cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ante Starčević
Politička aktivnost
Godine 1863. Starčević je zatvoren, a poslije robije ponovo se zapošljava u Šramovoj kancelariji, gdje radi do oktobra 1871. godine. 1869. godine je objavio afirmativni članak o Osmanlijskom carstvu i islamu. Poslije Kvaternikovog ustanka u Rakovici ponovo je zatvoren, a Stranka prava je raspuštena. Godine 1878. nanovo je izabran za poslanika u hrvatskom Saboru, čiji je poslanik bio sve do svoje smrti 1896. godine. Starčevića su godinama klerikalci napadali kao "buntovnika, neznabožca, anitkersta, koji ruši sve naredbe Boga, ljudi i crkve". To dolazi otuda što u drugoj polovini 19. vijeka niko nije tako oštro i argumentovano ustrajavao protiv negativne uloge klera u nacionalnom i političkom životu Hrvatske kao što je to činio Ante Starčević. Tri su glavna uzroka Starčevićevu anitklerikalizmu: njegovo mišljenje da Crkva kulturno unazađuje hrvatski narod; da služi tuđinskim ugnjetačima Hrvatske i što vjerska podjela između katolika i pravoslavaca pogoduje širenju nacionalog rasapa. Prema Starčeviću sjeme rasapa baciše "Isusovci i Austrija" (Djela III, str. 214.). "A u puku zapadne crkve, gde potiče štogod dobra i poštena, to prečesto dolazi samo otuda, što on ne sluša i ne sledi popa." (Djela III, str. 216.) Vjerovatno izvore Starčevićevog antiklerikalizma treba da se traži u njegovoj strastvenoj idejnoj privrženosti političkim idejama francuskih nacionalističkih pisaca liberalne provenijencije.
mini|desno|250px|Spomenik poginulima [[25. domobranska pješačka pukovnija|25. domobranske pješačke zagrebačke pukovnije Hrvatskog Domobranstva kod Kulačkova, okolina Kolmeje, 1916., uz poklik Bog i Hrvati ]]
Književni i naučni rad
Već 1845. godine javlja se kao pisac u Gajevoj Danici sa pjesmama San i istina, Vjerni podložnici premilostivom kralju Ferdinandu V., Dva sunca i Tužba te proznim sastavom Nešto o pirnih običajih u Lici. Sa tim proznim sastavom Starčević odmah zauzima jedno od prvih mjesta među prozaistima hrvatskoga preporoda uz Pogled u Bosnu Matije Mažuranića i Putositnice, Antuna Nemčića. Ante Starčević je napisao četiri drame od kojih je sačuvana samo druga, Selski prorok iz 1852. godine. Prva njegova drama Porin iz 1851. godine, treća Ljubomir iz 1853. godine te četvrta, pretpostavlja se iz 1854. godine, za koju se ne zna naslov, izgubljene su.
Kao nepopustljivi protivnik jezične kampanje Vuka Karadžića i njegovih teorija iz Kovčežića za istoriju, jezik i običaje Srba sva tri zakona iz 1849. godine (1. "Ako neće Hrvati da su Srbi, oni nemaju nikakvog narodnog imena". 2. "štokavci makar koje vjere bili i gdje stanovali mogu se po pravdi nazvati Srbima" i 3. "Srbi svi i svuda".) Starčević uzvraća braneći hrvatstvo hrvatskog jezika te onda udara i po samom Srpstvu.
Tokom zime 1849./50. Starčević je proučavao stare hrvatske književne spomenike a Ljudevit Gaj povjerava mu zadaću pripremanja za štampu te prokomentarisanja detaljnog glagoljskog rukopisa, javne diskusije o razgraničenju posjeda pojedinih istarskih općinȃ odnosno njihovih feudalnih gospodara te on 1852. godine štampa Razvod istrianski od godine 1325. u Arkivu za povjestnicu jugoslavensku, historiografskom časopisu Ivana Kukuljevića Sakcinskog.
Iste godine odgovara Srpskom dnevniku i Beogradskim novinama u kojima se tvrdilo da su Hrvati ukrali jezik Srbima štoviše da Hrvatȃ zapravo niti nema.
Starčević je granicu Hrvatske vidio na rijeci Drini, a muslimane i pravoslavce zapadno od te rijeke smatrao je Hrvatima: "Stranka prava ima narod podučavati, da je vjera stvar duševnosti; da se po vjeri ne dieli nijedan narod; da vjera mora biti slobodna tako, da ne smie nitko u ničiju dirati ni svoju drugome namećati; da narod, različan vjerom ni jedan narodnošću i domovinom, ima biti jedan i u sreći i u slobodi, i da dosadanja te struke nesloga u Hrvatskoj dobro služi samo neprijateljima naroda."
Smrt
mini|300px|Sprovod dra. Ante Starčevića (prizor na Jelačićevom trgu). Ante Starčević je umro 28. februara 1896. godine u Zagrebu, u 73-oj godini života. Sahranjen je, prema vlastitoj želji, na groblju uz crkvu sv. Mirka, u zagrebačkim Šestinama, a spomenik je izradio Ivan Rendić.
Starčević i ekavica
Jedan od kurioziteta vezanih uz djela Ante Starčevića jest da je on svoje knjige pisao na ekavici. Iako je bio Ličanin i izvorno ikavac, Starčević je bio za ekavicu, budući se Vuk Karadžić zalagao za jekavicu kao zajednički standard Hrvata i Srba (koji u BiH i Hrvatskoj govore jekavski, a među Srbe je, uostalom, ubrajao i Crnogorce, koji su naglašeni "ijekavci") što su preko tzv. "hrvatskih vukovaca" prihvatili samo Hrvati. Starčević se htio tomu usprotiviti i uvesti u hrvatski jezik ekavicu (što je govor Hrvata kajkavaca i dijela čakavaca) kako bi se hrvatski jezik razlikovao od srpskoga, za koji se u danom času činilo da će u potpunosti da preuzme jekavicu.
IC 5112
IC 5112 je trostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 27. oktobra 1894. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ekoton
Obilježja
Postoji nekoliko prepoznatljive karakteristika svakog ekotona. Ostali faktori mogu ilustrirati ili nejasno ukazati na ekotone, na primjer,  širenje sjemenki  i pojava novih biljaka. Ovi su poznati kao prostorni efekti mase, koji su primjetni jer neki organizmi nisu u stanju da formiraju samoodržive populacije ako prelaze ekoton.
Ako različite vrste mogu opstati u obje zajednice dva bioma, onda se za ekoton smatra da ima bogatstvo vrsta. Biolozi to mjere prilikom proučavanja lanaca ishrane i uspješnosti  organizama. I na kraju, obilje egzotičnih vrsta u ekotonu može otkriti prirodu bioma ili efikasnosti dvije zajednice koje dijele isti prostor.
Pošto je ekoton zona u kojoj se dvije zajednice integriraju, tu se mogu naći mnoge različite životne forme, u kompeticiji za isti prostor. Ipak, ekoton može kreirati različite ekosisteme.
Formiranje
Promjene u fizičkom okruženju mogu proizvesti oštre granice, kao u primjeru prelaza između područja šuma i  krčevina. Drugdje, više postepeno pomiješane vrste  će se naći iz svake zajednice će se naći zajedno kao jedinstvene lokalne vrste. Planinski masivi često stvaraju  takve ekotone, zbog raznih klimatskih uvjeta na njihovim  padinama. Oni također mogu pružiti granicu između vrsta zbog opstruktivne prirode njihovog terena. Kao rezultat toga, ecoton predstavlja pomak u dominaciji određenih vrsta. Ekotoni su posebno značajne za mobilne životinje, jer mogu iskoristi više od jednog kompleksa staništa na kratkoj udaljenosti. Ekotone sadrži ne samo zajedničke vrste dodirujućih zajednice sa obje strane,  jer također može uključivati  veći broj visoko prilagodljivih  vrsta koje imaju tendenciju da koloniziraju prelazna područja. Fenomen povećane raznolikosti biljaka, kao i životinja na raskrsnici zajednice naziva se rubni efekat, koji se u osnovi  javlja zbog lokalno šireg spektra prikladnih uvjeta okoliša ili ekoloških niša
SDPR
Kavin-2 protein odgovora na deprivaciju seruma (SDPR) jest protein koji je kod ljudi kodiran genom SDPR sa hromosoma 2   Kavin-2 je visoko ekspriminan u raznim ljudskum endotelnim ćelijama.
Ovaj gen kodira kalcij nezavisan fosfolipid-vezujući protein čija se ekspresija povećava u serumu izgladnjelii ćelija. Također se pokazalo da je ovaj protein supstrat za fosforilacije protein kinaza C (PKC).
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 425 aminokiselina, a molekulska težina  47.173 Da.
Funkcija
Kavin-2 je neophodan za formiranje krvnih sudova (angiogenezu) kod ljudi i zebrica, a također je potreban i za proliferaciju endotelnih ćelija, migracijku i invaziju kod ljudi. Kavin-2 ima važnu ulogu u endotelnim ćelijama, održavanjem regulacije aktivnosti eNOS-a. Kavin-2 kontrolira stvaranje oksid[a (NO) u ljudskim endotelnim ćelijama, kontroliranjem aktivnosti i stabilnosti proteina endotelne dušik-oksidne sintaze (eNOS).
Sekrecija
Kavin-2 se visoko luči iz ljudskih endotelnih ćelija (HUVEC), luče se kroz endotelne mikročestice (EMP), ali ne egzozome i potrebna je za biogenezu EMP
Klinički značaj
Pokazalo se da SDPR djeluje kao supresor metastaza u ksenotransplantatu, u studijama koje koriste ćelijske linije raka dojke.
Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 2000 - grupa 1
Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 2000 - grupa 1 bila je jedna od devet grupa u sklopu kvalifikacija za Evropsko prvenstvo 2000. U grupi je bilo pet reprezentacija, a primijenjen je Bergerov sistem takmičenja. Italija, kao prvoplasirana u grupi se kvalificirala na prvenstvo dok je drugoplasirana Danska obezbjedila učešće u baražu za odlazak na prvenstvo.
Rakovci
Slovenija:
Kinjačka
Kinjačka je naseljeno mjesto u sastavu općine Sunja, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Sisak.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kinjačka je imala 213 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Kinjačka je imalo 383 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Bedekovčina)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Bedekovčina je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 54 km2 imala 8.041 stanovnika, što predstavlja 6,05% od ukupnog broja stanovnika Krapinsko-zagorske županije, odnosno 0,19% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Bedekovčini je 149 stanovnika/km2.
Leteća lisica
Leteće lisice su šišmiši roda Pteropus,  koji pripada podredu  letipasa (Megachiroptera), koji su najveći šišmiši na svijetu. Poznate su i kao voćni šišmiši, veliki šišmiši i pod drugim kolokvijalnim nazivima. Žive u tropima i suptropima Azije ( uključujući i Indijski potkontinent), Australije, Istočne Afrike i brojnim otocims Indijakog okeana i Pacifika. U ovom rodu postoji najmanje 60 recentnih vrsta.
Status
Mnoge vrste letećih lisica su ugrožene i do danas istrebljenje, a posebno na Pacifiku, gdje je veliki broj vrsta izumro kao rezultat prekomjerne berbe za ljudsku ishranu. Tamo se meso letećih smatra delikatesom, što je dovelo do velikog obima komercijalne trgovine. Ljudska potrošnja mesa letećih lisica u Guam  je, pretpostavlja se,  dovela do povećanja učestalosti neurodegenerativnih bolesti. U 1989., sve vrste roda Pteropus  su smješteni na Dodatak II u CITES i najmanje sedam na Dodatak I, koji ograničava međunarodnu trgovinu. Podvrsta P. hypomelanus maris  sa  Maldiva se smatra ugroženom zbog ograničene rasprostranjenosti  i pretjeranog uništavanja. Trgovine voća šišmišima  je   nezakonita ali   neadekvatno ograničena. Lokalni poljoprivrednici mogu također napadaju šišmiše, jer se hrane na njihovim plantažama, a u nekim kulturama, vjeruje se da  njihovo meso liječi astme. Neljudske predatori uključuju ptice grabljivice, zmije i druge sisare. thumb|Skelet indijske leteće lisice P. giganteus
Opis
Velika leeteća lisica (P. vampyrus) je uopće nakrupniji predstavnik roda  Pteropus, ali nekoliko ostalih vrsta su blizu nje. Raspon krila velike leteće lisice je oko 1,5 m, a pet jedinki je teško oko 0.65 kg. Najvećea težina oko 1,65 i 1, 45 kg je izmjerena kod velike indijske leteće lisice (P. giganteus), kao i kod  velike leteće lisice (P. neohibernicus). Crnobrada leteća lisica (P. melanopogon) je također masivna  i teža od prosjeka ostalih velikih šišmiša, ali o tome nema egzaktnih podataka. Poređenja radi, measurements are available nepotpini raspon krila  velike leteće lisice  (P. neohibernicus), ali sa dužinom potkoljenice 206 mm. Može čak nadmašiti veliku  leteću lisicu ( P. vampyrus ) u kojoj podlaktice sežu do {200 mm. Izvan ovog roda,  gigantska zlatnokruna leteća lisica ( Acerodon jubatus ) je jedini šišmiš sa sličnim dimenzijama. Većina vrsta letećih lisica vrste su znatno manje i obično teže manje od 600  g. Najmanja je maskirana leteća lisica (  P. personatus ), Temmenickova leteća lisica (P. temminckii), guamska leteća lisica ( P. tokudae) i patuljasta leteća lisica ( P. woodfordi), a  sve teže manje od  170 g. Dlaka je  duga i svilenkasta sa gustom pod-dlakom. Nemaju repa. Kao što ime sugerira, glava podsjeća na male lisice zbog malih ušiju i velikih očiju. Ženke imaju jedan par dojki koje se nalaze u regiji grudi. Uši su jednostavne (dugi i šiljaste) sa vanjskim obodom koji formira neprekinuti prsten (obilježavajuće  karakteristike Megachiroptera). Prsti imaju oštre, zakrivljene kandže.
Primatska teorija
Neki naučnici su predložili da su leteće lisice su potekle od primata, a ne šišmiša i da je sposobnost leta kod sisara evoluirala više nego jednom. Ova teorija nije prihvaćena od strane većine modernih zoologa i u suprotnosti je sa DNK dokazima. thumb|[[Crna leteća lisica Pteropus alecto]]
thumb|[[Livingstonov voćni šišmiš Pteropus livingstonii]]
thumb|[[Marianski voćni šišmiš Pteropus mariannus]]
thumb|[[Sivoglava leteća lisica Pteropus poliocephalus na rođenju (Currumbin, Queensland)]]
thumb|[[Velika leteća lisica Pteropus vampyrus]]
Dujmić Selo
Dujmić Selo je naseljeno mjesto u sastavu grada Ogulina, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Ogulin.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Dujmić Selo je imalo 142 stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se od 1948., i to 1948. kao dio naselja, a od 1953. kao naselje.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Dujmić Selo je imalo 129 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Radoši kod Žbandaja
Radoši kod Žbandaja (ital. Radossi di Sbandati) su naseljeno mjesto u sastavu grada Poreča, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Poreč.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Radoši kod Žbandaja su imali 115 stanovnika.
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Žbandaj. Od 1857. do 1900. iskazivano pod imenom Radošići. Od 1857. do 1910. iskazivano kao dio naselja.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Radoši kod Žbandaja je imalo 73 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Rakovci (Poreč)
Rakovci (ital. Racovazzi) su naseljeno mjesto u sastavu grada Poreča, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Rakovci su imali 26 stanovnika.
Prstenasta vrsta
Problem definicije
Prstenaste vrste predstavljaju  zanimljiv problem za taksonome, koji žele podijeliti živi svijet u diskretne vrste, čak i kada se radi  o  lancu  vrsta koje su usko povezane sa specijacijom (u ovom slučaju, parapatričnom).
Rakovci (Poreč)
Stanovništvo
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Baderna. Od 1880. do 1910. iskazivano pod imenom Rakovec.''
Prstenasta vrsta
Problem definicije
Uostalom, sve što razlikuje prstenaste  vrste od dvije odvojene vrste  je lančano povezivanje populacija - ako dovoljno za poprekine vezu uzgoj, polazna i distalna populacija prstenaste vrste će biti prepoznate kao dvije različite vrste.
Sezen Aksu
Sezen Aksu (rođena 13. juli 1954. Denizli, Turska) jeste turska pop pjevačica, kompozitor, tekstopisac i producent. U Turskoj je poznata pod nadimkom "Minik Serçe" (bos. malehni vrabac). Njen album "Gülümse" objavljen 1991. godine, bio je jedan od najprodavanijih albuma u historiji turske muzike. Album "Düğün ve Cenaze" izdala je 1997, za koji joj je muziku komponirao Goran Bregović.
Prstenasta vrsta
Problem definicije
Problem je, dakle, da li da kvantificirati cijeli prsten kao jedinstvenu vrstu (bez obzira na činjenicu da se jedinke mogu međusobno ukrstiti) ili klasificirati svaku populaciju kao posebnu vrstu (bez obzira na činjenicu da se može ukrštati sa  jedinkama  bliskosusjedne populacije). Ring vrste pokazuju da koncept vrste nije tako jasan kao što se često misli da jeste.
Rakovci (Poreč)
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Rakovci je imalo 10 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Sezen Aksu
Diskografija
Hitovi: • 2
Klina
Analiza gradijenta
U ekologiji, prostorne kline su  dovele do statističke analize gradijenta,  gdje relativna učestalost i distribucija organizama slijedi sinusoidnu  krivulju  u  prostoru. Iz ove krivulje se mogu izdvojiti populacije koje zauzimaju zone maksimalne i minimalne prisutnosti, u skladu sa svojim posebnim potrebama i tolerancijom koju nameće okolina. Tipska, dobro označena klina, međutim, ne podržava razgraničenje podvrsta, pa je u takvim slučajevima, po definiciji, nemoguće povući  jasne linije razdvajanja između populacija.
U populacijskoj genetici, klina bi mogla uključiti spektar podvrsta, na osnovu frekvencije alela i  haplotipova, koje se razlikuju duž  većih prostora. Osim toga, u evoluciji, genetičke loze sortiranja u prostoru obično zaostaju  za pojavom  lokalno diferenciranih  fenotipova.
Prstenaste (ring) vrste
Prstenaste vrste ili ring vrste su posebni tipovi klinā, gdje je njihova geografska distribucija takva da se dva njena kraja međusobno prekrivaju, ali, iako su susjedne – rijetko hibridiziraju. To je posljedica kumulativnog efekta mnogih fenotipskih promjena duž kline. Na ostalim područjima preklpanja susjednih populacija duž kline, susjedne populacije se seukrštaju – svaka sa svojim geografski susjednim populacijama, kao i u standardnoj  klini. U primjeru  galebova Larus,  okoliši  populacija se cirkumpolarno  preklapaju na krajevima svake od njih, što nameće problem šta ovdje čini vrstu:  nigdje se duž kline ne može povući međupopulacijska granica, ali se krajnje ne mogu ukrštati. Međutim nedavna istraživanja su dala genetičke dokaze da je ovaj primjer daleko složeniji od pomenutih pretpostavki i  da ovaj primjer vjerovatno ne predstavlja tipske prstenaste vrste.
Jednonukleotidni polimorfizam
mini|Zamjena mjesta [[nukleotida u lancu DNK. Dvije sekvence DNK se razlikuju po mutaciji na jednoj lokaciji DNK lanca. Ovakvi slučajevi se označavaju kao jednonukleotindni polimorfizam.]] Jednonukleotidni polimorfizam ( – SNP), u genetici je odrednica za pojavu zamjene mjesta jednog od nukleotida nekim drugim nukleotidom. Primjerice, ako je posmatrana sekvenca na određenoj lokaciji gena posmatrane biološke vrste sastavljena od niza nukleotida AAGCCTA, pa zatim nastane promjena redoslijeda nukleotida, kao AAGCTTA, postaje uočljivo da se početna i novonastala sekvenca međusobno razlikuju u jenom nukleotidu. Svaka jednonukleotidna promjena u molekulama DNK mpoznata je pod zajedničkim nazivom jednonukleotidni polimorfizam. Posljedice ovakvih izmjena (usljed ovakve "tačkaste'' mutacije mogu biti različitog obima i oblika u posmatranom genomu ili fenotipu.
Tipovi SNP
Jednonukleotidni polimorfizam (SNP) se može nći u kodirajućim genima ili nekodirajućim regijama (između gena) molekule  DNK. SNP unutar kodirajućih  sekvenci nužno mijenjaju redoslijed aminokiselina u  proteinu koji se proizvodi, zbog  degeneracije genetičkog koda.
Postoje dva tipa SNP u kodirajućoj regiji: Sinonimni SNP ne utiču na strukturu proteinske sekvence, dok nesinonimni  mijenjaju sekvencu aminokiselina u proteinskojmolekuli.
''SNP nekodirajuće regije koje također imaju svoja dva tipa: SNP koje nisu u protein-kodirajućim regijama i dalje mogu uticati na preradu (splajsing) gena, vezivanje obavezujućeg transkripcijskog faktora, RNK degradaciju, odnosno redoslijed nukleotida u nekodirajućimRNK. Ekspresije ovakvih pogođrnih gena SNP se nazivaju  eSNP (ekspresijski SNP), a mogu biti uzvodno ili nizvodno od gena.
Primjena i značaj
Varijacije u DNK sekvencama ljudi mogu uticati na razvijanje  bolesti  i odgovoriti na patogene hemikalije,  lijekove, vakcine i druge  agense. SNP su također od ključne važnosti za personaliziranu medicinu. Međutim, njihov najveći značaj u biomedicinskim istraživanjima je za poređenje regija genoma između kohorti (kao što su uparenja skupina sa i bez bolesti) i u obimnijim i širokim istraživanjima asocijacije svojstava u genomu.
Proučavanje SNP je također važno za programiranje uzgoja u usjeva i stoke,  SNP  genotipizaciju, uz  usavršavanje  detalja različitih metodama koji se koriste za identifikaciju SNP. Jedan SNP može uzrokovati genetički poremećaj  ili bolest koji se nasljeđuju po modelu Mendelovskih osobina. Za genetičke poremećaje u složenijim  bolestima, SNP obično ne funkcioniraju samostalno, nego u koordinaciji s drugim SNP manifestiraju bolesna  stanja,  kao što se vidi na primjeru osteoporoze. .
SNP se koriste u širokim asocijacijskim studijama ffgenomgga, npr. kao markeri visoke rezolucije u mapiranju gena koji se odnose na bolesti ili normalne osobine. Poznavanje SNP će pomoći u razumijevanju farmakokinetike ili farmakodinamike, odnosno kako lijek djeluje kod osoba s različitim genetičkim varijantama. Širok spektar ljudskih bolesti, npr. anemija srpastih eritrocita, β talasemija i cistična fibroza, koje su vezane za SNP. Bolesti sa različitim SNP mogu postati relevantne za farmakogenomičke mete u terapiji lijekovima Neki  SNP su udruženi sa metabolizmom mnogih lijekova.
SNP bez vidljivih utjecaja na fenotip (tzv. tiha mutacija) i dalje su korisni kao genetičkih markeri u širokim asocijacijskim istraživanjima genoma, zbog njihove količine i stabilnog nasljeđivanja u nizu generacija. Pritom treba imati na umu da:
Međunarodna škola Awty
Međunarodna škola Awty (Awty International School) je privatna škola koja se nalazi u Spring Branch, zapadnom Houston, Texas, SAD za učenike od jaslica do dvanaestog razreda. U školi je uveden dvojezični program za studente koji pričaju francuski, a koji su iz Francuske i iz drugih zemalja. Awty je najveća internacionalna škola u Sjedinjenim Američkim Državama i privatna škola u Houston.
Historija
Škola Awty je otvorena 10-og septembra 1956 na Westheimer Road u Houston. Gospođa Kathleen "Kay" Awty je prva koja je osnovala školu. U početku škola je imala samo 27 učenika u jaslicama i zabavištu.
U idučih 10 godina broj učenika koji pohadjaju nastavu do šestog razreda raste na 250. Srednja škola se otvara 1975-te godine i prve učenice diplomiraju 1976-te. Godine 1979-te Awty se spaja sa Francuskom Školom u Houston i nudi dvojezični školski program. Te iste godine škola se premješta na sadašnju lokaciju.
Godine 1984-te škola mjenja ime u Međunarodna Škola Awty. Aprila 1989-te bilo je planirano da škola otvori i program za učenike njemačkog jezika, uređen slično kao i program za Francuski jezik, jer se očekivalo 20 do 30 njemačkih studenata. 1990 se otvara predškolsko odijeljenje. Gospođa Kay Awty je priminjula 1996.
Godine 2006-te, na 50-tu godišnicu otvaranja škole, otvoren je stadion sa atletskom stazom i teniskim terenima sa 1,400 mjesta za sjedenje i 85 mjesta za parkiranje. Izgradnja kompleksa je koštala 5,000,000 dolara.
Udruženja i Akredtacije
Awty je udružena sa Mission Laïque Française. Međunarodna škola Awty je akreditovana kod "International Baccalaureate Organization (IBO)", "Independent Schools Association of the Southwest (ISAS)", "Council of International Schools (CIS)", "Ministry of National Education of France", i "Ministry of Education, Culture and Science of the Netherlands."
Nastavni Plan
Škola nudi "IB Diploma", "French Baccalaureate" diplomu, i "Američku" diplomu. Od 2014, Awty je jedina škola u širem Houston koja nudi "French Baccalaureate" diplomu. Awty također ima programe napravljene za učenike koji govore i druge maternje jezike kao na primjer Engleski, Francuski, Španski, Arapski, Holandski, Njemački, i Italijanski. Svi učenici moraju pohađati strane jezike kao na primjer Engleski, Francuski, i Španski.
Lokacija Škole
Škola se prostire na zemljištu veličine 6,1 hektara u djelu zgrada zvanom Spring Branch (zapadni Houston). Škola se nalazi sjevero-zapadno od raskrsnice 610 Loop i Interstate 10. Cijela škola ima 120 učionica.
Levant Foundation Building je zgrada veličine 6,000 m2sa 33 učionice i 3 sprata, otvorena augusta 2012. Zgradu je dizajnirao Ray Leiker iz Baily Architects. Zgrada posjeduje administrativne kancelarije, trpezariju, dvije učionice za umjetnost, i odsjek za digitalnu fotografiju. Ova zgrada i petospratna garaža su prva od četiri faze programa vrijednog 50 miliona dolara. Današnja osnovna škola, sa sedam učionica, je koštala 5 miliona dolara i završena je marta 2014. U sklopu ove zgrade je učionica za komputere, soba za medije, ambulanta, dvije učionice za umjetnost, zbornica, i radna soba. Ova zgrada je otvorena 14 aprila 2014 i time je završena druga faza proširenja škole.
Na školskoj lokaciji se također nalazi zgrada veličine 2,900 m2za višenamjensku upotrebu sa atletskom dvoranom. Dio toga je i odsjek za primjenjene umjetnosti sa gimnazijom i kancelarijama.
Zgrada za predškolska odjeljenja je otvorena 1990-te, a zgrada Prirodnih nauka 1991-ve. Predškolska odjeljenja su dodata 1995-te a godinu dana kasnije je otvorena zgrada za višenamjensku upotrebu. Ova zgrada posljeduje biblioteku, kompjuterski centar, i odsjek za strane jezike.
Prvobitna odjeljenja osnovne škole su bila locirana u najstarijoj zgradi na ovoj lokaciji čiji je nadimak bio "Big Blue" (Velika Plava). Zgrada je dobila nadimak zbog zidova plave boje. Historijski, Awty se uvijek oslanjala na upotrebu privremenih zgrada. "Big Blue" je srušena augusta 2014-te.
Prijašna lokacija škole na Garrettson Street je sadašnji Uptown Houston District.
Studenti
Škola 2014 godine brojala 1,550 učenika, što je pravi najvećom međunarodnom školom u SAD i najvećom privatnom školom u Houston. Učenici su porjeklom iz SAD, Francuske, i 48 drugih zemalja. Oko 40% učenika su amerikanici, 30% su francuzi, i ostatak iz drugih država.
Prijem i Školarina
U aprilu 2014-te upravnik škole Lisa Darling je izjavila da postoje liste čekanja za sve razrede i da broj studenata koji su aplicirali za 150 slobodnih mjesta iznosi oko 1,200.
Od 2014-te svi primljeni učenici se obavještavaju putem emaila a svi odbijeni putem pisama I na sva pitanja se odgovara putem telefona
Prema zadnjim podacima iz 2014-te, godišnja čkolarina je iznosila od 16,000 do 22,000 US dolara.
Atletika
Atletski kompleks, Awty Field,,  se nalazi neposredno uz školu (1255 North Post Oak). Svečano otvaranje Atletskog kompleksa održano je 22. aprila 2008. Atletski kompleks se sastoji iz stadiona sa 1.400 mjesta za sjedenje, četiri teniska terena, sobe za medije, polietilenskog fudbalskog terena, 80 mjesta za parkiranje, svlačionica, skladišta,. ureda trenera, i koncesije. Takođe postoji i atletska staza duga 400 metara sa osam staza. Takođe je izgrađena i staza za trčanje koja kruži oko pomenutih objekata. Stuart Holden, vezni igrač Houston Dynamo, a koji je bio i učenik škole, prisustvovao je svečanom otvaranju 2008.
Prije otvaranja atletskog kompleksa, svaki atletski tim je uvježbavao na drugom mjestu. Teniski tim je igrao domaće utakmice na teniskim terenima drugih škola, a trenirao u Teniskom centru u Memorijalnom parku. Atletski tim je vježbao na nekoliko različitih stadiona Tapps 5A škole; a 2008 tim je vježbao na prostoru škole St. John. Fudbalski tim je igrao samo "gostujuče" utakmice (utakmice su se održavale na terenima drugih škola I stadiona). Prije otvaranja novog kompleksa, oni su uvježbavali na fudbalskom terenu Awty škole koji je Annette Baird iz Houston Chronicle opisala kao "nesrazmjeran i neravan teren".
Trenutno učenici se takmiče u plivanju koristeči objekat koji se zove “Dad’s Club”.
Rama II (roman)
Rama II naučnofantastični je roman britanskog pisca Arthura C. Clarkea i američkog pisca Gentry Lee, objavljen 1989. Pripovijeda o daljnjoj interakciji čovječanstva s Ramljanima, prvi put predstavljenoj u Sastanak sa Ramom. Napisan prvenstveno od strane Gentry Leeja, Rama II ima izrazito drugačiji stil pisanja od originala, s naracijom više vođenom karakterom i bližim savremenim načinom razmišljanja, ambijentom i ljudskim odnosima od futurističkijih tonova prvog romana. Rama II je prvi roman "novog" serijala o Rami, jer se Sastanak sa Ramom ne računa uvijek kao njegov dio. Serijal Rama uključuje još dva nastavka: Vrt Rame i Otkrivena Rama.
Sažetak radnje
Sedamdeset godina nakon događaja Sastanak sa Ramom, drugi Rama brod ulazi u Sunčev sistem. Očekuje se njegov dolazak, a na Zemlji odabrana posada od dvanaest članova se sprema za putovanje kako bi otkrila još misterija Rame. Međuljudski sukobi među članovima posade počinju prije datuma lansiranja.
Nakon dolaska, nesrećnim slučajem vođa grupe umire dok su još uvijek izvan Rame, a vodi se rasprava o tome ko bi trebao biti zamjena. Alati i vozila koje posada donosi u Ramu, na osnovu znanja iz prve ekspedicije, olakšavaju istraživanje Rame.
Roman završava sa tri od dvanaest astronauta napuštenih unutar Rame dok putuje van Sunčevog sistema.
H. Fred Clark
H. Fred Clark (1937. - 28. aprila 2012.) bio je američki pedijatar, medicinski naučnik i društveni aktivist. Radio je kao profesor pedijatrije na Medicinskom fakultetu Univerziteta u Pensilvaniji u Perelmanu i u Dječjoj bolnici u Filadelfiji, kao i na poziciji vanrednog profesora na Institutu Wistar. On je poznat po svom radu sa Paul Ofitom i Stanley Plotkinom na razvoju antirotavirus vakcine RotaTeq. Za ovo djelo, Clark, Offit i Plotkin dobili su Zlatnu medalju Dječje bolnice u Filadelfiji 2006. godine. Diplomirao je veterinu na Univerzitetu Cornell i doktorirao iz mikrobiologije i imunologije na Univerziteta u Buffalu.
Kladari
Bosna i Hercegovina:
Steroidni hormoni
thumb|280px|[[Estradiol je značajan estrogeni steroidni hormon i kod žena i kod muškarca]] Steroidni hormon (steron, adrenalni steroid, gonadni steroid) je steroid koji djeluje kao hormon. Steroidni hormoni mogu se grupirati u dve klase: kortikosteroidi (obično se proizvodi u kori nadbubrežne žlijezde, odatle  kortiko- = korski) i spolni steroidi (obično se proizvodi u gonadama ili placenti). Prema receptorima, unutar te dvije klase nalazi se pet tipova, estrogena i progestogena (seksualni steroidi). Izvedenice vitamina D su šesti usko povezani hormonski sistem s homolognim receptorima. Oni imaju neke karakteristike pravih steroida kao ligandi receptora.
Sinteza
thumb|400px|[[Steroidogeneza. Označeni su enzimi i intermedijari]]
Prirodni steroidni hormoni općenito se sintetiziraju iz holesterola u gonadama i nadbubrežnim žlijezdama. Ovi hormoni su lipidne prirode, a mogu prolaziti kroz ćelijsku membranu budući da su rastvorni u mastima. Oni se zatim vežu za steroidne hormonske receptore, koji mogu da biti jedarni ili citosolni, u zavisnosti od steroidnog hormona, a na taj način izazivaju promene u ćeliji.
Sintetski steroidi i steroli
Razvijen je veliki broj raznih sintetskih steroida i sterola. Većina ih su steroidi, mada se neke nesteroidne molekule mogu interagirati sa steroidnim receptorima, zbog sličnosti molekulskog oblika. Neki sintetski steroidi su slabiji, dok su drugi jači od prirodnih steroida čije receptore aktiviraju.
Slijede primeri sintetskih steroidnih hormona:
Transport
Da bi steroidni hormoni prešli lipidni dvosloj ćelija, moraju prevladati energetske barijere koje bi spriječile njihov ulazak ili izlazak ikroz membrane. Gibbova slobodna energija je tu važan koncept. Ovi hormoni, koji svi potiču iz holesterola, imaju hidrofilne funkcijske grupe na bilo kojem kraju i hidrofobne ugljenične okosnice. Kada steroidni hormoni uđu u membrane, postoje prepreke za slobodne energije kada uđu u hidrofobnu unutrašnjost membrane, ali energetski je povoljno da hidrofobno jezgro ovih hormona uđe u lipidni sloj. Ove se energetske barijere i jažice preokreću za hormone koji izlaze iz membrane. Steroidni hormoni lahko ulaze i izlaze preko membrane u fiziološkim uvjetima. Eksperimentalno je pokazano da prelaze membrane brzinom blizu 20 µm/s, ovisno o hormonu.
Iako je energetski povoljnije da se hormoni nalaze u membrani nego u ECF ili ICF, oni u stvari napuštaju membranu nakon što su se unijeli u nju. Ovo je važno razmatranje, jer holesterol – prekursor svih steroidnih hormona – ne napušta membranu nakon što se ugradi unutra. Razlika između holesterola i ovih hormona je u tome što je holesterol u mnogo većoj negativnoj Gibbovoj slobodnoj energiji dobro unutar membrane u odnosu na ove hormone. To je zato što alifatski rep holesterola ima vrlo povoljnu interakciju s unutrašnjošću lipidnih dvoslojeva.
Mehanizmi i efekti djelovanja
Postoji mnogo različitih mehanizama kroz koje steroidni hormoni utiču na ciljane ćelije. Svi ovi različiti putevi mogu se klasificirati kao da imaju ili genomski ili negenomski efekat. Genski putevi su spori i rezultiraju mijenjanjem Rzine transkripcije određenih proteina u ćeliji; negenski putevi su mnogo brži.
Genomski putevi
Prvi prepoznati mehanizmi djelovanja steroidnih hormona bili su genomski efekti. Na tom putu slobodni hormoni prvo prolaze kroz ćelijsku membranu, jer su topljivi u masti. U citoplazmi steroid može ali ne mora pretrpjeti enzimski posredovanu promjenu poput redukcije, hidroksilacije ili aromatizacije. Tada se steroid veže za specifični receptor steroidnih hormona, također poznat kao jedarni receptor, koji je veliki metaloprotein. Nakon vezanja steroida, mnoge vrste steroidnih receptora dimerizira: dve segmenta receptora spajaju se u jednu funkcionalnu DNK-vezujuću jedinicu, koja može ući u ćelijsko jedro. U jedru, steroidni receptorski ligandni kompleks veže se za specifične sekvence DNK i inducira transkripciju ciljanih gena.
Negenomski putevi
Budući da nehenomski putevi uključuju bilo koji mehanizam koji nije genomski efekt, postoje različiti ovakvi putevi. Međutim, svi su posredovani nekom vrstom steroidnih hormonskih receptora koji se nalazi na plazma membrani. Pokazalo se da ionski kanali, transporteri, G-protein spregnuti receptori (GPCR) i fluidnost membrane, utiču na steroidne hormone.
Hrid (Zvornik)
Hrid, ranije Hadži-Durgutova mahala, je jedna od najstarijih zvorničkih mahala i jedno od prvih naselja koje se razvilo izvan zidina tvrđave. Formirano je u prvoj polovini 16. vijeka na uskom pojasu između Drine na istoku i stjenovitog terena (hridina) na zapadu, po čemu je po legendi i dobilo ime. Prostire se od Donjeg grada do zgrade Skupštine općine. 1955. je u Hridu živjelo 37 porodica u 40 kuća, od čega 39 bošnjačkih i jedna srpska. Tokom perioda socijalističke Jugoslavije, kroz veći dio Čaršije od mosta na Drini, Zamlaz i Hrid prolazila je Ulica Filipa Kljajića Fiće.
Prema predaji, u osmanlijsko je doba ispod prvih kuća u Hridu postojalo pristanište lađa, zbog čega je na ovom dijelu obale cvjetala trgovina. Na Drini, iznad Hukova, naspram sadašnjeg nogometnog igrališta i nove osnovne škole u Malom Zvorniku nalazila se hriđanska vodenica, koja je sa radom prestala 1950. Pedesetak metara niže od vodenice nalazilo se nogometno igralište, a tridesetak metara uzvodno Zelenac, kupalište mladih, na kojem su hriđanska djeca učila plivati. Hukovi su bili naspram čitaonice i zgrade stare osnovne škole u Malom Zvorniku, ali su uništeni eksploatacijom šljunka sa srbijanske strane 1990. i 1991.
U Hridu se nalazila i Hadži-Durgutova džamija, jedna od prvih džamija izvan zidina tvrđave. Po njoj je i naselje nosilo ime Hadži-Durgutova mahala sve do druge polovine 18. vijeka. Sagrađena je od drveta i više puta je popravljana i obnavljana. Srušena je 1948. Unutrašnje dimenzije su bile 9x10x6 metara, a na sva četiri zida nalazila su se po dva prozora. Posljednji mutevelija bio je Avdaga Šehavdić (Idrizović), a posljednji imami Mula Hamdo ef. Šehagić (1870. - 1940) i njegov brat Mula Rašid ef. (1874. - 1945). U Hridu se nalazilo i sjedište zvorničkih kapetana od polovine 16. vijeka do ukidanja kapetanija u Bosanskom ejaletu 1835. Zvornički kapetani bili su iz begovske porodice Fidahića.
U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Hridu su živjele porodice: Alajbegovići, Atlagići (Hadžiahmetbegovići), Bekteševići, Čelibagići, Dautovići, Džihanovići, Efendići, Fazlići, Fidahići, Gracijani, Hrustanbegovići (ranije Šetići, potekli od Alajbegovića), Hodžići, Hudovići, Idrizovići (Šehavdići), Ibrahimagići, Juzbašići, Kadrići, Kamenice, Kitovnice, Kladići, Klempići, Mahmutovići, Mehinagići, Nalići, Ostojići, Subašići, Šehagići, Šehići, Tupekovići, Vehbići, Zorbići i dr.
Istočna vremenska zona (Sjeverna Amerika)
Istočna vremenska zona ( ili skraćeno ET) jest vremenska zona koja obuhvata 17 američkih saveznih država u istočnom kopnenom dijelu SAD-a, dijelove Kanade, saveznu državu Quintana Roo u Meksiku, Panamu u Srednjoj Americi i Karipska ostrva.
Mjesta koja koriste standardnu istočnu vremensku zonu (odnosno Eastern Standard Time ili skraćeno EST) kad obilježavaju normalno računanje vremena (na jesen i zimi) odstupaju 5 sati unazad od koordiniranog svjetskog vremena (UTC−05:00).
Mjesta koja koriste istočno ljetno vrijeme (odnosno Eastern Daylight Time ili skraćeno EDT) kad se obilježava ljetno računanje vremena (ljeti i u proljeće) odstupaju 4 sata unazad od koordiniranog svjetskog vremena (UTC−05:00).
U sjevernim dijelovima vremenske zone, druge nedjelje u martu satovi se pomjeraju sa 2:00 na 3:00, čime se "gubi" jedan sat. Prve nedjelje u novembru, satovi se pomjeraju sa 2:00 nazad na 1:00, čim se "dobija" jedan sat. Južni dijelovi vremenske zone (Panama i Karibi) ne koriste ljetno računanje vremena.
Historija
Aktom uniformiteta vremena 1966. odlučeno je da će ljetno računanje vremena trajati od posljednje nedjelje aprila do posljednje nedjelje oktobra u SAD-u. Akt je 1987. dobio amandman kojim će ljetno računanje vremena početi prve nedjelje aprila. Energetskim aktom 2005. produžilo se ljetno računanje vremena u SAD-u počevši od 2007. Lokalna vremena pomjeraju se sa 2:00 EST na 3:00 EDT druge nedjelje u martu, a vraćaju se sa 2:00 EDT na 1:00 EST prve nedjelje novembra. U Kanadi se vrijeme mijenja kao i u SAD-u.
Kanada
Sljedeće provincije i teritorije Kanade koriste istočnu vremensku zonu:
SAD
Distrikt Kolumbije i sljedeće savezne države koriste istočnu vremensku zonu:
Srednja Amerika
Panama, u Srednjoj Americi, koristi istočnu vremensku zonu bez ljetnog računanja vremena.
KCNQ3
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 872 aminokiseline, а molekulska težina  Da. 96 742
Funkcija
M kanal je polahko aktivirajući i deaktivirajući kalijev kanal koji ima ključnu ulogu u regulaciji neuronske ekscitabilnosti. Nastaje asocijacijom proteina kodiranog ovim genom i jednog od dva srodna proteina kodirana genima KCNQ2 i KCNQ5, oba integralna membranska proteina. Strujanje M kanala inhibira M1 muskarinske acetilholinske receptore i aktivira retigabin, novi lijek protiv konvulzija. Mahane ovog gena uzrok su benignih porodičnih neonatusnih konvulzija tipa 2 (BFNC2), poznatih i kao epilepsija, benignog neonatusog tipa 2 (EBN2).
Interakcije
KvLQT3 je pokazao da stupa u interakcije sa KCNQ5.
IC 5113
IC 5113 je četverostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 31. jula 1886. godine.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Budinščina)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Budinščina je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 55,16 km2 imala 2.503 stanovnika, što predstavlja 1,88% od ukupnog broja stanovnika Krapinsko-zagorske županije, odnosno 0,06% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Budinščini je 45 stanovnika/km2.
Gornje Dubrave
Gornje Dubrave su naseljeno mjesto u sastavu grada Ogulina, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Ogulin.
Ahmet Davutoğlu
Ahmet Davutoğlu Konya, Turska, 26. februar 1959), turski je političar i bivši premijer Turske.
Gornje Dubrave
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gornje Dubrave su imale 90 stanovnika.
Ahmet Davutoğlu
Dao je ostavku na mjesto premijera Turske 9. juna 2015. godine, ali ostao je na toj funkciji do formiranja nove vlade 22. maj 2016.
Gornje Dubrave
Stanovništvo
Napomena: ''Naselja pod imenom Donje Dubrave i Gornje Dubrave iskazuju se od 1880. U 1857. i 1869. iskazano je naselje pod imenom Dubrave. Za to bivše naselje sadrži podatke u 1857. i 1869., dio podataka za naselje Trošmarija od 1857. do 1880. i podatke za bivša naselja Donji Zatezali i Gornji Zatezali u 1857. i 1869. U 2001. povećano za područje naselja Janjani, Mikašinovići, Perići, Višnjić Brdo i Vucelići koja su prestala postojati. Za ta bivša naselja sadrži podatke od 1890. do 1991.''
IC 3487
IC 3487 (također poznat kao MCG 2-32-133 i PGC 41680) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 50 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 0,80 (12 hiljade sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (5 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Friedrich Carl Arnold Schwassmann 15. februara 1900. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Charles M. Rice
Charles Moen Rice (rođen 25. avgusta 1952.) američki je virusolog i dobitnik Nobelove nagrade čije je glavno područje istraživanja virusa hepatitisa C. Profesor je virusologije na Univerzitetu Rockefeller u New Yorku i vanredni profesor na Univerzitetu Cornell i Medicinskom fakultetu Univerziteta Washington.
Rice je član Američkog udruženja za napredak nauke, član Nacionalne akademije nauka i bio je predsjednik Američkog društva za virusologiju od 2002. do 2003. godine. Dobio je nagradu za klinička medicinska istraživanja Lasker-DeBakey za 2016. godinu, zajedno s Ralfom FW Bartenschlagerom i Michaelom J. Sofiom. Zajedno s Michaelom Houghtonom i Harveyem J. Alterom dobio je 2020. godine Nobelovu nagradu za fiziologiju ili medicinu "za otkriće virusa hepatitisa C ".
Charles Moen Rice rođen je 25. avgusta 1952. godine u Sacramentu u Kaliforniji.
Rice je diplomirao Phi Beta Kappa sa BS iz zoologije na University of California, Davis, 1974. godine. 1981. godine doktorirao je iz biohemije na Kalifornijskom institutu za tehnologiju, gdje je proučavao RNK viruse u laboratoriji James Straussa. U Caltechu je ostao četiri godine kako bi radio postdoktorsko istraživanje.
Srbija na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Srbiju na zimskim olimpijskim igrama 2014. u Sočiju, koje će se održati od 7. februara do 23. februara 2014. će predstavljati osam takmičara u pet sportova, koji su u protekloj sezoni ostvarili kvotu za učestvovanje. Sportisti iz Srbije učestvuju po drugi put na Zimskim olimpijskim igrama. Na svečanom otvaranju zastavu Srbije nosit će biatlonac Milanko Petrović.
30p Alpsko skijanje
Na temelju rang lista Međunarodne skijaške federacije od 30. decembra 2013. sportaši iz Srbije obezbjedili su dva mjesta za sudjelovanje na olimpijskim igrama.
30p Skijaško trčanje
Na temelju rang lista Međunarodne skijaške federacije od 30. decembra 2013. sportaši iz Srbije obezbjedili su tri mjesta za sudjelovanje na olimpijskim igrama.
30p Biatlon
U biatlonu će Srbiju predstavljati Milanko Petrović.
Napomene
<references group="N"/>
Zamlaz
Zamlaz je jedna od zvorničkih mahala koja se prostire od zgrade Skupštine općine do izvorske vode "Zamlaz". U doba Kraljevine Jugoslavije, kroz Zamlaz i Čaršiju prolazila je Ulica kralja Petra, dok su tokom socijalističke Jugoslavije veći dio Čaršije od mosta na Drini, Zamlaz i Hrid činili Ulicu Filipa Kljajića Fiće.
Prema predaji, Zamlaz je ime dobio po izvoru kroz koji je voda izvirala u velikom mlazu pa bi ljudi kada bi išli južno od izvora govorili da idu za mlaz (iza mlaza). Vjerovatnije je da je ime dobio po džamiji. U periodu između dva svjetska rata, mahala je imala 40 kuća, od čega 31 bošnjačku, četiri jevrejske, četiri katoličke i jednu srpsku. Na dijelu zamlaškog mejdana nalazilo se nogometno igralište na kojem se okupljala omladina Zamlaza i Hrida. Krajem 1970-ih u Zamlazu su podignute stambene zgrade Z-14 i Z-15, a 1982. Z-16.
U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Zamlazu su živjele porodice: Adembegovići, Ahmetbegovići, Bararoni, Burekalići, Dautovići, Fidahići, Grbavci (potekli od Alajbegovića), Hadžići, Hadžigrahići, Hajoni, Hulusići, Loznice, Mrahorovići, Mašići, Omerefendići, Pavlovići, Pokorni, Ramići, Saleri, Salomi, Sarajlići, Siručići, Skopljakovići, Smajići, Suljagići, Šehići, Šahinpašići, Tirići, Vasići, Zaimovići i dr.
Kladari (Sunja)
Kladari su naseljeno mjesto u sastavu općine Sunja, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Sisak.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kladari su imali 7 stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se od 1890. Od 1910. do 1931. podaci su sadržani u naselju Sjeverovac. Do 1948. označavano kao dio naselja.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Kladari je imalo 63 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Popis 1910.
Za sastav stanovništva na popisu 1910. godine, pogledati pod: Sjeverovac.
Račeva
Račeva je naseljeno mjesto u sastavu općine Žiri, regija Gorenjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Škofja Loka.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Račeva je imala 166 stanovnika.
Napomena: ''U 1996. povećano za dio naselja Žirovski Vrh.''
Rijetka bolest
Definicija
Ne postoji jedinstvena, široko prihvaćena definicija za rijetke bolesti. Neke se definicije oslanjaju isključivo na broj ljudi koji žive s nekom bolešću, a druge definicije uključuju i druge faktore, poput postojanja adekvatnog liječenja ili težine bolesti.