštva određena je kao visina prihoda ili nivo rashoda, ispod koje ljudi ne mogu sebi priuštiti neophodnu hranu i za život potrebne namirnice na dnevnoj osnovi. Svjetska banka smatra da su osobe siromašne, ako nemaju na raspolaganju 1,90 US$ dnevno (mjereno po paritetu kupovne moći). Smrt od gladi i prosjačenje često se poistovjećuju sa pojmom apsolutnog siromaštva.
Kritičari ističu da različiti životni uslovi u nekom društvu ostaju izvan poimanja siromaštva, naročito korištenjem indikatora Svjetske banke, pariteta kupovne moći, kojim bi se trebala uzimati u obzir prosječna potrošačka korpa sa relativno povoljnijim uslugama, za koje siromašniji slojevi društva ne pridaju veći značaj. Prema takvim razmišljanjima, mnogo manje osoba bi se smatralo siromašnim.
Prema Međunarodnoj organizaciji za razvoj (International Development Association, IDA), indikatori apsolutnog siromaštva su:
Relativno
thumb|180px|desno|[[Indeks ljudskog razvoja, 2016.]] Pojam relativnog siromaštva odnosi se siromaštvo u usporedbi sa određenim socijalnim okruženjem čovjeka (također i državnim, socijalnogeografskim i drugim). U ovom kontekstu relativno siromaštvo odnosi se na različite statističke omjere u određenom društvu, naprimjer na medijanu uravnoteženih neto ekvivalentnih dohodaka. Relativno siromaštvo može se primijetiti i kroz sociokulturološko osiromašenje, pri čemu se kao posljedica nedostataka finansijskih sredstava misli na neučestvovanje u određenim socijalnim aktivnostima (naprimjer maturska putovanja, posjeta pozorištima, kinima i slično).
Prolazno i sistematsko
Siromaštvo može biti privremeno i trajno.
Prolazno siromaštvo se tokom vremena ublažava i nestaje. To je slučaj kada se u nekim vremenskim periodima mogu zadovoljavati osnovne potrebe, dok se u drugim vremenima ne mogu. Takve pojave mogu se javljati ciklično, naprimjer u vrijeme neposredno prije žetve ili kod mladih bračnih parova, a mogu se javljati i neciklično naprimjer nakon nekih katastrofa. Nasuprot tome stoji pojam "sistematsko siromaštvo". Ono se sastoji iz toga kada neka osoba pripada nekoj marginalnoj socijalnoj grupi, čiji svi članovi se nalaze ispod granice siromaštva sa vrlo slabim šansama da ta osoba izađe van takve grupe. Primjer za to je stanovništvo u favelama. U tom kontekstu često se spominje i pojam đavolji krug siromaštva ili ciklus siromaštva: bez pomoći drugih prihod ljudi koji žive u sistematskom siromaštvo ostat će na istom nivou cijeli njihov život. Primjer toga je kada zbog nedostatka seksualne zaštite i obrazovanja dođe do neželjene trudnoće kod maloljetnica pa takva djeca često nemaju ni adekvatno obrazovanje, a društvo i okolina ih često diskriminiraju zbog neadekvatnog smještaja.
Prikriveno
Borba protiv siromaštva sadrži razne mjere, naročito u zapadnim industrijskim državama u kojima se pokušavaju ublažiti konsekvence siromaštva. U to se u oblasti socijalne politike pored borbe putem socijalnih davanja, ubrajaju još i kompenzatorski odgoj, osnivanje javnih kuhinja i prinudnih smještaja. Osim aktivne borbe protiv siromaštva postoji i prikriveno siromaštva. Ono se ogleda u tome što osobe koje bi mogle imati osnova za dobijanje osnovnih potreba od države, iz ličnih razloga ih ne žele primati.
Kritike
Definicije siromaštva naišle su različite kritike.
Političke i metodološke kritike
Postoje diskusije u kojima se tvrdi da se unutar raznih definicija siromaštva krije određeni odnos dominacije, koji često zavisi od prikupljenih statistika siromaštva, o tome ko ima pristup socijalnoj pomoći a ko nema. Objektivne mjere siromaštva ne mogu se lahko konstruirati. Gdje se tačno nalazi granica siromaštva i koliko osoba se nalazi ispod ove linije, jeste i jedno političko pitanje. Osim toga, valjanost podataka korištenih za izračunavanje granice siromaštva također se predmet oštrih kritika. Što god su pokazatelji složeniji i više diferencirani, to su metode kojima se podaci, koji su osnova za postavljanje granice, prikupljaju još zahtjevnije. Također, druge kritike odnose se na brojeve po glavi stanovnika koji ne mogu odražavati okolnosti u kojima pojedine osobe zaista žive. Kroz ove brojeve ne može doći do izražaja odnosi dominacije, kao što su različite raspodjele namirnica u okvirima zajednice i porodice prema spolu i starosti ili neravnomjeran pristup mogućnostima obrazovanja za djevojčice i dječake, u mjeri u kojoj su takve prilike na raspolaganju.
Globalizirani eurocentrizam
thumb|desno|180px|[[Sadhu (hiduistički monasi) u Katmandu.]] Većinu domorodačkih naroda prije njihovog kontakta sa civilizacijom i tržišnom ekonomijom ne može se nazvati siromašnim. Njihovi tradicionalni oblici privrede opskrbljuju ih svim robama koje su im potrebne za život. Brojni izvještaji putopisaca iz perioda kolonijalizma navodili su opise ljudi i zajednica koje nisu patile od nedostatka sredstava za zadovoljenje svojih potreba, već su naprotiv živjeli u izobilju. Pošto su za većinu tih ljudi materijalna dobra bila manje važna, sa njihove tačke gledišta oni nisu bili siromašni. Međutim, današnja eurocentrična definicija siromaštva u kombinaciji sa enormnim materijalnim bogatstvom zapadnog svijeta dovela je do iskrivljenog shvatanja da se domorodački narodi smatraju siromašnim, bijednim i hronično neuhranjenim, jer nemaju materijalnih dobara niti tehnoloških kapaciteta. Indijska naučnica i socijalna aktivistica Vandana Šiva za ovaj fenomen napisala je:
Marof
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Marof je imalo 131 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Siromaštvo
Geografija
thumb|desno|180px|Stanovnik [[Kartonsko naselje|sluma u Jakarti.]]
U gornjoj tabeli nije posebno računato, da je američki dolar u ovom periodu značajno izgubio na kupovnoj vrijednosti.
Prema podacima Svjetske banke iz 2001. oko 21% svjetskog stanovništva imalo je na raspolaganju manje od jednog američkog dolara dnevno (računato po kupovnoj moći), dok 50% stanovništva živi sa manje od dva dolara dnevno (računato po PKM), te se oni stoga ubrajaju u ekstremno siromašne. Članovi Ujedinjenih nacija na "milenijskom samitu" održanom 2000. godine su se usaglasili da se do 2015. pokuša prepoloviti broj onih, koji žive sa manje od jednog US$ dnevno (tačka 1. milenijskih ciljeva razvoja). Najveći broj siromašnih žive u Aziji. U Africi udio siromašnih u stanovništvu je natprosječno visok. Iako je zbog privrednog rasta u nekim dijelovima Azije došlo do značajnog smanjenja siromaštva (u istočnoj Aziji sa 58% na 16%), u Africi je broj najsiromašniji još više narastao (južno od Sahare od 1981. do 2001. gotovo je udvostručen). U istočnoj Evropi i centralnoj Aziji zabilježen je rast ekstremnog siromaštva, čiji udio se popeo i do 6% stanovništva u nekim zemljama.
Prema procjenama koje je objavila nevladina organizacija IBHI, u Bosni i Hercegovini je u 2007. bilo 18,56% osoba koje su živjele ispod praga siromaštva. Prema istoj procjeni, prag apsolutnog siromaštva u BiH iznosi je 238,11 KM po odrasloj osobi na mjesečnom nivou u cijenama iz 2007. godine. U Bosni i Hercegovini, najviše su ugrožene porodice sa većim brojem djece, žene, pripadnici romske populacije i drugih nacionalnih manjina, interno raseljena lica, djeca sa invaliditetom i mladi.
Svjesno odabrano siromaštvo
desno|180px|thumb|Derviški plesač u [[Omdurmanu, Sudan.]] Relativno a ponekad i apsolutno siromaštvo ne mora se uvijek trpiti nevoljno. Ono se čak može smatrati i vrlinom, naprimjer u kontekstu asketizma. Razlozi mogu biti religiozne ili filozofske prirode. Mnogi također zagovaraju i prakticiraju koncepte jednostavnog života odnosno života u skromnosti iz zdravstvenih ili ekoloških razloga odnosno iz razloga socijalne održivosti. Mnoge religije poput hinduizma, budizma, islama i kršćanstva poznaju koncept dobrovoljnog odricanja od zemaljskih dobara. Vjeruje se da je Isus (Isa) svojevoljno živio u siromaštvu. Siromaštvo je u kršćanskim spisima spomenuto kao obavezni uslov spasenja: "...Djeco, kako će teško (bogati) ući u kraljevstvo Božije! Lakše je devi proći kroz ušicu igle nego bogatom ući u kraljevstvo Božije..." (Evanđelje po Marku 10:24-25).
Drugi, poput svetog Franje Asiškog, koji su potekli iz bogate porodice, isticao je život u evangelističkom siromaštvo pa je osnovao prosjački red koji je slijedio primjer Isusa Krista. Od antičkih vremena pustinjaci i djevice, a kasnije monasi i časne sestre birali su život u siromaštvu na dobrovoljnoj osnovi. Članovi redova katoličke i anglikanske crkve daju redovničke zakletve, kojima se odriču svojih ličnih prihoda i vlastitog imanja i bogatstva. Siromaštvo je jedan od temelja tri evangelistička savjeta, koji se zasnivaju na blaženstvima iz Isusovog govora na gori.
Pjesnik Rainer Maria Rilke napisao je 1903. Siromaštvo je veliki sjaj iznutra. Siromaštvo bi trebalo priskrbiti ljudima jedan dublji pristup siromašnim osobama: dok bogati automatski strahuju od pohlepe i bezosjećajnosti, dotle se oni koji su odabrali siromaštvo mogu u potpunosti usredotočiti na ublažavanje duhovnog siromaštva ili se koncentrirati na traženje puta duhovnom ozdravljenju, bez straha od prebacivanju da imaju skrivenu materijalnu sebičnost.
Fakr (siromaštvo) jedan je od centralnih pojmova u sufizmu. Međutim, pisci nisu jedinstveni na stajalištu da li siromaštvo sadrži i materijalnu komponentu ili se razumijeva isključivo u prenesenom smislu kao potreba za Bogom. U svakom slučaju, prisvajanje imovine smatra se štetnim, pa odustajanje od nje teško pada pojedincu. Ovakvo stanje duha smatra se preprekom na putu prema Bogu. Brojni derviši odlučuju se za život u siromaštvu i asketizmu.
Slična uvjerenja postoje u nekim filozofskim pravcima. Kinička škola (, kynismós, doslovno "pasji život" u smislu "psa bez gospodara", od, kyon "pas") bila je jedan filozofski pravac tokom grčke antike koju je u 5. vijeku p.n.e. osnovao Antisten. Jezgro njihovog učenja jeste odsustvo potreba sa istovremenim odbijanjem posjedovanja materijalnih dobara.
Uzroci
Među naučnicima postoje razne teorije o uzrocima privrednog (finansijskog) siromaštva. Općenito, teorije se dijele na sociologiju siromaštva, koja uglavnom pokušava definirati uzroke siromaštva i istraživanje siromaštva koje pokušava razviti načine kako pomoći siromašnim da poboljšaju svoj život.
Geodeterministička teorija
Ova teorija polazi od pretpostavke da je siromaštvo neke zemlje uslovljeno njenim nepovoljnim geografskim položajem. Za najvažniji faktor siromaštva uzima se klima. Osim klime, među osnovne pretpostavke bogatstva zemlje ubraja se njen pristup svjetskom moru kako bi ona mogla učestvovati u međunarodnoj trgovini. Država kao što je naprimjer Čad u centralnoj Africi nema izlaz na more, što bi se po ovoj teoriji smatralo uzrokom zašto je ona veoma siromašna. Ovakve zemlje nazivaju se zemlje u razvoju bez pristupa moru. Međutim, istovremeno postoje izuzetno razvijene industrijske zemlje koje također nemaju izlaz na more, poput Austrije i Švicarske.
Teorija paradoksa izobilja
Jeffrey Sachs, Andrew Warner i Richard Auty postavili su teoriju da postoji paradoks izobilja odnosno "prokletstvo" prirodnih resursa. U siromašnim zemljama stanovništvo često ne profitira od vlastitih resursa, kao naprimjer od nafte. U mnogim siromašnim zemljama resurse sebi prisvajaju mala koruptirana elita ili velike međunacionalne korporacije iz Evrope i SAD. Dolazi do uništavanja okoliša a ponegdje i do oružanih sukoba oko resursa. Posljedica svega je još veće siromaštvo zemlje i njenih građana. Iz ovog međuodnosa vodi porijeklo pojam "krvavi dijamanti". On je nastao u vezi sa kopanjem dijamanata i građanskim ratovima u Liberiji, Siera Leoneu, Angoli i Kongu, gdje su oni korišteni za finansiranje vojnih jedinica te tako doprinijeli produženju trajanja tamošnjih sukoba.
Demografska teorija
Sljedbenci demografskih teorija smatraju da je rast broja stanovnika jedan od osnovnih uzroka siromaštva i nerazvijenosti. Jedan od prvih pristalica demografskih teorija bio je Thomas Robert Malthus. Malthus je proučavao međusobnu vezu između rasta populacije i pojave gladi u Evropi tokom njene historije. Pretpostavio je da broj stanovnika neke zemlje raste eksponencijalno, dok se istovremeno rast proizvodnje hrane povećava samo linearno. Ako se povećanje stanovništva ne bi moglo spriječiti, došlo bi do pojave gladi. Time bi došlo do smanjenja broja stanovništva ali bi ono ponovno počelo rasti nakon što nestašica hrane prođe pa sve do nove pojave gladi. Iz tih razloga, Malthus je zagovarao apstinenciju. Danas većina organizacija za pomoć i razvoj siromašnim zemljama smatra da je uzrok siromaštva i gladi više posljedica neravnomjerne raspodjele dohotka.
Međutim, kritičari tvrde da su bogate industrijske zemlje izuzetno prenaseljene. Građani tih zemalja u velikoj mjeri doprinose potrošnji neobnovljivih resursa i globalnoj emisiji Ugljik-dioksid. Za razliku od njih, stanovnici zemalja u razvoju prisiljeni su snositi posljedice zapadnjačkog stila života, jer se znatno slabije mogu braniti od efekata klimatskih promjena.
Osim toga, postoje teorije da je siromaštvo često razlog za veliki broj djece. Ankete pokazuju da žene u zemljama u razvoju rađaju često više djece nego što to žele. Mnoge žene navode, ukoliko bi imale priliku, da bi željele spriječiti trudnoću. U mnogim zemljama u razvoju djeluju organizacije koje promoviraju projekte planiranja porodice.
Teorija modernizacije
Teorija stepenastog rasta polazi od pretpostavke da je siromaštvo jedna od normalnih razvojnih faza svakog društva, koja se u konačnici prevaziđe. Karl Marx bio je mišljenja da zbog suprotnih ekonomskih interesa neminovno dolazi do klasne borbe. U okvirima te borbe potlačena klasa (robovi, seljaci ili proleterijat) može se revolucionarno uzdići. Dalje bi po njegovoj teoriji trebalo doći do sličnih lančanih revolucija koje bi završile u "posljednjoj bici" pobjedom radničke klase protiv kapitalista, čime bi konačno završilo i izrabljivanje radnika te bi nastalo besklasno društvo, "carstvo slobodnih", gdje ne bi bilo siromaštva uzrokovanog izrabljivanjem. Temelje svoje teorije Karl Marx i Friedrich Engels napisali su i objavili u svom "Manifestu komunističke partije".
U teorije stepenastog rasta ubrajaju se i teorije modernizacije. One se smatraju da su razlozi siromaštva i nerazvijenosti prvenstveno endogeni faktori tradicionalnih društva naprimjer nedovoljna sklonost investicijama, korupcija i nedostatak "dobrog upravljanja". Prevazilaženje siromaštva zahtijeva proces tehničkog, organizacijskog i kulturnog unaprjeđivanja i modernizacije. Među najpoznatije teoretičare modernizacije ubraja se Walt Whitman Rostow. U svom djelu The Stages of Economic Growth: A Noncommunist Manifesto opisuje redoslijed pet faza ekonomskog razvoja. Jedno tradicionalno društvo postepeno se razvija te naposljetku prelazi u zrelo društvo i društvo masovne potrošnje (konzumerizam).
Međutim, navedene teorije zasnovane na privredi pretpostavljaju konzumerističku i eurocentričnu definiciju siromaštva. One ne uzimaju u obzir činjenicu da mnoge domorodačke zajednice imaju jednu potpuno drugačiju viziju siromaštva, takvu da ona ne obuhvata mjerenje privatnog vlasništva. Prema tome, razvoj ne počinje sa siromaštvom, već suprotno: sa "prvobitnim prosperitetnim društvom" (prema Marshallu Sahlinsu), koje ima osobinu da ima širok obuhvat zadovoljavanja potreba i dosta slobodnog vremena za sve osobe. Pored toga, teorije su u suprotnosti sa činjenicom da je raspon između siromašnih i bogatih veći u društvu sa tržišnom ekonomijom nego kod većine tradicionalnih ekonomija.
Izopsefija
Izopsefija je povezana sa gematrijom, ista praksa upotrebe hebrejske abecede, a kasnije i engleske abecede, i drevnih brojevnih sistema mnogih drugih naroda (za verziju arapske abecede, pogledajte Ebdžed brojeve). Gematrija latiničnih jezika bila je popularna i u Evropi od srednjeg vijeka do renesanse, a njeno nasljeđe se i danas koristi u kriptoanalizi, numerologiji i masonskom simbolizmu (vidi aritmantičnost).
Historija
mini| Primjer izopsefije iz svetišta [[Svetište Artemide Orthije|Artemide Ortijske, 2. vijek p.n.e ]] Za pisanje brojeva u Evropi uglavnom su se koristila slova, odnosno rimski brojevi, sve do polovine 16. vijeka kada arapski brojevi, koji su prilagođeni iz indijskih brojeva i usvojeni u 8. i 9. vijeku nove ere, a za čiju je popularizaciju u Evropi zaslužna Fibonačijeva knjiga Liber Abaci iz 1202. preuzimaju primat. Na primjer, u drevnoj Grčkoj brojevi su pisani slovima, a to je samo mali korak od svakodnevnog korištenja slova abecede u aritmetici i matematici kako bi se vidjeli brojevi u riječima, i do pisanja sa sviješću o numeričkoj dimenziji riječi.
Rani nagovještaj izopsefije, iako više od uobičajene sofisticiranosti (koristi množenje a ne sabiranje), potiče od matematičara Apolonija iz Perge, iz  3. vijeka p.n.e. On pita: "S obzirom na stih:
(
"Devet djevojaka, hvali slavnu moć Artemide"
), čemu je jednak proizvod svih njegovih elemenata?" Bolji primjeri isopsefije pokazuju nam grafiti iz Pompeja, koji datiraju iz 79. godine nove ere. Jedna glasi:, "
Volim je, a njen broj je 545.
" Drugi kaže, "
Amerimnus je dobro mislio na svoju damu Harmoniju. Broj njenog časnog imena je 45.
Dobrova (Krško)
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Dobrova je imala 197 stanovnika.
Grbavci Donji
Grbavci Donji su naseljeno mjesto u gradu Zvorniku, Bosna i Hercegovina.
Historija
U Grbavcima su srpske paravojne formacije 22. maja 1992. ubile 70 bošnjačkih civila.
Izopsefija
Historija
" Svetonije 121. godine nove ere izveštava o političkom sloganu koji je neko napisao na zidu u Rimu:
"Neron, Orest i Alkmeon su ubili svoje majke.
Računanje novo. Svoju majku je ubio Neron."
što je, čini se, još jedan primjer. Na grčkom jeziku Νερων, Neron, ima brojčanu vrijednost 50 + 5 + 100 + 800 + 50 = 1005, istu vrijednost kao ιδιαν μητερα απεκτεινε (idian metera apekteine) - "Ubio je vlastitu majku", (10 + 4 + 10 + 1 + 50) + (40 + 8 + 300 + 5 + 100 + 1) + (1 + 80 + 5 + 20 + 300 + 5 + 10 + 50 + 5). Poznati primjer je 666. u biblijskoj knjizi Otkrovenja (13:18): "Neka razumi broji broj zvijeri: jer to je broj čovjeka; a njegov broj je šest stotina šezdeset i šest" (Ovdje upotrijebljena riječ "računati", ψηφισάτω, psefisato, ima isti korijen "kamenčić" kao i riječ izopsefija). [7] [8] Neronovo ime na grčkom "Neron Kaisar" kada se transliterira pomoću hebrejske gematrije dobije se vrijednost šeststo šezdeset i šest.
Nadgrobni spomenik pronađen u hramu Artemide Ortijske u Sparti je primjer iz 2. vijeka p.n.e. gdje izopsefski elegični stih glasi:
ΟΡΘΕΙΗ ΔΩΡΟΝ ΛΕΟΝΤΕΥΣ ΑΝΕΘΗΚΕ ΒΟΑΓΟΣ ΒΨΛ
ΜΩΑΝ ΝΙΚΗΣΑΣ ΚΑΙ ΤΑΔΕ ΕΠΑΘΛΑ ΛΑΒΩΝ ΒΨΛ
ΚΑΙ Μ ΕΣΤΕΨΕ ΠΑΤΗΡ ΕΙΣΑΡΙΘΜΟΙΣ ΕΠΕΣΙ ΒΨΛ
To je zavjetna stela za dječaka koji je pobijedio na takmičenju u pjevanju. Riječi u svakom retku zbrajaju se sa ΄ΒΨΛ, što je broj 2730, a ukupan broj se navodi i na kraju svakog retka. Također u 2. vijeku n.e., Aelius Nikon iz Pergama, grčki arhitekt i graditelj kojeg je njegov sin, poznati liječnik Galen, opisao kao "da je savladao sve što je bilo potrebno o nauci o geometriji i brojevima", bio je majstor u sastavljanju izopsefskih djela.
HTATIP2
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 242 aminokiseline, a molekulska težina  27.049 Da.