cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Osnovno stanje
Implikacije
Kako osnovno stanje nema čvorove ono je "prostorno" nedegenerisano, tj. ne postoje dva stacionarna kvantna stanja sa energetskom svojstvenom vrijednošću osnovnog stanje (nazovimo ga E_g) i isto spinsko stanje i stoga bi se razlikovali samo u svom pozicijskom prostoru talasnih funkcija.
Semberija
Privreda
U ovoj regiji je razvijena poljoprivreda i prerada poljoprivrednih proizvoda.
Osnovno stanje
Implikacije
Obrazloženje ide prema kontradikciji: Jer ako bi osnovno stanje bilo degenerisano onda bi postojala dva ortonormalna stationary states i  — kasnije predstavljene njihovim kompleksnim poziciono-prostornim talasnim funkcijama  i  — i bilo koja superpozicija  sa kompleksnim brojevima c_1, c_2 ispunjavanje uvjeta  bi također bilo takvo stanje, tj. imalo bi istu energetsku svojstvenu vrijednost E_g i isto spin-stanje.
Sada neka x_0 bude neka nasumična tačka (gdje su definirane obje talasne funkcije) i postavimo: i
(prema premisi bez čvorova).
Stoga je pozicijsko-prostorna talasna funkcija od je
Dakle,
za sve t.
Ali tj., x_0 je čvor talasne funkcije osnovnog stanja i to je u suprotnosti s pretpostavkom da ova talasna funkcija ne može imati čvor.
Skenderbeg
Đurađ Kastrioti (albanski: Gjergj Kastrioti; 6. maj 1405 - 17. januar 1468), poznatiji kao Skenderbeg (albanski: Skënderbej; osmanlijski turski: İskender Bey), bio je albanski plemić i vojni komandant koji je služio Osmanlijskom carstvu (1423. - 1443.), Mletačkoj republici (1443. - 1447.) i Kraljevini Napulj (1447. - 1468.). Nakon napuštanja osmanlijske službe, vodio je pobunu protiv Osmanlijskog carstva na teritoriji današnje Albanije i Sjeverne Makedonije. Skenderbeg se uvijek potpisivao kao gospodar Albanije (latinski: Dominus Albaniae) i nije tražio nikakve druge titule u zvaničnim dokumentima.
Zvonimir Boban
Zvonimir Boban bivši je hrvatski nogometaš, kapiten hrvatske nogometne reprezentacije. Igrao je u sredini terena, u dresu sa brojem 10. Uz Roberta Prosinečkog i Aljošu Asanovića, Boban je najbolji vezni igrač koga je Hrvatska ikad imala. 1987. nastupa na Svjetskom prvenstvu U-20 u Čileu, gdje osvaja zlato, a upravo je u finalu izveo posljednji penal koji je odlučio pobjednika. Dvostruki je dobitnik Državne nagrade za sport "Franjo Bučar" kao član reprezentacije (1998) i lično (2002).
Skenderbeg
Kao član plemićke porodice Kastrioti, odveden je kao zarobljenik u Osmanlijsko carstvo gdje se obrazovao i služio u vojsci narednih dvadeset godina. Njegova hrabrost je kulminirala imenovanjem za sandžakbega (guvernera) Debarskog sandžaka 1440. godine. Nakon bitke kod Niša napustio je osmanlijsku vojsku postavši vladar Kroje, Svetigrada i Modriča. To je dovelo do imenovanja za glavnog komandanta kratkotrajne Lješke lige koju je osnovalo albansko plemstvo. Uprkos svojoj vojnoj hrabrosti, nije bio u stanju da učini više od zadržavanja svoje imovine na maloj teritoriji u sjevernoj Albaniji, gdje su se desile gotovo sve njegove pobjede protiv Osmanlija.
Zvonimir Boban
Klupska karijera
Većinu klupske karijere proveo je u AC Milanu, s kojim je 1994. osvojio UEFA-inu Ligu prvaka, te 4 naslova prvaka Italije. Zbog svog izuzetnog doprinosa u uspjesima AC Milana, proglašen je najboljim stranim igračem u historiji ovog kluba. Bobanovu veliku popularnost i nogometnu veličinu najbolje pokazuje veličanstveni, vjerovatno i najveći oproštaj od nogometa 7. oktobra 2002. na Maksimiru, kad je Boban okupio mnoge nogometne legende, a prepun stadion uzvikivao njegovo ime.
Reprezentativna karijera
Bio je član jugoslavenske, a kasnije i hrvatske nogometne reprezentacije, za koju je nastupio u 51 utakmici i postigao 12 golova.
Bio je i drugi najbolji igrač (iza Roberta Prosinečkog) juniorskog svjetskog nogometnog prvenstva u Čileu.
Vodio je "Vatrene" kao kapiten na EP u Engleskoj 1996. i do 3. mjesta na SP 1998. u Francuskoj.
Zanimljivosti
Nije prošao zahtjeve Hajdukovih skauta - nije im kao igrač puno obećavao i "imao je pretanke noge".
Hrvatski radijski sportski komentator Ivo Tomić u svojim ga je prijenosima nazivao "zagrebački nogometni ban Zvone Boban" (nakon što se krajem 1980-ih smjelo više govoriti o banu Jelačiću).
Svjetlaci
Svjetlaci ili svici (lat. Lampyridae) su porodica insekata u redu tvrdokrilaca (Coleoptera), sa više od 2.000 opisanih vrsta, od kojih mnoge emitiraju svjetlost. To su bube mehkog tijela koje se obično nazivaju i munjebube zbog njihove upadljive proizvodnje svjetlosti, uglavnom tokom sumraka, da privuku ostale. Proizvodnja svjetlosti u Lampyridae nastala je kao pošten signal upozorenja da su larve neukusne; ovo je kooptirano u evoluciji kao signal parenja kod odraslih. U daljem razvoju, ženke svitaca iz roda Photuris oponašaju bljeskalicu vrsta roda Photinus kako bi uhvatile svoje mužjake kao plijen.
Svicie su rasprostranjeni u se umjerenoj i tropskoj klimi. Mnogi žive u močvarama ili u vlažnim, šumovitim područjima, gdje njihove larve imaju obilne izvore hrane. Dok svi poznati svici sijaju kao larve, samo neke odrasle jedinke proizvode svjetlost, a lokacija svjetlosnog organa varira među vrstama i među spolovima iste vrste. Privlačili su ljudsku pažnju još od klasične antike; njihovo prisustvo se smatra da označava širok spektar uslova u različitim kulturama, a posebno je estetski cijenjeno u Japanu, gdje su parkovi izdvojeni za ovu specifičnu svrhu.
Biologija
Svicu su tvrdokrilci i u mnogim aspektima podsećaju na druge koleoptere u svim fazama svog životnog ciklusa, prolazeći kroz potpunu metamorfozu. Nekoliko dana nakon parenja, ženka polaže oplođena jaja na ili neposredno ispod površine tla. Jaja se izlegu tri do četiri sedmice kasnije.
Larve se hrane do kraja ljeta. Svici hiberniraju kao larve. Neki to rade ukopavajući se pod zemlju, dok drugi nalaze mjesta na ili ispod kore drveća. Izbijaju u proleće. Larve većine vrsta su specijalizovani predatori i hrane se drugim larvama, kopnenim puževima i golaćima. Neki su toliko specijalizovani da imaju žljebaste mandibule koje isporučuju probavnu tečnost direktno svom plijenu. Nakon nekoliko sedmica, larve se ukukuljiče jednu do dvije i po sedmice i izlaze kao odrasle jedinke.
Ishrana odraslih varira između vrsta svitaca: neki su grabežljivice, dok se drugi hrane biljnim polenom ili nektarom. Neki odrasli, poput evropskog svjetlećeg crva, nemaju usta, izlaze samo da bi se parili i položili jaja prije smrti. Odrasle jedinke ljeti žive najviše nekoliko sedmica.
Svici se veoma razlikuju po svom općem izgledu, sa razlikama u boji, obliku, veličini i karakteristikama kao što su antene. Odrasle jedinke se razlikuju po veličini u zavisnosti od vrste, sa najvećim dužinom do 1 in. Mnoge vrste imaju neleteće larviformne ženke. One se često mogu razlikovati od larvi samo zato što odrasle ženke imaju složene oči, za razliku od jednostavnog oka larvi, iako ženke imaju mnogo manje (i često visoko regresirane) oči od očiju njihovih mužjaka. Najčešći poznati svici su noćni, iako su brojne vrste dnevne i obično neluminescentne; međutim, neke vrste koje ostaju u sjenovitim područjima mogu proizvoditi svjetlost.
Većina svitaca je neukusna za kičmenjačke grabežljivce, jer sadrže steroidne pirone lucibufagine, slične kardiotonskim bufadienolidima koji se nalaze u nekim otrovnim žabama. Svi svjetlaci sijaju kao larve, pri čemu je bioluminiscencija iskreni aposematski signal upozorenja predatorima.
Svjetlost i hemijska proizvodnja
Odrasle jedinke emituju svjetlost prvenstveno za odabir partnera. Rana bioluminiscencija larve usvojena je u filogeniji odraslih krijesnica, te je više puta dobijana i izgubljena prije nego što se učvrstila i zadržala kao mehanizam seksualne komunikacije kod mnogih vrsta. Odrasle lampiride imaju različite načine komuniciranja sa partnerima tokom udvaranja: stabilan sjaj, bljesak i korištenje hemijskih signala koji nisu povezani sa fototičkim sistemima. Hemijski signali ili feromoni, su prastari oblik seksualne komunikacije; ovo prethodi evoluciji blic signalizacije u lozi, i danas je zadržano kod dnevno aktivnih vrsta. Neke vrste, posebno svici iz rodova Photinus ,  Photuris  i  Pyractomena , odlikuju se jedinstvenim obrascima udvaranja koje emituju leteći mužjaci u potrazi za ženkama. Općenito, ženke iz roda Photinus ne lete, ali daju brzi odgovor na mužjačke signale svoje vrste. Signali, bilo da su foto ili hemijski, omogućavaju svicima da identifikuju parnjake svoje vrste. Karakteristike blic signalizacije uključuju razlike u trajanju, vremenu, boji, broju i stopi ponavljanja, visini leta i smjeru leta (npr. penjanje ili ronjenje) i variraju međuspecifično i geografski. Kada blic signali nisu dovoljno razlučeni između vrsta u populaciji, seksualna selekcija podstiče divergenciju signalnih obrazaca.
Ženke "femme fatale" svitaca roda Photuris  oponašaju fototičke signalne obrasce manjih jedinki rodaPhotinus, privlačeći mužjake onime što izgleda kao prikladan partner i jedu ih. Ovo osigurava ženkama zalihe toksičnih odbrambenih hemikalija lucibufagina.
Mnogi svici ne proizvode svjetlost. Obično su ove vrste dnevne ili dnevno leteće, kao što su one iz roda Ellychnia. Nekoliko dnevnih svitaca koji uglavnom naseljavaju sjenovita mjesta, kao što su ispod visokih biljaka ili drveća, luminiscentni su. Jedan takav rod je Lucidota. Nebioluminiscentne vrste za signaliziranje partnerima koriste feromone. Ovo je podržano činjenicom da neke bazne grupe ne pokazuju bioluminiscenciju i umjesto toga koriste hemijsku signalizaciju. Phosphaenus hemipterus ima fotične organe, a ipak je dnevni svitac i ima velike antene i male oči. Ove osobine snažno sugeriraju da se feromoni koriste za seksualnu selekciju, dok se foto organi koriste za signale upozorenja. U kontroliranim eksperimentima, mužjaci koji su dolazili niz vjetar prvi su stigli do ženki, što ukazuje da mužjaci putuju uz vjetar duž perjanice tragova feromona. Mužjaci mogu pronaći ženke bez upotrebe vizuelnih znakova, pa seksualna komunikacija u P. hemipterus  izgleda da je u potpunosti posredovan feromonima.
Hstorija fosila
Najstariji poznati fosil iz porodice Lampyridae je  Protoluciola  iz kasne krede (kenomanij ~ prije 99 miliona godina) burmanski ćilibar iz Mjanmara, koji pripada potporodica Luciolinae. Organ koji proizvodi svjetlost je jasno prisutan. Na osnovu genomske analize, zaključeno je da je boja sjaja predaka za posljednjeg zajedničkog pretka svih živih svitaca bila zelena.
Taksonomija
Svici (uključujući munjevice) su porodica, Lampyridae, od oko 2.000 vrsta unutar rfeda Coleoptera. Porodica čini jedinstveni kladus, prirodnu filogenetičku grupu. Termin svitac se koristi i za odrasle jedinke i za larve vrsta kao što je Lampyris noctiluca, obična evropska larva u kojoj samo odrasle ženke koje ne lete sjajno sijaju; leteći mužjaci sijaju slabo i isprekidano. U Amerikama, "sjajni crvi" su blisko srodna porodica tvrdokrilaca Phengodidae, dok je na Novom Zelandu i Australiji "sjajni crv" luminiscentna larva gljivičnog svica Arachnocampa , unutar pravih muha, Diptera.
Filogenija
Filogenija porodice Lampyridae, zasnovana na filogenetskim i morfološkim dokazima Martina et al. 2019, je:
Konzervacija
Smatra se da populacija svitaca opada širom svijeta. Iako su podaci o praćenju za mnoge regije oskudni, sve veći broj anegdotskih izvještaja, zajedno s nekoliko objavljenih studija iz Evrope i Azije, sugerira da su svjetlaci u problemu. Nedavne IUCN crvena lista procjene za sjevernoameričke svicve identificirale su vrste s povećanim rizikom od izumiranja u SAD-u, s 18 taksona kategoriziranih kao ugroženima od izumiranja.
Svici se suočavaju s prijetnjama, uključujući gubitak i degradaciju staništa, svjetlosno zagađenje, korištenje pesticida i klimatske promjene. Svitački turizam, brzo rastući sektor industrije putovanja i turizma, također je identificiran kao potencijalna prijetnja svicima i njihovim staništima kada se njima ne upravlja na odgovarajući način. Poput mnogih drugih organizama, na svice direktno utiču promjene u korištenju zemljišta (npr. gubitak područja staništa i povezanosti), što je identificirano kao glavni pokretač promjena biodiverziteta u kopnenim ekosistemima. Pesticidi, uključujući insekticide i herbicide, također su naznačeni kao vjerojatni uzrok opadanja brojnosti svitaca. Ove hemikalije ne samo da mogu direktno naštetiti svicima, već imaju i potencijal da smanje populaciju plijena i degradiraju stanište. Svjetlosno zagađenje je posebno zabrinjavajuća prijetnja za ove insekta. Budući da većina vrsta svitaca koristi bioluminiscentne signale udvaranja, također su veoma osetljivi na nivoe svetlosti u okolini i posledično na svjetlosno zagađenje. Sve veći broj studija koje istražuju efekte vještačkog svjetla noću na svice pokazalo je da svjetlosno zagađenje može poremetiti signale udvaranja, pa čak i ometati raspršivanje larvi. Istraživanja se slažu da je zaštita i unapređenje staništa svitaca neophodna za očuvanje njihove populacije. Preporuke uključuju smanjenje ili ograničavanje vještačkog svjetla noću, obnavljanje staništa gdje se pojavljuju ugrožene vrste i eliminaciju nepotrebne upotrebe pesticida, između mnogih drugih mjera.
Rebecca (1940)
Rebecca je film Alfreda Hitchcocka iz 1940. godine. To je bio njegov prvi "američki" film. Robert E. Sherwood i Joan Harrison adaptirali su istoimeni roman Daphne du Maurier (1938) u produkciji Davida O. Selznicka.
Radnja
U filmu su glavni likovi Maxim de Winter, njegova druga supruga te gđa Danvers, sluškinja pokojne supruge. Riječ je o sjećanjima koja kontroliraju De Wintera, njegovu sadašnju suprugu i gđu Danvers.
Radnja je većinom neizmijenjena u usporedbi s romanom. Hitchcock je, također, prešao preko holivudskog koda lezbijstva jer je sluškinja opsjednuta Rebeccom nakon njene smrti.
Glumci
Hitchcockov kameo nalazi se pred kraj filma; vidimo ga izvan telefonske govornice dok Jack telefonira.
SC Braga
Sporting Clube de Braga je profesionalni nogometni klub iz Brage, Portugal. Takmiči se u Primeira Liga, prvom rangu portugalskog nogometa.
Historija
Klub je osnovan 19. januara 1921. godine. Prvobitno je bio poznat kao Arsenal do Minho. Nikada nije bio prvak Portugala. u sezoni 2009/10. osvaja drugo mjesto. Dva puta je bio pobjednik nacionalnog kupa. U sezoni 2010/11. je igrao finale Evropske lige protiv Porta. Poražen je sa 1-0.
Herman Van Rompuy
Herman Achille Van Rompuy (rođen 31. oktobra 1947) jest flamanski političar partije Krišćanski demokrati i Flamanci (CD&V) i trenutni predsjednik Evropskog vijeća, prvi u historiji Evropske unije.
Dobrč
Dobrč je naseljeno mjesto u gradu Mostaru, Bosna i Hercegovina.
IC 366
IC 366 (također poznat kao PGC 14887) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 172 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Bik. Najveći prečnik je 0,30 (15 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (10 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Sherbourne Wesley Burnham 5. oktobra 1890. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 444
NGC 444 (također poznat kao IC 1658, MCG 5-4-7, PGC 4561 i UGC 810) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 222 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,90 (123 hiljade sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (26 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio R. J. Mitchell 26. oktobra 1854. godine.
Phil Collins
Philip David Charles "Phil" Collins (rođen 30. januara 1951) jest engleski muzičar, bivši pjevač i bubnjar pop-rock grupe Genesis. Collins je paralelno sa članstvom u Genesisu imao i vrlo uspješnu solo karijeru, u kojoj je osvojio sedam Grammyja, dva Zlatna globusa te Oscar za najbolju originalnu pjesmu. Godine 2010. je primljen u Rock and Roll kuću slavnih kao član Genesisa.
Collins je, uz Paula McCartneyja i Michaela Jacksona, jedan od trojice muzičara koji su prodali preko 100 miliona albuma kao solo izvođači i kao članovi muzičkog sastava. Ukupno je tokom 1980-ih imao više Top 40 hitova na Billboard Hot 100 ljestvici nego ijedan drugi muzičar.
U martu 2011. Collins je objavio penzionisanje iz porodičnih razloga.
Collins je gostovao u Hrvatskoj u sklopu oproštajne svjetske turneje "First Final Farewell Tour" te je 27. oktobra 2005. održao koncert u zagrebačkom Domu sportova.
Diskografija
mini|270px|Collinsova zvijezda na [[Holivudska staza slavnih|Holivudskoj stazi slavnih]]
Kotromanići
Kotromanići su bili bosanska vladarska dinastija koja je vladala približno od 1250. do 1463. godine. Vladali su u Bosni kao banovi i kasnije kao kraljevi, te 1459. godine u Srbiji kao despoti.
Porijeklo
Bosanski ban Prijezda I Kotromanić, koji je vladao Bosnom od 1250. do 1287. godine, se smatra osnivačem dinastije Kotromanića.
Vjera
Jedan od prvih bosanskih banova, Kulin, je bio krstjanin, pripadnik Crkve bosanske. Uslijed pritiska rimske pape i opasnost od križarskog pohoda na saboru na Bilinom polju 1203. godine se odrekao ovog heretičkog učenja. Uprkos njegovom odricanju, od početka 12. stoljeća pa do dolaska na vlast bana Mateja Ninoslava 1232. godine, Crkva bosanska jača svoj uticaj među narodom. U ovo vrijeme bosanski krstjani stupaju u neposredne veze sa zapadnim hereticima. Nasljednik Kulina bana, ban Stjepan Kulinić je bio katolik i aktivno učestvovao u progonu krstjana, zbog čega je na kraju svrgnut sa banskog položaja. Ban Matej Ninoslav u pismu papi Grguru IX 1233. godine izvještva ga da je njegov rođak, odnosno budući bosanski ban Prijezda I Kotromanić “nedavno vratio iz prljavštine heretičke stranputice na čistoću katoličke vjere”. Matej Ninoslav je sam bio član heretičke vjere od rođenja ali je pod pritiskom novog papskog izaslanika kardinala Jakoba i Ugarske prihvatio katoličanstvo, kao i njegov rođak i budući ban Prijezda II. Zbog ovog događaja narod se pobunio i usprotivio svome banu. Uslijed ovakvog pritiska bosanski ban se vratio svojoj ranijoj vjeri što je započeo novi niz križarskih pohoda na Bosnu. Poznato je da su brojne velikaške bosanske porodice bili pripadnici bosanske crkve kao što su: Hranići, Pavlovići, Klešići, Kosače, Hrvatinići, Sankovići.
Nakon 1340. godine, skoro svi Kotromanići, osim Stjepana Ostoje (koji je bio pripadnik Crkve bosanske), su vladali kao rimokatolici. Iako su Vatikan i Ugarska vršili pritisak na njih zbog njihovih heretičkih uvjerenja (koje su odbacili da Bosna ne bi bila meta križarskih ratova) oni su i nakon prelaska na Rimokatoličanstvo tajno podržavali Crkvu bosansku. Predzadnji bosanski kralj Stjepan Tomaš je bio posljednji vladar Bosne koji je bio pripadnik Crkve bosanske i čak nakon prelaska na katolicizam održavao prisne odnose sa njenim pristalicama. Pod pritiskom Rimske kurije kralj Tomaš počinje neviđeno proganjane bosanskih krstjana što je dovelo do njihovog nestanka. Jedan suvremeni franjevac je u izvještaju od 20.12.1435. godine za kralja Tvrtka II Kotromanića zabilježio: "ovaj kralj je samo po vanjštini kršćanin, ustinu, nije kršten, i na sve načine sprečava fratre u svojoj zemlji da krste ljude (...) tamo žive manihejski heretici (...) divlji neprijatelji crkve".
Vladavina
mini|302x302piksel|Bosna u ranom 15. vijeku (oko 1412. godine) - Oblast Hrvoja Vukčića, Vojvodstvo Sandalja Hranića, Kneževina Pavla Radenovića, Banovina Usora i zemlje pod direktnom vlašću bosanskog kralja. Prvi poznati član dinastije, ban Prijezda I, bio je rođak i nasljednik bosanskog bana Mateja Ninoslava. Prijezdu su naslijedili sinovi Prijezda II i Stjepan I, zvan Kotroman, po kojem je dinastija dobila ime. Banovali su zajedno približno do 1290. godine, a potom je čast bosanskog bana obnašao sam Stjepan. Oko 1302. potisnuo ga je Mladen I Bribirski (Šubić), koji je zavladao kao "ban bosanski". Pri kraju njegove vladavine bansku čast u Bosni preuzeo je sin Stjepana I, Stjepan II, najprije kao vazal Mladena II Bribirskoga, a zatim kao samostalan vladar (1322-1353).
Za njegove vladavine Bosna se znatno teritorijalno proširila. Njegova kćer, Elizabeta Kotromanić, udala se za ugarsko-hrvatskog kralja Ludovika I Anžuvinca. Stjepana II naslijedio je sin njegovog brata, Tvrtko I (ban 1353-1377; kralj 1377-1391), najistaknutiji vladar dinastije. Od vremena njegove vladavine plemićki sabor (stanak) u Bosni birao je vladare isključivo iz roda Kotromanića. Tokom vladavine Tvrtkovog nasljednika, Stjepana Dabiše (1391-1395), ojačala je moć bosanskih velikaša Hrvoja Vukčića Hrvatinića, Pavla Radinovića i Sandalja Hranića Kosače, koji su utjecali na izbor pojedinih vladara u Bosni. Nakon kratke vladavine Dabišine udovice Jelene Grube (1395-1398), na bosansko prijestolje su došli Stjepan Ostoja (1398-1404, 1409-1418), Tvrtko II (1404-1409, 1421-1443), Stjepan Ostojić (1418-1421), Stjepan Tomaš (1443 -1461) i Stjepan Tomašević (1461 - 1463).
Stjepan Tomašević je oženio Jelenu Branković, jedinu kćerku srpskog vladara Lazara Brankovića. Ona mu je u miraz donijela vlast nad Srbijom, te je Stjepan Tomašević vladao kao despot Srbije od vjenčanja s Jelenom do pada Srbije pod osmansku vlast. Glavni posjedi nalazili su im se u srednjoj Bosni, u dolini rijeke Bosne do Vranduka i u župi Lašvi. Od značajnijih gradova posjedovali su Visoko, Sutjesku, Bobovac, Fojnicu i Kreševo te okolna rudarska naselja. Brakom Stjepana Ostoje i Jelene Nelipčić, udovice Hrvoja Vukčića Hrvatinića, stekli su Plivsku i Lučku župu s Jajcem, u kojem su stolovala dva posljednja bosanska kralja.
Pad Bosne i nakon pada
Dinastija Kotromanića je zbačena s osmanskim osvojenjem srednjovjekovne Bosne 1463. godine, kada je pogubljen posljednji bosanski kralj Stjepan Tomašević (1461-1463). Zajedno s njim pogubljen je i njegov stric, Radivoj Ostojić, te njegov rođak (Radivojev najstariji sin) Tvrtko. Muški članovi dinastije koji su preživjeli pad Bosne bili su dva unuka kralja Stjepana Ostoje: Šimun (mlađi sin Ostojinog mlađeg vanbračog sina, kralja Stjepana Tomaša) i Matija (najmlađi sin Ostojinog starijeg sina Radivoja), a moguće je da je u trenutku pada Bosne bio živ i treći Ostojin unuk, Đurađ (srednji sin Radivoja). Šimun je otišao u Istanbul, primio islam, postao poznat kao Ishak-beg Kraljević i dobio provinciju Karesi na upravu. Matija se posljednji put u izvorima spominje 1465. godine. Đurađ se u izvorima spominje posljednji put 1455. godine pa je moguće da je umro prije pada Bosne.
Vlada Federacije Bosne i Hercegovine Nedžada Brankovića
Šesta Vlada Federacije Bosne i Hercegovine osnovana je 30. marta 2007, a za predsjednika je izabran Nedžad Branković. Vladin mandat je istekao 25. juna 2009.
Barakatov sindrom
Barakatov sindrom je rijetka bolest koju karakteriziraju hipoparatireoidizam, senzorinervna gluhoća i bubrežna bolest, te stoga poznata i kao HDR sindrom. Prvi su ga opisali Amin J. Barakat et al. 1977. godine.
Prezentacija
To je genetički razvojni poremećaj sa kliničkom raznolikošću koju karakterišu hipoparatireoza, senzorineurvna gluhoća i bubrežna bolest. Pogođene osobe obično imaju hipokalcemiju, tetaniju ili afebrilne konvulzije u bilo kojoj dobi.
Gubitak sluha je obično bilateralni i može varirati od blagog do dubokog oštećenja. Bolest bubrega uključuje nefrotski sindrom, cistaste bubrege, bubrežnu displaziju, hipoplaziju ili aplaziju, deformaciju karlice, vezikoureteralni refluks, hroničnu bolest bubrega, hematuriju, proteinuriju i ožiljke na bubrezima.
Osciliranje
Osciliranje ili titranje (lat. oscillare ‚njihanje‘) je vremenski ovisna promjena bilo koje mjerne veličine u nekom sistemu oko srednje vrijednosti. Osciliranje se najčešće proučava u fizici, ali osciliranje postoje, npr. i u biološkim i ekonomskim sistemima.
Barakatov sindrom
Prezentacija
Ostale prijavljene karakteristike uključuju: intelektualna invalidnost, policistasti jajnici, posebne karakteristike lica, ishemijski moždani udar i retinitis pigmentosa.
Osciliranje
Mogući oblici osciliranja su:
Barakatov sindrom
Citogenetika
Hasegawa et al. (1997) pronašli su ovaj sindrom, koji su nazvali HDR sindromom (za hipoparatireozu, gluhoću i displaziju bubrega), kod japanske djevojčice s de novo delecijom 10p13. Iskustvo ih je navelo da sugerišu da se gen odgovoran za HDR sindrom nalazi u regiji 10pter-p13. Pronašli su i izvještaje o 14 pacijenata sa delecijom 10p13: 5 koji su imali hipoparatireoidizam ili hipokalcemiju, šest je imalo abnormalnosti urinarnog trakta (kao što je bubrežna displazija, unilateralne ageneza bubrega ili vezikopovratni refluks), a dvojr je imalo gluhoću. Parcijalni DiGeorgeov sindrom (188400) dijagnosticiran je kod 4/5 pacijenata sa hipoparatireoidizmom. Međutim, nijedan od pacijenata nije imao sve komponente trijade HDR sindroma (prema Barakat et al 1977, 2018)
Osciliranje
Periodično osciliranje
Osciliranje počinje kada tijelo izvedemo iz položaja ravnoteže. Kad se tijelo kreće u jednom smjeru, na njega u suprotnom smjeru djeluje elastična sila Fe koja ga vraća u položaj ravnoteže.
Barakatov sindrom
Citogenetika
Van Esch et al. (1999) opisali su dva pacijenta sa parcijalnim DiGeorgeovim sindromom (facijalni dismorfizam, hipoparatireoidizam, bubrežna ageneza, ) i preuređenjem hromodomskog kraka 10p. Fujimoto et al. (1999) opisali su japanskog dječaka sa HDR sindromom i rekurentnim cerebralnim infarktom u [[bazna ganglija|baznim ganglijama. Analiza hromosoma pokazala je de novo deleciju 10p15.1-p14, što sugerira da se navodni gen odgovoran za HDR sindrom nalazi na poziciji 10p15.1-p14. Lichtner et al. (2000) izvijestili su o rezultatima kliničke i molekulske analize delecija pacijenta kojeg su opisali Hasegawa et al. (1997) i novi slučaj, oba sa HDR fenotipom: hipoparatireoza, gluhoća i bubrežna displazija. Utvrđeno je da imaju djelimičnu monosomiju za 10p zbog terminalnih delecija s prijelomnim tačkama između D10S585 i D10S1720. U poređenju sa prethodno objavljenim podacima o pacijentima sa DiGeorge/velokardiofacijalnim sindromom povezanim sa 10p monosomijom (vidi ), zaključili su da je HDR sindrom susednog gena. Hemizigotnost za proksimalni region može uzrokovati srčane defekte i nedostatak T-ćelija; hemizigotnost za distalniju regiju može uzrokovati hipoparatireozu, senzornervnu gluhoću i bubrežnu displaziju. Bernardini et al. (2009) opisali su 14-mjesečnu djevojčicu sa HDR trijadom povezanom s psihomotornim kašnjenjem, facijalnim dismorfizmom, bilateralnim rascjepom usne/nepca, Fallotovom tetralogijom  i suženim prstima i nepravilno postavljenim nožnim prstima s kožnom sindaktilijom prstiju 2 i 3. Analiza genomske hibridizacije (CGH) je identifikovala 6,5-Mb deleciju hromosoma 10p15.3-p15.1, kao i 1,9-Mb duplikaciju hromosomskog segmenta  10p15.1-p14. Oba debalansa bila su de novo. Duplirana sekvenca je uključivala gen GATA3 i 1,5 Mb uzvodno i 0,3 Mb nizvodno od GATA3; PCR u realnom vremenu potvrdio je dva puta povećanje broja kopija GATA3 u poređenju sa kontrolama, a direktno sekvenciranje DNK nije pokazalo nikakvu promjenu u GATA3 sekvenci. Sugerirali su da i delecija i duplikacija GATA3 mogu dovesti do sličnog fenotipa.
Osciliranje
Periodično osciliranje
Ubrzanje tijela je promjenljiva i raste s udaljavanjem od položaja ravnoteže: gdje je l je udaljenost tijela od položaja ravnoteže – elongacija.
Barakatov sindrom
Molekulska genetika
Van Esch et al. (2000) izvršili su studije mapiranja delecije kod 2 HDR pacijenta (vidjeti i ) i definirali kritičnu regiju od 200 kb koja sadrži GATA3 gen (131320). Ovaj gen pripada porodici transkripcijskih faktora cinkovog prsta koji su uključeni u embrionski razvoj kičmenjaka. Pretraga GATA3 mutacija u 3 druga HDR probanda identifikovala je jednu nonsens mutaciju i dvije intragenske delecije (131320.0003, 131320.0004) koje su predviđale gubitak funkcije, što je potvrđeno odsustvom vezivanja mutantnog GATA3 proteina. Ovi rezultati pokazali su da je GATA3 neophodan u embrionskom razvoju paratireoidnih žlezda, slušnog sistema i bubrega, a pokazali da haploinsuficijencija GATA3 uzrokuje ljudski HDR sindrom. Muroya et al. (2001) izvještavaju o analizi gena GATA3 u devet japanskih porodica sa HDR sindromom. Analiza sekvence je pokazala nove heterozigotne mutacije u tri porodice, uključujući misens (131320.0006), insercijske (131320.0007) i nonsens mutacije. Delecije GATA3 pronađene su u četiri porodice; hromosom sa delecijom bio je očevog porekla u troje od njih. U dvije porodice nisu identifikovane mutacije. Fenotip je bio različito eksprimiran između i unutar porodica. Jedna osoba je imala ponovljeni moždani udar za koji su autori sugerirali da bi mogao biti povezan sa GATA3 haploinsuficijencijom, jer je GATA3 eksprimiran u centralnom nervnom sistemu. Od dvije porodice u kojima nisu otkrivene GATA3 abnormalnosti, tipske karakteristike HDR-a bile su prisutne u jednoj, ali su atipske, uključujući retinitis pigmentosa (268 000) i ozbiljno zatajenje rasta, pored HDR trijade, pronađene u drugoj. Hernandez et al. (2007) prijavili su majku i kćer sa HDR-om i malformacijama ženskog genitalnog trakta kod kojih su identificirali deleciju u GATA3 genu (131320.0009). Majka je imala nefunkcionalni desni bubreg i septiranu maternicu, dok je njena kćerka imala desnu bubrežnu agenezu i uterus didelphys sa septiranom vaginom. Nezahvaćena sestra i tetka po majci, koje nisu nosile mutaciju, nisu imale anomalije maternice.
Osciliranje
Periodično osciliranje
Najveća elongacija (maksimum) je amplituda osciliranja i označava se s X0, A, ili Y0.
Barakatov sindrom
Molekulska genetika
Kod 14-godišnjeg dječaka s neurološkim simptomima, pored trijade HDR sindroma: hipoparatireoidizma, senzornervne gluhoće i bubrežne displazije, koji nije imao mikrodeleciju u regijama 22q11.2 ili 10p14, prema FISH analizi, Ferraris et al. (2009) identifikovali su heterozigotnost za de novo 2-bp deleciju (131320.0013) u egzonu 2 gena GATA3, za koju se predviđa da će izazvati prerano okončanje proteina. Zaključili su da haploinsuficijencija GATA3 može biti odgovorna za složenu neurološku sliku pored poznate trijade HDR sindroma. Naveli su da je prijavljeno 46 slučajeva HDR-a, od kojih je 44 podvrgnuto molekulskoj analizi, dok je još 31 slučaj poznat kod roditelja ili rođaka probanda; oni su prikazali kliničke i molekulske nalaze prijavljenih pacijenata do danas.
Osciliranje
Periodično osciliranje
vrijeme potrebno za jedan u oscilaciju je T – period: gdje je t je proteklo vrijeme, a N je broj oscilacija.
Barakatov sindrom
Molekulska genetika
Sun et al. (2009) prijavili su brata i sestru Han Kineza s hipoparatireoidizmom i senzornervnim oštećenjem sluha, kod kojih su identificirali heterozigotnost za nonsens mutaciju GATA3 (R367X; 131320.0008), prethodno identificiranu kod Japanca sa HDR sindromom (Muroya et al., 2001.). Kineski braća nisu imali nikakvu očiglednu bolest bubrega. Mutacija nije pronađena ni kod jednog od njihovih roditelja koji nisu bili pogođeni. Zaključili su da je jedan od roditelja vjerovatno imao germinalni mozaicizam mutantnog gena GATA3.
Osciliranje
Periodično osciliranje
Omjer broja oscilacija i proteklog vremena je ν ili f – frekvencija osciliranja:
Barakatov sindrom
Molekulska genetika
Kod 29-godišnje Portugalke koja je imala tešku hipoparatireozu, bilateralnu blagu neervnosenzornu gluhoću i agenezu vagine i materice, ali bez abnormalnosti bubrega, Moldovan et al. (2011) analizirali su GATA3 gen i identifikovali heterozigotnu misens mutaciju (C342Y; ). Autori su istakli da su ovaj slučaj, zajedno sa majkom i kćerkom, proučavali Hernandez et al. (2007) koji je također imao HDR i malformacije ženskog genitalnog trakta; potvrdili ulogu GATA3 u regulaciji razvojnih mehanizama materice i vagine.
Kod 52-godišnjeg Japanca sa HDR-om, Kamezaki et al. (2017) identificirali su heterozigotnost za misens mutaciju u genu GATA3 (C288Y; ). Mutacija, koja je identifikovana direktnim sekvenciranjem gena, takođe je identifikovana kod četiri druga pogođena člana porodice iz četiri generacije. Osim gubitka sluha i hipoparatireoze, pacijent je imao i membranoproliferativni nalaz sličan glomerulonefritisu na bubrežnoj histologiji. Pretpostavili su da se glomerulske abnormalnosti mogu pripisati neravnoteži T-pomoćnih ćelija.
Genetika
Defekt se u većini slučajeva nalazi na hromosomu 10p (genski lokus: 10pter-p13 ili 10p14-p15.1). Haploinsuficijencija (delecije) faktora transkripcije cinkovog prsta GATA3 ili mutacije u genu GATA3 javlja se kao osnovni uzrok ovog sindroma. To uzrokuje neuspjeh u specifikaciji prosenzornog domena i nakon toga dovodi do povećane smrti čelija u pužničnom kanalu, što uzrokuje gluhoću. Budući da je spektar fenotipskih varijacija kod oboljelih osoba prilično velik, Barakatov sindrom (HDR) vjerovatno nastaje kao haplonedovoljni poremećaj niske penetrabilnosti u kojoj njihova genetička pozadina ima glavnu ulogu u težini bolesti.
Nasljeđivanje je vjerovatno autosomno dominantno.
Dijagnoza
Trebalo bi izvršiti detaljnu dijagnozu svakom oboljelom, a braću i sestre treba ispitati na gluhoću, paratireoidnu i bubrežnu bolest. Sindrom treba uzeti u obzir kod novorođenčadi kojoj je prenatalno dijagnosticiran defekt na kratkom (p) krakuhromosoma 10  i onih kojima je dijagnosticiran dobro definirani fenotip abnormalnosti mokraćnog trakta.
Liječenje
Liječenje se sastoji od saniranja kliničkih abnormalnosti u vrijeme prezentacije i uključuje genetičko savjetovanje, korekciju kalcija, liječenje problema sa sluhom, praćenje funkcije bubrega i pažljivo praćenje bubrežnih cista.
Prognoza
Prognoza zavisi od težine bolesti bubrega. Očekivani životni vijek je nepromijenjen ako je bolest blaga.
Epidemiologija
Učestalost je nepoznata, ali se smatra da je bolest vrlo rijetka. Zapaženo je da su pogođeni i muškarci i žene. hipoparatiroidizmom, senzorneurvnom gluhoćom i bubrežnombolešću. Međutim, specifični simptomi i težina mogu varirati. Oko 65% ljudi s Barakatovim sindromom zajedno ima hipoparatireoidizam, senzorneuralnu gluhoću i bolest bubrega.
NGC 6586
NGC 6586 (također poznat kao IRAS 18114+2104, MCG 4-43-16, PGC 61600 i UGC 11164) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 145 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 0,90 (38 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (21 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 27. jula 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Masturbacija
mini|Djelo austrijskog slikara [[Gustav Klimt|Gustava Klimta iz 1916. prikazuje čin samozadovoljavanja.]]
Masturbacija ili samozadovoljavanje jeste seksualna stimulacija vlastitih genitalija, obično do tačke postizanja orgazma. Stimulacija može biti izvedena ručno, korištenjem predmeta ili sprava ili kombinacijom ovih metoda. Masturbacija je uobičajen oblik autoeroticizma, a pored samozadovoljavanja pod masturbacijom se smatra i uzajamno zadovoljavanje s partnerom ili partnericom.
Muškarci i žene imaju zajedničke tehnike i osobine ali također i specifične preference u načinima samozadovoljavanja. Studije su pokazale da je masturbacija učestala kod ljudi obaju spolova i svih uzrasta, iako postoje varijacije. Različite medicinske i psihološke prednosti su pripisane zdravom stavu prema seksu uopće i posebno prema masturbaciji te nije poznata posljedična veza između masturbacije i bilo kakvog oblika mentalnog ili fizičkog poremećaja. Činovi masturbacije su slavljeni u umjetnosti širom svijeta još od prethistorijskog vremena. Iako je postojao period (između kasnog 18. i ranog 20. stoljeća) kada je masturbacija bila podvrgnuta medicinskoj cenzuri i društevnom konzervatizmu, danas se smatra normalnim dijelom zdravog života.
Nogometne utakmice Austrija – Bosna i Hercegovina
Prvu zvaničnu utakmicu Austrija i Bosna i Hercegovina odigrale su 24. marta 2001. godine u sklopu kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 2002. Sergej Barbarez je u 42. minuti utakmice postigao gol za Bosnu i Hercegovinu dok je Michael Baur u 61. minuti postigao izjednačujući gol na utakmici. Tomislav Piplica, tadašnji igrač Energie Cottbusa debitovao je za Bosnu i Hercegovinu u ovoj utakmici. Svoju drugu međusobnu utakmicu pomenute reprezentacije odigrale su 5. septembra 2001. godine u Beču. Golovima Andreasa Herzoga u 38. i 87. minuti Austrija je ostvarila pobjedu rezultatom 2–0. U Beču 31. marta 2015. godine Austrija i Bosna i Hercegovina odigrale su utakmicu prijateljskog karaktera. Marc Janko je golom u 35. minuti utakmice donio prednost Austriji, međutim, Izet Hajrović je u 47. minuti izjednačio te postavio i konačan rezultat utakmice. U sklopu UEFA Lige nacija 2018/19. Austrija i Bosna i Hercegovina bile su u istoj grupi. Prva utakmica odigrana u Zenici završila je pobjedom domaćina. Jedini gol na utakmici postigao je Edin Džeko u 78. minuti utakmice. U Beču, 15. novembra 2018. utakmica je završila bez golova. Debitantski nastup za Bosnu i Hercegovinu u ovoj utakmici zabilježio je Amer Gojak.
Donji Jasenjani
Donji Jasenjani su naseljeno mjesto u gradu Mostaru, Bosna i Hercegovina.
No sikiriki (Edo Maajka)
No sikiriki je drugi studijski album bosanskohercegovačkog hip-hop izvođača Ede Maajke. Teme pjesama sa albuma su uglavnom ratne. Album je osvojio porin za najbolji album urbane, klupske muzike.
Singlovi
Na ovom albumu je izdato pet singlova. Singl koji je najavio album je bio No Sikiriki. Pa onda su izašli Pržiiiii, Ne-mo-žeš i Obećana Riječ. Singl koji je službeno zatvorio album je Mater Vam Jebem.
Ines Fančović
Ines Fančović (Split, 5. oktobar 1925 – Sarajevo, 21. august 2011) bila je legendarna glumica, diva bosanskohercegovačkog glumišta i jedna od najcjenjenijih dramskih umjetnica na našim prostorima.
Ines Fančović je svoju glumačku karijeru započela prvo kao pjevačica opera i opereti u Splitu pred sam kraj Drugog svjetskog rata. Nakon toga 15 godina radila je na velikim pozornicama u Splitu, Šibeniku i Osijeku, da bi 1960. na nagovor redatelja Jurislava Korenića došla u Sarajevo. Glumačku karijeru u Bosni i Hercegovini započela je u novoosnovanom Malom pozorištu, a kasnije i u Kamernom teatru 55, kazalištu eksperimentalne i avangardne scene, od kojeg se nije odvajala do današnjih dana.
Tokom bogate karijere glumila je u velikom broju filmova, TV serija, ali najviše je bila prisutna u pozorištu odigravši bezbroj pozorišnih rola.
Zwettl (okrug)
Okrug Zwettl nalazi se u zapadnom dijelu austrijske savezne pokrajine Donje Austrije. To je ujedno najveći okrug ove pokrajine
Upravna podjela
Okrug se sastoji od ukupno 24 općine. Od toga su tri grada i 20 općina sa statusom Markt. Broj stanovnika u pojedinoj općini nalazi se u zagradi.
mini|800px|Općine u okrugu Zwettl
Bezdan (album)
Bezdan je četvrti studijski album pjevača i tekstopisca Đorđa Balaševića. Album je producirao Đorđe Petrović, aranžman je djelo Aleksandra Dujina. Upravo njih dvojica će biti ključni saradnici Balaševića u narednih dvadeset pet godina. Objavljen je 1986. u izdanju novosadske RTVNS.
Najveći hitovi s albuma bile su balade "Ne volim januar", "Bezdan" i "Ne lomite mi bagrenje". Hit "Ne lomite mi bagrenje" izazvao je mnogo kontroverzi. Neki kritičari su izjavili da pjesma metaforički govori o albanskom teroru nad Srbima u sukobu na Kosovu. Balašević je kasnije objasnio da "to nije pjesma o nacionalnostima, ali jest o dobru i zlu, i ne žalim, ja zlo nazivam njegovim punim imenom, čak i kada ga drugi hvale".
NGC 5126
NGC 5126 (također poznat kao ESO 444-28, MCG -5-32-10 i PGC 46910) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 220 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kentaur. Najveći prečnik je 1,40 (90 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (26 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 6. maja 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Slovenski Javornik
mini|280px|Slovenski Javornik, željeznička stanica Slovenski Javornik je naseljeno mjesto u sastavu općine Jesenice, regija Gorenjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Jesenice. Kao samostalno naseljeno mjesto, Slovenski Javornik postoji od 1998. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela naselja Jesenice.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Slovenski Javornik je imao 2.002 stanovnika.
Napomena: ''U 1998. nastalo izdvajanjem dijela iz naselja Jesenice.''
Koroška Bela
mini|280px|pogled na Korošku Belu, iznad planina [[Karavanke]] Koroška Bela je naseljeno mjesto u sastavu općine Jesenice, regija Gorenjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Jesenice. Kao samostalno naseljeno mjesto, Koroška Bela postoji od 1998. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela naselja Jesenice.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Koroška Bela je imala 2.160 stanovnika.
Napomena: ''U 1998. nastalo izdvajanjem dijela iz naselja Jesenice.''
Gospođa koja nestaje (1938)
Gospođa koja nestaje britanska je avanturistička triler-komedija iz 1938, koju je režirao Alfred Hitchcock nakon velikog uspjeha njegovog prethodnog filma 39 stepenica. Radnja se zasniva na romanu Točak se okreće, koji je napisala Ethel Lina White. Glavne uloge tumače Margaret Lockwood, Michael Redgrave, Paul Lukas i May Whitty.
Bio je to Hitchockov pretposljednji film snimljen u Britaniji prije no što je otišao snimati filmove u Americi. Zbog razmjerno velikog komercijalnog uspjeha – nakon što mu prethodna tri filma nisu imala naročitog odjeka na blagajnama – Hitchcock je uspio dogovoriti povoljne uvjete za rad u Americi. Obrada filma, Gospođa koja nestaje, snimljena je 1979.
Radnja
Bandrika, izmišljena država negdje u Srednjoj Evropi. Zbog lavine željeznička stanica je zatvorena i nekolicina putnika, većinom Britanaca, prisiljena je prespavati u otrcanom hotelu. Među njima su Iris, mlada žena na odmoru koja se sprijatelji sa staricom, gđom Froy, muzikolog Gilbert koji muzikom remeti mir i tišinu gostiju, ljubitelji kriketa Caldicott i Charters te stanoviti Todhunter, koji ima aferu s ljubavnicom. Sljedećeg dana stanica je opet otvorena i putnici se veselo ukrcaju u voz za Britaniju. Neko namjerno baci vazu s cvijećem sa balkona na gđu Froy, no slučajno padne na glavu Iris, koja je neko vrijeme ošamućena tokom vožnje. Kako bi se oporavila, Iris zaspi u svom kupeu. Kada se probudi, otkrije da gđa Froy više nije s njom.
Pokuša je pronaći, no nema je nigdje u vozu. Stvari postaju samo još čudnije kada počne ispitivati putnike o gđi Froy, no nitko se ne sjeća da je uopće bila na vlaku. Pozove Gilberta za savjet, no on također ne može potvrditi da je nestala gospođa uopće bila tu. U cijelu priču uključi se dr. Egon Hartz, koji počne uvjeravati Iris da je gđa Froy vjerovatno bila samo plod njene mašte. Iris počne i sama vjerovati da postaje luda, sve dok zajedno sa Gilbertom ne naiđu na naočale gđe Froy u jednom vagonu, što prouzroči borbu s nepoznatim strancem koji uspije pobjeći. Na jednoj stanici neki ljudi ukrcaju nepoznatog stranca u zavojima, pa Iris i Gilbert zaključe da se možda radi o onesviještenoj gđi Froy. Ispostavi se da je to istina jer je ta gospođa zapravo špijun, a dr. Hartz tajni agent Bandrike koji je želi potajno deportirati na ispitivanje. Mladi par uspije osloboditi gđu Froy koja pobjegne kada se zaustavi vagon, no putnici i dalje ne vjeruju da su u opasnosti. Kada vojnici Bandrike počnu pucati na njih, Gilbert uspije ponovno pokrenuti vagon i preći granicu, odakle svi odlaze u Britaniju. Tamo nailaze na gđu Froy koja se uspjela spasiti.
Zanimljivosti
Hitchcock ima mali kameo na britanskoj željezničkoj stanici pred kraj filma, kao čovjek sa crnim kaputom i cigaretom. Komični sporedni likovi Charters i Caldicott postali su toliko popularni da su reprizirali svoje uloge u nekoliko kasnijih filmova, kao što su Noćni voz za München i Tajna misija.
Produkcija
Film se isprva trebao zvati Izgubljena dama, a trebao ga je režirati Roy William Neill po nalogu producenta Edwarda Blacka. Filmska ekipa otišla je u Jugoslaviju kako bi snimila krajolike za film, no kad je jugoslavenska policija slučajno otkrila da u scenariju nisu prikazani u dobrom svjetlu, izbacila ih je iz zemlje, zbog čega je Black otkazao projekt. Godinu dana kasnije Hitchcock nije znao naći pravu ideju kako bi ispunio ugovor po kojem mora režirati jedan film za Blacka, pa je prihvatio ponudu da režira Izgubljenu damu. Njegovi scenaristi malo su izmijenili početak i kraj, no scenario nije puno mijenjan.
Film je sniman u studiju u Islingtonu i Shepherd's Bushu, lokaciji u Hampshireu, uključujući vojnu bazu Longmoor.
Kritike
Jeffrey M. Anderson filmu je dao 4 od 4 zvijezde te zapisao: "Ovo je besprijekoran spoj paranoidne napetosti, ritma, tajminga, pa čak i komedije... Vjerovatno najzanimljiviji detalj ovdje jeste način na koji Hitchcock upotrebljava komediju kako bi istodobno i smanjio i pojačao napetost. Dugačka borba u vagonu za prtljag odigrava se samo radi humora, ali također pojačava napetost. To je pravo remek-djelo, a njen uspjeh omogućio je Hitchcocku da stupi u Hollywood."
Brian Webster zapisao je: "Iako je Hitchcock kasnije snimio i bolje filmove, ovaj postavlja standarde čiste zabave koji su usklađeni tek ponekad narednih desetljeća... Čak i ako gledate mnogo filmova, neće vam biti lahko pronaći bolju kombinaciju komedije, romanse i misterije-trilera. Sva tri elementa jako dobro funkcioniraju. Prvih pola sata u filmu nema ničega osim komedije i to je jako zabavno."
Plivanje
mini|desno|300px|Olimpijski piktogram za plivanje Plivanje je način kretanja živih bića u vodi.Dosta je popularno kao rekreativna aktivnost,ali i kao sport.
Kod ljudi plivanje je kretanje osobe kroz vodu ili drugu tekućinu, obično za rekreaciju, sport, vježbanje ili preživljavanje. Kretanje se postiže koordinisanim kretanjem udova i tijela kako bi se postigao hidrodinamički potisak koji rezultira usmjerenim kretanjem. Ljudi mogu zadržati dah pod vodom i pokrenuti rudimentarno plivanje u roku od nekoliko sedmica nakon rođenja, u svrhu preživljavanja.
Plivanje je konstantno među omiljenim rekreativnim aktivnostima,   a u nekim zemljama časovi plivanja su obavezni dio obrazovnog programa. Kao formalni sport, plivanje je zastupljeno u nizu lokalnih, nacionalnih i međunarodnih takmičenja, uključujući sve moderne ljetne olimpijske igre.
Postoje različiti rizici prisutni tokom plivanja, uglavnom zbog toga što se ono odvija u vodi. Plivači su u opasnosti od onesposobljenja zbog panike i iscrpljenosti, što može uzrokovati smrt utapanjem. Ostale opasnosti uključuju infekciju ili kontakt s vodenom faunom. Kako bi se ovi rizici sveli na najmanju moguću mjeru, većina objekata zapošljava spasioca koji paze na znakove nevolje.
Plivači često nose specijalizirane kupaće kostime, iako u zavisnosti od kulture područja, neki plivači mogu plivati i goli ili nositi svoju dnevnu odjeću. Osim toga, razna oprema se može koristiti za poboljšanje iskustva plivanja ili performansi, uključujući, ali ne ograničavajući se na upotrebu naočala za plivanje, uređaja za plutanje, peraja za plivanje i disalice.
Historija plivanja
Čovjek je od davnina koristio različite tehnike plivanja kao način prelaska vodenih prepreka.Iako je plivanje je poznato od davnina,tek na mozaicima ranih istočnih civilizacija nailazimo na njegove prve predstave. Vještinu plivanja poznavali su stari Asirci i Egipćani. Grci su pridavali pažnju plivanju kao dijelu općeg obrazovanja,dok su Rimljani plivanje smatrali vojničkom vještinom. Prvo pisano dijelo o plivanju potječe iz 1538. godine na latinskom jeziku. Od tada pa do kraja 18. vijeka slijede mnoga djela o plivanju i njegovom značaju u tjelesnom odgoju. Prvo plivačko društvo nastalo je u Upsali (Švedska) 1796. godine. a polovinom 19. stoljeća započinju i prva takmičenja i dolazi do razvoja plivačkih stilova.
Stilovi plivanja
Danas postoje četiri osnovna stila plivanja: