cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skup (matematika)
Kardinalni broj skupa
G Cantor je postavio hipotezu da između brojeva k(N) i kP(N) nama nijednog kardinalnog broja. To je hipoteza kontinuuma. Ovu hipotezu su nastojali dokazati ili opovrgnuti mnogi matematičari pa i sam Cantor (osnivač teorije skupova). Ovaj problem je ostao neriješen sve do 1963.god. kada je Amerikanac P Cohen(Koen) dokazao da ova hipoteza ne zavisi od ostalih aksioma teorije skupova. Isto kao što i V postulat Euklidove geometrije ne zavisi od ostalih aksioma.
Teorema
Ako su skupovi A i B prebrojivi onda je prebrojiv i skup A U B
Ako su skupovi A i B prebrojivi onda je prebrojiv i skup AxB Teorema o ekvivalenciji
Ako je skup A ekvivalentan sa podskupom skupa B i B ekvivalentan sa podskupom skupa A onda su skupovi A iB ekvivalentni tj. k(A)=K(B)
Ako je skup A konačan ,a S beskonačan onda je k(AUS)=k(S)
Ordinalni broj skupa
Neka je A dobro uređen skup. Klasu dobro uređenih skupova koji su slični sa A nazivamo ordinalni broj, oznaka ord(A).
Ordinalni brojevi dobro uređenih skupova {1},{1,2},{1,2,3,}... zovemo konačni ordinalni broj i označavamo ih sa 1,2,3,... Ordinalni brojevi koji nisu konačni su transfinitni.
Aksioma izbora (Zemerlov aksiom)
Ako je S dati skup tada iz svakog nepraznog podskupa skupa S možemo izabrati jedan element, tj postoji barem jedna funkcija koja svakom nepraznom skupu X podskup S pridružuje jedan element x iz X.
Za svaki beskonačan kardinalni broj a vrijedi a2=a Za svaka dva skupa A i B važi k(A)=k(B) ili k(A)<k(B) ;k(A)=k(B) ili k(A)>k(B)
Zornova(Cornova) lema
Ako je A parcijalno uređen skup u kome svaki potpuno urešen podskup ima gornju granicu sadrži bar jedan maksimalni element.
Cantorov paradoks
Uznimo da je S skup svih skupova. Tada je svaki podskup od S ujedno i član od S. Dakle, i partitivni skup od S je podskup od S.
P(S) podskup od S kP(S)<k(S) i kP(S)=k(S) Međutim prema Cantorovom teoremu je kP(S)>k(S)
Russellov paradoks
Primjer:
U nekom selu postoji brijač koji brije one i samo one ljude koji se sami ne briju. Pitanje: Ko brije brijača? Naime, ukoliko neko drugi brije brijača, onda on ne brije one i samo one ljude koji se sami ne briju (jer ne brije sebe). Ako, pak, brijač brije samog sebe, onda on ne brije one i samo one koji sami sebe ne briju (jer, opet, ne brije sebe).
Veza između skupovne jednakosti i iskazne formule
Postoji interesantna veza između algebre skupova i algebre iskaza. naime, ako želimo provjeriti tačnost neke skupovne jednakosti tada skupovima A,B,C,... pridružimo iskaze p,q,r,...,jednakosti skupova pridružimo ekvivalenciju iskaza,a podskupu pridružujemo implikaciju iskaza, presjeku skupova pridružimo konjukciju iskaza, uniji skupova pridružimo disjunkciju iskazua, komplemenu skupa pridružimo negaciju iskaza. Tako skupovnu jednakost prevedemo u njoj ekvivalentnu iskaznu formulu, a zatim pomoću tabele istinitosti provjerimo dali je dobijena iskazna formula tautologija ili ne.
PL/I
PL/I (skraćenica za "Programming Language One" — izgovor: pi-el-van) je proceduralni, imperativni programski jezik, dizajniran za naučne, inženjerske i poslovne sistemsko programirane aplikacije. Korišten je od strane raznih akademskih, komercijalnih i industrijalnih organizacija od kako je bio uveden 1960ih.
PL/I-ova glavna polja korištenja su procesiranje podataka, numerička analiza, naučno računanje, i sistemsko programiranje. Podržaje rekurziju, strukturalno programiranje, upravljanje podacima povezanih struktura, brojeve sa pomičnim i nepomičnim zarezom, kompleksne brojeve, i upravljanje simbolima i bitovima niza. Sintaksa jezika je slična engleskom i odgovara za specificiranje kompleksnih oblika za podatke, a također uključuje širok skup funkcija sa kojim je moguće ove podatke provjeriti i manipulisati.
Historija
Tokom 1950-ih i ranih 1960-ih poslovni i naučni korisnici su programirali za različit računarski hardver koristeći različite programske jezike. Poslovni korisnici su prelazili sa asemblera Autocoder preko COMTRAN-a na COBOL, dok su naučni korisnici programirali preko generalnog interpretativnog programa (General Interpretative Programme - GIP), Fortran-a, ALGOL-a, GEORGE-a, i drugih programskih jezika. IBM System/360 (najavljen 1964. ali tek isporučen 1966.) je dizajniran kao opšta mašinska arhitektura za obje grupe korisnika, smijenjujući sve postojeće IBM arhitekture. IBM je također htio da napravi jedan programski jezik za sve korisnike. Kompanija je se nadala proširiti Fortran tako da ono uključuje sve karakteristike tražene od strane komercijalnih programera. U oktobru 1963. osnovan je komitet koji je se stastojao od 3 IBM-ovca iz New Yorka i 3 člana iz SHARE grupe, sa ciljem da se predlože nova proširenja. Uz data ograničenja Fortran-a, ovaj cilj nisu uspjeli ostvariti što je rezultiralo pravljenjem “novog programskog jezika” zvanog "NPL" (New Programming Language), bazirajući se široko na ALGOL. Ovaj akronim je bio u konfliktu sa imenom nacionalne fizičke laboratorije (National Physical Laboratory) u Velikoj Britaniji te je zato bio privremeno preimenovan u MPPL (MultiPurpose Programming Language), i kasnije 1965. na PL/I (sa rimskim brojem “I”). Prva definicija PL/I-a je se pojavila u aprilu 1964.
Rusmir Mesihović
Rusmir Mesihović rođen je u Sarajevu 25. januara 1964. gdje je završio osnovnu školu, Prvu gimnaziju i 1988. godine Medicinski fakultet Univerziteta u Sarajevu. Specijalizaciju iz interne medicine završio je u Ljubljani, educirao se iz gastroenterohepatologije u Engleskoj, Njemačkoj, Italiji, Hrvatskoj i Sloveniji.
Život i karijera
Doktorirao je 2002. godine. U periodu od 2002. godine do 2016. bio je između ostalog zamjenik šefa Klinike i šef Klinike za gastroenterohepatologiju Kliničkog centra Univerziteta u Sarajevu, šef Instituta za gastroenterologiju i hepatologiju UKCS, predsjednik Asocijacije gastroenterologa i hepatologa Bosne i Hercegovine, član mnogobrojnih međunarodnih strukovnih udruženja (ESGE, EASL, AGA, ASGE, FASGE, HGD, SZG, itd.). Autor je preko 200 stručnih i naučnih radova, i drugih saopštenja. Autor je pet knjiga, od toga dva univerzitetska udžbenika. Redovni je profesor Medicinskog fakulteta Univerziteta u Sarajevu, vršio funkciju šefa katedre za internu medicinu na matičnom fakultetu.
0d marta 2011. do januara 2015. vršio je funkciju ministra zdravlja u Vladi Federacije Bosne i Hercegovine. Od januara do decembra 2015. vršio je funkciju Generalnog direktora UKCS.
Stranačka karijera
Predsjednik Savjeta za zdravstvo od 2009. do 2014, predsjednik aktuelnog odbora za zdravstvo SDP BiH, potpredsjednik SDP BiH. U periodu od 2006. do 2014. godine izabran u Zastupnički dom Parlamenta Federacije Bosne i Hercegovine, od 2006. do 2010. bio je predsjednik Odbora za obrazovanje ZD PFBiH.
Mačevanje na Olimpijskim igrama 2016.
Mačevalačka takmičenja na OI 2016. u Rio de Janeiru održana su od 6. do 14. augusta, a sastojala su se od 10 disciplina.
Kao i 2008. i 2012, Međunarodna mačevalačka federacija (FIE) zadržala je trenutni format sa 10 disciplina i sistemom rotacije, izostavivši iz programa na ovim Igrama ekipno takmičenje u sablji za muškarce i ekipno takmičenje u floretu za žene.
Kvalifikacije
Kvalifikacije su prvenstveno zasnovane na službenoj FIE rang-listi zaključno sa 4. aprilom 2016, a ostala mjesta bit će određena na četiri zonska kvalifikacijska turnira.
Freska
desno|mini|250p|[[Cimabue, freska za crkvu sv. Franje u Assisiju]] Freska je tehnika slikanja na zidu. Slika se bojama, koje se rastapaju u vodi, po svježem sloju maltera. Boja se suši istovremeno s podlogom i tako se nerazdvojno povezuje s njom. Rad na svježem malteru zahtijeva brzinu i sigurnost jer se naknadne promjene mogu izvršiti tek tako sa se ukloni čitav sloj maltera i da se zamijeni novim slojem. Zato su slikari prethodno izrađivali crtež na kartonu koji se u mjeri slagao s konačnim djelom i prenosili obrise na svjež malter.
Postoji još jedna varijanta fresko - tehnike, a ona se zove secco (tal. suho). Boja se nanosi na osušeni malter, soja se prije slikanja osvježi gašenim vapnom. Stapanje boje s podlogom nije tako potpuno i zato dolazi do znatnih oštećenja.
Mirsad Bećirbašić
Mirsad Bećirbašić (3. juli 1952, Sarajevo), bosanskohercegovački pjesnik, prozni pisac i prevodilac sa francuskog jezika.
Biografija
Mirsad Bećirbašić rođen je 3. jula 1952. godine u Sarajevu, Diplomirao je na Filozofskom fakultetu u Sarajevu, Odsjek Filozofija i sociologija. Piše poeziju, prozu i prevodi djela sa francuskog jezika. Preveo je roman Mali princ Antoine de Saint-Exupérya i izabrane pjesme Barbara Jacques Préverta.
Živi i radi u Sarajevu.
Premijer liga Bosne i Hercegovine 2007/2008.
'''Premijer liga Bosne i Hercegovine 2007/08. godine''' osma je po redu sezona Premijer lige, nogometnog prvenstva Bosne i Hercegovine.
U sezoni 2007/08. novi premijerligaši su postali klubovi Travnik i Laktaši. Takmičenje je počelo 4. augusta 2007. godine, a završilo 31. maja 2008. godine.
Raspored i rezultati
Domaćini su navedeni u lijevoj koloni.
Lista strijelaca
Darko Spalević (Slavija Sarajevo);
Senad Mujić (NK Orašje), Ivan Krstanović (NK Posušje), Stevo Nikolić (Modriča Maksima);
Feđa Dudić (NK Travnik);
Sanel Jahić (Željezničar Sarajevo);
Krešimir Kordić (NK Posušje), Emir Hadžić (Čelik Zenica);
Semir Štilić (Željezničar Sarajevo), Jovica Vico (Leotar Trebinje), Mislav Karoglan, Stanko Bubalo (oba NK Široki Brijeg)
Depolarizacija
U biologiji, depolarizacija ili hipopolarizacija je unutarćelijska promjena tokom koje ćelija prolazi kroz promjenu u distribuciji električnog naboja, što rezultira manjim negativnim nabojem unutar ćelije u odnosu na vanjski. Depolarizacija je neophodna za funkciju mnogih ćelija, međućelijsku komunikaciju i cjelokupnu fiziologiju organizma. Većina ćelija viših organizama održava unutrašnje okruženje koje je negativno naelektrisano u odnosu na spoljašnjost ćelije. Ova razlika u naboju naziva se ćelijski membranski potencijal. U procesu depolarizacije negativni unutrašnji naboj ćelije privremeno postaje pozitivniji (manje negativan). Ovaj pomak sa negativnog na pozitivniji membranski potencijal događa se tokom nekoliko procesa, uključujući akcijski potencijal. Tokom akcijskog potencijala, depolarizacija je toliko velika da razlika potencijala kroz ćelijsku membranu nakratko obrće polarnost, pri čemu unutrašnjost ćelije postaje pozitivno naelektrisana. Promjena naboja obično nastaje zbog priliva natrijevih iona u ćeliju, iako može biti posredovana prilivom bilo kojeg tipa kationa ili izlivom bilo kojeg tipa aniona. Suprotnost depolarizaciji naziva se hiperpolarizacija. Upotreba termina "depolarizacija" u biologiji razlikuje se od njegove upotrebe u fizici, gdje se odnosi na situacije u kojima bilo koji oblik polarnost (prisustvo bilo kakvog električnog naboja, bilo pozitivnog ili negativnog) mijenja se na vrijednost nula. Depolarizacija se ponekad naziva "hipopolarizacija" (za razliku od hiperpolarizacije).
Fiziologija
Proces depolarizacije u potpunosti ovisi o unutrašnjoj električnoj prirodi većine ćelija. Kada ćelija miruje, održava ono što je poznato kao potencijal mirovanja. Potencijal mirovanja koji stvaraju skoro sve ćelije dovodi do toga da unutrašnjost ćelije ima negativan naboj u odnosu na spoljašnjost ćelije. Da bi se održala ova električna neravnoteža, mikroskopske pozitivno inegativno nabijene čestice zvane ioni se transportuju kroz ćelijsku plazmamembranu. Transport iona kroz plazmamembranu ostvaruje se pomoću nekoliko različitih tipova transmembranskih proteina ugrađenih u ćelijsku plazmamembranu koji funkcionišu kao putevi za ione u ćeliju i van nje, kao što su ionski kanal, natrij-kalij pumpa, i naponski-vođeni ionski kanali.
Depolarizacija
Nakon što ćelija uspostavi potencijal mirovanja, ona ima kapacitet da se podvrgne depolarizaciji. Tokom depolarizacije, membranski potencijal se brzo pomjera sa negativnog na pozitivan. Da bi se ova brza promjena dogodila u unutrašnjosti ćelije, duž ćelijske plazmamembrane mora se dogoditi nekoliko događaja. Dok natrij-kalij pumpa nastavlja da radi, naponski-ovisni natrijski i kalcijski kanali koji su bili zatvoreni dok je ćelija bila na potencijalu mirovanja se otvara, kao odgovor na početnu promjenu napona. Kako ioni natrija jure natrag u ćeliju, dodaju pozitivan naboj unutrašnjosti ćelije i mijenjaju membranski potencijal iz negativnog u pozitivan. Kada unutrašnjost ćelije postane pozitivnije naelektrisana, depolarizacija ćelije je završena i kanali se ponovo zatvaraju.
Repolarizacija
Nakon što je ćelija depolarizovana, ona prolazi kroz jednu posljednju promjenu unutrašnjeg naboja. Nakon depolarizacije, naponski-vođeni natrijevi ionski kanali koji su bili otvoreni dok je ćelija prolazila kroz depolarizaciju ponovo se zatvaraju. Povećani pozitivni naboj unutar ćelije sada uzrokuje otvaranje kalijskih kanala. Kalijevi ioni (K+) počinju da se kreću niz elektrohemijski gradijent (u korist gradijenta koncentracije i novouspostavljenog električnog gradijenta). Kako kalij izlazi iz ćelije, potencijal unutar ćelije se smanjuje i ponovo se približava svom potencijalu mirovanja. Natrij-kalij pumpa radi neprekidno tokom ovog procesa.
OpenSUSE
OpenSUSE je operativni sistem za opštu upotrebu, izgrađen na Linux kernelu, koga je razvila zajednica openSUSE projekta koju je sponzorirao Novell. Nakon što je Novell kupio SUSE Linux u januaru 2004. godine, odlučio je da objavi SUSE Linux Professional kao projekt 100% otvorenog koda, u kome će zajednica učestvovati u razvijanju.
Prvo izdanje od strane zajednice, tj. prva beta verzija SUSE Linux-a je bila 10.0, a od 10. marta 2011 je openSUSE 11.4.
Pregled
openSUSE je Linux distribucija zajednice openSUSE projekta, koju sponzorira Novell, da bi zajednica razvila i održala SUSE Linux komponente. Ovaj proizvod je nasljednik historijske distribucije "SuSE Linux Professional". Nakon što je Novell kupio SUSE Linux, odlučio je kako je zajednica najvažniji dio procesa razvijanja distribucije.
Osim distribucije, openSUSE projekt pruža web portal za pojedince da se uključe kao zajednica. Zajednica pomaže razvijajući openSUSE u saradnji sa prestavnicima iz Novell-a, koji doprinose kôd preko openSUSE osnivačkog servisa, pišu dokumentaciju, dizajniraju crteže, učestvuju u diskusijama kroz mail liste i Internet Relay Chat (IRC) kanale, i krajnje poboljšavajući openSUSE stranu preko wiki interfejsa. Novell reklamira openSUSE kao najbolju i najlakšu distribuciju za sve korisnike.
Kao i mnoge Linux distribucije, openSUSE sadrži grafički korisnički interfejs (GUI) i komandnu liniju. Tokom instalacije, korisnici mogu izabrati da li će da koriste KDE, GNOME, LXDE ili Xfce grafički interfejs. openSUSE podržava hiljade softverskih paketa od punog ranga besplatnog softvera, otvorenog koda.
Historija proizvoda
U prošlosti, SUSE Linux kompanija je bila fokusirana na objavljivanje SuSE Linux Personal i SuSE Linux Professional edicija uz opširniju odštampanu dokumentaciju koja je bila dostupna za kupovinu u raznim trgovinama. Nemogućnost uspješne prodaje ovog proizvoda se bazirala, na tome što su koristili otvoreni-kod proizvoda i prodavali ga pod razvijanjem zatvorenog-koda. Iako je SUSE Linux bio besplatan uz GPL licencu, tek se moglo doći do izvornog koda 2 mjeseca nakon što je bio spreman za prodaju. Strategija SUSE Linux-a je bila da naprave tehnološki moćniju Linux distribuciju sa velikim brojem zaposlenika, koji će omogućiti plaćanje korisnika za njihovu distribuciju u maloprodajnim trgovinama.
Nakon što su ih je kupio Novell u 2003. godini, openSUSE je otišao u drugom smjeru: počevši sa verzijom 9.2, nepodržavana ISO DVD slika SUSE Professional distribucije je bila dostupna za preuzimanje uz "Live DVD" probu. FTP server nastavlja da radi normalno i da pruža pojednostavljene instalacije, tako što preuzima pakete koje korisnik treba. ISO slika ima prednosti jer je laka za instalaciju, te može da radi bez povezanosti na Internet, ako se korisnik ne može odmah povezati. Ova ISO slika također omogućava korisnicima, koji nisu toliko iskusni sa instalacijom, da je lakše završe (ukoliko korisnik ne zna koje pakete instalirati, ISO pruža na hiljade paketa već automatski odabranih).
Početna stabilna verzija openSUSE projekta, zvana "SUSE Linux 10.0" bila je dostupna za preuzimanje neposredno prije nego što je ova distribucija došla u trgovine. U nastavku, Novell je prekinuo "ličnu" verziju, pa je onoj profesionalnoj promijenio ime u "SUSE Linux", time promijenivši cijenu “SUSE Linux-a” na onu identičnu staroj ličnoj verziji. Od verzije 10.2, SUSE Linux distribucija je službeno promijenila ime u openSUSE.
Tokom nekoliko godina, SuSE Linux se razvio od statusa distribucije koja je uključivala vlasnički softver (engl. proprietary), i puno čekanja (do 2 mjeseca za one koje su je naručili bez mogućnosti preuzimanja ISO slika, ali mogućih instalacija preko FTP-a), do besplatne distribucije koja je dostupna otvorenom razvijanju do strane zajednice. Popularnost ove distribucije raste: od maja 2010, na primjer, statistike o preuzimanju govore da je postojalo preko 2 miliona jedinstvenih instalacija sistema openSUSE 11.1 i 11.2. Najveći broj instalacija je bio u Njemačkoj (28%) i u Sjedinjenim Državama (14%).
Distribucija
openSUSE je potpuno i slobodno dostupna distribucija za preuzimanje i može biti prodana u maloprodajnim kutijama za javnost. Dostupna je u nekoliko edicija za razne arhitekture: x86 i x86-64 isključivo (od verzije 11.4):
Stvarnost
mini|Posredovana stvarnost Stvarnost ili zbilja je je zbir ili agregat svega što je stvarno ili postoji unutar sistema, za razliku od onoga što je samo imaginarno. Termin se takođe koristi da se odnosi na ontološki status stvari, ukazujući na njihovo postojanje. U fizičkom smislu, stvarnost je ukupnost sistema, poznatog i nepoznatog.
Stvarnost se različito tumači u nauci, filozofiji, teologiji i sl. Filozofska pitanja o prirodi stvarnosti ili postojanja ili bića razmatraju se u okviru ontologije, koja je glavna grana metafizike u zapadnoj filozofskoj tradiciji. Ontološka pitanja također su prisutna u različitim granama filozofije, uključujući filozofiju nauke, filozofiju religije, filozofiju matematike i filozofsku logiku. To uključuje pitanja o tome da li su samo fizički objekti stvarni (tj. fizikalizam), da li je stvarnost u osnovi nematerijalna (npr. idealizam), da li postoje hipotetski neuočljivi entiteti postavljeni naučnim teorijama, postoji li 'Bog', postoje li brojevi i drugi apstraktni objekti i postoje li mogući svjetovi. Epistemologija se bavi onim što se može znati ili zaključiti kao vjerovatno i kako, pri čemu se u modernom svijetu naglasak stavlja na razum, empirijske dokaze i nauku kao izvore i metode za određivanje ili istraživanje stvarnosti.
Fizika obično govori o stvarnosti kao cjelokupnosti pojava. Filozofija i psihologija radije govore o fizičkoj stvarnosti i o unutrašnjoj, psihičkoj ili mentalnoj stvarnosti (predstave, misli, sjećanja, snovi), kao i o društveno-političkoj i kulturnoj stvarnosti koja počiva na interakciji ova dva vida stvarnosti. Teologija i ontologija govore o biću kao jedinoj stvarnosti koja postoji.
Pogledi na svijet i teorije
Uobičajena kolokvijalna upotreba bi realnost značila "percepcije, uvjerenja i stavovi prema stvarnosti", kao u "Moja stvarnost nije vaša stvarnost". Ovo se često koristi samo kao kolokvijalizam koji ukazuje na to da se strane u razgovoru slažu, ili bi trebalo da se slože, da se ne prepiru oko duboko različitih koncepcija onoga što je stvarno. Na primjer, u vjerskoj raspravi između prijatelja, neko bi mogao reći: "Možda se ne slažete, ali u mojoj stvarnosti, svi idu u raj."
Stvarnost se može definirati na način koji je povezuje sa svjetonazorima ili njihovim dijelovima (konceptualni okviri): Stvarnost je ukupnost svih stvari, struktura (stvarnih i konceptualnih), događaja (prošlosti i sadašnjosti) i pojava, bilo da se mogu posmatrati ili ne. To je ono što pogled na svijet (bilo da je zasnovan na individualnom ili zajedničkom ljudskom iskustvu) na kraju pokušava opisati ili mapirati.
Određene ideje iz fizike, filozofije, sociologije, književne kritike i drugih oblasti oblikuju različite teorije stvarnosti. Jedno od takvih uvjerenja je da jednostavno i doslovno ne postoji stvarnost izvan percepcija ili uvjerenja koje svi imamo o stvarnosti. Takvi stavovi su sažeti u popularnoj izjavi „Percepcija je stvarnost“ ili „Život je način na koji percipiraš stvarnost“ ili „stvarnost je ono sa čim se možeš izvući“ (Robert Anton Wilson), i ukazuju na antirealizam – tj. gledište da ne postoji objektivna realnost, bila ona eksplicitno priznata ili ne.
Mnogi koncepti nauke i filozofije se često definišu kulturno i društveno. Ovu ideju je razradio Thomas Kuhn u svojoj knjizi Struktura naučnih revolucija (1962). Društvena konstrukcija stvarnosti, knjiga o sociologiji znanja koju su napisali Peter L. Berger i Thomas Luckmann, objavljena je 1966. godine. Objašnjava kako se znanje stiče i koristi za razumijevanje stvarnosti. Od svih realnosti, realnost svakodnevnog života je najvažnija jer naša svijest zahtijeva da budemo potpuno svjesni i pažljivi prema iskustvu svakodnevnog života.
Zapadna filozofija
Filozofija se bavi sa dva različita aspekta stvarnosti: prirodom same stvarnosti i odnosom između uma (kao i jezika i kulture) i stvarnosti.
S jedne strane, ontologija je proučavanje bića, a centralna tema polja je različito oblikovana u terminima bića, postojanja, „onoga što jeste“ i stvarnosti. Zadatak u ontologiji je da opiše najopštije kategorije stvarnosti i kako su one međusobno povezane. Ako bi filozof želio ponuditi pozitivnu definiciju pojma "stvarnost", to bi bilo učinjeno pod ovom temom. Kao što je gore objašnjeno, neki filozofi prave razliku između stvarnosti i postojanja. U stvari, mnogi analitički filozofi danas teže izbjegavanju pojmova "stvarno" i "stvarnost" u raspravi o ontološkim pitanjima. Ali za one koji bi tretirali "je stvarno" na isti način na koji tretiraju "postoji", jedno od vodećih pitanja analitičke filozofije bilo je da li je postojanje (ili stvarnost) svojstvo objekata. Analitički filozofi široko smatraju da to uopće nije svojstvo, iako je ovo gledište u posljednjih nekoliko decenija izgubilo tlo pod nogama.
S druge strane, posebno u raspravama o objektivnosti koje imaju svoje utemeljenje i u metafizici i u epistemologiji, filozofske rasprave o "stvarnosti" često se tiču načina na koji stvarnost na neki način zavisi ili nije na neki način (ili, da koristimo žargon, "izgrađen" od) mentalnih i kulturnih faktora kao što su percepcije, vjerovanja i druga mentalna stanja, kao i kulturni artefakti, kao što su religije i politički pokreti, sve do nejasnog pojma zajedničkog kulturnog pogleda na svijet, ili Weltanschauunga.
Stav da postoji stvarnost nezavisna od bilo kakvih uvjerenja, percepcija, itd., naziva se realizam. Konkretnije, filozofi govore o "realizmu" o ovome i onom, kao što je realizam o univerzalijama ili realizmu o vanjskom svijetu. Općenito, tamo gdje se može identificirati bilo koja klasa predmeta, za čije postojanje ili bitne karakteristike se kaže da ne zavise od percepcija, vjerovanja, jezika ili bilo kojeg drugog ljudskog artifakta, može se govoriti o "realizmu" o tom objektu.
Može se govoriti i o antirealizmu o istim objektima. Antirealizam je najnoviji u dugom nizu termina za stavove suprotstavljene realizmu. Možda je prvi bio idealizam, tako nazvan zato što je rečeno da je stvarnost u umu, ili proizvod naših ideja. Berklijanski idealizam je pogled, koje zastupa irski empirista George Berkeley, da su objekti percepcije zapravo ideje u umu. U ovom pogledu, neko bi mogao biti u iskušenju da kaže da je stvarnost "mentalni konstrukt"; ovo, međutim, nije sasvim tačno, jer, po Berkeleyjevom mišljenju, perceptivne ideje stvara i koordinira Bog. Do 20. vijeka, pogledi slični Berklijevim nazvani su fenomenalizmom. Fenomenalizam se razlikuje od berklijevskog idealizma prvenstveno po tome što je Berkeley vjerovao da umovi, ili duše, nisu samo ideje niti da se sastoje od ideja, dok su varijante fenomenalizma, kao što je onaj koji zastupa Russell, težile da idu dalje i kažu da je sam um samo zbirka percepcija, sjećanja, itd., i da nema uma ili duše iznad i iznad takvih mentalnih događaja. Konačno, antirealizam je postao moderan izraz za svako gledište koje je smatralo da postojanje nekog objekta zavisi od uma ili kulturnih artifakata. Stav da je takozvani vanjski svijet zapravo samo društveni, ili kulturni, artifakt, nazvan socijalni konstrukcionizam, jedna je vrsta antirealizma. Kulturni relativizam je stav da društvena pitanja kao što je moral nisu apsolutna, već barem djelomično kulturni artifakt.
Biće
Priroda bića je trajna tema u metafizici. Na primer, Parmenid je učio da je stvarnost jedno nepromenljivo biće, dok je Heraklit pisao da sve stvari teku. Filozof iz 20. vijeka Heidegger je smatrao da su prethodni filozofi izgubili iz vida pitanje bića (qua Being) u korist pitanja bića (postojećih stvari), tako da je bio potreban povratak na Parmenidov pristup. Ontološki katalog je pokušaj da se nabroje fundamentalni sastojci stvarnosti. Pitanje da li je postojanje predikat ili ne raspravlja se od ranog modernog perioda, ne samo u vezi s ontološkim argumentom za postojanje Boga. Postojanje, to nešto jeste, suprotstavljeno je suštini, pitanju šta je nešto. Budući da se postojanje bez suštine čini praznim, filozofi poput Hegela ga povezuju s ništavilom. Nihilizam predstavlja krajnje negativan pogled na biće, a apsolutni pozitivan.
Percepcija
Pitanje direktnog ili "naivnog" realizma, za razliku od indirektnog ili "reprezentativnog" realizma, javlja se u filozofiji percepcije i uma iz rasprave o prirodi svjesnog iskustva; epistemološko pitanje o epistemološkom pitanju da li je svijet koji vidimo oko sebe sam stvarni svijet ili samo interna perceptivna kopija tog svijeta stvorena neuronskim procesima u našem mozgu. Naivni realizam je poznat kao direktni realizam kada se razvija da se suprotstavi indirektnom ili reprezentativnom realizmu, takođe poznatom kao epistemološki dualizam, filozofski stav da naše svjesno iskustvo nije samog stvarnog svijeta, već unutrašnje reprezentacije, minijaturne virtualne stvarnosti. replika sveta.
Timothy Leary je skovao utjecajan termin Reality Tunnel, pod kojim misli na vrstu reprezentativnog realizma. Teorija kaže da, uz podsvjesni set mentalnih filtera formiranih iz njihovih uvjerenja i iskustava, svaki pojedinac različito tumači isti svijet, pa je stoga "Istina u oku promatrača". Njegove ideje su uticale na rad njegovog prijatelja Roberta Antona Wilsona.
Apstraktni objekti i matematika
Status apstraktnih entiteta, posebno brojeva, tema je rasprave u matematici.
U filozofiji matematike, najpoznatiji oblik realizma o brojevima je platonovski realizam, koji im daje apstraktno, nematerijalno postojanje. Drugi oblici realizma poistovjećuju matematiku sa konkretnim fizičkim univerzumom.
Antirealistički stavovi uključuju formalizam i fikcionalizam.
Neki pristupi su selektivno realistični u pogledu nekih matematičkih objekata, ali ne i drugih. Finitizam odbacuje beskonačne količine. Ultrafinitizam prihvata konačne količine do određene količine. Konstruktivizam i intuicionizam su realistični u pogledu objekata koji se mogu eksplicitno konstruisati, ali odbijaju upotrebu principa isključene sredine za dokaz postojanja putem reductio ad absurdum.
Tradicionalna debata se fokusirala na to da li je pored fizičkog (osjetnog, konkretnog) svijeta postojalo apstraktno (nematerijalno, razumljivo) carstvo brojeva. Nedavni razvoj je hipoteza matematičkog univerzuma, teorija da postoji samo matematički svijet, s tim da je konačni, fizički svijet iluzija unutar njega.
Ekstremni oblik realizma o matematici je hipoteza matematičkog multiverzuma koju je postavio Max Tegmark. Tegmarkov jedini postulat je: Sve strukture koje postoje matematički postoje i fizički. Odnosno, u smislu da će "u tim [svijetovima] dovoljno složenim da sadrže samosvjesne podstrukture [oni] sebe subjektivno percipiraju kao postojeće u fizički 'stvarnom' svijetu". Hipoteza sugeriše da bi se svijetovi koji odgovaraju različitim skupovima početnih uslova, fizičkih konstanti ili potpuno različitih jednačina trebali smatrati stvarnim. Teorija se može smatrati oblikom platonizma po tome što postavlja postojanje matematičkih entiteta, ali se može smatrati i matematičkim monizmom u tome što poriče da bilo šta postoji osim matematičkih objekata.
Svojstva
Problem univerzalija je drevni problem u metafizici o tome da li univerzalije postoje. Univerzale su opšti ili apstraktni kvaliteti, karakteristike, svojstva, vrste ili odnosi, kao što su muško/žensko, čvrsta/tečnost/gas ili određena boja, koji se mogu predskazati pojedincima ili pojedinostima ili da pojedinci ili pojedinosti mogu biti na primjer, Skotu, Patu i Krisu je zajednička univerzalna kvaliteta da budu ljudi ili ljudskost.
Nominalizam i konceptualizam su glavni oblici antirealizma o univerzalijama.
Vrijeme i prostor
Tradicionalna realistička pozicija u ontologiji je da vrijeme i prostor egzistiraju odvojeno od ljudskog uma. Idealisti poriču ili sumnjaju u postojanje objekata nezavisnih od uma. Neki antirealisti čija je ontološka pozicija da objekti izvan uma postoje, ipak sumnjaju u nezavisno postojanje vremena i prostora.
Kant je u Kritici čistog razuma opisao vrijeme kao apriorni pojam koji nam, zajedno s drugim apriornim pojmovima kao što je prostor, omogućava da shvatimo osjetilno iskustvo. Kant poriče da su prostor ili vrijeme supstancija, entiteti sami po sebi ili naučeni iskustvom; on radije smatra da su oba elementi sistematskog okvira koji koristimo za strukturiranje našeg iskustva. Prostorna mjerenja se koriste za kvantifikaciju koliko su udaljeni objekti, a vremenska mjerenja se koriste za kvantitativno upoređivanje intervala između (ili trajanja) događaja. Iako se prostor i vrijeme smatraju transcendentalno idealnim u tom smislu, oni su i empirijski stvarni, tj. nisu puke iluzije.
Idealistički pisci kao što je J. M. E. McTaggart u knjizi The Unreality of Time su tvrdili da je vrijeme iluzija.
Urošica
Srpski princ (knez) Urošica (ćirilica: Урошица = „maleni Uroš“ ) (umro prije 1316.) bio je pravoslavni redovnik, pripadnik dinastije Nemanjić. Srpska pravoslavna crkva ga slavi kao sveca.
Stvarnost
Vrijeme i prostor
Osim što se razlikuju u pogledu stvarnosti vremena u cjelini, metafizičke teorije vremena mogu se razlikovati u pripisivanju stvarnosti prošlosti, sadašnjosti i budućnosti zasebno.
Prezentizam smatra da su prošlost i budućnost nestvarne, a stvarna je samo sadašnjost koja se stalno mijenja. Teorija blok univerzuma, poznata i kao Eternalizam, smatra da su prošlost, sadašnjost i budućnost stvarni, ali je protok vremena iluzija. Često se kaže da ima naučnu osnovu u relativnosti. Teorija univerzuma rastućeg bloka smatra da su prošlost i sadašnjost stvarne, ali budućnost nije. Vrijeme i srodni koncepti procesa i evolucije su centralni za metafiziku izgradnje sistema A. N. Whiteheada i Charlesa Hartshornea.
Urošica
Njegov otac je bio kralj Srbije i Srijema Stefan Dragutin, sin kraljice Jelene. Stric mu je bio Stefan Uroš II, kralj Srbije te otac Stefana Uroša III.
Majka Urošice je bila princeza-kraljica Katarina Arpadović, unuka Marije Laskaris.
Stvarnost
Mogući svijetovi
Termin "mogući svijet" seže u Leibnizovu teoriju mogućih svjetova, korištenu za analizu nužnosti, mogućnosti i sličnih modalnih pojmova. Modalni realizam je gledište, koje je posebno zastupao David Kellogg Lewis, da su svi mogući svjetovi stvarni koliko i stvarni svijet. Ukratko: stvarni svijet se smatra samo jednim među beskonačnim skupom logički mogućih svjetova, od kojih su neki "bliži" stvarnom svijetu, a neki udaljeniji. Drugi teoretičari mogu koristiti okvir Mogućeg svijeta da izraze i istraže probleme bez da se ontološki posvete tome. Teorija mogućeg svijeta povezana je s aletičkom logikom: prijedlog je neophodan ako je istinit u svim mogućim svjetovima, a moguć ako je istinit u barem jednom. Tumačenje kvantne mehanike u mnogim svjetovima je slična ideja u nauci.
Urošica
Urošica je bio brat kralja Srijema Stefana Vladislava i princeze i banice Jelisavete.
Stvarnost
Teorija svega i filozofija
Stil "izgradnje sistema" metafizike pokušava da odgovori na sva važna pitanja na koherentan način, pružajući potpunu sliku svijeta. Za Platona i Aristotela bi se moglo reći da su rani primjeri sveobuhvatnih sistema. U ranom modernom periodu (17. i 18. vijek), sistemograditeljski obim filozofije često se vezuje za racionalistički metod filozofije, odnosno tehniku dedukcije prirode sveta čistim apriornim razumom. Primjeri iz ranog modernog perioda uključuju Lajbnicovu monadologiju, Descartesov dualizam, Spinozin monizam. Hegelov apsolutni idealizam i Whiteheadova filozofija procesa bili su kasniji sistemi.
Urošica
Urošica je postao redovnik Stefan (Стефан). Umro je dosta mlad.
Stvarnost
Fenomenologija
Na mnogo širem i subjektivnijem nivou, privatna iskustva, radoznalost, ispitivanje i selektivnost uključena u ličnu interpretaciju događaja oblikuju stvarnost koju vidi jedna i samo jedna osoba i stoga se naziva fenomenološkom. Iako ovaj oblik stvarnosti može biti zajednički i drugima, ponekad može biti i toliko jedinstven za sebe da ga niko drugi nikada ne doživi ili složi. Veliki dio iskustva koje se smatra duhovnim događa se na ovom nivou stvarnosti. Fenomenologija je filozofska metoda koju su ranih godina dvadesetog vijeka razvili Edmund Huserl i krug sljedbenika na univerzitetima u Getingenu i Minhenu u Njemačkoj. Nakon toga, fenomenološkim temama su se bavili filozofi u Francuskoj, Sjedinjenim Državama i drugdje, često u kontekstima koji su bili daleko od Huserlovih djela. Reč fenomenologija dolazi od grčkog phainómenon, što znači „ono što se pojavljuje“, i lógos, što znači „proučavanje“. U Huserlovoj koncepciji, fenomenologija se prvenstveno bavi stvaranjem struktura svijesti i fenomena koji se pojavljuju u činovima svijesti, objektima sistematske refleksije i analize. Takvo razmišljanje trebalo je da se odvija sa veoma modifikovane tačke gledišta "prve osobe", proučavajući fenomene ne onako kako se oni čine "mojoj" svijesti, već bilo kojoj svijesti. Husserl je vjerovao da bi fenomenologija na taj način mogla pružiti čvrstu osnovu za svo ljudsko znanje, uključujući i naučna znanja, i mogla uspostaviti filozofiju kao "rigoroznu nauku". Husserlovu koncepciju fenomenologije također su kritikovali i razvijali njegov učenik i asistent Martin Heidegger, egzistencijalisti poput Mauricea Merleau-Pontyja i Jean-Paul Sartrea, te drugi filozofi, kao što su Paul Ricoeur, Emmanuel Levinas i Dietrich von Hildebrand.
Skeptičke hipoteze
Skeptičke hipoteze u filozofiji sugerišu da bi stvarnost mogla biti vrlo različita od onoga što mislimo da jeste; ili barem da ne možemo dokazati da nije. Primjeri uključuju:
Hipoteza "Mozak u bačvi" je data u naučnim terminima. Pretpostavlja se da bi neko mogao biti bestjelesni mozak koji se održava na životu u bačvi i koji se hrani lažnim senzornim signalima. Ova hipoteza je povezana sa hipotezom Matrix u nastavku.
„Argument iz snova“ Descartesa i Zhuangzija pretpostavlja da se stvarnost ne može razlikovati od sna. Descartesov Zli demon je biće „koliko je pametno i varljivo toliko i moćno, koje je uložilo sav svoj napor da me obmane.“
Urošica
Pokopan je u crkvi svetog Ahileja (grčki Άγιος Αχίλλειος) u Arilju (Ариље).
Stvarnost
Skeptičke hipoteze
Hipoteza od pet minuta (ili hipoteza omfalosa ili prošlog četvrtka) sugeriše da je svijet stvoren nedavno zajedno sa zapisima i tragovima koji ukazuju na veću starost.
Matrična hipoteza ili hipoteza simulirane stvarnosti sugerišu da bismo mogli biti unutar računarske simulacije ili virtualne stvarnosti. Povezane hipoteze takođe mogu uključivati simulacije sa signalima koji omogućavaju vrstama koje žive u virtuelnoj ili simuliranoj stvarnosti da percipiraju vanjsku stvarnost.
Bilješke
<references group="lower-roman" />
C (programski jezik)
C programski jezik spada u proceduralne programske jezike koji je razvijen u ranim 70-im godinama 20. vijeka. Autor ovog programskog jezika je Dennis Ritchie, no značajan doprinos nastanku C-a dali su Ken Thompson kao autor programskog jezika B i Martin Richards, autor programskog jezika BCPL. Dennis Ritchie je stvorio ovaj programski jezik za rješavanje praktičnih problema kodiranja sistemskih programa i jezgre operativnog sistema UNIX, koji je praktički u cijelosti napisan u C-u.
Programski jezik C dosta se mijenjao tokom godina te je u više navrata neformalno i formalno standardiziran. Prva važnija verzija poznata je pod nazivom "K&R C", što je engl. kratica prezimena dvaju autora najpoznatijeg C priručnika "The C Programming Language", a to su Brian Kernighan i Dennis Ritchie. Prvo izdanje te vrlo sažeto i precizno pisane knjige koje datira iz 1978. godine ujedno je de facto standardiziralo jezik u 70-ima. Drugo izdanje iz 1988. godine opisuje "ANSI C", standard kojeg je 1983. godine definirao američki nacionalni institut za standardizaciju, a koji je i danas najbolje podržan. Aktualni ISO/IEC standard skraćeno poznat kao "C99" podržava u cijelosti samo jedan manji dio komercijalnih proizvođača softvera.
Tokom 1980-ih, Bjarne Stroustrup zajedno s drugim istraživačima u Bell Labs proširuje C dodavajući sposobnosti objektno orijentiranog programiranja, a naziv ovog novog programskog jezika je C++. Nažalost, ta je 100%-na kompatibilnost ujedno i razlog što su problemi koje programiranje u C-u nosi sa sobom naslijeđeni u C++-u. Efikasno i sigurno programiranje u C-u vrlo je zahtjevna vještina koja traži višegodišnje iskustvo pa je stoga C jezik koji se ne preporučuje početnicima, posebice ako im programiranje nije primarni posao.
Mnogobrojni problemi vezani prije svega za upravljanje memorijom koje programer mora sam eksplicitno kodirati razlog su da je danas većina novih korisničkih aplikacija napisana u nekom modernijem jeziku koji ima ugrađeno automatsko upravljanje memorijom (engl. garbage collection), ne dopušta izravan rad s memorijom pomoću pokazivača te ima podršku za upravljanje kodom odnosno njegovom okolinom za vrijeme njegova izvođenja. Danas se relativno rijetko ukazuje potreba za pisanjem novih korisničkih aplikacija izravno u C-u, pa čak i u vrlo malim sistemima kao što su na primjer mobilni telefoni. Glavno područje njegove upotrebe su sistemski programi na strani poslužitelja (engl. servers), programi prevoditelji (engl. compilers) i jezgre operativnih sistema (engl. operating system kernels), gdje je potreba za najvećom mogućom brzinom izvođenja, efikasnom kontrolom resursa i izravnom kontrolom hardvera od primarne važnosti.
Historija razvoja i verzije
Prvobitni razvoj C programskog jezika započinje izmedju 1969 i 1973 u AT&T Bell Labs, i po Dennis Ritchie-ju najkreativniji period je bio u toku 1972-ge godine. Nazvan je C jer su mnoge od njegovih karakteristika potekle od ranijeg programskog jezika zvanog B.
Standardizacija
Svaki program napisan u C-u sadrži sledeće elemente: Preprocesorski dio koji uključuje određene ranije utvrđene procedure i skup definicija postupaka kao što su:
NGC 7838
NGC 7838 (također poznat kao Arp 246, MCG 1-1-36 i PGC 525) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 533 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 0,70 (109 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (47 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 29. novembra 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Svjetsko prvenstvo u skijaškim letovima 2012.
mini|desno|250px|Potvrđivanje Vikersunda za domaćina SP-a u ski-letovima 2012. na kongresu [[FIS-a u Cape Townu 2008.]]
Svjetsko prvenstvo u skijaškim letovima 2012. održano je u norveškom Vikersundu od 23. do 26. februara. Vikersund je bio domaćin SP-a još 3 puta: 1977, 1990. i 2000. Organizatori su imali dosta problema s vjetrom, pa su održane samo 2 serije.
Događaji prije prvenstva
mini|desno|200px|Slijeva: Velta (srebro), Kranjec (zlato) i Koch (bronza) - pojedinačno Letaonica je renovirana tokom 2010. godine. Ovaj proces započet je nakon sezone 2008/09. i rezultirao je produženjem letaonice Vikersundbakken na 225 m, čime je postala najduža letaonica na svijetu. Planirani troškovi renovacije iznosili su 80 miliona kruna (10 miliona €). U troškove su uključeni novi toranj za sudije, žičara, prostor za gledaoce i zaštitne mreže, koje skakače/letače štite od naleta vjetra.
Radovi su počeli na mjestu stare letaonice, koja je srušena 2009. godine. U odnosu na nju, nova je podešena za nekoliko stepeni i ukopana 6 m u zemlju, kako bi se izbjegli problemi s vjetrom. Istek (zaustavni dio) podignut je za 6 m kako bi bio u istom nivou s ostalim skakaonicama u Vikersundu.
Prvo takmičenje u ski-letovima u Vikersundu održano je 1966, a letaonica je otada nekoliko puta prepravljana (prije ovoga, prepravljana je za SP 2000).
Pojedinačno
24-25. februara 2012.
Ekipno
26. februara 2012.
Đenana Buturović
mini|desno|250px|Prof. dr. Đenana Buturović Đenana Buturović (Trebinje, 29. august 1934 – Sarajevo, 28. januar 2012) bila je bosanskohercegovačka književna historičarka, kulturna antropologinja, folkloristica i doktorica književnih nauka.
Biografija
Rođena je 29. augusta 1934. u Trebinju. Diplomirala je na Filozofskom fakultetu u Zagrebu, a doktorirala u Beogradu. Funkciju direktora Zemaljskog muzeja u Sarajevu obavljala je od 1996–2003. Radila je kao profesorica usmene književnosti na Univerzitetu "Džemal Bijedić" u Mostaru. Živjela je i radila u Sarajevu, baveći se istraživačkim radom na polju savremenih tokova usmene historije.
Sudar (film)
Radnja
Detektiv Graham Waters, ošamućeno govori o prirodi Los Angelesa i potrebi ljudi da se međusobno sudaraju. Ria, žena latinskog porijekla koja se nalazi na sjedištu do vozača u automobilu, javlja da su udareni s leđa i da se auto zaokrenulo. Ona izlazi iz automobila i odlazi od policajca i drugog vozača, žene azijskog porijekla. Dvije žene krive jedna drugu za incident i vrijeđaju jedna drugu na rasnoj osnovi. Latino žena se identificira kao detektiv. Waters izlazi iz auta i odlazi prema policijskim automobilima i mjestu zločina. Drugi policajac napominje da su pronašli mrtvo tijelo. Waters se zagleda u nešto. Prizor se potom vraća na "Jučer."
U prodavnici ličnog naoružanja čovjek iranskog porijekla Farhad, i njegova kći Dorri kupuju pištolj. Vlasnik prodavnice biva uzrujan zbog njihove priče na perzijskom i njih dvojica ubrzo počinju da se svađaju. Farhad izlazi bijesan a Dorri odabire crvenu kutiju metaka i uzima pištolj. Dva mladića afričkog porijekla, Anthony i Peter, izlaze iz restorana. Anthony tvrdi da su žrtve rasizma i loše usluge, ali Peter ga ismijava. Jean i Rick Cabot, bjelački par, hodaju niz trotoar. Jean primjećuje dvojicu crnoputih muškaraca i hvata se za Rickovu ruku. Anthony to uzima kao rasni ispad, ali onda njih dvojica naglo potežu pištolje i kradu Cabotov crni Lincoln Navigator.
Detektiv Waters i njegov partner Ria stižu na mjesto zločina. Uniformirani policajac im govori da su dva vozača pucali jedan na drugoga. Preživjeli bijeli čovjek je identificiran kao tajni policajac po imenu Conklin. Poginuli vozač u Mercedesu je također policajac, crnac po imenu Lewis. Istraživači nisu sigurni ko je započeo pucnjavu. U Cabotovoj kući Jean je i dalje uzrujana, iako je bravar već zamijenio brave na vratima, ona želi da se to opet uradi sljedeći dan. Jean glasno tvrdi da će bravar prodati ključeve i oni će biti ponovo opljačkani. Bravar Daniel, čuje sve to i ostavlja dva seta ključeva na kuhinjskom stolu i zatim odlazi. Rick razgovora sa svojim pomoćnicima. On se kandidirao za reizbor za okružnog tužioca reizbor i pita se kako iskoristiti krađu automobila kao izbornu prednost. U restoranu dva muškarca azijskog porijekla govore o dostavi pošiljke. U blizini policajac John Ryan telefonira osiguravajuću kompaniju i govori im o očevoj bolesti, administrator pokazuje saosjećanje, ali ostavlja birokratski utisak. Kad ona spomene da je njeno ime Shaniqua, Ryan ljutito komentariše i ona spušta slušalicu.
Nakon što izlazi iz policijske stanice, bijeli kombi kojeg vozi azijski čovjek iz restorana prolazi ispred Ryana. Ryan i njegov partner Tom Hansen patroliraju i primjećuju crnog Navigatora. Ryan slijedi, ali Hansen navodi da registracijska tablica nije ista kao u izvještaju. Dok se približavaju iza terenca Ryan usmjerava svjetlo na vozilo što čini da žena u autu okreće glavu i gleda unazad. Ryan pali rotaciona svjetla i zaustavlja auto. Policajci pitaju dobro odjeveni crni par, Camerona, režisera, i njegovu suprugu Christine, Thayer, da izađu iz auta. Cameron je pretjerano pristojan i pun poštovanja, rekavši da se nalaze u neposrednoj blizini njihove kuće, Christine je malo pijana i ismijava policiju. Ryan je ljut i polako prekopava ženu, koja nosi jako izazovnu koktel haljinu. Hansen shvaća da je njegov partner pretjerao, ali Cameron ostaje miran dok se njegova supruga prekopava. Policija konačno pušta Thayerove da idu.
Farhad je vlasnik trgovine. Njegova supruga Shirin prigovara da se vrata ne zatvaraju kako treba. Dorri puni pištolj i stavlja ga u laticu. U njihovoj kući, Christine Thayer prigovara Cameronu što se nije suprotstavio policiji. Cameron pokušava objasniti zašto to nije učinio ali rasprava eskalirala u tešku svađu. U svojoj kući Daniel razgovara sa svojom 5-godišnjom kćerkom koja se skriva ispod kreveta. Ona je još uvijek uplašena zbog pucnjave u lošoj zoni iz koje su se nedavno iselili. Da bi je zaštitio od metaka, on joj daje nevidljivi plašt, a zatim je nježno stavlja na spavanje. U terenskom vozilu, Anthony i Peter razgovaraju o country muzici. Dok se njih dvojica šale i razgovaraju, oni prolaze pored bijelog kombija čija su bočna vrata otvorena, i zatim osjećaju tup udarac i shvataju da su udarili u nešto. Po izlasku iz kompija pronalaze azijskog čovjeka zaglavljenog ispod vozila. Nakon rasprave o tome šta učiniti s "kinezom", oni ga izvlače.