Zločin_i_kazna
Radnja
Radnja romana počinje vrelog julskog dana u Sankt Peterburgu. Student Rodion Romanovič Raskoljnikov, primoran da napusti univerzitet zbog nedostatka novca, uputio se u stan kod Aljone Ivanove, stare lihvarke koja je uzimala stvari u zalog. Sa sobom je uzeo jedan predmet da ga založi, jer je bio potpuno bez novca, pa je želio dobiti koji dinar, ali i istovremeno da prouči gdje ta starica drži sve predmete koje joj ljudi nose kao zalog. Vraćajući se kući pošao je u jednu krčmu, jer je imao jaku želju da nešto stavi u svoja usta te da nešto popije. Vrativši se kući, legao je na krevet i zaspao. Ujutro ga je probudila Nastasja kada mu je ušla u sobu. Ona je bila kuharica i jedina gazdaričina pomoćnica. Donijela mu je nešto za pojesti, te ga je obavijestila da je gazdarica otišla na policiju da ga prijavi jer nije plaćao račune za smještaj. Prije nego što je otišla uručila mu je pismo njegove mame sa kojom se često dopisivao, a kada ga je dobio bio je toliko veseo da je takoreć potjerao Nastasiju van iz sobe, sjeo na krevet i započeo ga čitati. Dok je čitao to pismo osjećaji su ga toliko obuzdali da je plakao, međutim kada ga je pročitao do kraja raspoloženje mu se pokvarilo, jer je pročitao da bi mu se sestra (Dunja) trebala udati za jednog bogatog trgovca, ali on se zakleo da se taj brak neće dogoditi dok je on živ. Nakon toga otišao je do Razumihina, jednog svog prijatelja iz škole, možda i jedinog prijatelja kojeg je imao. Putem je vidio jednu pijanu djevojku koju je želio napasti jedan gospodin, ali je on to spriječio. Kada je došao kod Razumihina naglo je promijenio svoje raspoloženje i otišao je nazad kući. Vračajući se kući, otkrio je da će Aljona Ivanova biti sama kod kuće drugi dan oko sedam navečer, te je odlučio da će tada počiniti ubistvo. thumb|315px|Ilustracija za roman "Zločin i kazna", ruskog slikara i pisca [[Nikolaj Nikolajevič Karazin|Nikolaja Nikolajeviča Karazina.]] U glavi heroja tokom proteklog mjeseca sazrela je ideja o ubijanju "gadne starice." Prema Raskoljikovu, jedan zločin promijeniće njegov život i spasiti sestru Dunju od potrebe da se uda za "dobročinitelja" Pjotra Petroviča Lužina. Tog dana odlučio je malo odspavati popodne, prije nego što ode do Aljone, međutim dosta se kasno probudio pa se bojao da će zakasniti. Prvo je otišao uzeti sjekiru u gazdaričin stan, a nakon toga se polako uputio prema stanu u kojem je ona živjela. Hodao je sporo te zaobilaznim putem, kako ne bi na sebe privukao pažnju. Došavši do njenog stana pokucao je na vrata, međutim ona se pravila da nije kod kuće, a tek onda kada se predstavio mogao je ući u kuću. Dao joj je zalog, te uzeo sjekiru i ubio je. Tada se užurbano uputio do mjesta gdje je ona držala stvari i uzeo neke stvari, međutim kao da je bio pijan, pa nije uzeo novac i sve stvari. Baš onda kada je htio otići začuo je jedan šum te je vidio da je u sobu došla Lizaveta, pa je i nju morao ubiti. Nakon toga je još imao problema, na vrata stana došla su i dva radnika, međutim uspio ih je prevariti i dok su oni otišli po pazikuću, on se sakrio u susjedni stan te je pobjegao nazad u svoj stan. Došavši kući sakrio je stvari te legao. Dobio je temperaturu, a kada je to Nastasja vidjela pozvala je doktora. Nakon što je ozdravio, jednog je dana uzeo stvari i zamalo da ih nije bacio u rijeku, pa ih je sakrio ispod jednog kamena. Kada se vratio kući ponovno se razbolio. Prije i poslije zločina, na putu Rodion Romanovič Raskoljnikov susreće mnogo različitih ljudi. U pivnici se upoznaje s titularnim savjetnikom Semjonom Zaharovičem Marmeladovim, a kasnije i sa suprugom Katerinom Ivanovnom i njenom starijom kćerkom Sonjom. Jednog je dana vraćajući se kući vidio nesreću u kojoj su konji pregazili jednog njegovog prijatelja, te ga je odnio kući kod njegove žene. To je bio Marmeladov, a njegovoj supruzi Katarini Ivanovnoj je dao nešto novca jer su oni bili siromašni, i otišao je kući. U međuvremenu su mu došli mama i sestra. Jednog je dana kod njega došla Sonja, koja mu je došla reći da joj je tata umro i pitala ga je hoće li mu doći na sprovod. Što je više vremena prolazilo, njega je sve više pekla savjest što je ubio staricu, ali ipak nije imao snage da to prizna policiji. Jedina osoba kojoj je on to priznao bila je Sonja, zato što ju je volio, a i ona njega. Nakon što joj je to rekao, ona se rastužila i zaplakala, te mu obećala da će zauvijek biti sa njim. Ubrzo se o tom ubistvu pročulo po gradu, a pažljivo osmišljen plan propada zbog unutrašnje panike Rodiona Romanoviča Raskoljnikova. Policijski istražitelj Porfir Petrovič, koji otkriva Raskoljnikovljev članak "O zločinu" u časopisu Periodični govor, objavljen nekoliko nedelja prije ubistva. U njemu autor iznosi svoja razmišljanja o činjenici da su svi ljudi podijeljeni u dvije kategorije - "bića koja drhte" i "ona koja imaju moć." Razgovori s Porfirijem Petrovičem o suštini zločina toliko iscrpljuju heroja da se odluči na priznanje počinjenog zločina. Nedugo zatim predao se policiji, jer više nije mogao podnositi da on i drugi ljudi pate zbog toga. U epilogu romana radnja je prebačena u sibirski zatvor, gdje se nalazi Raskoljnikov, kojega je sud osudio na osam godina napornog rada druge kategorije. Nakon njega, Sonja Marmeladova se također seli u Sibir, pokušavajući da pomogne heroju svojom požrtvovanom ljubavlju i nesebičnošću. Postepeno ponovno rođenje Rodiona Romanoviča Raskoljnikova povezano je sa odbacivanjem "napoleonske ideje" i uvjerenjem da će on biti u stanju da se ljubavlju i predanošću opravda za sve Sonjine patnje.