cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Invazija na Poljsku
Njemački plan
Konfiguracija poljskog terena bila je pogodna za mobilne operacije pogotovo kada su vremenske prilike bile povoljne za takvo što. Poljska je uglavnom ravničarska zemlja, sa dugim granicama u ukupnom iznosu od oko 5.600 km. Na zapadu poljske se nalazila Njemačka, na sjeveroistoku Istočna Pruska, na jugu i jugozapadu su se nalazili Sudeti i Moravska koji su još prije invazije bili pod njemačkom kontrolom kao i marionetska država u Slovačkoj.
Hitler je zahtjevao da se Poljska zauzme za šest sedmica iako su njemački planeri smatrali da će za to biti potrebno i do tri mjeseca. Namjeravali su da u potpunosti iskoriste svoju dugu granicu sa Poljskom uz manevar Fall Weiss. Njemačke jedinice trebale su da napadnu Poljsku iz 2 glavna i pomoćnog smjera:
Iz unutrašnjosti Poljske, njemačka manjina bi uzela učešće angažovanjem u preusmjeravanju i sabotiranju kroz jedinice Volksdeutscher Selbstschutz, pripremljene prije rata. Sva tri planirana napada za cilj su imali približavanje glavnom gradu Poljske Varšavi, dok je glavnina poljske vojska trebala biti opkoljena i uništena zapadno od Visle.
Plan Fall Weiss otpočeo je 1. septembra 1939. godine čime je zvanično otpočeo drugi svjetski rat.
Kobilščak
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Gornja Radgona.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kobilščak je imao 51 stanovnika.
Rašljani
Rašljani su naseljeno mjesto u općini Brčko, Bosna i Hercegovina.
Pyramimonas
Pyramimonas je rod zelenih algi iz reda Pyramimonadales. thumb|left| Jama [[Flagela|biča Pyramimonas sp., skala = 1.0 μm]]
Edith Kawelohea McKinzie
Edith Kawelohea Kapule McKinzie (22. oktobar 1925 – 21. oktobar 2014) bila je havajska spisateljica i učiteljica, koja se specijalizirala za havajska pojanja i ples hulu.
Biografija
Edith je rođena 22. oktobra 1925. u Honoluluu, na ostrvu Oahuu, kao Edith Kawelohea Kapule. Njeni roditelji bili su Harry Kawelo Kapule i Caroline Costa, koja je bila portugalskog porijekla. Godine 1946, Edith se udala za Claytona McKinziea te je njihova kćerka Joleen Hokuloa McKinzie. Edith je bila profesorica na sveučilištu zvanom University of Hawaiʻi, učeći studente o havajskoj kulturi, posebno o drevnim pojanjima i huli te je objavila dvije knjige u kojima je iznijela svoje znanje o genealogijama havajskih poglavicâ. Umrla je 21. oktobra 2014, nekoliko sati prije svog 89. rođendana.
Kocjan (čvor)
Slovenija:
Judita Flandrijska
Judita Francuska (fra. Judith de France, eng. Judith of France; ili Judita Flandrijska; o. 843 – o. 870) bila je francuska plemkinja rođena u kraljevskoj porodici Zapadne Franačke, a postala je kraljicom Wessexa i groficom Flandrije.
Porodica i život
Njeni roditelji bili su kralj Franaka Karlo II Ćelavi i njegova prva supruga, kraljica Ermentruda, kći grofa Oda I. Bila je sestra Luja II Mucavca, polusestra Rotilde te tetka Karla Glupog. 120px|mini|Balduin i Judita Njen prvi muž je bio kralj Æthelwulf; vjenčali su se 1. oktobra 856. u Verberieu (sjeverna Francuska). Brak je zapravo bio snažan politički savez, premda je Judita bila tek djevojčica. Tadašnji historičari smatrali su taj događaj iznimno važnim, ali i neobičnim jer se francuske kraljevne obično nisu udavale za strance. Judita je bila proglašena kraljicom, šta je također bilo neobično; dotada se supruge kraljeva Wessexa nije tretiralo sa tolikom pažnjom i čašću. Judita sa svojim prvim mužem nije imala djece.
Drugi suprug Judite bio je njen posinak, kralj Æthelbald; njihovo vjenčanje je bilo smatrano velikim skandalom te su sveštenici oštro kritizirali taj događaj. Judita i Æthelbald nisu imali djece; nakon smrti muža, Judita je prodala svoje posjede u Wessexu te se vratila u Franačku.
Treći muž gospe Judite bio je Balduin I Flandrijski; moguće je da su se dvaput vjenčali. Nakon šta se vratila ka ocu, Judita je prvo bila poslana u opatiju u Senlisu. Moguće je čak da je Karlo htio novi brak za svoju kćerku, koja se zaljubila u Balduina. Nakon šta su se navodno vjenčali u opatiji, njen otac je bio bijesan te je htio da se brak poništi; Judita i njen muž su pobjegli na dvor Juditinog rođaka, Lotra II. Papa Nikola I je zamolio kralja Karla Ćelavog da prihvati taj brak, do čega je i došlo. Balduin i Judita vratili su se u Francusku i vjenčali se (ponovo?) 13. decembra 862. Njihovi sinovi su bili Karlo, Balduin II Flandrijski i Rudolf.
RNK-polimeraza II
RNK-polimeraza II (RNAP II i Pol II) je multiproteinski kompleks koji transkribira DNK prekurskorne iRNK  i većine malih jedarnih RNK (snRNK) i mikroRNK. Jedna je od tri RNKP-azna enzima u jeddrima eukariotskih ćelija. Sa kompleksom od 12 podjedinica od 550 kDa, RNKP II je najistaknutiji tip RNK-polimeraza. Širok spektar transkripcijskih faktora potreban je da bi se vezao za uzvodni gen promotor i započeo transkripciju.
Sklapanje
U sklapanje RNA polimeraze II uključen je RPB3. Potkompleksi RPB2 i RPB3 pojavljuju se ubrzo nakon sinteze podjedinice. Ovaj kompleks naknadno stupa u interakciju s RPB1. RPB3, RPB5 i RPB7 međusobno komuniciraju kako bi formirali homodimere, te RPB3 i RPB5 zajedno mogu kontaktirati sve ostale RPB podjedinice, osim RPB9. Samo se RPB1 snažno veže za RPB5. Podjedinica RPB1 također kontaktira sa RPB7, RPB10 i još slabije, ali većinom efikasno, s RPB8. Kada RPB1 uđe u kompleks, mogu ući i druge podjedinice, kao što su RPB5 i RPB7, gdje se RPB5 veže za RPB6 i RPB8, a RPB3 dovodi RPB10, RPB 11 i RPB12. RPB4 i RPB9 mogu ući nakon što se sklopi veći dio kompleksa. RPB4 tvori kompleks sa RPB7.
Vanjski linkovi
(Wayback Machine copy)
Paramilon
Paramilon je ugljikohidrat sličan škrobu. Hloroplasti u rodu Euglena sadrže hlorofil koji pomaže u sintezi ugljikohidrata koji se skladište u obliku škrobnih granula i paramilona. Paramilon se stvara u pirenoidima euglena. Euglenidi imaju hlorofile a i b, a fotosintetetske proizvode pohranjuju u neobičnom obliku koji se naziva paramilonski škrob, β-1,3 polimer glukoze. Paramilon je uskladišten u tijelima sličnim šipkama širom citoplazme, zvana paramilonska tijela, koja su na svjetlosnoj mikroskopiji često vidljiva kao bezbojne ili bijele čestice. Njihov oblik je često specifičan za vrste roda Euglena koje ih proizvode.
Čardačani
Čardačani su naseljeno mjesto u gradu Laktaši, Bosna i Hercegovina. Naselje obuhvata široki kružni prostor razbacanih imanja, na nadmorskoj visini od oko 185–190 m. Lokalnim putem imaju izlaz na magistralnu cestu M-16.1.
Prema popisu stanovništva od 1991. u Čardačanima je živjelo 596 stanovnika.
Historija
Tokom Drugog svjetskog rata, Lijevče polje, uključujući i Čardačane, pomagalo je  operacije 14. srednjobosanske udarne brigade širom Srednje Bosne. Bila je i jedno od perifernih  poprišta borbi za oslobođenje Prnjavora.
Obavještajna služba 11. krajiške divizije je, prije podne 17. novembra, uočila jaču grupaciju četnika u rejonu Devetine – Čardačani – Boškovići (kod Laktaša), pa je komandant Divizije, prije odlaska za Prnjavor, naredio 5. kozaračkoj da se sa 1. i 3. bataljonom napadne tu četničku jedinicu, sa istoka, iz pravca Kokora i Hrvaćana. Četrnaesta brigada je napala četnike sa juga, prilazeći im iz pravca Crnog vrha. Do početka napada, trebalo je da se jedan njen bataljon probije u rejon "Table" (između Klašnica i Čardačana), da bi se četnicima spriječilo povlačenja u Klašnice (kod Laktaša), kada se pred napadom 5. brigade i ostalih bataljona 14. brigade počnu bježati. Tamo su inače kuda uvijek bježali kada su na tom prostoru bili napadnuti.
Walther PP
Walther PP je serija njemačkih pištolja prvobitno zamišljena za policiju. Dizajnirao ih je Carl Walther 1929. U njemačkoj vojsci koristio se od 1935. do 1992. Ovo je jedno od najjednostavnijih oružja i možda jedno od najsigurnijih. Mogu ga lahko koristiti i žene. Ovo je možda najpoznatije oružje s malih ekrana, najviše zbog filmova o Jamesu Bondu, koji ga nosi sa sobom.
Bataljon
Najčešće se sastoji od 3-5 četa, kojima komanduju majori ili potpukovnici. U bataljonima je obično 300 do 1.000 vojnika i starješina.
Više bataljona čini puk ili brigadu.
U artiljeriji većine vojnih snaga odgovarajuća jedinica se označava divizion.
Islam u Austriji
mini|desno|300px|Džamija i islamski centar u [[Beču]] Islam u Austriji je najveća manjinska religija i druga najrasprostranjenija religija u Austriji, koju prema procjenama iz 2016. godine praktikuje oko 8% austrijskog stanovništva. Većina muslimana u Austriji su Suniti. Najveći dio muslimanske populacije u Austriju je doselila tokom šezdesetih godina 20. vijeka kao radnici migranti iz Turske i Bosne i Hercegovine. Postoje i zajednice muslimana arapskog i afganistanskog porijekla.
Historija
Historičar Smail Balić tvrdi da prvi dokazi o muslimanima na području današnje Austrije potiču od nomadskih plemena iz Azije koji su do ove regije doprli 895. godine. Od početaka osmanlijskog osvajanja teritorija Habsburške Monarhije s kraja 15. vijeka, muslimani su naseljavali novoosvojene teritorije koje su dijelom činile i područje današnje Austrije. Sa tih područja muslimani su protjerani nakon što je Habsburška monarhija ponovo preuzela kontrolu nad tom teritorijom krajem 17. vijeka s tim da je manjem broju muslimana dozvoljeno da ostanu nakon potpisivanja Požarevačkog mira 1718. Zakon o priznavanju iz 1874. dao je nekršćanskim zajednicama, uključujući i muslimane, pravni okvir da budu priznate kao Cultusgemeinden (vjerske zajednice). Najveća populacija muslimana našla se unutar austrijske države kada je 1878. godine nakon Berlinskog kongresa izvršena Austro-ugarska okupacija Bosne i Hercegovine.
Disolucijom Austro-Ugarske nakon prvog svjetskog rata samo je manji broj muslimana iz nekadašnje Monarhije ostao unutar granica nove države, Prve Austrijske Republike. Baron Omar Rolf von Ehrenfels osnovao je privatno udruženje sa ciljem organiziranja Muslimana u Austriji. Međutim, organizacija je odmah raspuštena nakon nacističkog Anschlussa Austrije. Ehrenfels je, kao kritičar nacističke partije, napustio Austriju.
Salih Hadžialić je 1943. osnovao je još jedno muslimansko udruženje uz finansijsku pomoć vlade. Istinska imigracija muslimana u Austriju počela je 60-tih godina 20. vijeka kada mnogi radnici sa područja SFRJ i Turske dolaze u Austriju. Muslimanska zajednica Austrije (njem: Islamische Glaubensgemeinschaft in Österreich) osnovana je odredbama Islamgesetza 1979. godine. Veliki val useljenika u Austriju desio se nakon raspada Jugoslavija 1990-tih kada se tokom ratova pogotovo rata u Bosni i Hercegovini mnogi muslimani kao prognanici uselili u Austriju.
Alevitima je Austrija 2013. godine dodijelila status priznate vjerske zajednice.
U februaru 2015. godine, austrijski parlament usvojio je novi islamgesetz, koji je ilegalizirao inostrano finansiranje izgradnje džamija i plaćanje imama. Suprotno izvještajima u medijima, zakon ne regulira verziju Kur'ana koja se može koristiti u Austriji, ali centralna načela islama moraju biti predstavljena vlastima na njemačkom jeziku. Zakon muslimanima daje dodatna prava, kao što su prava na halal hranu i vjersku skrb u vojsci. Ministar za integracije, Sebastian Kurz, izjavio je da su te izmjene imale za cilj jasno suzbijanje uticaja islamskog ekstremizma u Austriji. Vođa Centralnog vijeća muslimana Njemačke, Aiman ​​Mazyek, nazvao je zakon pozitivnim i produktivnim za raspravu u Njemačkoj.
Populacija po godinama
U sljedećoj tabeli dat je prikaz broja muslimana u Austriji na osnovu popisa stanovništva i procjena.
Demografija
Posljednji popis stanovništa na kojem su se stanovnici Austrije mogli izjasniti i po religijskoj pripadnosti sproveden je 2001. godine. Prema tom popisu u Austriji je živjelo 338.988 muslimana, što je bilo 4,2% od ukupnog stanovništva. Prema statističkim podacima u Austriji je prema procjenama u 2009. godini živjelo 515.914 muslimana. Prema istraživanju Ednana Aslana i Erola Yıldıza koji su koristili podatke iz statističkog izvještaja o stanovništvu Austrije za 2009. procjenjeno je da je u Austriji u 2012. godini živjelo 573.876 muslimana, što čini 6,8% stanovništva.
Većina muslimana u Austriji su austrijski državljani. Najčešće strano državljanstvo među muslimanima u Austriji je tursko (21,2%), bosanskohercegovačko (10,1%), kosovsko (6,7%), crnogorsko (6,7%) i srbijansko (6,7%).
216.345 austrijskih muslimana (38% od ukupnog broja u Austriji) živi u glavnom gradu Beču. Oko 30% muslimana živi u pokrajinama sjeverno od Beča, a isto toliko (oko 30%) živi u južnim pokrajinama Austrije.
Podromanija
Podromanija je naseljeno mjesto u općini Sokolac, Bosna i Hercegovina.
Četa
mini|desno|200px|Standardni [[NATO-v simbol za četu]] Četa je osnovna taktička vojna jedinica u rodovima kopnene vojski mnogih država i pokreta otpora.
Najčešće ima 75 do 200 vojnika i straješina, a u prošlosti oko 100 ljudi (odatle i dolazi naziv satnija koji je ustaljen u hrvatskoj vojnoj terminologiji, a koji potiče  od arhaičkog izraza sat = stotinu (ljudi).
U artiljeriji četi ekvivalent je baterija, dok se konjici, za jedinicu odgovarajućeg ranga, upotrebljavao naziv eskadron.
2-4 čete obično su taktički uvezane u bataljon.
I u civilnom sektoru se također formiraju čete različitih namjena i struktura.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 1991 (Vrginmost)
Popis stanovništva u Hrvatskoj je izvršen u martu 1991. godine, kao dio Popisa stanovništva u Jugoslaviji. Po popisu stanovništva na površini od 447 km2 1991. godine u općini Vrginmost živjelo je 16.599 stanovnika raspoređenih u 40 naseljenih mjesta.
Nacionalni sastav po naseljenim mjestima, 1991.
Apsolutna etnička većina
Relativna etnička većina
Antonije Nino Žalica
Antonije Nino Žalica (rođen 29. oktobra 1959. u Sarajevu) jeste bosanskohercegovački pisac i pjesnik. Sin je pjesnika Miodraga Žalice i brat filmskog režisera Pjera Žalice.
Biografija
U Sarajevu je tokom 1980-ih pisao radio drame i adaptacije. Godine 1992. pridružio se autorskoj grupi SAGA u Sarajevu za koju je režirao nekoliko kratkih dokumentarnih filmova. Filmovi "Eight Years After" i "Travelling Children" nagrađeni su kao dio projekta SA-life sa Golden Grain Ear (prva nagrada) na Bienalle del cinema per la pace, u italijanskom gradu Pisi 1993. godine. SAGA Sarajevo nagrađena je Nagradom za najbolji dokumentarni film Evropske filmske akademije 1994. godine za ukupnu produkciju u kojoj je bio zastupljen i film "Anđeli u Sarajevu". Drama "Rađanje hereze" predstavljena je u SAD-u (Global Express u Iowa City 2001. godine, New York Theatre Workshop), a također je objavljena na gruzijskom jeziku i igrana u Tbilisiju 2013. godine. Od 2000. do kraja 2011. godine predvodi On File - udruženje novinara i pisaca u izbjeglištvu u Nizozemskoj. Od 2016. godine radi za Ondertussen/Lima, Limo interkulturalnu umjetničku komunu koja je djelovala u prostoru zgrade Holokaust muzeja u Amsterdamu. Djeluje kao slobodni autor i nezavisni eBook autor-izdavač. Član je nizozemskog PEN International, udruženja On File i art grupe LimaLimo. Pored literature i filma, bavi se internet izdavaštvom, dizajnom, fotografijom i muzikom.
IC 4880
IC 4880 (također poznat kao ESO 185-10 i PGC 63508) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 239 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Teleskop. Najveći prečnik je 1,70 (118 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (28 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 3. oktobra 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kvalifikacije za Evropsko prvenstvo u nogometu 2024 – grupa C
Grupa C jedna je od deset grupa u okviru kvalifikacija za Evropsko prvenstvo u nogometu 2024.. U grupi se nalazi pet reprezentacija: Italija, Engleska, Ukrajina, Sjeverna Makedonija i Malta, a primijenjen je Bergerov sistem takmičenja.
Dvije najbolje ekipe direktno će se kvalifikovati za finalni turnir.
Utakmice
Raspored utakmica UEFA je objavila istog dana kao i žrijeb, koji je održan 10. oktobra 2018. godine. Vremena odigravanja utakmica prikazana su po CET/CEST (lokalna vremena prikazana su u zagradama).
Falkenbergs FF
Falkenbergs FF je profesionalni nogometni klub iz Falkenberga, Švedska. Takmiči se u ligi Superettan, drugom rangu nogometa u Švedskoj.
Klub je osnovan 1928. godine. Većinu svog postojanja je proveo u nižim rangovima švedskog nogometa. Najveći uspjeh kluba je osvajanje Superettan lige 2013. godine, što je ujedno značilo i plasman u prvu ligu. U svojoj prvoj sezoni u prvoj ligi osvaja 13. mjesto. Tradicionalne boje kluba su žuta i crvena. Domaće utakmice igra na stadionu Falkenbergs IP.
Kocjan
Kocjan je naseljeno mjesto u sastavu općine Radenci, regija Pomurska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Gornja Radgona.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kocjan je imao 56 stanovnika.
Popis stanovništva u Srbiji 2011 (Čačak)
Po popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. u Srbiji, koji je proveden od 1. do 15. oktobra 2011, u gradu Čačku živjelo je ukupno 115337 stanovnika, što predstavlja 1,61% od ukupnog broja stanovnika Srbije, odnosno 54,25% od od ukupnog broja stanovnika Moravičkog okruga. Popis stanovništva provoden je na temelju Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. Godini ("Službeni glasnik RS", br. 104/09 i 24/11).
Starosna piramida
Od ukupnog broja stanovnika u gradu Čačku bilo je 55.995 (48,55%) muškaraca i 59.342 (51,45%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 944:1000. Prosječna starost stanovništva bila je 42,7 godina, muškaraca 41,4 godina, a žena 41,4 godina. Udio osoba starijih od 18 godina je 82,7% (95.377), kod muškaraca 81,5% (45.656), a kod žena 76,9% (45.656).
MP 40
Predstavla najpoznatiji vojni automat svih vremena koji je u historiju ušao pod potpuno pogrešnim imenom. Često su ga zvali Šmajser (Schmeisser) iako Hugo Schmeisser nije imao nikakve veze ni sa njegovom konstrukcijom, ni sa proizvodnjom (konstruktor je Vollmer, a proizvodio se u "Erma-Werke"). Ovo oružje prati jedan veliki mit, koji je počeo da nastaje već u prvim godinama rata. Predstavljalo je sinonim njemačke vatrene moći i „Blitzkrig“ doktrine uopće. Njemci su ga koristili u svojim marketinškim kampanjama, na propagandnim plakatima. Za njegovu ogromnu slavu najvećim djelom zaslužna je Hollywoodska industrija u poslijeratnim godinama, gdje se stekao utisak da je svaki drugi Njemac bio naoružan „Šmajserom“.
Opis
MP40 je imao nekoliko varijanti, ali je vanjski izgled neznatno mjenjan. Najinteresantnija verzija je bio MP40/II. To je bio pokušaj da se parira ubojitoj snazi ruskog PPŠ 41 sa tanjirastim magacinom u koji se smještao 71 metak. Bio je prava noćna mora za njemačkog vojnika. Novi model je proizveden krajem 1943. godine i imao je duplo kućište magacina, u koja su mogla da se smjeste dva magacina sa po 32 metka. Jedan je bio povezan stazom za punjenje, a kad se on isprazni, drugi se potiskivao na njegovo mjesto, tj. ubacivao se novi. U praksi se to nije pokazalo dobro zbog velike težine i lošeg balansa. Ovaj očajnički pokušaj nije imao većeg uspjeha i predstavljao je svojevrstan kuriozitet.
Kopije i poslijeratna upotreba
Nakon završetka Drugog svjetskog rata, mnogi MP 40 koji su zarobljeni od strane saveznika su raspoređeni u paravojnim i neregularnim snagama nekih zemalja u razvoju, pa su se tako našli u Izraelu, Grčkoj, Koreji i Vijetnamu.
Rodin Potok
Rodin Potok je naseljeno mjesto u sastavu općine Suhopolje, Virovitičko-podravska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Rodin Potok je imao 56 stanovnika.
Napomena: Iskazuje se kao naselje od 1931.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Rodin Potok je imalo 85 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Popis 1910.
Rodin Potok se kao samostalno naselje iskazuje od 1931. godine, te nema podataka sa popisa stanovništva 1910. godine.
Ranefer
Ranefer (ili Ranofer) bio je princ starog Egipta tokom Četvrte dinastije (Staro kraljevstvo). Njegovo ime znači "Ra je lijep".
Spisak rijeka u Švicarskoj
thumb|350px|Mapa jezera i rijeka u Švicarskoj Spisak rijeka u Švicarskoj obuhvata najduže rijeke koje dijelom ili čitavim tokom protiču kroz ovu srednjevropsku državu.
Ranefer
Ranefer – koji je imao titulu "kraljev sin" – bio je sin faraona Snofrua, prvog vladara Četvrte dinastije. Raneferova majka, čije ime je nepoznato, bila je Snofruova supruga ili konkubina, dok su Raneferova starija braća bila Nefermaat I i Rahotep. Oni su svi umrli prije Snofrua te je zato tron naslijedio njihov mlađi polubrat, Keops, koji je pokopan u Velikoj piramidi u Gizi.
Spisak rijeka u Švicarskoj
Spisak rijeka
thumb|upright=1.2|Pet riječnih slivova na teritoriji Švicarske. Slivovi rijeka: {{legend|#ff8635|[[Rajna}} {{legend|#ffa86d|Aare (dio riječnog sliva Rajne)}} {{legend|#fff448|Rona}} {{legend|#ccff75|Po}} {{legend|#de87cd|Dunav}} {{legend|#43a900|Adige}}]] thumb|Rijeka [[Aare na svom toku kroz glavni grad Švicarske Bern]]
Ranefer
Budući da je Ranefer radio za svog oca kao nadglednik, imao je i titulu "nadglednik Djed-Snofrua" te je pokopan u mastabi u Meidumu. Njegovo tijelo je dosta dobro očuvano jer je proces mumifikacije bio iznimno dobro obavljen te je gledalo prema istoku. Njegova kosa je obojana u crno, obrve i oči u zeleno, dok su usta crvena. Mozak nije izvađen iz lobanje te su genitalije pažljivo "zbrinute".
Spisak rijeka u Švicarskoj
Spisak rijeka
Rijeke su poredane po dužini a dati su i neki opći podaci o njima. U orografskom smislu rijeke Švicarske otiču u 4 različita mora:
Premijer Japana
Trenutni premijer je Fumio Kishida, obnašavši dužnost premijera od 4. oktobra 2021.
Imenovanje
Premijera određuju oba doma Dijeta (parlamenta) prije obavljanja bilo kojeg drugog posla. U tu svrhu svaki provodi glasanje po drugom kanalu. Ako dva doma odaberu različite pojedince, tada se imenuje zajednički odbor oba doma koji će se dogovoriti o zajedničkom kandidatu. U konačnici, međutim, ako se dva doma ne slože u roku od deset dana, smatra se da je odluka Zastupničkog doma odluka Dijeta. Stoga Zastupnički dom teoretski može osigurati imenovanje bilo kojeg premijera kojeg želi. Potom se kandidatu predočava njegova ili njena komisija i car ga službeno imenuje na dužnost.
U praksi je premijer gotovo uvijek vođa većinske stranke u Zastupničkom domu ili vođa starijeg partnera u vladajućoj koaliciji.
Službeni ured i prebivalište
Smješten u blizini zgrade Dijeta, ured premijera Japana zove se Kantei (官邸). Originalni Kantei služio je od 1929. do 2002. godine, kada je nova zgrada svečano otvorena kao trenutni Kantei. Tada je stari Kantei pretvoren u službeno prebivalište ili Kōtei (公邸). Kōtei leži na jugozapadu Kanteija i povezan je šetnicom.
Brigada
Brigada je u mnogim vojnim snagama najveća taktička jedinica kopnene vojske. Čine je 3-6 bataljona (rjeđe 2 puka ili pukovnije. Brigadom obučno komandira oficir u činu brigadira ili brigadnog generala. Zavisno od vojne organizacije zemalja koje ih imaju, veličina ove formacije je oko 3000 do 7000 vojnika i starješina.
Bridada djeluje samostalno ili u okviru taktičkih operacija divizije ili korpusa.
More kosmonauta
mini|300px|Položaj mora kosmonauta unutar Antarktičkog pojasa More kosmonauta je predloženi naziv za more unutar Južnog okeana, između Obale princa Olava i Enderbijeve zemlje na Antarktiku. Nalazi se između 30. i 50. stepena istočne geografske dužine.
Brigada
Brigade se formiraju i u policijskim snagama mnogih zamalja]], kao i u izvođenju različitih radnih i humanitarnih akcija. Poznste su i u strukturi organizacije nekih dobrovoljnih sivilnih organizacija (skautskih/izviđačkih udruženja, vatrogasaca i sl.).
More kosmonauta
Prema tom prijedlogu, more bi obuhvatalo površinu od 699.000 km2 i graničilo bi sa dva druga mora također predložena od strane Međunarodne hidrografske organizacije, njenim nacrtom iz 2002. godine, Kooperacijskim morem na istoku i Riiser-Larsenovim morem na zapadu.
Brigada
Partizanske brigade
Partizanska brigada je tipska manevarska partizanska formacija primarno predviđena za ofanzivna dejstva protiv agresorskih snaga na privremeno okupiranoj teritoriji, u sudjejstvu sa svojim frontom  i u  uvjetim isključivo partizanskog načina izvođena  vojnih operacija.
More kosmonauta
Naziv
Ovo more je imenovano 1962. godine od strane sovjetske antarktičke ekspedicije u čast prvih svjetskih astronauta. Ime se prvi put pojavilo kao ruski prijedlog Međunarodnoj hidrografskoj organizaciji u nacrtu iz 2002. godine. Ovaj nacrt nikada nije odobren od strane IHO-a (ili bilo koje druge organizacije) a na snazi ostaje dokument iz 1953. godine.
Brigada
Partizanske brigade
Partizanska brigada je bila tak­tička združena jedinica, s drugom istorijskom tradicijom. U NOR-u je bilo 253 brigade u kojima je bilo preko 500 hiljada partizana. Kao borbena formacija postojala je i u drugim par­tizanskim i gerilskim ratovima 20. stoljeća
More kosmonauta
Naziv
Vodeći geografski autoriteti ne koriste ovaj naziv mora niti je naziv zastupljen u atlasima, uključujući i 10. izdanje svjetskog atlasa američkog National Geographic Society iz 2014. godine kao i 12. izdanje britanskog Timesa Atlas of the World. Ali sovjetska i novija ruska izdanja atlasa koriste mape s ovim nazivom.
Brigada
Partizanske brigade
Formacijski astav, naoružanje i oprema partizanskih brigada prilagođavani su partizanskom obliku oružane borbe, koja je podrazumijevala akcije u svim zemljišnim, vremenskim i taktičkim uvjetima. Imale su znatnu "vatrenu moć", i fleksibilne manevarske sposobnosti, kao i moguć­nost da u području dejstva koristi podršku teritorijalnih oružanih i neoružanih jedinica i organizacija i raznih oblika općenarodnog pokreta otpora agresoru. Zahvaljujući tome i podršci naroda iz kojeg je iznikla brigada je izvršavati sve zadatke u oružanoj borbi na svakom terenu.
Partizanske brigade su bile jezgra u formiranju većih opera­tivnih združenih formacija, kao što je divizija i/ili korpus.
IC 3267
IC 3267 (također poznat kao MCG 1-32-44, PGC 40317 i UGC 7474) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 56 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 1,20 (20 hiljada sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (20 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 23. aprila 1895. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Jeanne Tripplehorn
Jeanne Marie Tripplehorn američka je glumica, poznata po ulozi psihijatrice Beth Garner u erotskom trileru Sirove strasti.
Biografija
Rođena je u Tulsi, od majke Suzanne (rođ. Ferguson) i oca Toma, koji je je bio gitarist u grupi Gary Lewis & the Playboys. Nakon završetka srednje škole 1981. radila je kao DJ na radiostanici u Tulsi, a završila je i 1 semestar na Univerzitetu u Tulsi. Zatim je pohađala Dramski odsjek na Juilliardu kao članica Grupe 19, u kojoj je još bila i Laura Linney.
Karijera
Najpoznatija je po ulogama u filmovima Sirove strasti (s Michaelom Douglasom), Kompanija (s Tomom Cruiseom) i Vodeni svijet (s Kevinom Costnerom). Imala je glavnu ulogu u TV-seriji Velika ljubav kao Barbara Henrickson, a pamti se i po ulozi Lydije u filmu Volim, ne volim.
U julu 2012. potvrđeno je da će se pridružiti glumačkoj postavi u 8. sezoni CBS-ove serije Zločinački umovi, gdje će zamijeniti lik koji je tumačila Paget Brewster, agenticu Emily Prentiss.
Privatni život
Bila je zaručena sa glumcem Benom Stillerom, ali se kasnije udala za Lelanda Orsera, s kojim ima sina. Njena baka Jean Neely pojavila se u filmu Zagrizi život, u kojem je i Jeanne imala manju ulogu.
Bolest skladištenja glikogena tipa II
Bolest skladištenja glikogene tip II, znana i kao Pompeova bolest, jeest autosomno recesivni metabolički poremećaj koji oštećuje mišićne i nervne ćelije u cijelom tijelu. Uzrokovan je akumulacijom glikogena u lizosomima, zbog nedostatka lizosomskog enzima kisela alfa-glukozidaza. To je jedina bolest glikogena s nedostatkom u metabolizmu lizosoma i prva bolest skladištenja glikogena, koju je identificirao holandski patolog J. C. Pompe, 1932. Godine.
Nakupljanje glikogena uzrokuje progresivnu slabost mišića (miopatija) u cijelom tijelu i utiče na različita tjelesna tkiva, posebno u srcu, skeletnim mišićima, jetri i nervnom sistemu.
Novorođenčad
Dječji oblik obično dolazi po medicinsku pomoć u prvih nekoliko mjeseci života. Uobičajene prezentacijske karakteristike su kardiomegalija (92%), hipotonija (88%), kardiomiopatija (88%), respiratorni distres (78%), mišićna slabost (63%), poteškoće hranjenje (57%) i neuspjeh u napredovanju (50%).
Glavni klinički nalazi uključuju izgled mlohave bebe, odgođene motorne prekretnice i poteškoće u hranjenju. Umjerena hepatomegalija može biti i ne mora biti prisutna. Karakteristike lica uključuju makroglosiju (uvećan jezik), širom otvorena usta, širom otvorene oči, nosno žarište (zbog respiratornog poremećaja) i slab tonus mišića lica. Kardioplućno zahvatanje očituje se povećanom frekvencijom disanja, upotrebom pomoćnih mišića za disanje, ponavljajućim infekcijama grudnog koša, smanjenim ulaskom zraka u lijevu donju zonu (zbog kardiomegalije), aritmijama i dokazima zatajenja srca.
Prije razvoja liječenja, srednja dob smrti u neliječenim slučajevima bila je 8,7 mjeseci, obično zbog kardiorespiratornog zatajenja, ali ovaj ishod se drastično mijenja otkad je liječenje dostupno, poboljšavajući se ranim pristupom liječenju.
Obrazac kasnijeg početka
Značajke kasnog početka uključuju promukli kašalj, ponovljene infekcije grudnog koša, hipotoniju, progresivnu slabost mišića, odgođene motorine prekretnice, poteškoće u gutanju ili žvakanju i smanjeni vitalni kapacitet.
Prognoza ovisi o dobi pojave simptoma, a bolja prognoza povezana je s kasnijom bolešću.
Uzrok
Ova bolest nasljeđuje se po autosomno recesivnom obrascu. To znači da se oštećeni gen nalazi na autosomu i da su potrebne dvije prirođene kopije gena – po jedna od svakog roditelja – da bi se rodilo dijete s poremećajem. Kao i u svim slučajevima autosomno recesivnog nasljeđivanja, djeca imaju 1/4 šanse za nasljeđivanje poremećaja kada oba roditelja nose neispravni gen, a iako oba roditelja nose po jednu kopiju oštećenog gena, poremećaj na njih obično ne utiče.
Gen se proteže približno na 20 kb i sadrži 20 egzona, a prvi egzon je nekodirajući. Kodirajuća sekvenca navodnog domena katalitskog mjesta u sredini je prekinuta intronom od 101 bp. promotor ima osobine karakteristične za gen „domaćinstva“. Sadržaj GC je visok (80%) i nedostaju različiti TATA i CCAAT motivi. Čini se da je većina slučajeva posljedica tri mutacije. Mutacija transverzija (T → G) je najčešća među odraslima sa ovim poremećajem. Ova mutacija prekida mjesto prerade RNK.
Gen kodira protein kisela alfa-glukozidaza (EC 3.2.1.20) – koji je lizosomska hidrolaza. Protein je enzim koji normalno razgrađuje alfa -1,4 i alfa -1,6 veze u glikogenu, maltozi i izomaltozi i potreban je za razgradnju 1–3% čelijskog glikogena. Nedostatak ovog enzima rezultira akumulacijom strukturno normalnog glikogena u lizosomima i citoplazmi pogođenih osoba. Prekomjerno skladištenje glikogena u lizosomima može prekinuti normalno funkcionisanje drugih organela i dovesti do ćelijskih ozljeda.
Pretpostavljeni homolog – gen 1 vezan za kiselu alfa-glukozidazu – identificiran je kod nematode Caenorhabditis elegans.
Dijagnoza
U ranom obliku, novorođenče će se loše hraniti, što uzrokuje neuspjeh u napredovanju ili otežano disanje. Uobičajena početna ispitivanja uključuju rendgen grudnog koša, elektrokardiogram i ehokardiografiju. Tipski su nalazi proširenog srca sa nespecifičnim provodnim mahanama. Biohemijska ispitivanja uključuju serum kreatinin-kinazu (tipično povećana 10 puta), sa manjim povišenjima serumskih aldolaza, aspartat-transaminaza, alanin-transaminaza i lakto-dehidrogenaza. Dijagnoza se postavlja procjenom aktivnosti kiselinske alfa glukozidaze, bilo u biopsiji kože (fibroblasti), biopsiji mišića (mišićne ćelije) ili u bijelim krvnim zrncima. Izbor uzorka ovisi o mogućnostima dijagnostičke laboratorije.
U kasnom obliku, odrasla osoba će se pojaviti s postupno progresivnom slabošću ruku i nogu, uz pogoršanje respiratorne funkcije. Elektromiografija se u početku može koristiti za razlikovanje Pompeovog sindoma od ostalih uzroka slabosti udova. Nalazi na biohemijskim testovima slični su nalazima infantilnog oblika, s tim da se upozorava da kreatin-kinaza u nekim slučajevima može biti normalna. Dijagnoza se procjenjuje na aktivnost enzima u odgovarajućem uzorku.
Klasifikacija
Iako postoje izuzeci, nivoi alfa-glukozidaze određuju tip GSD II koju pogođeni može imati. Više alfa glukozidaze prisutno u mišićima znači da se simptomi javljaju kasnije u životu i sporije napreduju. GSD II je široko podijeljen u dva oblika koji se javljaju prema starosnim simptomima.
Dojenački oblik obično se dijagnosticira sa 4-8 mjeseci; mišići izgledaju normalno, ali mlitavi i slabi sprečavaju dijete da podigne glavu ili da se prevrne. Kako bolest napreduje, srčani mišići se zadebljavaju i progresivno otkazuju. Bez liječenja, smrt obično nastupi zbog zatajenja srca i respiratorne slabosti.
Kasni ili kasniji oblik nastupa kasnije od jedne do dvije godine i sporije napreduje od oblika kod dojenčadi. Jedan od prvih simptoma je progresivno smanjenje mišićne snage, počevši od nogu i prelazeći na manje mišiće trupa i ruku, poput dijafragme i ostalih mišića potrebnih za disanje. Zastoj disanja je najčešći uzrok smrti. Povećanje srčanih mišića i poremećaji ritma nisu značajne otežavajuće osobine, ali se u nekim slučajevima javljaju.
Liječenje
Srčane i respiratorne komplikacije liječe se simptomatski. Fizička i radna terapija mogu biti korisne za neke pacijente. Promjene u prehrani mogu pružiti privremeno poboljšanje, ali neće promijeniti tok bolesti. Genetičko savjetovanje može porodicama pružiti informacije u vezi s rizikom u budućoj trudnoći.
28. aprila 2006. godine Administracija za hranu i lijekove SAD odobrila je Zahtjev za biološku dozvolu (BLA) za Myozyme (alglukozidazu-alfa, rhGAA). prvi tretman za pacijente s Pompeovom bolešću, koji je razvio tim istraživača Duke University. To se temeljilo na enzimskoj terapiji korištenjem biološki aktivne rekombinantne ljudske alglukozidaze-alfa, proizvedene u ćelijama jajnika kineskog hrčka.
FDA je odobrila Myozyme za primjenu intravenskom infuzijom rastvora. Sigurnost i djelotvornost Myozyme-a procjenjivane su u dva odvojena klinička ispitivanja na 39 pacijenata s Pompeovom bolešću u dobi od jedan mjesece do 3,5 godine, u vrijeme prve infuzije. Liječenje miozimom jasno produžava preživljavanje bez ventilatora i ukupno preživljenje. Rano dijagnosticiranje i rano liječenje dovode do mnogo boljih ishoda. Tretman nije bez nuspojava koje uključuju povišenu temperaturu, crvenilo, osip na koži, povećani puls i čak šok; ovim se uvjetima, međutim, obično može upravljati. Myozyme košta u prosjeku 300.000 američkih dolara godišnje i mora se uzimati cijeli život pacijenata, pa su neke američke osiguravajuće kompanije odbile platiti ga.
Prognoza
Prognoza za osobe s Pompeovom bolešću varira, ovisno o pojavi i težini simptoma, zajedno sa faktorima životnog stila. Bez liječenja, infantilni oblik (koji se obično može predvidjeti analizom mutacija) bolesti je posebno smrtonosan – u tim je slučajevima vrijeme za početak liječenja presudno, s dokazima da su dani (a ne sedmice ili mjeseci) bitni.
Drugi faktor koji utIče na odgovor na liječenje je stvaranje antitijela protiv infuziranog enzima, što je posebno teško kod Pompeove novorođenčadi koja imaju potpuni nedostatak kisele alfa-glukozidaze. Terapija imunskom tolerancijom za uklanjanje ovih antitijela poboljšala je ishod liječenja.
Studija liječenja kasnog početka (LOTS) objavljena je 2010. Provedena je kako bi se procijenila sigurnost i efikasnost aglukozidaze-alfa kod maloljetnih i odraslih pacijenata s Pompeovom bolešću. LOTS je bila randomizirana, dvostruko slijepa, s placebom kontrolirana studija koja je obuhvatila 90 pacijenata na osam primarnih lokacija u Sjedinjenim Državama i Evropi. Učesnici su primali aglukozidazu-alfa ili placebo svake druge sedmice tokom 18 mjeseci. Prosječna starost učesnika studije bila je 44 godine. Primarne krajnje tačke djelotvornosti studije nastojale su utvrditi učinak Myozyme-a na funkcionalnu izdržljivost i utvrditi učinak aglukozidaze-alfa na plućnu funkciju mjereno postocima predviđenih prisilnih vitalnih kapaciteta.
Rezultati su pokazali da su u 78. sedmici pacijenti liječeni aglukozidazom-alfa povećali udaljenost pješačenja za šest minuta u prosjeku, za približno 25 metara u odnosu na placebo grupu koja je opala za tri metra (P = 0,03). Grupa s placebom nije pokazala poboljšanje u odnosu na početno stanje. Prosječna udaljenost hoda u šest grupa u šest minuta bila je približno 325 metara. Procenjeni predviđeni prisilni vitalni kapacitet u grupi pacijenata liječenih aglukozidazom alfa povećao se za 1,2 posto u 78. sedmici. Suprotno tome, opao je za približno 2,2 % u placebo grupi (P = 0,006).
Sve je veće prepoznavanje uloge koju dijeta i vježbanje mogu igrati u funkcionalnom ograničavanju napredovanja simptoma. Ovo je područje za daljnja proučavanja, jer ne postoje jasne smjernice za konsenzus, već rad na studijama slučaja koji sugerira da odgovarajuća tjelesna aktivnost može biti učinkovit alat u upravljanju napredovanja bolesti. U jednoj takvoj studiji treniranje vibriranja naizmjenično sa strane korišteno je tri puta sedmično tokom 15 sedmica. Rezultati su pokazali da je nakon 15 sedmica pacijent poboljšao svojih 6 MWT za 116 metara (70%), što je značajno u usporedbi s rezultatima gore spomenute studije LOTS.
Epidemiologija
Bolest pogađa približno 1/13000 novorođenih.
Panzerschreck
Panzerschreck (njem. teror za tenkove) je bio naziv za protivtenkovsku raketnu pušku (Racketenpanzerbuchse ili skraćeno RPzB) kalibra 88 mm, za višekratnu upotrebu, koja je proizvedena u Njemačkoj tokom Drugog svjetskog rata. Bila je namjenjena pješadiji kako bi se povećala njena sposobnost da samostalno napada i uništava protivnička oklopna vozila. Pješadinac je najčešće dejstvovao iz ležećeg ili klečećeg položaja sa bacačem oslonjenim na rame. Panzerschreck je ispaljivao granatu na raketni pogon, sa krilatim stabiliztorom i kumulativnim punjenjem. Napravljen je u mnogo manjem broju nego što je to bio slučaj sa Panzerfaustom koji je bio predviđen za jednokratnu upotrebu.
Historija
thumb|lijevo|Panzerschreck prilikom ispaljivanja. Kada su Njemci zarobili američki raketni bacač M1A1 «Bazooka» u Africi, odmah su uočili prednosti ovog oružja u odnosu na protivoklopne puške koje su se tada nalazile u naoružanju Njemačke vojske zbog čega je ovo oružje poslano na ispitivanje u Njemačku. Bazooka nije bila ništa više od obične čelične cijevi zbog čega je bila veoma pogodna za masovnu proizvodnju. Mogla se koristiti višekratno (za razliku od Panzerfausta koji je bio predviđen za jednokratnu upotrebu). Kao razultat njemačkih ispitivanja, nastao je Panzerschreck, koji je bio jači od američke Bazooke i koji je imao efektivni domet od oko 150 m. Prva verzija imala je oznaku RPzB 43, bila je dugačka 164 cm i teška 9.25 kg. U oktobru 1943. godine zamjenjena je modelom RPzB 54 koji je bio opremljen štitnikom koji je štitio operatera od raketnog mlaza koji je nastajao prilikom opaljenja. Zatim je usledio model RPzB 54/1 sa poboljšanim raketnim punjenjem, kraćom cijevi i povećanim dometom koji je iznosio oko 180 m. Prilikom opaljenja RPzB je stvarao puno dima sa obe strane oružja. Zbog toka su ga njemački vojnici prozvali Ofenror (na nemačkom: Ofenrohr – čunak). To je također značilo da je Panzerschreck odmah nakon opaljenja odavao svoj položaj i izlagao operatera opasnosti da bude pogođen. Zbog toga je operater odmah nakon otvaranja vatre bio prinuđen da promijeni položaj. Panzerschreck je bio veoma efikasno oružje. Prvi modeli Bazooke imali su problem da probiju oklop njemačkih tenkova, a naročito oklop njemačkih tenkova tipa Tigar, čija je najveća debljina iznosila 100 mm. U poređenju sa Bazookom, Panzerschreck je bio znatno moćniji jer je mogao da probije oklop čija je debljina bila veća od 200 mm. Jedan hitac je obično bio dovoljan da uništi bilo koje savezničko oklopno vozilo. U rukama dobro obučenih vojnika, Panzerschreck je postajao zaista smrtonosno oružje zbog čega su posade savezničkih oklopnih vozila bile prinuđene da na svoja vozila stavljaju, dodatnu, improvizovanu zaštitu u vidu oklopnih ploča, balvana, vreća sa pijeskom, žičane mreže i dr.
Hadžimuratovića Daire
Hadžimuratovića Daire (Velike Daire) u Sarajevu predstavljaju istorijsku urbanističko-arhitektonsku cjelinu koja je pretežno zadržala karakteristike urbanizma i arhitekture formirane u osmanskom periodu razvoja sarajevske čaršije. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 22. do 28. maja 2007. godine, donijela je odluku da se Daire proglase za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući), Ljiljana Ševo I Tina Wik.
Lokacija
Daire u Sarajevu smještene su u ulici Halači, u središnjem dijelu Starog grada, u neposrednoj blizini Baščaršijskog trga. Ulica je nastala u 16. vijeku. Naziv je dobila po zanatlijama halačima koji su se bavili obradom pamuka i vune, te izradom jorgana.
Historija
Daira je arapska riječ i znači krug, kružnica, a u arhitektonskom smislu označava poseban skup trgovačkih magaza (robnih skladišta) formiranih oko jednog zajedničkog dvorišta pod jednim krovom i sa jednim zajedničkim ulazom s ulice u dvorište.
Hadžimuratovića daira u Halačima sagrađena je nešto prije januara 1776., a sagradio ju je sarajevski trgovac Hadži Ibrahim, sin Hadži Muratov. Tokom 1952. godine izvršena je restauracija od strane Muzeja grada Sarajeva pod nadzorom Juraja Neidharta. Adaptacija i rekonstrukcija je urađena 1964 za potrebe Ugostiteljsko preduzeće „Beograd“ – Sarajevo, a kasnije ga koristi ugostiteljsko preduzeće „Balkan“. Koristilo ga je i Muslimansko dobrotvorno društvo „Merhamet“. Objekat je mješovitog vlasništva – privatnog i vakufskog.
Opis
Daire se sastoje od trinaest jednospratnih magaza postavljenih oko kvadratnog dvorišta. Vanjski zidovi su masivni, izvedeni od kamena i cigle. Donja zona zidova, u visini zida unutrašnje fasade, izvedena je od nepravilno klesanog kamena čija struktura je ostavljena vidljiva. Gornja zona zidova je izvedena od cigle i na ulaznoj zapadnoj fasadi je malterisana. Unutrašnji zidovi, odnosno zidovi magaza, su masivni i izvedeni od kamena čija struktura je ostavljana vidljiva.
U prostoru Velikih daira danas je smještena Art Kuća sevdaha koja na posebno lijep način čuva sjećanje na sevdalinku i čuvene izvođače te bosanske narodne pjesme. U Muzeju se nalaze njihove biografije, instrumenti na kojima su svirali, značajne nagrade koje su dobili, plakati kojima su najavljivani njihovi nastupi, arhivski snimci, odjeća...
Sovjak
Bosna i Hercegovina:
Hrvatska:
Slovenija:
Dani Sarajeva u Beogradu
Dani Sarajeva u Beogradu je višednevni kulturni događaj koji se od 2007. godine održava u Beogradu u organizaciji Inicijative mladih za ljudska prava. Manifestacija je pokrenuta kao podsjetnik na opsadu Sarajeva, najdužu opsadu jednog grada u modernoj historiji ratovanja. Festival teži da bude mjesto upoznavanja novih generacija mladih, koji bi gradili nove odnose između Beograda i Sarajeva, zasnovane na razumijevanju i preispitivanju prošlosti. Kroz godine manifestacija je ugostila više stotina umjetnika i umjetnica sarajevske kulturne scene.
2008.
Festival je otvoren 30. maja izložbom fotografija "Sarajevo-očima Sarajlija i Beograđana" u Centru za kulturnu dekontaminaciju.
2009.
Dani Sarajeva održani su od 14. do 17. maja gdje su tokom četiri dana posjetioci mogli učestvati u panel diskusijama koje se između ostalog bavile slobodom medija i izražavanja, slobodom kretanja i bezviznim režimom.
2010.
Manifestacija je 2010. pažnju posvetila i politički, vjerski i nacionalno motivirano nasilje na fudbalskim utakmicama i tome kako da se prošlost ne ponovi kao i 15. godini od Dejtonskog sporazuma.
2011.
Koncertom Jadranke Stojaković 1. maja u Domu sindikata otvoreni su peti „Dani Sarajeva“ koji su trajali od 1. do 7. maja.
2012.
Cjelokupan prihod od prodatih karata iz 2012. godine bio je upućen je fondu za rekonstrukciju Gradske vijećnice u Sarajevu.
2013.
Izdanje festivala 2014. održano je od 13. do 15. juna. Svečano otvaranje manifestacije započeto je predstavljanjem publikacije Djetinjstvo u ratu autora Jasminka Halilovića.
2014.
Izdanje festivala 2014. održano je od 14. do 16. juna. Autorica Imrana Kapetanović predstavila je dokumentarnu zbirku fotografija People of Sarajevo koja predstavlja fotografije i kratke priče, anegdote ili crtice iz života građana Sarajeva. Pažnju javnosti privuklo je i zajedničko praćenje utakmice fudbalskih reprezentacija Argentine i Bosne i Hercegovine na Svjetskom prvenstvu u Brazilu, nazvano Navijaj za komšije.
Komesar
mini|300px|Slika Smrt komesara, K. S. Petrov-Vodkin ([[1928.)]]
Komesar (lat.: commissarius  = povjerenik, zastupnik, od glagola: commissare  = slati , povjeriti ) je naziv za specijalno opunomoćenu službenu osobu, kojoj je povjerena određena, najčešče privremena, misija. Novija značenja obično asociraju na političkog komesara u vojnim formacijama socijalističkih zemalja od ruskog: комиссар, koji je bio visoki oficir za ideološko obrazovanje i andragogijsko vaspitanje.
Sam naziv je puno stariji jer postoji i u drugim jezicima, kao što su francuski (Commissaire), njemački (Kommissar), talijanski (Commissario).
U zemljama Commonwealtha, Visoki komesar je ekvivalent razini ambasadora. U nekim britanskim kolonijama, Visoki komesar je bio mandator krune koji je upravljao određenom oblašču.
Komesar je također i titula koja se daje visokim dužnosnicima u sportskim asocijacijama.
Historija
Prvi komesari su zabilježeni u 18. stoljeću, u vojnim formacijama talijanskih republika. To su bile najamničke vojske, a komesari su provjeravali pravovjernost vojnika i oficirazapovjednika. Kasnije su se komesari bivali zaduženi za posebne zadatke i obično se pojavljivali u kriznim situacijama, u pravilu tokom revolucija i građanskih ratova, kao što je Francuska revolucija (u revolucionarskim jedinicama).