cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Londonski Tower
Zatvorenici
Tower je, pored ostalog, predstavljao i zatvor za plemstvo i elitu. Među zatvorenicima su bili:
Pogubljeni
Kriminalci nižih slojeva obično su javno vješani izvan Towera, dok su oni iz viših slojeva društva, poput Thomasa Morea, javno obezglavljivani na Tower Hillu. U samom Toweru pogubljeno je 7 plemića, od kojih 5 žena. Među poznatim pogubljenim plemićima jesu:
Današnja uloga Towera je da čuva kraljevske dragulje i regaliju suverena, a službeno je i jedna od kraljevskih palača. Tower osigurava elitna grupa čuvara (osnovana 1485), tzv. Yeomen Warders ili Beefeaters (koji su svoj drugi i popularniji naziv dobili po tome što su tokom prošlosti, u doba kad je to bila rijetkost, bili hranjeni kvalitetnim goveđim mesom; beef = govedina). Danas ti čuvari, osim poslova čuvanja same građevine, obavljaju i poslove turističkih vodiča. U septembru 2007. prvi put u historiji te službe kao čuvarica je zaposlena i jedna žena.
Čašica
Čašica (lat. patella) – poznata i kao koljenska čašica ili (rjeđe) iver – je debela, kružno-trouglasta kost koja se zglobljava sa femurom (bedrenom kosti) i pokriva i štiti prednje zglobne površina koljenskog zgloba. Ova kost je dio skeleta mnogi tetrapoda, kao što su miševi, mačke i ptice, ali je nemaju u kitovi ili većina gmizavaca i vodozemaca, kao što su zmije ili žabe.
Ova okruglasta kost nepravilnog oblika uložena je u tetivu četveroglavog mišića (kvadricepsa) natkoljenice. Prednja strana joj je ploha hrapava, a stražnja glatka, obložena hrskavicom, sa zglobnu plohom kojom se dodiruje s prednjim poljem bedrene kosti (femura). Kod ljudi, čašica je najveća sezamoidna kosti (nepravilnog oblika) u organizmu. Bebe se rađaju sa iverom od mehke hrskavice koja počinje da okoštava oko treće godine života.
Struktura
Čašica je sezamoidna kost otprilike trokutastog oblika, sa tjemenom čašica koje je okrenuti prema dolje. Vrh je najviši i donji (najmanji) dio čašice. Ovršuje strukturu i oblik i daje vezu sa čašičnim ligamentom. Tetiva musculus quadriceps femoris se veže za bazu patele, sa musculus vastus intermedius, a koje proizlaze iz same baze i musculus vastus lateralis i musculus vastus medialis, koji su vezani za vanjsku lateralnu i medijalnu granicu čašice, odnosno mišića. Gornja trećini prednje strane patele je gruba, spljoštena, i grubo, a služi za pričvršćivanje tetive kvadricepsa i često ima gzostoze. Srednja trećina ima brojne vaskularne kanaliće. U donjoj trećini kulminira vrh koji služi kao polazište Čašičnog ligamenta. The posterior surface is divided into two parts.
Funkcija
Priključena je na tetivu musculus quadriceps femoris, koja kontrahira mišić za ekstenziju/ravnavanje koljena. Čašica je stabilizirana hvatištem horizontalnih vlakana musculus vastus medialis i neravninama na bočnoim kondilima bedrene kosti, što onemogućava bočno pomicanje tokom fleksije. Retinakulska vlakna čašice također je i stabiliziraju tokom vježbanja.
Zastava Malte
mini|250px|desno mini|250px|desno|Civilna zastava Zastava Malte je vertikalna dvobojka jednake veličine polja, sa bijelom bojom ka jarbolu. Ta dvobojnost prisutna je i na malteškom grbu. Tradicionalno se smatra da ove boje potiču od Rogera I. od Sicilije iz 1091. godine, ali to je samo legenda razvijena tokom vremena.
U gornjem jarbolnom kantonu nalazi se krst Georga Crossa, uokviren crveno. Ovaj orden dodijeljen je Malti za izuzetnu hrabrost tokom Drugog svjetskog rata. Ovakva zastava usvojena je po nezavisnosti Malte 21. septembra 1964. godine. Po tome što na svojoj zastavi ima orden druge države, Malta je jedinstvena u svijetu.
Civilna zastava je potpuno drugačija. Sastoji se od crvenog polja sa bijelim obrubom na kojem se nalazi malteški krst.
Sinergija
Sinergija je interakcijska saradnja koja dovodi do cjeline koja je veća od jednostavnog zbira njenih dijelova. Izraz sinergija dolazi od starogrčkikih riječi συνεργία – synergia prema latinskom syn = skupa + ergos = rad, snaga = raditi zajedno, sarađivati.
Teorija informacija
Predložene su matematičke formalizacije sinergije koristeći teoriju informacija da bi se rigorozno definirali odnosi između cjeline i dijelova. U ovom kontekstu, kaže se da se sinergija javlja kada postoje informacije prisutne u zajedničkom stanju više varijabli koje se ne mogu izdvojiti iz pojedinačnih dijelova koji se pojedinačno razmatraju. Naprimjer, razmotrite logički termin XOR kapija. Ako za tri binarne varijable, međusobne informacije između bilo kojeg pojedinačnog izvora i cilja je 0 bita. Međutim, zajednička međusobna informacija bit. Postoje informacije o cilju koje se mogu izdvojiti samo iz zajedničkog stanja inputa koji se razmatraju zajedno, a ne bilo koje druge. Još uvijek ne postoji univerzalna saglasnost o tome kako se sinergija najbolje može kvantificirati, s različitim pristupima koji razlažu informacije na suvišne, jedinstvene i sinergijske komponente koje se pojavljuju u literaturi. Unatoč nedostatku univerzalnog dogovora, teorijski pristupi statističkoj sinergiji primijenjeni su na različitim poljima, uključujući klimatologiju, neuronauku  sociologiju i mašinsko učenje Sinergija je također predložena kao moguća osnova na kojoj se može izgraditi matematički robusna definicija nastanak u složenim sistemima  i može biti relevantan za formalne teorije svijesti.
Biološke nauke
Peter Corning je unapredio sinergiju različitih vrsta kao uzročnu agenciju koja može objasniti progresivnu evoluciju složenosti u živim sistemima tokom vremena. Prema hipotezi o sinergizmu, sinergijski efekti bili su pokretači kooperativnih odnosa svih vrsta i na svim nivoima u živim sistemima. Teza je, ukratko, da su sinergijski efekti često davali funkcionalne prednosti (ekonomske koristi) u odnosu na preživljavanje i reprodukciju koje je favoriziralo prirodno odabiranje. Djelovi, elementi ili pojedinci koji sarađuju u stvari postaju funkcionalne "jedinice" selekcije u evolucijskoj promjeni. Slično tome, ekološki sistemi mogu reagovati na nelinearan način na perturbacije, kao što su klimatske promjene, tako da ishod može biti veći od zbira pojedinačnih promjena komponenti. Sinergijski odgovori su komplicirani faktor u modeliranju okoliša.
Oskar II, kralj Švedske
Oskar II (puno izvorno ime Oscar Frederik; 21. januar 1829 - 8. decembar 1907) je bio kralj Švedske i posljednji Bernadotte na prijestolju Norveške.
Mladost
Bio je treći sin švedsko-norveškog kralja Oskara I i Jozefine od Leuchtenberga. Otac mu je bio sin izabranog švedskog kralja i osnivača dinastije Bernadotte, a preko majke je bio potomak švedskog kralja Gustava I.
Vladavina
Izgubio je norvešku krunu 1905. godine. Norveški parlament ga je svrgnuo 7. juna, a Oskar se krune odrekao 26. oktobra. Odbio je dozvoliti prinčevima svoje dinastije da se kandiduju za norveško prijestolje, pa je za norveškog kralja izabran Karlo od Danske, unuk Oskarovog starijeg brata. Današnji vladar Norveške je i potomak Oskara II, preko svoje majke.
Njegova inteligencija i nezainteresovanost za promovisanje vlastite dinastije, čime se većna ostalih evropskih monarha nije odlikovala, učinile su ga poželjnim arbitrom za međunarodna pitanja. Ujedinjeno Kraljevstvo, Sjedinjene Američke Države i Njemačka su ga dva puta pozvale da presudi u sporovima koji su se ticali Samoe. Godine 1897. data mu je ovlast da izabere petog arbitra u sporu oko Venecuele.
Interesi
Oskar II je pokazivao veliko interesovanje za poeziju, muziku i teatar. Kao kralj, sponzorisao je istraživanje Arktika. Umro je 1907. godine, a naslijedio ga je najstariji sin, Gustav V.
IC 110
IC 110 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Ribe. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 5. novembra 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nogometna reprezentacija Belgije
Nogometna reprezentacija Belgije predstavlja Belgiju na međunarodnim nogometnim takmičenjima i pod kontrolom je nogometnog saveza Belgije (franc. Union Royale Belge des Societes de Football Association, holand. Koninklijke Belgische Voetbalbond).
Historija
300px|mini|lijevo|Sastav Belgije uoči prve međunarodne utakmice 1904. godineBelgija je svoju prvu utakmicu odigrala 1. maja 1904. godine u Briselu protiv Francuske. Najveći uspjeh Belgije na međunarodnoj sceni je četvrto mjesto na svjetskom prvenstvu 1986., srebrna medalja sa Evropskog prvenstva osvojena 1980. godine u Italiji te zlatna medalje sa Olimpijskih igara osvojene 1920. godine. U svojoj dosadašnjoj historiji Belgija je zabilježila 12 nastupa na Svjetskim te četiri nastupa na Evropskim prvenstvima.
Belgija na SP 2014.
Na Svjetskom prvenstvu 2014. Belgija je odigrala 5 utakmica te igrala u četvrtfinalu. U grupnoj fazi ostvarili su tri pobjede. U prvoj utakmici pobijeđen je Alžir, iako je Alžir imao vodstvo do 70 minute utakmice. Prvo Marouane Fellaini izjednačava rezultat da bi 10 minuta prije kraja utakmice Dries Mertens donio pobjedu favoriziranoj Belgiji. U drugoj utakmici grupne faze pobijeđena je Rusija. Jedini gol na utakmici postigao je dvije minuta prije kraja utakmice Divock Origi. Kao i protiv Rusije Belgija ostvaruje pobjedu a jedini gol na utakmici je dao Jan Vertonghen u 78. minuti.
Trenutni sastav
Spisak igrača učesnika na EP 2016. Broj nastupa i golova za nacionalni tim prikazan je pred početak prvenstva.
Selektori
Posljednja izmjena: 14 mart 2014.
Statistika igrača
Zadnja izmjena 2. sep. 2014. {{legend|#CFECEC|Aktivni reprezentativci|border=#AAAAAA}}
Točak vremena
Sile univerzuma
Jedna od najvećih moći u svijetu Točka vremena je upravo Točak vremena. Njega je stvorio Tvorac, stvaralac svega dobrog i lijepog. On ima sedam paoka: svaki točak je jedno doba. Doba odlaze i dolaze, i ponovo se vraćaju. Jedno od najpoznatijih doba je Doba legendi. Točak pokreće Istinski izvor, pokretačka snaga univerzuma kojeg je stvorio Tvorac. Ljudi koji mogu da dodirnu i upotrebljavaju ovu moć nazivaju se Aes Sedai. Također postoji i druga sila Mračni. On je antiteza Tvorca, stvaralac svega zlog. On je zatvoren u zatvoru u Šajol Gulu, i postoji opasnost da se oslobodi. Ako se oslobodi, slomiće Točak vremena i preoblikovati svijet po svojim idejama.
Kontinenti
Vjeruje se da postoje četiri kontinenta: kontinent gdje se nalaze Šara, Aijelska pustara i zemlje iza Kičme svijeta, velikog lanca planina. Na drugom kontinentu se nalazi država Seanšan, moćna imperija. Taj kontinenet ima mnogo grupacija ostrva. Za treći kontinet se saznalo nedavno. One koji se iskrcaju na njegove obale odmah napadnu domoroci. Za četvrti kontinent se vjeruje da se nalazi pod polarnom kapom.
Altara
200px|desno|mini|Zastava Altara 200px|lijevo|mini|Zastava Kuće Mitsobar Altara je nacija koja se nalazi južno od Andora, sjeverno od Ilijana i istočno od Amadicije. Altara je vrlo slaba zemlja. Njeni stanovnici nemaju nikakav osjećaj nacionalnosti. Presto Altare se naziva Prestolom vetrova. On drži jako malo vlasti. Pravu vlast imaju vlastelini i plemići. Prestolnica je velika luka Ebou Dar.
Aijelska pustara
Aijelska pustara se nalazi na jednom od tri kontinenta. Od civilizovanih zemlja je na zapadu dijeli Kičma svijeta. To je ogromni planinski lanac sa malo prohodnih prolaza. Neki ga zovu i Zmajev zid. Aijelska pustara je dobila ime po ljudima koji je naseljavaju Aijelima. To su snažni ratnici, koje mnogi smatraju za divljake. Njihov život je težak zato što je pustara bezvodna i pusta oblast. Ipak, oni opstaju. Aijeli pustaru zovu i Trostruka zemlja. Vjeruju da su tamo protjerani zato što su na neki način izdali Aes Sedai.
Andor
200px|desno|mini|Zastava Andor Andor je nacija koja je nastala u Stogodišnjem ratu. To je bio rat koji se vodio poslije smrti velikog cara Artura Hokvinga. Grb Andora je zlatni lav. Prvi vladar Andora je bila kraljica. Iako je Andor tada obuhvatao samo veliki grad Kaemlin i njegovu širu okolinu, kraljica je uvela politiku postepenog širenja. Sklopila je savez sa Bijelom kulom i Aes Sedai tako što je poslala svoju kći na obuku kod Aes Sedai.
Otada Andor uvijek ima samo kraljicu, a ne kralja. Kćerka kraljice zove se kći naslednica, a brat kćeri naslednice zove se Princ Mača. Andor se širio na sjeveru do Tar Valona, na jugu do Murandije, na istoku do Kairhijena, na zapadu do Dvije rijeke. Andor je stabilna i moćna država. Njihovi zlatnici imaju najveću vrijednost. Vojska u Andoru zove se Kraljičina garda. Trenutno njome rukovodi Garet Brin, jedan od najboljih generala. Trenutna kraljica je Elejna Trakand.
Arafel
200px|desno|mini|Zastava Arafel Nacija Arafel nalazi na sjeveru svijeta i graniči se sa Pustarom, zemljom Mračnog. Znak Arafela su dvije ruže: jedna bijela, a druga crvena. Glavni grad je Šol Arbela. Ljudi Arafela nose pletenice. Bore se pomoću dva mača istovremeno. Arafeljani su bijele puti i imaju krupne oči.
Baerlon
Baerlon je rudarski grad koji se nalazi pored Maglenih planina. Baerlon je dio nacije Andor. Andoru je stalo do ovog grada uglavnom zbog velikih rudnika zlata, gvozđa, srebra i bakra. U gradu većina ljudi radi u topionicama i kovačnicama. Grad je opasan visokim zidinama. Herid Fel je guverner Baerlona. Odavde dolazi djevojka Min, koja ima talenat da vidi djelove sudbine.
Bijela kula
Bijela kula je građevina koja se nalazi u ostrvskom gradu Tar Valonu. Bijela kula je izgrađena poslije Slamanja svijeta. Izgradili su je Ogijeri, neljudska rasa bića za Aes Sedai. Otada je Bijela kula središte moći Aes Sedai. Bijela kula upravlja Tar Valonom. Iako je mnogi koji ne vole Aes Sedai mrze, niko ne može poreći njenu veličanstvenost.
Crna kula
Crna kula je mjesto okruženo velikim zidinama na sve strane. Crna kula se nalazi na dan hoda od Kaemlina, glavnog grada Andora. Crnu kulu je osnovao Rand al'Tor, i to je mjesto gdje se treniraju Aša'mani, muškarci koji usmjeravaju. Ime Crna kula je u suprotnosti sa Bijelom kulom Aes Sedai, ženama koje usmjeravaju. U Crnoj kuli sada prebiva M'hejl Mazrim Taim i 600 Aša'mana.
Dvije rijeke
Na mjestu Dvije rijeke nekada je bilo srce kraljevstva Manetern. Manetern su u potpunosti uništili Troloci tokom Troločkih ratova. Potomci ljudi Maneterna su osnovali Dvije rijeke. Rand al'Tor, Matrim Kauton i Perin Ajbara su rođeni i odrasli u Dvije rijeke. Emondovo polje su 999.ne napali Troloci. Nakon ovog napada, Moraina Sedai odvodi Randa, Meta i Perina. Perin se kasnije vraća u Dvije rijeke. Ljude napadaju Djeca svijetla i Troloci. Pod Perinovim vođstvom, ljudi Dvije rijeke se okupljaju, dižu stari barjak Maneterna i protjeruju Djecu svijetla i Troloke. Perin je proglašem Lordom Perinom Zlatookim od Dvije rijeke. Mnoge izbjeglice iz Arad Domana i Tarabona dolaze u sela, mijenjajući način života.
Geldan
200px|desno|mini|Zastava Geldan Geldan je relativno mala zemlja. Nalazi se sjeverno od Amadicije, južno od Dvije rijeke i zapadno od Altare. Dvije rijeke su odvojene od Geldana velikom sjenovitom šumom i velikom liticom, nazvanom Garetov zid. Geldan je donedavno bio mirna zemlja, sumnjičava prema strancima. Međutim, sve se promijenilo kada je stigao čovjek po imenu Masema Dagar. On se proglasio Prorokom lorda Zmaja, propovijedajući u slavu Randa al'Tora. Ubrzo je dobio veliku armije sledbenika koji su čak i silom preobraćali ljude. Vladar Geldana je bio nemoćan. Četiri vladara su se izmijenjala za pola godine. Trenutni vladar je kraljica Alijandra Kigarin. U sve su se umiješala Djeca svijetla. Mnogi gradovi su spaljeni do temelja u sukobu Djece svetla, kraljičinih ljudi, sledbenika Proroka, pa čak i Šaido Aijela. Rand al'Tor je poslao svog generala, Perina Ajbaru, da zavede mir u Geldanu. Kraljica mu se zaklela na vjernost, Masema je odlučio da ga prati, ali haos i dalje vlada Geldanom u 11. knjizi.
Ilijan
200px|mini|desno|Zastava Ilijana Ilijan je nacija koja se nalazi zapadno od Tira, južno od Altare, i zapadno od Amadicije. Iljan je jaka i velika nacija. Ima razvijenu trgovinu i dobar geografski položaj. Grad Ilijan je prestolnica istoimene zemlje. Ilijan ima dvije institucije: Savjet Devetorice i kralja. Savjet Devetorice je skup plemića koji se uvijek takmiče sa kraljem u sticanju moći. Poznata je netrepeljivost Ilijana i Tira. Vodili su preko 10 ratova.
Kairhijen
200px|desno|mini|Zastava Kairhijena Kairhijen je nacija i nalazi se na istoku svijeta. Zapadna granica mu je Andor, a istočna Kičma svijeta. Kairhijen je kraljevstvo koje je nastalo u Stolećni rat. Glavni grad nosi ime Kairhijen. Iluminatori imaju tamo svoju gildu. Grb Kairhijena je zlatno, izlazeće sunce. Presto na kome sjedi kralj naziva se Sunčev presto. Grad Kairhijen su izgradili Ogijeri, neljudska rasa bica. Prije četiristo godina Aijeli su dozvolili Kairhijenjanima da prelaze Aijelsku pustaru, pa su tako Kairhijenjani mogli da dođu do zemalja iza Aijelske pustare i tamo nabave svilu i slonovaču. Aijeli su Kairhijenu donijeli i Avandesoru, legendarno Drvo Života. Kralj Laman je sasjekao ovo drvo. Zbog te uvrijede Aijeli su se okupili i spalili Kairhijen. Nedavno je, nakon ubistva kralja Galadrijana izbio građanski rat. Taj rat je umirio Rand'al Tor, ponovorođeni Lijus Terin Telamon.
Kandor
200px|desno|mini|Zastava Kandor Kandor je nacija koja leži između Arafela i Šijenara. Na sjeveru se graniče sa Pustarom, zemljom Mračnog. Simbol nacije je crveni konj. Glavni grad je Čačin. Kandorci su najbolji ratnici sjevera. Također su odlični trgovci i imaju moćan trgovački esnaf. Nose račvaste brade. Bogati trgovci nose zlatne lance.
Kičma svijeta
Kičma svijeta je ogroman planinski lanac koji razdvaja Aijelsku pustaru od zemalja na zapadu. Ovaj planinski lanac je teško preći. Postoji par prohodnih prolaza. Aijeli, stanovnici Aijelske pustare, ove planine zovu Zmajev zid.
Majen
200px|desno|mini|Zastava Majena Majen je mali grad-država, koja obuhvata grad Majen i nekoliko liga zemlje oko njega. Majen se nalazi istočno od Tira. Tir je tokom vjekova pravio pritisak na Majensku slobodu. Majen je ostao ekonomski nezavistan samo zato što njihovi ribari znaju gdje se mreste ribe-uljarice. Ulje koje se dobije od tih riba je kvalitetnije od tairenskog maslinovog ulja. Vladari Majena tvrde da su potomci Artura Hokvinga, a titula im je Prvi ili Prva. Trenutna kraljica Majena je Berelajn Pandreag.
Malkijer
200px|desno|mini|Zastava Malkijera Malkijer je bila nacija koja se graničila sa Pustarom, zemljom Mračnog. Malkijeri su 3000 godina branili svoju zemlju od Troloka i Midraala. Međutim, Malkijer je na kraju pao 953 nove ere. Preživjeo je samo kraljev sin, Lan'al Mandagoran. on je odrastao u velikog ratnika. Moraina, Aes Sedai uzela ga je za Zaštitnika. Poslije Morainine smrti, Lan je otišao Ninaevi Sedai, svojoj ljubavi.
Manetern
200px|desno|mini|Zastava Manetern Manetern je nacija osnovana nekih 200 godina poslije Slamanja svijeta. Bila je to velika zemlja, obuhvatala je dijelove Andora i Geldana. Maneternci su bili poznati po svojoj hrabrosti i neustrašivosti. Znak Maneterna je bio crveni orao. Manetern je jedna od Deset nacija koje su potpisale savez za borbu protiv Sjenke. Tokom Troločkih ratova, ljudi Maneterna su se tako hrabro borili da su nazivani trnom u nozi Mračnoga. Međutim, pri kraju rata, velika sila Troloka je bila poslata da razori Manetern. Kralj Maneterna je sa svim svojim vojnicima i sa svojim narodom, otišao u smrt. Sada se na mjestu gdje je bio Manetern prostire skup sela pod imenom Dve Reke.
Ruidean
Ruidean je drevni grad u Aijelskoj pustari. Za vrijeme Slamanja svijeta, Ruidean su izgradile Aes Sedai i tu su trebali da žive miroljubivi Džen Aijeli. Međutim, Džen Aijeli su izumrli. DA bi sa drugim Aijelima podijelile njihovu istoriju, Aes Sedai koje su izgradile Ruidean su odredile da svaka žena koja treba da postane Mudra mora da dvaput uđe u jedan ter'angreal i proživi istoriju Aijela. Muškarac koji želi da postane poglavar treba da samo jednom prođe kroz te'angreal. Obično jedan od tri čovjeka preživi, dok je kod žena stopa preživljavanja veća. Nedavno je Ruidean postao otvoren za sve Aijele po naređenju Randa al'Tora, Ponovorođenog zmaja svijeta i Kar'a'karna(vrhovnog poglavara) Aijela. Iz opisa u knjigama saznajemo da je Ruidean predvan, da podsjeća na gradove iz Doba legendi, sa nemoguće viskokim kulama, ogromnim fontanama, impozantim statuama i trgovima.
Saldeja
200px|desno|mini|Zastava Saldeje 200px|desno|mini|Zastava Kuće Bashere 200px|lijevo|mini|Izdajnički Baner Saldeja je država koja se nalazi na sjeverozapadu svijeta i graniči se sa Pustoši, zemljom Mračnog. Znak Saldeje su tri srebrne ribe. Glavni grad je Maradon. Vladar je kraljica Tenobija. Saldeja je prostrana država. Proteže do rijeke Arinel i sjevernih dijelova Crnih planina. Saldejci su strašni kada se razjare u borbi. Nevjerovatni su konjanici, kakvih nigdje nema. Imaju najbolju laku konjicu na svijetu. Saldeju brani Maršal-general. Saldeja ima veliku trgovinu krznom i začinima.
Uprkos njihovoj inače znatnoj moralnosti, Saldejke mogu biti vanredno senzualne. Dvorske dame su poznate po suptilnosti njihovog zavođenja, koristeći jezik lepeza za saopštavanje svojih namjera potencijalnom udvaraču. Zloglasni ples sa’sara je zabranjen od strane velikog broja saldejskih kraljica zbog njegove nepristojnosti, ali i pored toga skoro sve plemkinje znaju da ga igraju, premda će samo nekoliko to potvrditi i u javnosti. Sa’sara, kada je pleše neko ko zna pokrete, umije da natjera muškarčevu krv da proključa. Historija Saldeje beleži tri rata, dve bune i četrdeset sedam saveza i svađi između plemićkih kuća, isto tako kao i nebrojene dvoboje, izazvanih zbog žena koje su plesale sa’saru. Postoji čak i priča o poraženoj kraljici koja je ugušila bunu plešući sa’saru za pobjedničkog generala. Priča se da je on oženio i ponovo je vrato na vlast, mada je ova priča pobijana od svake saldejske kraljice.
Salidar
Salidar je bilo malo selo koje se nalazilo na granici Altare i Amadicije. Salidar je bio napušten poslije Rata bijelih plašova. Kada je Amirilin Tron Sijuan Sanče zbačena, Elaida Sedai, iz Crvenog Ađaha je sjela na presto Amirilin Tron. Ona je odmah počela progon svi sestara Plavog Ađaha. Sestre Plavog Ađaha, sakupivši ogroman broj sestara iz drugih Ađaha koje nisu podržavale Elaidu, su pobjegle iz Tar Valona. Otišle su u Salidar, vjerujući da se Elaida neće dosjetiti tog mjesta. Tamo su se reorganizovale. Stvorile su se tri struje: jedna, koju je vodila Šerijam Sedai, druga, koju je vodila Romanda Sedai, i treća, koju je vodila Lelejna Sedai. Da bi se postigao kompromis, za Salidarsku Amirilin Tron je odabrana mlada Prihvaćena Egvena al'Vera, koja je trebala da bude Amirilin maroneta. Aes Sedai su odlučile da treba marširati ka i napasti Bijelu kulu. Sklopile su dogovor sa generalom Garetom Brinom po kome im je on trebao skupiti i voditi vojsku. Egvena se pokazala teškom za manipulisanje. Polako je razbijala moć gorepomenute tri struje, dok nije postala apsolutni i neosporni vođa. Salidarske Aes Sedai u 11. knjizi opsjedaju Tar Valon sa 50,000 vojnika.
Seanšan
200px|desno|mini|Zastava Seanšan Seanšan je zemlja koja se nalazi na kontinentu koji je sa druge strane Aritskog okeana. Seanšan su osvojili od domorodaca vojske cara Artura Hokvinga, predvođene njegovim sinom Lutairom.
Prije dolaska Lutaira Pendraga, Seanšan je bio podijeljen na niz malih državica. Njima su uglavnom upravljale Aes Sedai. Koristile su Istinski izvor kao oružje. Granice su se stalno mijenjale. Kraljevstva su stalno ratovala. Zemlja je stalno bila pustošena. Postojale su i armije mraka, sačinjene od Troloka, Midraala i drugih zvijeri. Lutairu Pendragu i njegovim naslednicima je trebalo 200 godina da osvoje Seanšan a još 300 godina da uguše svaki otpor.
Seanšan je poslije osvajanja postao jedinstvena i stabilna država. Gradovi su cvijetali širom kontinenta, privreda je napredovala. Formirane su velike armije koje su koristile razne zvijeri kao oružje. Seanšanski carevi sjede na Kristalnom prestolu, ter'angrealu koji daje osjećaj divljenja i poštovanja svakome ko mu priđe. Aes Sedai su okovane povodcem koji se zove a'dam. Prvi povodac je izmislila jedna Aes Sedai da bi natjerala svoje sestre Aes Sedai da pređu na stranu Lutaira Pendraga. Otada su sve Aes Sedai vezane i izvršavaju sva naređenja. One Aes Sedai koje ne nose povodac ljudi Seanšana zovi marat'damane ili u prevodu: one koje moraju biti vezane. Kraljevska krv se održala, iako je moguće da neki vojnik bude usvojen u carsku porodicu zbog hrabrosti. Jedna poslovica najbolje oslikava politiku Seanšana: Kada hodaš visoko, staze su popločane bodežima . Carica trenutno upravlja Seanšanom. Ne postoji pravo prvorodstva u nasljeđivanju prijestola, već se članovi carske porodice nadmeću. Tako pobijedi najbolji. Seanšani žele da ponovo osvoje carstvo Artura Hokvinga koje se raspalo. Oni to nazivaju coirene ili Povratak.
Tar Valon
200px|desno|mini|Zastava Tar Valon Tar Valon je grad koji se nalazi južno od Krajina, a sjeverno od Andora i Kairhijena. Tar Valon je veoma bogat grad. On je središte trgovine između sjevera i juga. U Tar Valonu se nalazi Bijela kula, centar snage Aes Sedai. Grad su izgradili Ogijeri za Aes Sedai ubrzo poslije Slamanja. Mlađi dio grada, koji je star oko 2000 godina, su izgradili ljudi i on nije tako veličanstven. Sjajne Zidine" Tar Valona se smatraju neprobojnim, tako da vlada ustaljeno mišljenje da nikada nijedna vojska nije uspjela da se probije kroz njih. Ustvari, Aes Sedai su te koje insistiraju na ovakvom mišljenju, iako su za vrijeme Troločkih Ratova armije Senke uspjele da prodru u Tar Valon i da spale jedan njegov dio; najmanje dvije vojske Lažnih Zmajeva su uspjele da se probiju do Bijele Kule i da oslobode svoje vođe.
Pretpostavlja se da je inspiraciju za pisanje o Tar Valonu u svojim djelima, Robert Jordan našao u izmišljenom gradu Avalonu (imaju i slična imena ukoliko se uklone neki suglasnici).
Tarabon
200px|desno|mini|Zastava Tarabon 200px|lijevo|mini|Zastava panarh Tarabon Tarabon je nacija koja se nalazi zapadno od Amadicije, južno od Almotske visoravni i na zabadnoj obali izlazi na Aritski okean. Tarabonom vladaju zajedno kralj i panarh. Kralj ima vojsku i spoljašnju politiku, a panarh panarhovu legiju i pravosuđe. Glavni grad Tarabona je Tančiko. Nedavno je Tarabon bio bogata nacija, koja je trgovala začinima, bojama, vatrometima... Međutim, zapala je u anarhiju i to je omogućilo Seanšanima da ih lako osvoje. Do sada se Seanšani nisu susreli sa pobunama.
Tir
Jedan od Izgubljenih, Be'lal, se prerušio i stekao veliku vlast u Tiru. Rand al'Tor, Ponovorođeni zmaj, je ubio Be'lala, uzeo Kalandor i osvojio Kamen Tira sa vojskom Aijela. Svi su ga priznali kao vladara Tira. Rand je uveo seriju zakona koji su smanjili ovlašćenja plemića i poboljšali život seljaka.
Tremalking
Tremalking je najveće poznato ostrvo, ogromnih dimenzija. Nalazi se jugozapadno od Tarabona, u Moru Oluja. Tremalking je veliko ostrvo, na kome žive misteriozni narod Ajad, ali ostrvom vladaju guverneri Morskog naroda. Sa Tremalkinga dolazi odličan čaj, kao i najfiniji porculan. Na ostrvu se nalazila ogrmona ženska statua, kolosalnih dimenzija. Kasnije je otkriveno da je to moćni ženski sa'angreal, za čije je korištenje potreban jedan ter'angreal. Kada je ter'angreal uništen, statua se istopila. Nažalost, ovo su Ajadi shvatili kao znak za propast svijeta i izvršili su masovno samoubistvo.
Šajol Gul
Šajol Gul je velika planina u Pustoši, u kojoj se nalazi zatvor Mračnog. Šajol Gul je potpuno stvarno mjesto, ali tu Mračni ima veliki uticaj. Utiče na vrijeme, može da se obraća ljudima, i da zarobi nekoga u zamku za um. Ispod Šajol Gula se nalazi tvrđava i kovačnica Takan'dar, koja je vječito obavijena maglom. Tunel u planini vodi ka Jami Usuda, dijelu stvarnosti koji je stvrorio direktno Mračni. u 6. knjizi Demandred kaže da je Šajol Gul u Dobu legendi bio predivno ostrvo u hladnom moru, popularna turistička destinacija.
Šara
Šara je zemlja koja ima prirodnu zaštitu. Velikim liticama odvojena je od Aijelske pustare. Na istoku se nalazi veliki okean. Šara je misteriozna zemlja. Trgovci iz Karhijena dolaze u ograđen grad gdje im predaju robu. Brodovi Morskog naroda dolaze u ograđenu luku. Ako brodovi pođu dalje, prosto nestanu. Nije sigurno da li Pustoš, zemlja Mračnog zalazi u Šaru i imaju li problema sa Trolocima. Aijeli tvrde da imaju, dok će ljudi Šare reći da ih Troloci nisu napadali. Iz Šare potiče svila i slonovača.
Nedavno je pronađen rukopis koji objašnjava puno stvari o ovoj zemlji. Zemljom vlada car ili carica čija je titula Ajan. Nakon sedam godina vladavine oni umiru. Neki smatraju da je ovo božanska volja, ali pisac rukopisa tvrdi da careve ubijaju. Takođe, u Šari postoji ropsto. Što je još čudnije, čini se da nema robovskih pobuna. Aes Sedai, muški i ženski se šalju u sela gdje žive odvojeno od drugih. Nemaju dozvolu da izađu. Mogu da izlaze samo ako im car to dopusti. Muške Aes Sedai ne uče ničemu, osim nekih jednostavnih zadataka, dok ženske Aes Sedai idu na carev dvor. Pisac rukopisa optužuje ženske Aes Sedai da ubijaju cara.
Šijenar
200px|desno|mini|Zastava Šijenara Šijenar (en. Shienar) je država koja se nalazi na sjeveroistoku svijeta i jedna je od nacija koji se granice sa Pustarom, zemljom Mračnog. Znak Šijenara je je crni soko. Glavni grad je Fal Moran. Šijenarci imaju najbolju tešku konjicu. Oni čuvaju mnoge prolaze ka Pustari, od kojih je jedan od najvećih Tarvinov procijep. Taj prolaz štiti tvrđava Fal Dara. Šijenarci najviše cijene mir zato što ga oni nikad nemaju, uvijek u borbi sa Trolocima ili Aijelima.
Sudbina
Sudbina i historija univerzuma Tocka Vremena bazira se na sukobu Tvorca i Mračnog. Oni koriste ljude kao pione u ovom sukobu. Uskoro se bliži Tarmon Gai'don, posljednja bitka, kada će taj univerzum biti blizu svoje konačne sudbine, na bolje ili na gore.
Margareta Napuljska
Margareta Napuljska ili Margareta Anžuvinska (23. mart 1430 - 25. august 1482) je bila engleska kraljica kao supruga kralja Henrika VI, i ratoborna predvodnica Lankasteraca u Ratovima dviju ruža.
Brak
Rođena je u Lotaringiji kao kćerka Renata, vojvode Anžuja (kasnije kralja Napulja) i Izabele, vojvotkinje Lotaringije. Za osam godina starijeg Henrika VI udala se 23. aprila 1445. godine u Titchfieldu u Hampshireu. Među Margaretinim djeverušama je bila i Elizabeth Woodville, buduća kraljica, žena Henrikovog protivnika. Margareta je bila dominantna žena i mnogo čvršće ruke nego njen tihi muž, što je uveliko podsjećalo i na njenu majku, koja je de facto vladala i svojim i i muževim posjedima.
Henrik VI je bio zainteresiraniji za religiju i nauku nego za vojna pitanja, te nije imao uspješnu vladavinu. U trenutku kada je oženio Maragretu njegova mentalna bolest je već bila uznapredovala i do 13. oktobra 1453. godine kada je rođeno njihovo jedino dijete, sin poznat kao Eduard od Westminstera, bio je potpuno nesposoban za vođenje države. Govorilo se da Henrik nije mogao začeti dijete koje je bilo novi princ od Velsa, te da je djetetov pravi otac jedan od Maragretinih saveznika.
Po rođenju sina Margareta se povukla u palaču u Greenwichu i nije se uplitala u politiku sve dok ambiciozni Rikard od Yorka nije osporio njenom mužu pravo na krunu. Rikard je bio potomak Edvarda III i držao pravo na tron koje su mnogi plemiči podržavali. Godine 1457. kraljevstvo je bilo šokirano kada je Margaretin prijatelj, francuski genaral Pierre de Bréze, doplovio u Englesku i spalio grad Sandwich. Margareta je tada postala predmet tračeva i mržnje naroda. Bijes naroda bio je toliko uticajan da je Margareta, inače pravi vladar kraljevstva umjesto svog mentalno onesposobljenog muža, bila prisiljena Rikardovog istoimenog rođaka, Richarda Nevillea, 16. grofa od Warwicka, proglasiti lordom visokim admiralom i doijeliti mu kontrolu nad mornaricom.
Ratovi
Neprijateljstvo između dinastije Lancaster i njenog rivala, klana York, uskoro su se pretvorile u oružani konflikt. Kako je Henrik VI bio neučinkovit i slab vođa, njegova moćna, energična i agresivna kraljica Margareta postala je faktički vođa lankasterskog klana. Margareta je izgradila savez protiv Rikarda, vojvode od Yorka, koji je bio prisiljen vojno mu se suprostaviti, što je dovelo 1455. do prve bitke u ratu dviju ruža - Prve bitke kod St Albansa, koja je označila početak glavnog razdoblja oružanog sukoba u Ratovima dviju ruža između 1455. i 1489.
Rikard, vojvoda od Yorka, vodio je male vojne snage prema Londonu i sa Margaretinim snagama susreo se kod St Albansa, sjeverno od Londona, 22. maja 1455. godine, gdje se odigrala relativno mala bitka, ali značajna kao prvi otvoreni sukob građanskog rata. Rezultat bitke je bio poraz Lankasteraca, pri kojem je nekoliko istaknutih lancasterskih vođa poginulo, među kojima je bio i Maragretin veliki saveznik, vojvoda od Somerseta, a kuća York i njihovi saveznici vratili su svoj uticaj
U trenucima kada je Henrik VI trpio drugi nastup svoje duševne bolesti, Yorkisti su ponovo imenovali lorda protektora, a Margareta je bila gurnuta u stranu. Nakon prve bitke kod St Albansa, kompromis između sukobljenih strana imao je određeni uspjeh, a Yorkisti su do Henrikovog oporavka imali dominantnu ulogu u regentskom vijeću.
Međutim, problemi koji su uzrokovali sukob uskoro su se ponovno pojavili, a posebno se isticalo narazjašnjeno pitanje o nasljedniku Henrika VI. Margareta je odbijala prihvatiti bilo koje rješenje koje bi njenom sinu oduzelo pravo na tron. Samo vojna premoć kuće York održavala je status quo na dvoru. Ekonomske poteškoće i loša pozicija na vanjskopolitičkom planu na kraju su učinili svoje. Henrik VI i kraljica Margareta, da bi zaštitili svoju poziciju, prvi put su u engleskoj historiji uveli novačenje u vojsku. mini|lijevo|Henrik VI i Margareta Napuljska Neprijateljstva su se nastavila 23. septembra 1459. godine, u bici kod Blore Heatha u Staffordshireu, kada velika Margaretina vojska nije uspjela spriječiti Yorkiste predvođene lordom Salisburyem da se spoje sa drugim snagama Yorka u dvorcu Ludlow (Ladlou).
Dvadesetak dana poslije odigrala se slijedeća bitka - bitka kod Ludford Bridgea, u kojoj su Maragretini vojnici odnijeli pobjedu. Rikard, vojvoda od Yorka, te lord Salisbury i grof od Warwicka su nakon bitke morali pobjeći prema Calaisu. Kuća Lancaster je tada potpuno preuzela sveukupnu kontrolu, a Yorkisti su između 1459. i 1460. počeli seriju napada iz pravca Calaisa na englesku obalu izazivajući pri tome haos i nered.
Godine 1460. Rikard, Salisbury i Warwick izvršili su invaziju Engleske, i brzo našli saveznike u Kentu i Londonu, gdje su i ranije uživali široku podršku. U namjerama ih je podržao i papinski izaslanik, te su tako ohrabreni i vojno ojačani marširali na sjever. Henrik VI je vodio vojsku na jugu, dok je Margareta sa sinom Edvardom ostala na sjeveru. Bitka kod Northamptona se odigrala 10. jula 1460. i pretrpljeni poraz bio je katastrofalan za kuću Lancaster. Vojska Yorkista, predvođena grofom od Warwicka, zbog izdaje u lancasterskim redovima teško je porazila vojsku Lancastera, pri čemu je zarobljen kralj Henrik VI i odveden kao zatvorenik u Tower of London. Margareta je uspjela pobjeći i odmah započela sa okupljanjem vojske u Velsu i na sjeveru Engleske, gdje joj pomagao i mužev polubrat, Jasper Tudor.
Rikard od Yorka zajedno sa lordom Salisburyjem napustio je London 1460. godine, kako bi utvrdio svoje položaje prema lancasterskim snagama na sjeveru, koncentrirajući se blizu grada Yorka. Rikard od Yorka je predvodio odbrambene položaje pored dvorca Sandal, u blizini Wakefielda, na Božić 1460. Iako je lankasterska vojska, predvođena Margaretom, brojem dvostruko nadmašivala Rikardove snage, on je ipak 30. decembra 1460. zapovijedio napuštanje dvorca i napad svim snagama. Margaretina vojska je nanijela veliki poraz Rikardovoj. Rikard od Yorka, Salisbury i Rikardov 17-godišnji sin poginuli su u bici. Margareta je zapovijedila da se glave sve trojice istaknu na ulazu u York. mini|desno|Kip Margarete Napuljske u Luksemburgu Margareta je nakon tih događaja otputovala u Škotsku pregovarati o mogućoj škotskoj pomoći. Marija od Gelderna, majka i regent maloljetnog škotskog kralja, je pristala vojno pomoći Margareti, pod uvjetom određenih teritorijalnih koncesija i pod uvjetom da se njena kćer uda za Margaretinog sina Edvarda. Margareta je pristala na te uvjete.
Edvard od Yorka je u međuvremenu stigao sa svojom vojskom iz Velsa i porazio vojsku Lancastera u bici kod Mortimer’s Crossa, u Herefordshireu. Margareta se sa svojom vojskom kretala prema jugu uz put pljačkajući i pustošeći zemlju. U Londonu grof od Warwicka nije uspio prikupiti vojsku za sukob sa Margaretom, te joj se bez Edvarda nije mogao suprotstaviti u drugoj bici kod St Albansa. Margareta je u toj bici izvojevala glatku i presudnu pobjedu nad snagama Yorka. Yorkisti su pobjegli i napustili London, te iza sebe ostavili čak i zatvorenog kralja Henrika VI. Kako su snage Lancastera napredovale prema jugu, u Londonu je rastao strah od osvete, a glasine da će grad biti opljačkan su se širile. Stanovništvo Londona zatvorilo je gradske ulaze i odbilo Margaretinoj vojsci dostaviti hranu, pa je uslijedila pljačka okolnih krajeva, Hertfordshirea i Middlesexa.
Posljednji gubici i smrt u izbjeglištvu
Godine 1470. Margareta je izvršila pritisak na francuskog kralja Luja XI da joj pomogne izvršiti invaziju na Englesku i vratiti svog supruga na tron. Po povratku u Englesku odigrala se bitka u kojoj je grof od Warwicka, sada na Margaretinoj strani, poginuo. Margareta je bila prisiljena voditi vojsku 4. maja 1471. godine, ali je bila nespremna, što je rezultiralo njenim porazom. Njen sedamnaestogodišnji sin je poginuo u bici. Tokom prethodnih deset godina zadobila je reputaciju agresivne i nemilosrdne kraljice, ali ovaj poraz i sinova smrt su je slomili. Bila je zatvorena u zamku Wallingford i Toweru sve dok francuski kralj nije platio otkupninu 1475. godine. Sljedećih sedam godina živjela je u Francuskoj, u relativnom siromaštvu. Umrla je 25. augusta 1482. godine. Bila je sahranjena u Anžujskoj katedrali, ali njeni posmrtni ostaci su razbacani za vrijeme Francuske revolucije.
Ahmovići
Ahmovići su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
NGC 207
NGC 207 (također poznat kao IRAS 00371-1430, MCG -3-2-35 i PGC 2395) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 183 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,90 (48 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (21 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio R. J. Mitchell 7. decembra 1857. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
O kanal
O kanal je privatna komercijalna televizija u Bosni i Hercegovini. Sjedište televizije nalazi se u ulici Branilaca Sarajeva 25 u Sarajevu, a dopisnička mreža formirana je u Mostaru, Zenici, Tuzli i Banjoj Luci.
Historija
mini|316x316piksel|Zgrada O Kanala i Oslobođenja Emitiranje programa TV1 počelo je 26. augusta 2010. u 7 sati, pod sloganom "Televizija za sve". TV1 je ekskluzivno prenosila svjetske programske sadržaje, poput Formule 1, španske La Lige, te je u saradnji sa hrvatskom Novom TV producirala humorističku seriju Dva smo svijeta različita.
Početkom 2018. godine TV1 mijenja vlasnika i počinje poslovati u okviru medijske grupacije Oslobođenje.
Od 25. novembra 2019. godine TV1 posluje pod imenom O Kanal s novim vizuelnim identitetom i s vlastitom produkcijom informativnog, zabavnog, sportskog i programa iz kulture.
Emitiranje
Program O Kanala emitira se na teritoriji cijele BiH, kako putem sistema kablovskih operatera, tako i putem zemaljske mreže. Program O Kanala emituje se kod kablovskih operatera: Moja TV (na broju 8), Telemach (na broju 8), Logosoft (na broju 12), Total TV (na broju 16), M:TEL (na broju 58), Elta Kabel (na broju 119).
Miljenko Jergović
Miljenko Jergović (Sarajevo, 28. maja 1966.), bosanskohercegovački i hrvatski novinar i književnik, romanopisac, scenarista, esejista, pisac priča, dramskih tekstova, pjesama i novinskih članaka. Živi u okolini Zagreba. Član je hrvatskog, a članstvo je na sopstveni zahtjev iz bosanskohercegovačkog P.E.N. centra napustio 19. maja 2020. zbog protestnog pisma Udruženja od 9. maja povodom održavanja komemorativne mise povodom Masakra u Bleiburgu 1945. godine.
Imperijalna dijeta (Sveto Rimsko Carstvo)
Imperijalna dijeta ( ili Comitium Imperiale; ) bila je savjetodavno tijelo Svetog Rimskog Carstva. To nije bilo zakonodavno tijelo u savremenom smislu; njeni članovi su ga zamišljali više kao centralni forum na kojem je važnije pregovarati nego odlučivati.
Članovi su joj bili Carski posjedi, podijeljeni u tri grupe. Dijeta kao stalna, uređena institucija evoluirala je iz Hoftagea (sudskih skupština) srednjeg vijeka. Od 1663. do kraja carstva 1806. bila je u stalnom zasjedanju u Regensburgu.
Svi carski posjedi uživali su carsku neposrednost i stoga nad njima nije bilo druge vlasti osim samog cara Svetog rimskog carstva. Dok su sva imanja imala pravo na mjesto i glas, samo su najznačajniji prinčevi Kolegija prinčeva imali individualni glas (Virilstimme), dok su manji posjedi, kao što su carske grofovije i carske opatije, imali samo pravo na kolektivni glas (Kuriatstimme) unutar njihove posebne klupe (Curia), kao i slobodni imperijalni gradovi koji pripadaju grupi (koledžu) gradova.
Pravo glasa je u osnovi počivalo na teritorijalnom pravu, što je rezultiralo time da kada je određeni princ stekao nove teritorije putem nasljeđivanja ili na neki drugi način, on je također stekao njihova glasačka prava u dijeti. Uglavnom, članovi nisu prisustvovali stalnoj dijeti u Regensburgu, već su umjesto toga slali svoje predstavnike. Kasna carska dijeta je zapravo bila stalni sastanak ambasadora posjeda.
Miljenko Jergović
Obrazovanje
Rođen je i odrastao u Sarajevu, gdje je diplomirao filozofiju i sociologiju na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Sarajevu.
NGC 3412
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Miljenko Jergović
Prva djela
Njegov književnički talent prepoznat je prvom pjesničkom zbirkom Opservatorija Varšava objavljenom 1988. godine, za koju je dobio Goranovu nagradu i Nagradu Mak Dizdar. Kasnije objavljuje još dvije zbirke poezije. Godine 1992. počinje saradnju sa sedmičnikom Nedjeljna Dalmacija u kojem redovito piše kolumne, kao novinar i urednik. 1993. godine seli u Zagreb. Njegova prva, najpoznatija i jedna od uspješnijih zbirki pripovijetki o haotičnoj svakodnevici života u zaraćenoj Bosni i Hercegovini Sarajevski Marlboro, objavljena 1994. godine, osigurava mu međunarodno priznanje. Djelo je nagrađeno Nagradom za mir Ericha-Marie Remarquea i Nagradom Ksaver Šandor Gjalski.
Novinarski rad
Jergović je objavljivao svoje radove u Nedjeljnoj Dalmaciji, u kojoj je 1990tih godina imao svoju kolumnu. U sarajevskom časopisu Dani, do 2001. godine piše kolumne pod nazivom Historijska čitanka Kasnije objavljuje u hrvatskom dnevniku Jutarnji list, u kolumni Subotnja matineja, piše članke o aktualnim političkim, socijalnim i sportskim događanjima u Hrvatskoj. Istovremeno objavljuje članke u srbijanskom dnevniku Politika. Pisao je eseje i novinske članke za splitski Feral Tribune, a od 2000. godine za hrvatski tjednik Globus. Redovni je kolumnista portala Radiosarajevo.ba.
Film
U režiji Gorana Rusinovića 2008. godine, po motivima romana Buick Riviera, snimljen je film Buick Riviera. Scenario za film su zajedno napisali Goran Rusinović i Jergović. Film je dobio nekoliko međunarodnih nagrada.
Kontroverze
Zbog svog kritičkog pristupa književnosti, kritikovan je od književnih kritičara, novinara, kako zbog svog načina pisanja, preseljenja iz Sarajeva u Zagreb, kritičkom pisanju o hrvatskoj politici, te pisanja za beogradski dnevnik Politiku. Supotpisnik je otvorenoga pisma petorice bosanskohercegovačkih i hrvatskih intelektualaca (Ivo Komšić, Miljenko Jergović, Ivan Lovrenović, Mile Stojić i Ivan Kordić) upućenog iz Sarajeva, 6. januara 1992, predsjedniku Hrvatske Franji Tuđmanu kao "odgovornomu za političko uništenje Bosne i Hercegovine".
Bibliografija
Jergovićeva djela, prevedena su na italijanski, francuski, njemački, engleski, španski, katalonski, portugalski, švedski, finski, holandski, bugarski, mađarski, makedonski, slovački, litvanski, bjeloruski, poljski, češki i slovenski.
Spisak nogometaša koji su nastupali za samo 1 klub
mini|desno|150px|[[Paolo Maldini nastupio je u preko 640 prvenstvenih utakmica za Milan u 25 sezona.]] Po najstrožijoj definiciji, ovakvi igrači rijetki su u nogometu zbog sistema ispadanja/ulaska, koji koristi većina profesionalnih liga. On stvara tendenciju (većinom kod mlađih igrača) da odu na posudbu, zatim da promijene klub iz finansijskih razloga (što je najčešći slučaj ako klub ispadne u niži rang takmičenja) ili (većinom kod starijih igrača) da igraju u manjem klubu (ili nižem rangu) kako bi produžili karijeru.
Igračke karijere
''Da bi bili uvršteni u ovaj spisak, igrači (bivši ili sadašnji) moraju biti u klubu najmanje 10 godina. Posudbe drugim timovima diskvalificiraju igrače iz konkurencije za spisak. Računaju se jedino sezone u prvom seniorskom timu. Sadašnji igrači koji su u svojim klubovima od 2003. moći će biti uvršteni na spisak od 2013. godine.''
Igračke i poslijeigračke karijere
Osim onih koji su čitavu igračku karijeru proveli u jednom klubu, postoji više slučajeva u kojima su igrači ostali u istom klubu tokom čitave profesionalne karijere, bilo kao igrači, treneri, menadžeri itd. Ispod su navedeni najpoznatiji:
Martin Bormann
Martin Bormann bio je njemački nacionalsocijalistički političar, pripadnik SS-a, NSDAP-a i ratni zločinac. Za vrijeme Drugog svjetskog rata bio je partijski šef NSDAP u rangu ministra Trećeg Rajha. U odsutnosti je osuđen na smrt 1. oktobra 1946. godine na Nürnberškim procesima. Smatralo se da je uspio pobjeći i da se krije u Južnoj Americi. Njegovi su posmrtni ostaci nađeni u Berlinu prilikom građevinskih radova 1972. godine.
Biografija
Bormannov otac Theodor Bormann bio je poštanski službenik Nakon smrti prve žene Louise Grobler, ženi se sa Antonie Bernhardine Mennong, kćerkom radnog kolege. Otac mu umire u 41-oj godini. Bormann je imao još dva brata. Jedan mu je brat, još kao dijete umro, dok je Albert Bormann, postao kasnije visoki službenik NSDAP. Tokom Prvog svjetskog rata Bormann se nalazi u artiljerijskim jedinicama, ali bez borbenih iskustava, vraća se u Njemačku, te završava školu za poljoprivrednike i postaje član antisemitskog saveza Verband gegen Überhebung des Judentums. Ujedno se učlanjuje u paramilitarne vojne jedinice Freikorps Roßbach. 1924. godine osuđen je na zatvorsku kaznu, zajedno sa kasnijim zapovjednikom koncentracionog logora Auschwitz, Rudolfom Hößom, zbog ubistva svog učitelja Waltera Kadowa u tzv. Femmemord, politički motiviranim ubistvima u Weimarskoj Republici. 1928. godine podliježe, kao i Höß amnestiji.
Članstvo u NSDAP
Martin Bormann učlanjuje se u NSDAP, 1928. godine. U početku je bio vozač predsjednika okruga Thüringena (njem.: Gauleiter), Fritza Sauckela, mada prilično brzo napreduje u karijeri. Već 1928. godine preuzima vođstvo u sistemu socijalnog osiguranja SA, koje kasnije prerasta u socijalnu kasu pripadnika SA, SS i NSDAP (njem.: Hilfskasse der NSDAP ). 1933. godine postaje vođa štaba Hitlerovog zamjenika Rudolfa Heßa. 2. septembra 1929. godine ženi se sa Gerdom Buch, sa kojom je imao desetoro djece. Vjenčani kum im je bio Adolf Hitler u čiju čast su najstarijeg sina nazvali Martin-Adolf.