cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HPLC
mini|Shema uređaja za HPLC Tečna hromatografija visokih performansi (HPLC) je oblik kolonske hromatografije koji se često koristi u analitičkoj hemiji. Nekada se naziva i Tečna hromatografija pod visokim pritiskom. HPLC se koristi za razdvajanje komponenti iz smjese na osnovu hemijskih interakcija između supstance koja se analizira i stacionarne faze u koloni.
Način rada
Princip rada HPLC-a je forsiranje prolaska analizirane supstance (ili smjese) kroz kolonu (cijev punjena materijalom sitnih čestica, a time i velike površine) pumpanjem tečnosti (mobilna faza) pod visokim pritiskom kroz kolonu. Unosi se mala zapremina uzorka u tok mobilne faze i na osnovu specifičnih hemijskih i fizičkih interakcija, dolazi do različitog zadržavanja komponenata smjese. Vrijeme zadržavanja zavisi od prirode supstance koja se analizira, stacionarne faze i sastava mobilne faze. Vrijeme za koje se supstanca eluira (dođe do kraja kolone) naziva se retenciono vrijeme i karakteristično je za određenu supstancu. Korištenje visokog pritiska povećava linearnu brzinu i daje komponentama manje vremena za zadržavanje, što poboljšava rezoluciju hromatograma. Koriste se uobičajeni rastavarači čisti ili u bilo kojoj kombinaciji (npr. voda, metanol, organski rastvarači...). Voda može sadržavati i neki pufer, kako bi se poboljšalo razdvajanje. Moguće je koristiti i gradijentno eluiranje, što podrazumijeva promjenu sastava mobilne faze u toku eluiranja.
Hromatografija na normalnim fazama
Ova metoda koristi polarnu stacionarnu fazu i nepolarnu mobilnu fazu, a koristi se kada je supstanca koja se analizira polarna. Polarna supstanca se adsorbira i zadržava na česticama stacionarne faze. Jačina adsorpcije je veća što je veća polarnost supstance, a samim time jeće i vrijeme zaržavanja. Korištenje polarnijih rastvarača u mobilnoj fazi smanjuje retenciono vrijeme. Ovaj tip hromatografije je napušten 1970-tih sa razvojem HPLC-a na obrnutim fazama, zbog slabe reproducibilnosti, uslijed promjena na česticama stacionarne faze pod uticajem rastvarača.
Hromatografija na obrnutim fazama
HPLC na obrnutim fazama (RP-HPLC) koristi nepolarnu stacionarnu fazu i polarnu mobilnu fazu. Najčešća stacionarna faza je silikatna, tretirana sa RMe2SiCl, gdje je R alkilna grupa ravnog lanca kao C18H37 ili C8H17. Vrijeme zadržavanja je duže za manje polarne supstance. Vrijeme zadržavanja se povećava dodatkom polarnih rastvarača u mobilnu fazu a smanjuje se dodatkom hidrofobnih rastvarača. RP-HPLC funkcioniše na principu hidrofobnih interakcija, koje su rezultat odbijajućih sila između polarnog rastvarača i relativno nepolarne supstance koja se analizira i nepolarne stacionarne faze.
Na brzinu eluiranja utiče pH, zbog mogućnosti promjene polarnosti supstance. Zbog toga se često u mobilnu fazu dodaju puferi. Kolone za RP-HPLC ne bi trebalo koristiti sa jakim bazama, zbog mogućnosti razgradnje silikatnih čestica.
Komponente uređaja za HPLC
Uređaj za HPLC se sastoji od sljedećih komponenata:
Detektori za HPLC
Detektor ima važnu ulogu da detektuje komponente koje izlaze iz kolone nakon eluiranja. Detektor generiše električni signal koji je proporcionalan intenzitetu neke osobine mobilne faze ili supstance koja se eluira. Tipovi detektora u HPLC-u su:
Aloe vera
mini|desno|200px|Aloa vera Aloa vera, aloa, (lat. Aloe Barbadensis M.), je u svijetu poznatija kao Aloe vera Barbadensis Miller. Ime je dobila po botaničaru Milleru koji ju je otkrio na ostrvu Barbadosu i uvrstio u registar ljekovitog bilja. Prirodno raste samo u područjima sa toplom i suhom klimom. Najbolje uspijeva u područjima gdje je prosječna godišnja temperatura iznad 22 °C kao što su Karibi, Meksiko. Aloa ima sabljaste, špicaste listove, sa testerastim ivicama, koji po obliku podsjecaju na ružu i rastu pri zemlji. Iz sredine ruže raste cvjetna drška koja se završava u vidu žutog ili crvenkastog cjevolikog cvijeća. Spada u porodicu ljiljana i u svijetu je poznato preko 250 vrsta od kojih svega četiri imaju ljekovito dejstvo, a najveće Aloe Vera (Barbadensis Miler). Od biljke se najviše upotrebljava njen gel, želatinasta masa koja se nalazi u unutrašnjosti lista. Aloa je hranljiva biljka za svaku ćeliju ljudskog organizma i zbog svoje hranjive vrijednosti i izuzetnih ljekovitih svojstava nazivaju je "kraljicom ljekovitih biljaka", a još davno je nazvana eliksirom dugovječnosti. Ustanovljeno je da gel aloe sadrži preko 240 hranjivih i ljekovitih sastojaka i među njima vitamini A, B1, B2, B3, B6, B9, B12, C, E i folnu kiselinu, više od 20 minerala, zatim magnezij, mangan, cink, bakar, hrom, kalcij, kalij i željezo, 20 vrsta aminokiselina.
Šamac
Šamac (prije Bosanski Šamac) je naseljeno mjesto i središte istoimene općine u Posavini, na sjevernom dijelu Bosne i Hercegovine, lociran na desnoj strani rijeke Save. Osim Save, kroz grad prolazi i rijeka Bosna, gdje joj je i ušće.
Dio teritorije danas pripada općini Odžak i novoosnovanoj općini Domaljevac-Šamac. Predratno stanovništvo Bosanskog Šamca je brojalo 32.835 stanovnika.
Historija
Arheološki istražen lokalitet Kulište, na sjeveroistočnom obodu sela Kruškovo Polje, najstarije je neolitsko naselje u okolini Bosanskog Šamca. Također, utvrđeno je da su tragove svoje kulture na ovim prostorima ostavili i ljudi koji pripadaju bakarnom i bronzanom dobu, te da su na ovom području pronađeni ostaci koji pripadaju rimskom dobu i srednjovjekovnoj civilizaciji.
Smatra se, da je upravo tu, dok je 1460. godine vodio borbe protiv posljednjeg bosanskog kralja Stjepana Tomaševića, turski sultan Mehmed II podigao utvrđenje Šamac, te da je to utvrđenje kralj Tomašević osvojio i srušio u junu 1463. godine. Međutim, današnje općinsko središte, grad Bosanski Šamac, nastao je tek 1863. godine na samom ušću rijeke Bosne u rijeku Savu.
Na prostoru današnjeg Bosanskog Šamca nije bilo naselja, sve do promjene ušća rijeke Bosne koja se sve do 1720. godine nalazila zapadno od današnjeg Pruda. Istočno od današnjeg Bosanskog Šamca nalazilo se naselje Mihalevacz, kasnije preimenovan u Jurin Brod. Od 1718. do 1739. godine pripadao je Austrijskoj carevini, a kasnije se tu nalazila samo karaula (stražarnica). Kao gradsko naselje razvija se od 1863. godine, kada su se u njemu naselili Bošnjaci, koji su prognani iz Srbije, i to iz gradova Užice, Šapca, Beograda i Sokola. Nacrt za izgradnju Bosanskog Šamca dao je Salih Efendija Muvekit, a prvi urbanistički plan djelo je francuskih arhitekata. U to doba, ovo novo naselje, dobija me Gornja Azizija (Aziziei Bela), po sultanu Azizu, i taj službeni naziv Bosanski Šamac nosi sve do 1878. godine. Od tada Bosanski Šamac pripada turskoj vlasti.
Za razliku od drugih gradova i naselja u Bosni i Hercegovini, Bosanski Šamac je dosta mlada gradska aglomeracija, jer kao grad formiran je tek u drugoj polovini 19. vijeka.
Današnji naziv Bosanski Šamac dobija, najvjerovatnije od riječi "šanac", što znači kanal, jer prostor na kome je izgrađen današnji grad nasut je pijeskom i šljunkom prosječno od 4 do 6 metara visine, što znači da je Bosanski Šamac izgrađen na nekadašnjem močvarnom zemljištu, koje je bilo ugroženo stalnim poplavama rijeka Save i Bosne.
Zahvaljujući svom izuzetnom položaju i plodnoj Posavini, Bosanski Šamac je gotovo od svog postanka predstavljao trgovački centar za sva okolna mjesta. Intenzivan razvoj počinje naročito 1947. godine izgradnjom pruge Bosanski Šamac-Sarajevo, velikim djelom mlade generacije Titove Jugoslavije, koja je za nepunu godinu dana izgradila 239 kilometara normalnog željezničkog kolosijeka.
Područje općine Bosanski Šamac obuhvata 18 naseljenih mjesta: Bosanski Šamac, Batkuša, Brvnik - dio naseljenog mjesta, Gajevi, Grebnice – dio naseljenog mjesta, Gornja Slatina, Donja Slatina, Zasavica, Kornica, Kruškovo Polje, Novo Selo, Tišina, Obudovac, Pisari, Srednja Slatina, Crkvina, Hasić i Škarić.
Najstarija sela na području današnje općine, prema historijskim izvorima, su: Obudovac i Slatina (1548. godine), Crkvina (1655. godine), Kruškovo Polje i Brvnik (1711. godine) i Škarić (1718. godine).
Geografija
mini|desno|250px|Aleja u Šamcu Ravno područje, sa umjerenom kontinentalnom klimom, koja iz godine u godinu sve više dobija karakteristike kontinentalne klime, uz zadovoljavajuće rezerve vode, predodredili su općinu Bosanski Šamac za razvoj raznih vidova poljoprivredne proizvodnje, te je poljoprivreda, uz preradu poljoprivrednih proizvoda i neke druge oblike industrijske proizvodnje, među najznačajnijim privrednim granama ove općine. Od ukupnih zemljišnih površina, neplodnog zemljišta je samo 9,9%, pod šumama 10,4%, dok ukupno poljoprivredno zemljište pokriva 79,7 % (ili 14,642 hektara) od ukupnih zemljišnih površina.
Prema procjenama, na području općine Šamac (u sadašnjim granicama) živi oko 19.000 stanovnika u oko 6.095 domaćinstava veličine oko 3,1 člana jednog domaćinstva u prosjeku.
U šamačka prigradska naselja spadaju Prud (na lijevoj strani rijeke Bosne), Tišina, Zasavica i Crkvina. Gradačac, Odžak, Orašje i Modriča su susjedni gradovi.
Stanovništvo
Po službenom popisu stanovništva iz 1991. godine, općina Bosanski Šamac imala je 32.960 stanovnika, raspoređenih u 22 naselja. Poslije potpisivanja Dejtonskog sporazuma, veći dio općine Bosanski Šamac ušao je u sastav Republike Srpske. Iz imena grada i općine jednostranom odlukom lokalnih srpskih vlasti izbačena je odrednica bosanski, a ime je promijenjeno u Šamac. U sastav Federacije Bosne i Hercegovine ušla su naseljena mjesta: Bazik i Domaljevac, te dijelovi naseljenih mjesta: Brvnik, Grebnice i Tišina. Od ovog područja formirana je općina Domaljevac-Šamac. Federaciji BiH pripalo je i naseljeno mjesto Prud, koje je ušlo u sastav općine Odžak.
Nacionalni sastav stanovništva - općina Šamac
mini|[[Batkuša]]
Privreda
mini|Luka u B.Šamcu Višedecenijskim radom mnogih generacija i korištenjem privrednih resursa, u predratnom periodu bio je ostvaren dosta uspješan privredni rast i razvoj. Ekonomska osnova stalno je jačana podizanjem novih privrednih i infrastrukturnih objekata. Povećan je fizički obim proizvodnje i izvoz proizvoda u inostranstvo.
Male zanatske radionice poslije Drugog svjetskog rata postepeno su izrastale u savremene fabrike, a na plodnom poljoprivrednom zemljištu, u skladu sa prethodnom proizvodnom tradicijom, izgrađeni su značajni proizvodi i prerađivački kapaciteti u poljoprivrednoj, prehrambenoj, drvnoj, metaloprerađivačkoj i tekstilnoj industriji.
Razvoj industrijskih preduzeća značajno je bio praćen razvojem zanatske kooperacije (korparstvo) i razvojem komunalnih i uslužnih djelatnosti. U proteklih pedesetak godina izgrađeni su zadovoljvajući privredni potencijali, stambeni fond i razni infrastrukturni objekti. Uspješno se razvijala i trgovina. mini|[[Donja Slatina]]
Industrija
U predratnom periodu izgrađeni su značajni industrijski kapaciteti za:
Pored navedenih, značajni su i kapaciteti u oblastima:
Posebno su značajni kapaciteti:
Poljoprivreda
Od ukupnih zemljišnih površina neplodnog zemljišta je samo 9,9% (1.817 hektara), a pod šumama 10,4% (1.908 hektara), dok ukupno poljoprivredno zemljište pokriva 79,7 % (ili 14.642 ha) od ukupnih zemljišnih površina.
Neplodno zemljište je većim dijelom u državnom vlasništvu, jer su na njemu uglavnom izgrađeni infrastrukturni i drugi privredni objekti.
I vlasnička struktura zemljišta je povoljna jer je 76,3% zemljišnih površina u privatnom vlasništvu, a 23,7 % u državnom.
Na 12.935 hektara oranica i bašta, kao pretežnom dijelu obradivih i ukupnih poljoprivrednih površina, redovno se odvija ratarska proizvodnja u kojoj su zastupljene sljedeće kulture:
Stočarska proizvodnja odvija se:
Kultura
mini|desno|200px|Crkva Rođenja Presvete Bogorodice u Obudovcu.
Nacionalni spomenici
Na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine za općinu Šamac nalazi se sljedeći spomenik:
Obrazovanje
Općina Šamac spada u općine sa razvijenom obrazovnom i kulturnom tradicijom. Prva škola otvorena je u Obudovcu još 1832, a škola u Bos. Šamcu počela je s radom 1885. godine.
Srednja škola "Nikola Tesla", Šamac
U školi se obrazuju učenici po smjerovima, obrazovnim zanimanjima:
Sport
Neki od igrača koji su nastupali za ovaj klub bili su: Selim Zurapović, Slobodan Danguba, Mustafa Pištoljević, Martin Okonja, Sulejman Harčinović, "Major", "Trale" (NK Čelik i NK Osijek), Srebrenko Repčić (igrao za FK Sarajevo, Crvenu Zvezdu i reprezentaciju SFRJ), Ilija Katić (igrao za Partizan i reprezentaciju SFRJ), Šaban Jasenica (NK Osijek), Mustafa Hodžić (golman OFK Beograda), Lega Alatović (golman reprezentacije RBiH u sklopu SFRJ), Esad Hadžijusufović "Tunti" (FK Sarajevo), Mustafa Salkić - Mujdža, Mujo Begić- Nanijaga (igrao u NK Metalac Osijek i NK Osijek, član II. Lige Sjever bivše SFRJ), Mehmed Džuherić "Zujo" (golman Dinama Vinkovci), Sabahudin Hadžialijagić dugogodišnji kapiten Borca (igrao za BSK Slavonski Brod, član Druge lige u bivšoj Jugoslaviji). Po završetku karijere postaje trenerom Borca sa kojim dolazi do osmine finala Kupa Jugoslavije i igra protiv OFK Beograda. Poslije preuzima rad sa pionirima i juniorima sa kojim također ima uspjeha (apsolutni prvaci regije Brčko, Bijeljina, Bosanski Šamac).
Turizam
S obzirom da je gradsko područje Šamca vrlo mladog porijekla, u gradu nema objekata od veće historijske važnosti. Može se spomenuti Begova kuća u blizini središta grada, koja je tokom Drugog svjetskog rata služila kao bolnica, ali i kao biblioteka tokom druge Jugoslavije.
Godine 1866. je podignuta Azizija džamija koja je bila pod zaštitom jugoslavenske države, kao vrijedan spomenik graditeljske djelatnosti tog perioda i bio je najstariji objekat kulturno-historijskog nasljeđa u gradu. Džamiju su srušili srpske snage tokom rata u Bosni i Hercegovini 1992, a građevinski materijal odvežen.
Također se može spomenuti i željeznička stanica koja je učinila grad poznatijim izgradnjom pruge Šamac-Sarajevo 1947. godine.
U neposrednoj blizini grada, u naselju Obudovac se nalazi najveća pravoslavna crkva u Bosni i Hercegovini.
Poznate ličnosti
mini|desno|150px|[[Alija Izetbegović, bosanskohercegovački i bošnjački političar]]
Grb Paragvaja
mini|desno|200px|Grb Paragvaja Grb Paragvaja je bijele boje na kojem se nalazi crveni krug sa natpisom "República del Paraguay" (Republika Paragvaj). Unutar njega se nalazi maslinova grana i palmina grana spojene na dnu. U samoj sredini grba je žuta zvijezda na plavoj pozadini.
Trojanski rat
Stari Grci su vjerovali da se Troja nalazila u blizini Dardanela i da je Trojanski rat historijski događaj iz 13. ili 12. stoljeća pr. n. e, ali su se sredinom 19. stoljeća n. e. i rat i grad općenito smatrali nehistorijskim. Godine 1868. njemački arheolog Heinrich Schliemann susreo se s Frankom Calvertom koji ga je uvjerio da je Troja pravi grad u današnjem Hisarliku u Turskoj. Na temelju iskopavanja koja su izveli Schliemann i drugi, većina znanstvenika je prihvatila ovu izjavu.
Ostaje otvoreno pitanje postoji li ikakva historijska stvarnost iza Trojanskog rata. Mnogi istraživači vjeruju da priča sadrži historijsku jezgru, iako to može značiti samo da su homerske priče spoj različitih narativa o opsadama i pohodima mikenskih Grka u bronzanom dobu. Oni koji vjeruju da priče o Trojanskom ratu proizlaze iz konkretnog historijskog sukoba obično ga datiraju u 12. ili 11. stoljeće pr. n. e. i daju prednost datumima koje citira Eratosten, 1194–1184. pr. n. e. i koji otprilike odgovaraju arheološkim dokazima o katastrofalnom spaljivanju Troje VII. i kolapsu kasnog bronzanog doba.
Trojanski rat
Povod Trojanskog rata je otmica Helene, najljepše žene na svijetu i supruge spartanskog kralja Menelaja. Nju je oteo Paris, sin trojanskog kralja Prijama. Grci, udruženi i nadmoćniji, deset godina neuspješno opsjedaju Troju. Na kraju grad osvajaju varkom; prave se da napuštaju opsadu i odlaze ostavljajući pred Trojom drvenog konja. Trojanci konja uvlače u grad usprkos upozorenjima proročice Kasandre i svećenika Laokonta. Grčki ratnici skriveni u konju otvaraju gradska vrata, pa grad biva osvojen.
U vrijeme kada je bio Trojanski rat, prema legendi je živjela najljepša žena na svijetu, Helena. Ona je bila žena spartanskog kralja Menelaja. Menelaj je bio brat Agamemnona, tzv. kralja nad kraljevima. On je dugo vremena ratovao protiv Troje i silno ju je želio uništiti. Kada je trojanski princ Paris oteo Helenu, Menelaj se za pomoć obratio svom bratu koji je skupio golemi vojsku i krenuo u pohod na Troju. Naime, Agamemnonu je otmica Helena bila odlična prilika da s razlogom napadne Troju. Grčka vojska je Troju opsjedala punih 10 godina i onda su Troju osvojili varkom. Naime, napravili su drvenog konja u kojeg su se sakrili određeni vojnici, dok se ostatak vojske pravio da odlazi. Naivni Trojanci su drvenog konja uveli u Troju misleći da su to Grci napravili Posejdonu da im blagoslovi putovanje, unatoč opomenama svećenika. Tako je Troja pala nakon mnogo godina neuspješnog opsjedanja. U Trojanskom ratu su učestvovala mnoga poznata lica: Hektor, Prijam, Ahil, Patroklo, Odisej, Agamemnon, Paris, Menelaj.
Vanjski linkovi
Trojanski rat
Hypnotize
Hypnotize je peti, te zasada i posljednji studijski album američko-armenske grupe System of a Down, izdat 2005 godine.
Izdat je kao drugi dio dvostrukog albuma Mezmerize/Hypnotize. Kao i prethodni album, nalazio se na vrhu top liste Billboard 200, te su tako postali tek peti muzičari, uz The Beatlese, Guns N' Roses, 2paca i DMX-a, kojima je to uspjelo u istoj godini. S albuma su objavljeni singlovi "Hypnotize", "Lonely Day" i "Kill Rock 'n Roll".
Mantikora
mini|Mantikora
Manticore ili Mantikora u grčkoj mitologiji mitološko je biće, vrsta Himere s ljudskom glavom (često s rogovima, sivim očima, tri reda željeznih zubi i glasnom rikom poput trube), lavljim, katkad crveno obojenim tijelom i zmajevim ili škorpionovim repom kojim može pucati otrovne dlake da bi onesposobila plijen. Katkad se prikazuje i s velikim krilima.
Etimologija
Mantikorino ime perzijskog je porijekla: martya = čovjek + xwar- = jesti. Grci su netačno preuzeli perzijski izgovor te je na grčkome ta riječ glasila mantikhoras, a potom je prešla u latinski gdje je poprimila oblik mantichora.
Karakteristike
mini|lijevo|Rochesterski bestijarij, prikaz Mantikore, [[13. vijek ]]
Opisao ju je Ktezije, grčki liječnik i historičar te je tako došla u evropsku mitologiju. Poslije je to učinio Pauzanije govoreći o mantikori kao lavu te da je to samo indijski mit nastao zbog velika straha od same zvijeri. Plinije Stariji vjerovao je mitu, a njegovi su opisi bili cijenjeni te se u njih vjerovalo.
Mantikora je bila ilustrirana u bestijarijima, a i u grbovima, posebice tokom 16. vijeka, a također je utjecala na maniristička prikazivanja u slikama i ukrasnim djelima. Poslije je zamjenjivana sa Sfingom, posebice od 17. vijeka i 18. vijeka u Francuskoj.
Olimp
mini|Olimp - historijski je poznata i pod nazivom Belus ([[Ilijada)]] mini|Olimp - vrh Mitikas
Olimp (grč. Ὄλυμπος, Olympos) planina je u Grčkoj na kojoj su, prema grčkoj mitologiji, živjeli bogovi. Olimp je i najviša planina Grčke, visoka je 2917 m, a nalazi se u Makedoniji-Tesaliji na koordinatama: 40.08333°N, 22.35°W.
Planina Olimp
Najviši vrh Olimpa jest Mitikas (Mytikas), što na grčkom znači "nos". Mitikas je najviši vrh u Grčkoj, a početak penjanja na tu planinu počinje od grada Litochoro koji je znan i kao Grad Bogova zbog svoje lokacije. Na Olimpu postoji 46 vrhova viših od 2000 i 47 viših od 1000 metara nadmorske visine.
Olimp je poznat po bogatoj flori s oko 1500 biljnih vrsta, od čega su 23 endemske vrste. Olimp je najviša i najljepša grčka planina koja predstavlja i netaknutu prirodu te je od 1983. pod zaštitom UNESCO-a, a sama je planina nacionalni park.
Prvi zabilježen pokušaj osvajanja Olimpa bio je 1862., ali to nije pošlo za rukom istraživaču Heinrichu Bartu. Ljudska noga na vrh Olimpa kročila je tek 2. augusta 1913., a u ekspediciji su bili Grk Christos Kakalos iz Litohora te Švicarci Frederic Boissonas i Daniel Baud-Bovy.
Grčka mitologija
mini|Giovanni Battista Tiepolo: Olimp, 18. vijek
U grčkoj mitologiji, Olimp je dom dvanaest olimpijskih bogova: Zeus, Hera, Posejdon, Ares, Hermes, Hefest, Afrodita, Atena, Apolon i Artemida koji su uvijek bili na Olimpu. Bogova nikad nije bilo više od dvanaest, ali su se izmjenjivali još i sljedeći: Heba, Helije, Hestija, Demetra, Dioniz, Had i Perzefona. Kad je Geja rodila Titane, koristili su grčke planine kao tronove jer bjehu ogromni, a sam je Kron sjedio na Olimpu.
Grci su smatrali da Olimp sadrži kristalne ili zlatne palače u kojima bogovi žive. Ulaz u Olimp su velika vrata od oblaka. Palače su sagradili Titani i Kiklopi, a umjetničke predmete i sprave načinio je i iskovao Hefest. Zeusove i Herine odaje bile su na južnom kraju Olimpa te su otuda mogli gledati na gradove Atinu, Tebu, Spartu, Korint, Arg i Mikenu. Na sjevernom kraju koji je gledao prema Makedoniji, nalazile su se kuhinja, prostorija za gozbe, oružarnica i radionice. U sredini živjeli su ostali bogovi. Postojale su i druge prostorije za ostala božanstva, a također i svojevrsni zoološki vrtovi gdje su bogovi čuvali svoje svete životinje. Unutar Olimpa, bogovi žive, spavaju, sude, a hrane se ambrozijom i nektarom, dok ih zabavlja Apolon svirajući liru.
Patriotski zakon
PATRIOTSKI AKT SAD- a (poznatiji kao Patriotski zakon ) bio je značajan akt Kongresa Sjedinjenih Država, koji je potpisao predsjednik George W. Bush. Formalni naziv statuta je Zakon o '''ujedinjenju i jačanju Amerike pružanjem odgovarajućih alata potrebnih za presretanje i ometanje terorizma (USA PATRIOT) iz 2001. godine''', a uobičajeni kratki naziv je izmišljena akronim koja je ugrađena u naziv navedeno u statut.
Podmorska planina
Podmorska planina je planina čije se podnožje nalazi na dnu mora, a čiji vrh ne izvire iz mora. Obzirom da joj vrh ne izvire iz mora, to znači da ona ne postaje ostrvom. Okeanografi u definiciji podmorskih planina još kažu kako su to uzvišenja koja se dižu od morskog dna pa sve do iznad 1000 metara. Na 71% površine Zemlje, koliko zauzimaju okeani, pretpostavlja se da ima preko 100 000 podmorskih planina, no samo je nekoliko njih istraživano. ‎
Odžak (Novo Goražde)
Odžak je naseljeno mjesto u općini Novo Goražde, Bosna i Hercegovina.
NGC 1999
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Grb Perua
mini|desno|200px|Grb Perua Grb Perua se sastoji od štita na kojem se nalazi u gornjem lijevom uglu vikunja (životinja slična lami), u gornjem desnom hinona drvo, a u donjem dijelu rog ispunjen novčićima. Iznad grba se nalazi hrastova kruna, a oko grba se viore četiri peruanske zastave.
Izohorni proces
Izohorni proces, poznat i kao proces konstantne zapremine, izovolumski proces, ili izometrijski proces, je termodinamički proces tokom kojeg zapremina zatvorenog sistema, podvrgnutog tom procesu, ostaje konstantna. Laički rečeno, izohorni proces objašnjava se kroz primjer zagrijavanja ili hlađenja sadržaja zatvorenog, nedoformibilnog spremnika: Termodinamički proces je dodavanje ili oduzimanje toplote; izolacija sadržaja spremnika uspostavlja zatvoreni sistem; nemogućnost spremnika da se deformiše osigurava uslov da zapremina bude konstantna.
Etimologija
Imenica izohora i pridjev izohorni dolaze od grčkih riječi ἴσος (isos), što znači "jednak", i χώρος (horos), sto znači "prostor".
Formalizam
Izohorni termodinamički proces je karakterističan po konstantnoj zapremini, tj. . Proces ne proizvodi rad pritisak-zapramina, pošto je takacv rad definisan sa
gdje je P pritisak. Konvencija o znaku je takva da pozitivan rad čini sistem nad okolinom.
Za povrtani proces, prvi zakon termodinamike daje promjenu u unutrašnjoj energiji sistema:
Zamjenom rada za promjenom u zapremini daje
Lamb of God
Lamb of God je američka heavy metal grupa iz Richmonda. Smatraju se jednim od predvodnika "Novog vala američkog heavy metala".
O grupi
Grupu su pod imenom Burn the Priest osnovali gitarist Mark Morton, bubnjar Chris Adler i basist John Campbell, kasnije im se pridružuju pjevač Randy Blythe, te drugi gitarist, brat Chrisa Adlera, Willie. Nakon objavljivanja prvog albuma Burn the Priest 1997, potpisuju ugovor sa izdavačkom kućom Prosthetic Records, te mjenjaju ime u Lamb of God. Nakon toga, objavljuju još pet studijskih albuma, zasada posljednji Wrath 2009. Pjesma "Redneck" s njihovog petog studijskog albuma Sacrament bila je nominirana za Grammy u kategoriji za najbolju metal izvedbu. Nastupali su na mnogim festivalima, te uz mnoge poznate grupe kao što su Slayer, Metallica, Megadeth, Children of Bodom i drugima.
Albuquerque
Albuquerque (fonetski Albukerki) je najveći grad američke savezne države New Mexico. Nalazi se u središnjem dijelu države, neposredno uz rijeku Rio Grande, a ujedno je i sjedište okruga Bernalillo. Prema popisu iz 2000. grad je imao 448,607 stanovnika, a njegovo gradsko područje 712,738. Gradsko područje obuhvata i brzorastući grad Rio Rancho.
Klimatski uvjeti u Albuquerqueu, smještenom između planinskog lanca Sandia i rijeke Rio Grande, uglavnom uključuju sunčano i suho vrijeme, s godišnjom količinom padavina ne većom od 250 do 300 mm.
Grad je tokom oktobra domaćin godišnje međunarodne izložbe balona pod nazivom Albuquerque International Balloon Fiesta, koja je prvi put održana 1972. godine.
Izohorni proces
Formalizam
Pošto je proces izohoran, dV = 0, prethodna jednačina sada glasi
dU = dQ
Korištenjem definicije specifični toplotni kapacitet€specifičnog toplotnog kapaciteta pri konstantnoj zapremini,
C_v = dU/dT,
Integrisanjem obe strane dobijamo
gdje je C specifični toplotni kapacitet pri konstantnoj zapremini, a je početna temperatura, a b je konačna temperatura. Zaključujemo sa:
mini|desno|250px|Izohorni proces u [[Dijagram pritisak zapremina|P-V dijagramu. Na ovom dijagramu, pritisak se povećava, ali zapremina ostaje konstantna.]]
Na P-V dijagramu, izohorni proces pojavljuje se kao prava vertikalna linija. Njegov termodinamički konjugat, izobarni proces pojavio bi se kao prava horizontalna linija.
Idealni plin
Ako se idealni plin koristi u izohornom procesu, pri čemu količina plina ostaje konstantna, tada porast energije je proporcionalan porastu temperature i pritiska. Uzmimo za primjer zagrijavanje plina u krutom spremniku: pritisak i temperatura plina će se povećati, ali zapremina će ostati ista.
Idealni Ottov ciklus
Idealni Ottoov ciklus je primjer izihornog procesa kada se pretpostavi da je sagorijavanje smjese benzin-zrak u automobilu sa motorom sa unutrašnjim sagorijavanjem trenutno. Postoji porast u temperaturi i pritisku plina unutar cilindra, dok zapremina ostaje konstantna (cilindar je krut i ne može se deformisati).
IC 1885
IC 1885 (također poznat kao ESO 357-3 i PGC 11665) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 219 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Hemijska peć. Najveći prečnik je 1,40 (89 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (32 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 1899. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Jonathan Swift
mini|Jonathan Swift
Jonathan Swift (30. novembar 1667 – 19. oktobar 1745) je bio irski književnik, satiričar, pisac pamfleta. Čuven je po djelu "Guliverova putovanja". Sva svoja djela je objavljivao pod pseudonimima ili anonimno. Poznat je i kao majstor dva oblika satire.
Rođen je u Dublinu kao drugo dijete Jonathana i Abigeil Erik Swift. Otac mu je rođen u Irskoj, a majka u Engleskoj. Otac mu je umro sedam mjeseci prije njegovog rođenja. O njegovom djetinjstvu se malo zna, a činjenice o njemu su često kontradiktorne. Vjeruje se da mu se majka vratila u Englesku još dok je Jonathan bio jako mlad. Ostavila je Jonathana kod porodice svog oca. O mladom Jonathanu se najviše brinuo njegov ujak Godvin. Godvin je poslao Jonathana u Kilkeni gimnaziju zajedno sa rođacima. Bila je to gimnazija koju je pohađao i filozof George Berkeley.
Od 1682. godine studirao je na Triniti koledžu u Dublinu, na kojem je diplomirao 1686. Dok je spremao magistraturu politički nemiri u Irskoj prisilili su ga da ode u Englesku. Majka mu je pomogla da dobije položaj sekretara i ličnog pomoćnika sir Williama Templea na Mur Parku. William Temple je bio diplomat, koji je bio zaslužan za Trojnu Alijansu 1668. Temple je otišao u penziju i na svom imanju je gajio baštu i pisao memoare. Swift je zadobio Templeovo povjerenje pa je bio upoznat sa stvarima velikog značaja. Nakon tri godine službe, Temple je Swifta predstavio kralju Vilijamu III od Engleske. Slao ga je u London da urgira kod kralja da prihvati zakon za trojni parlament.
Swift je 1690. napustio Templea i otišao je u Irsku zbog zdravlja. Nakon godinu dana vratio se u Mur Park. Swift je cijeli život patio od Menijerove bolesti. Za vrijeme drugog boravka kod Templea magistrirao je 1692. u Hertford koledžu na Univerzitetu Oksford. Očajnički je pokušavao da nađe bolji posao, pa je uz Templeovu pomoć postao svećenik Irske crkve, a 1694. dobio je parohiju u dijecezi Konor u Kilrutu. Izgleda da je Swift tu bio izolovan u maloj udaljenoj zajednici, daleko od centara moći i utjecaja. Dok je bio u Kilrutu bio je u romantičnoj vezi sa Jane Waring. U jednom pismu nudio joj je brak i rekao je da će napustiti Irsku, ako ga odbije. Izgleda da ga je odbila, jer se Swift vratio u Englesku i ponovo je bio u službi kod Templea 1696. Tu je ostao do Templeove smrti. Templeu je pripremao memoare. Tokom tog vremena napisao je satiru, koja je bila kritika Templeovoga eseja. Satiru je objavio tek 1704.
Temple je umro 1699. Swift je ostao kratko u Engleskoj da završi Templeove memoare, možda se nadajući da će neko priznati njegov rad i ponuditi mu odgovarajuće zaposlenje u Engleskoj. Međutim, pojedini Templeovi prijatelji i rodbina su zamrzili Swifta, jer se u memoarima našlo indiskretnih detalja, koji su im smetali. Neuspješno je pokušao da nađe zaposlenje kod kralja. Dobio je ponudu da bude sekretar i kapelan Erla od Berklija, jednog od vrhovnih sudija Irske. Kada je doputovao do Irske to mjesto je već bilo popunjeno. Međutim radio je kao kapelan u Larakoru, Ageru i Dublinu. Kao kapelan Erla Berklija većinu vremena je proveo u Dublinu i često je putovao u London. Napisao je 1701 politički pamflet.
Swift je 1702. doktorirao na Triniti koledžu u Dublinu. Za vrijeme posjeta Londonu Swift je objavio dvije knjige, "A tale of a Tub" i "The Battle of the Books", te počeo stjecati ugled kao pisac. Upoznao se tada i postao prijatelj sa Alexanderom Popeom, Johnom Gayem i Johnom Arbuthnotom.
Swift je tih godina postao politički aktivan. Od 1707. do 1709, a opet 1710. Swift je bio u Londonu. Neuspješno se tada zalagao kod vigovske administracije u ime irskog klera oko jednog vlasničkog problema. Torijevci, koji su bili u opoziciji pokazali su više razumijevanja za njegove zahtjeve. Torijevci kad su došli na vlast 1710. regrutovali su Swifta da bude urednik Examiner-a. Swift je 1711. objavio politički pamflet "Ponašanje saveznika", u kojem je napao vigovsku vlast zbog njihove nesposobnosti da završi dugi rat sa Francuskom. Torijevci su vodili tajne razgovore sa Francuzima i ti razgovori su doveli do Utreškog mira 1713, kojim je završen Rat za špansko nasljeđe.
Jonathan Swift je bio dio unutrašnjeg kruga torijevske vlasti i često je bio posrednik u unutrašnjim sporovima između ministra vanjskih poslova i ministra finansija i premijera. Svađa dvojice ključnih torijevskih vođa rezultirala je ostavkom premijera Roberta Harleyja. Kada je umrla kraljica Ana, na vlast je došao kralj Džordž i vigovci su se vratili na vlast, a vođama torijevaca je suđeno jer su vodili tajne pregovore sa Francuzima.
Pred pad torijevske vlasti Swift se nadao da će ga nagraditi unosnim crkvenim položajem u Engleskoj. Međutim, kraljica Ana nije obožavala Swifta, pa je spriječila te namjere. Najbolje što su mu mogli osigurati bio je položaj dekana Sent Patrika u Dublinu. Kada su se vigovci vratili na vlast za Swifta nije bilo druge nego da ode u Irsku. Kada se vratio u Irsku, iskoristio je svoju sklonost pamfletima i podržao je irsku stvar, tako da je dobio status irskog patriote.
Tih godina započeo je i svoje remek-djelo "Guliverova putovanja". Veliki dio materijala oslikavao je politička iskustva. Epizoda kada Guliver gasi požar na palati Liliputanaca urinirajući na palatu predstavlja metaforu torijevskog nezakonitog mirovnog ugovora, kojim su napravili dobro djelo na nesretan način. Dugo je odlagao put u London i konačno je 1726. otputovao u London sa svojim djelom "Guliverova putovanja". Odsjeo je kod prijatelja Alexandera Popea. John Gaye i John Arbuthnot pomogli su mu da anonimno štampa djelo. Prvo je odštampano 1726. i odmah je postiglo veliki uspjeh. Štampano je još dva puta te godine, i još jednom početkom 1727. Francuski; njemački i holandski prijevodi su se pojavili 1727. Ilegalno je štampano na irskom 1727.
Swift se 1727. vratio u Englesku i odsjeo je ponovo kod Alexandera Popea. Posjeta je bila kratka, jer je dobio poruku da Esther Johnson umire, pa se zbog toga vratio kući. Esther je umrla u januaru 1728. Swift je umro 19. oktobra 1745. Sahranjen je pored Esther Johnson.
Poeme
Ilustracija iz 1850.
Pisma, lične bilješke
Three Sermons and Three Prayers. Full text: U of Adelaide, Project Gutenberg Three Sermons: I. on mutual subjection. II. on conscience. III. on the trinity. Text: Project Gutenberg Writings on Religion and the Church. Text at Project Gutenberg: Volume One, Volume Two "The First He Wrote Oct. 17, 1727." Full text: Worldwideschool.org "The Second Prayer Was Written Nov. 6, 1727." Full text: Worldwideschool.org
Grb Surinama
mini|desno|200px Grb Surinama usvojen je 25. novembra 1975, danom stjecanja nezavisnosti. Sastoji se od štita čija lijeva strana simbolizira prošlost (brod koji dovodi robove iz Afrike), a desna strana sadašnjost (kraljevska palma, simbol čovjeka). U sredini štita je zeleni dijamant sa žutom zvijezdom. Oko štita stoje dva domoroca koji pridržavaju štit, a ispod štita je traka s motom "Justitia, Pietas, Fides" (Pravda, pobožnost, odanost).
Sijamski borac
Sijamski borac (lat. Betta splendens) je slatkovodna riba iz porodice guramija. Najpoznatija je i najraširenija riba iz roda Betta, riba koje porijeklo vode iz sporotekućih i stajaćih voda Jugoistočne Azije. Popularna je među akvaristima zbog intenzivnih boja i velastih mužjakovih peraja.
Izgled i ponašanje
Divlji sijamski borci pokazuju jake boje tijela i peraja jedino kada ih razdraže druge ribe, ali odgajivači su pažljivim odabirom i ukrštanjem uspjeli te boje i sačuvati. Mužjakova peraja su duža od ženkinih i intenzivnijih boja. Boja tijela i peraja može biti jarkocrvena, ljubičasta, plava, tirkizna, zelena, blijedoroza, bijela, a rijeđe i tamnosiva. Odgajivači su ove boje selekcijom uspjeli dobiti i kod ženki, ali one nemaju duga, velasta peraja kojima se mužjaci razmeću.
Bette su, kao i sve labirintovke, pored škržnog aparata razvile još jedan karakteristični nadškržni organ - labirinit. Labirint je smješten u dupljama gornjih ždrijelnih kostiju i svojom zadnjom stranom naliježe na prednji dio ribljeg mjehura, koji, takođe, služi za disanje. Razvoj ovog organa podstakao je nedostatak kisika u vodama iz kojeg su dvodihalice potekle, te sušni mjeseci koje su bette provodile u blatu, isturenih usta primajući kisik iz vazduha. One u akvarijumu i pored velikih količina kisika i dalje zahtjevaju kisik iz zraka, pa u intervalima od nekoliko minuta izlaze na površinu vode i "gutaju" zrak.
Sijamski borci su, kako im samo ime kaže, vrlo temperamentne i netrpeljive ribe. U Tajlandu, njihovoj domovini, često su bile priređivane borbe ovih riba, poput borbi pijetlova. U prirodi se one ne bore do smrti; poraženi mužjak se povlači u zaklon. U zatvorenim prostorima, kao što su akvarijumi, pobijeđena riba se nema gdje sakriti, pa će jači mužjak svako njeno pojavljivanje shvatati kao provokaciju, a na kraju je i ubiti. Ženke su obično manje agresivne, ali ni borbene ženke nisu izuzetak. Sijamski borci će agresivno reagovati i na svoj odlik u ogledalu, šireći peraja i škrge, te udarajući u staklo.
U akvarijumu
Sijamski borci nisu zahtjevni po pitanju veličine akvarijuma, budući da i u prirodi opstaju u malim količinama vode. Za normalan život potrebno im je barem 20 l vode srednje tvrdoće, sa temperaturom od 24 do 26 °C. Zbog potrebe za kisikom iz vazduha, visina akvarijuma ne bi trebala prelaziti 15 cm. Akvarijum bi trebao posjedovati poklopac (ne hermetički, naravno), zbog tendencije boraca da iskaču iz njega. Sijamski borci se najbolje osjećaju u gusto zasađenim akvarijuma, budući da se vole skrivati u vodenom bilju. Također, preporučuje se i određena vrsta skrovišta, pout kućice u kojoj ce mužjak provoditi većinu vremena.
mini|lijevo|220px|Klasična, zelena ženka
Borci su mesojedi koji plijen vrebaju na površini vode. U prirodi se hrane životinjskim planktonom, larvama komaraca i drugim insektima. U akvarijumu prihvataju sušenu, smrznutu i živu hranu u obliku sitno isjeckanih kišnih glista, dafnija, račića i bloodwormsa. Borci koji se hrane raznovrsnom živom hranom pokazuju ljepše i intenzivnije boje, a izgrižena peraja im brže zacjeljuju. Prosječan životni vijek ove ribe je tri godine, a zavisno od toga kako se riba hrani i koliko često se mrijesti (matične ribe obično žive kraće) može živjeti i šest godina.
Ribe podobne za zajednički život sa borcima nikako nisu ribe dugih peraja, kao što su guppy ribe, budući da će borcima u njima vidjeti konkurenciju. Nije ih poželjno držati ni sa ribama koje vole grickati duga peraja, a u tu kategoriju spadaju tetrazone. U akvarijumu je nemoguće držati dva mužjaka, osim ako su odvojena pregradnim staklom. Ženke su manje agresivne i moguće ih je držati više u istom akvarijumu. Mužjaci su nasrtljivi i prema ženkama, pa je ženki potrebno omogućiti zaklon kako je mužjak ne bi ubio. Iz istog razloga, ako želimo držati mužjaka i ženke zajedno, poželjan je omjer 1:4 u korist ženki.
Razmnožavanje
Razmnožavanje sijamskih boraca slično je onom ostalih dvodihalica. Osnovni preduslov je uparenost mužjaka i ženke, bez koje je ženka vrlo vjerovatno osuđena na smrt. Ženki se moraju omogućiti i mjesta za skrivanje, koja će poslužiti da se ženka skloni od mužjaka po završetku mrijesta. Ukoliko su mužjak i ženka upareni, on će početi sa gradnjom pjenastog gnijezda na površini vode. U toj fazi mrijesta od pomoći su mu plutajuće biljke, koje održavaju stabilnost gnijezda. Zbog gnijezda površina vode mora biti potpuno mirna, pa je za mrijesni akvarijum najbolje koristiti spužvaste filtere. Gradnja gnijezda može trajati cijeli dan.
Nakon što je gnijezdo gotovo, spolno zrela ženka će doći ispod njega. Mužjak je tada obuhvata svojim dugačkim perajima i par počinje drhtati. U tom položaju ženka izbacuje ikru koju mužjak odmah oplođuje. Ikra lagano pada na dno akvarijuma, koje bi trebalo biti samo čisto staklo. Mužjak je zatim nježno sakuplja ustima i ubacuje u sačinjeno gnijezdo, te iz usta doda još pjene kako bi ikra ostala zatvorena u gnijezdu. Ovaj se postupak ponavlja i do desetak puta, nakon čega je mrijest završen. Odmah po završetku mrijesta ženka se mora premjestiti u drugi akvarijum, jer bi je, zbog njene tendencije da jede ikru, mužjak mogao ubiti.
mini|desno|220px|Mužjak gradi gnijezdo
Mužjak tada preuzima brigu o ikri. Njegov je zadatak da pokupi ikru koja ispada i vrati je u gnijezdo, te da i njega popravlja i nadograđuje. Inkubacija ikre traje otprilike 36 sati, nakon čega se iz jajašaca izvaljuju ličinke. Tri do četiri dana nakon izleganja ličinke proplivaju i mužjakova briga za mlade završava. Kako proplivalim mladuncima gnijezdo više nije potrebno, a nema mužjaka da ga održava, ono će se polako početi raspadati. Većina mužjaka neće jesti svoje potomstvo nakon što ih napusti, ali ga je bolje izvaditi, budući da mužjaci za vrijeme brige o mladuncima gladuju.
Kako mlađ u tom periodu još uvijek diše samo na škrge, potrebno im je raspršivačem obezbijediti veće količine kisika u vodi. Nakon osamostaljenja mladi borci se počinju hraniti infuzorijima i rotatorijama, a nakon pet do sedam dana hrane se najsitnijim oblicima planktona (Copepodi, znani kao "prašina", i Cladoceri). Pogodna je i tek izležena, ali dobro isprana, mlađ artemije (morskog račića). Kritični period života mladunaca je onaj koji nastupa mjesec dana nakon izleganja. Mlade ribe tada počinje formirati labirint, pa temperatura zraka mora biti priobližno jednaka temperaturi vode, kako mlađ ne bi uginula udišući hladan zrak.
Ženka se može ponovo mrijestiti nakon dvije sedmice.
Swashbuckle
Swashbuckle je američki thrash metal bend, poznat po piratskom imidžu.
O grupi
Grupu su 2005 osnovali basist i pjevač Patrick Henry te gitarist Justin Greczyn. Ubrzo im se pridružio bubnjar Mike Soganic, te su prvi studijski album Crewed by the Damned objavili 2006 godine. Nakon toga objavljuju još albume Back to the Noose 2009, te najnoviji Crime Always Pays 2010 godine. Ranije te godine, Soganica je zamijenio Paul Christiansen. Na turnejama su nastupali zajedno sa grupama Korpkilaani, Death Angel, Hypocrisy, Soilwork i drugima.
NGC 290
NGC 290 (također poznat kao ESO 29-SC19) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Tukan. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 5. septembra 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Podhomara (Novo Goražde)
Podhomara je naseljeno mjesto u općini Novo Goražde, Bosna i Hercegovina.
Grb Urugvaja
mini|desno|200px|Grb Urugvaja Grb Urugvaja je usvojen 19. marta 1829. Sastoji se od ovalnog štita podjeljenog na četiri dijela. U gornjem lijevom dijelu se nalazi vaga pravde, u gornjem desnom brdo Montevideo sa tvrđavom na vrhu, u donjem lijevom konj simbol slobode i u donjem desnom vo. Štit je okružen sa dvije maslinove grane, a iznad štita je Mayo sunce, simbol uzdizanja urugvajske nacije.
Linux kernel
Linux kernel jest monolitni i Unixu-sličan kernel operativnog sistema. Porodica Linux operativnih sistema se temelji na ovom kernelu i nalazi se u računarskim sistemima poput ličnih računara i servera, obično u obliku Linux distribucije, i na raznim ugrađenim uređajima kao što su ruteri, bežične pristupne tačke, telefonski sistemi, set-top boksevi, FTA prijemnici, pametni televizori, video rekorderi i NAS uređaji. Iako Linux kernel nema veliki udio u operativnim sistemima na korisničkim stolnim računarima, dominira u gotovo svim drugim segmentima u računarstvu, od mobilnih uređaja do glavnih centralnih računara. Od novembra 2017, svi od 500 najmoćnijih superračunara na svijetu pokreću Linux. Operativni sistem Android za tablet računare, pametne telefone i pametne satove također koristi Linux kernel.
Linux kernel je 1991. godine osmislio i napravio Linus Torvalds za svoj lični računar. Linux je brzo privukao druge programere i korisnike koji su usvojili njegov kernel za druge slobodne softverske projekte, posebno operativni sistem GNU, koji je stvoren kao besplatni, slobodni operativni sistem.
Aplikativni programski interfejs (API) Linux kernela preko kojeg korisnički programi komuniciraju s kernelom, je dizajniran da bude vrlo stabilan i da ne prekida programe korisničkog prostora.
Linux kernel koji su razvili saradnici širom svijeta predstavlja istaknuti primjer softvera koji je slobodan i otvorenog koda. Linux kernel je objavljen pod općom GNU javnom licencom verzije 2 (GPLv2), sa nekim slikama firmvera objavljenim pod raznim drugim neslobodnim licencama.
Arhitektura
desno|mini|300x300piksel| Mapa Linux kernela Linux kernel je monolitni kernel, koje podržava preventivni "multitasking" (u korisničkom režimu, a od verzije 2.6, i u kernel modu ), virtualnu memoriju, zajedničke biblioteke, zahtjeve za učitavanje, dijeljene "Copy-on-Write" izvršne datoteke (preko KSM-a), upravljanje memorijom, paket internet protokola i istovremene zadatke u procesima (threading).
Upravljački programi i proširenja kernela pokreću se u prostoru kernela sa potpunim pristupom hardveru. Grafički sistem koji većina ljudi koristi na Linuxu ne radi unutar kernela. Za razliku od standardnih monolitnih kernela, upravljački programi se lako konfigurišu kao moduli i učitavaju ili otpakuju dok sistem radi. Također, za razliku od standardnih monolitnih kernela, pod određenim uvjetima upravljački programi mogu se isključiti; ova osobina dodana je za ispravno rukovanje hardverskim prekidima i za bolju podršku simetričnog multiprocesiranja.
Programski jezik i kompajler
GCC je zadani kompajler za izvorni kod Linux. 2004. godine, Intel je izmijenio kernel tako da ga je i njegov C kompajler mogao kompajlirati.
Baza podataka
U 2013. Linux kernel 3.10 je imao 15.803.499 linija koda. Od 2007. godine, otprilike 5% koda otpada sržni dio kernela, dok 52% otpada na upravljačke programe.
Napadi u Norveškoj 2011.
mini|Karta objekata pored kojih se desila eksplozija 22. jula 2011. u Oslu, Norveška, se desila eksplozija bombe u Regjeringskvartalet, Kvartu zgrada Vlade Norveške, u vremenu 15:26 CEST (13:26 UTC) izvan kancelarije Premijera Jensa Stoltenberga i drugih vladinih kancelarijskih zgrada. Naknadno se desila pucnjava na ostrvu Utøya u mjestu Tyrifjorden, Buskerud.
NGC 4996
NGC 4996 (također poznat kao MCG 0-34-9, PGC 45629 i UGC 8235) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 250 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 1,80 (131 hiljada sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (102 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 28. marta 1864. godine.
Napadi u Norveškoj 2011.
Norvežanin, 32-godišnji Anders Behring Breivik je uhapšen zbog pucnjave u Utøya. Navodno je prišao omladinskom kampu Radničke partije i pretvarao se da je policijski oficir, a zatim nasumice otvorio vatru na prisutne adolescente.
NGC 4996
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Napadi u Norveškoj 2011.
Po po prvim tvrdnjama medija, broj poginulih je 91 osoba, međutim, naknadno je objavljen broj od 76 žrtava. Većina su žrtve napada u kampu Utøya.
Neki su ljudi blokirani u ruševinama zgrade. Osude napada su stigle iz: Njemačke, Kanade, Francuske, Irske, Danske, Grčke, Holandije, Švedske, Ujedinjenog Kraljevstva, Novog Zelanda i Sjedinjenih Američkih Država.
Podkozara Donja (Novo Goražde)
Podkozara Donja je naseljeno mjesto u općini Novo Goražde, Bosna i Hercegovina.
Art Deco
mini|200px|[[Chrysler zgrada u New Yorku, najčešći primjer Art decoa u arhitekturi]] Art deco je univerzalni dekorativni stil koji se raširio u SAD i u Evropi u 20.-tim i 30.-tim godinama 20. vijeka u industriji i zanatstvu. Nosi karakteristike mnogih pravaca u prvom redu kubizma, futurizma i secesije. U svoje vrijeme, ovaj stil je bio elegantan, glamurozan, funkcionalan i moderan.
Danas, primjeri ovog stila se mogu naći u arhitektonskim oblicima širom svijeta, u zemljama kao što su SAD, Španija, Kuba, Filipini, Rumunija, Novi Zeland i Brazil. Chrysler zgrada u New Yorku je tipičan primjer.
Odbojkaška premijer liga Bosne i Hercegovine
Odbojkaška premijer liga Bosne i Hercegovine jest najviši rang odbojkaškog takmičenja u Bosni i Hercegovini. Liga postoji od 2002. godine, a nastala je ujedinjenjem odbojkaških ligaških takmičenja koja su postojala na nivou entiteta. Najušpješniji klub u muškoj konkurenciji je OK Kakanj koji je u 12 navrata osvajao prvenstvo i 14 puta kup Bosne i Hercegovine.