cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jelena Isinbajeva
Rane godine
Pola godine nakon što se prebacila na skok s motkom, u dobi od 16 godina, došla je do prve veće pobjede (rezultatom od tačno 4 m). Bilo je to 1998. na Svjetskim igrama mladih u Moskvi. To je za Isinbajevu bilo tek treće atletsko takmičenje uopće u karijeri. Istu visinu preskočila je i na Svjetskom juniorskom prvenstvu 1998. u francuskom Annecyju, ali joj je za medalju trebalo još 10 cm.
Popravila je ovu visinu 1999. na Svjetskom kadetskom prvenstvu u poljskom Bydgoszczu. Preskočila je 4,10 m i osvojila svoje drugo zlato.
Na SJP-u 2000. ponovo je bila prva ispred Njemice Annike Becker, savladavši visinu 4,20 m. Iste godine skok s motkom za žene debitirao je na Olimpijskim igrama u Sydneyu, gdje je slavila Amerikanka Stacy Dragila. Isinbajeva tada nije uspjela proći kvalifikacije za finale. Ali 2001. osvojila je novo zlato, ovog puta na Evropskom juniorskom prvenstvu s visinom 4,40 m.
Isinbajeva se nastavila poboljšavati i 2002. preskočila je 4,55 m na Evropskom prvenstvu, što joj je donijelo prvu seniorsku medalju s prvenstava (srebrnu). Zlato je odnijela Svjetlana Feofanova za 5 cm.
Prvi svjetski rekordi i olimpijsko zlato
2003. bila je još jedna godina napretka za Isinbajevu. Pobijedila je na Evropskom prvenstvu U-23 u Bydgoszczu preskočivši 4,65 m. 13. jula iste godine, 40 dana nakon 21. rođendana, postavila je svoj prvi svjetski rekord u karijeri na mitingu u britanskom Gatesheadu – 4,82 m, što ju je učinilo favoritkinjom za osvajanje zlatne medalje na Svjetskom prvenstvu narednog mjeseca. Na kraju je završila sa bronzom, iza Feofanove i Becker.
Na mitingu u Donjecku u Ukrajini u februaru 2004. postavila je novi svjetski rekord u dvorani savladavši visinu 4,83 m, ali Feofanova ga je već iduće sedmice popravila za 2 cm. Narednog mjeseca, na SP-u u dvorani u Budimpešti, Isinbajeva je osvojila zlato, popravivši usput svjetski rekord za 1 cm i ostavivši iza sebe Stacy Dragilu (tada aktualnu olimpijsku prvakinju) i Feofanovu (tada aktualnu svjetsku prvakinju i na otvorenom i u dvorani). IAAF je sva 3 ova rekorda smatrao općevažećim (i na otvorenom i u dvorani), tako da je novi, zajednički rekord iznosio 4,86 m.
27. juna Isinbajeva je ponovo nastupila u Gatesheadu, gdje je još jednom popravila svjetski rekord za 1 cm. Feofanova je opet odgovorila naredne sedmice u Heraklionu, srušivši rekord također za 1 cm. Ali 25. jula Isinbajeva je vratila rekord preskočivši 4,89 m u Birminghamu, a 5 dana kasnije dodala je još 1 cm na rekord u Londonu.
Na OI 2004. u Atini došla je do zlatne medalje s novim svjetskim rekordom - 4,91 m. Rekord je trajao do mitinga u Bruxellesu, kad ga je opet popravila za 1 cm, što joj je bio 8. svjetski rekord te godine. Zbog svih ovih uspjeha u sezoni 2004. IAAF ju je proglasio atletičarkom godine.
Svjetska i evropska prvakinja
Na Evropskom dvoranskom prvenstvu 2005. u Madridu Isinbajeva je osvojila zlato uz novi dvoranski svjetski rekord (4,90 m). U julu 2005. srušila je svjetski rekord 4 puta na 3 mitinga. Prvo je u Lozani oborila svoj rekord za 1 cm (4,93 m), što joj je bio 14. svjetski rekord, a došao je samo 3 mjeseca nakon što je oborila dvoranski rekord (4,89 m) u francuskom Liévinu. 11 dana kasnije u Madridu dodala je još 2 cm i podigla rekord na 4,95 m. 22. jula u Londonu, nakon što je popravila rekord za još 1 cm (na 4,96 m), zatražila je da se letvica podigne na 5,00 m. Uspjela je preskočiti i tako postala prva žena u historiji koja je prešla nekad mitsku granicu od 5 m, i to iz prvog pokušaja. mini|desno|Isinbajeva daje intervju nakon pobjede na [[Svjetsko prvenstvo u atletici 2007.|SP-u 2007. u Osaki]]
Nakon što je finale skoka s motkom na SP-u 2005. u Helsinkiju bilo pomjereno zbog izuzetno lošeg vremena, Isinbajeva je još jednom srušila svjetski rekord preskočivši 5,01 u drugom pokušaju i ostavivši drugoplasiranu 41 cm iza sebe, što je najveća razlika ikad na SP-u ili Olimpijskim igrama u ovoj disciplini. To je već bio 18. svjetski rekord u karijeri tada 23-godišnje Ruskinje i njena uspješna sezona okrunjena je drugom uzastopnom nagradom za svjetsku atletičarku godine.
Na dvoranskom mitingu 12. februara 2006. u Donjecku popravila je svjetski rekord na 4,91 m. U martu je odbranila titulu na SP-u pred domaćom publikom u Moskvi. Na EP-u na otvorenom iste godine u Göteborgu također je osvojila zlato savladavši 4,80 m, čime je postavila rekord evropskih prvenstava. To je bila jedina zlatna medalja koja joj je dotad nedostajala u kolekciji. U septembru je pobijedila na Svjetskom kupu u Atini, nastupajući za Rusiju.
Sezona 2006. okrunjena je Laureusovom nagradom za svjetsku sportisticu godine.
Drugo svjetsko i olimpijsko zlato
28. augusta iste godine odbranila je titulu svjetske prvakinje na otvorenom u Osaki savladavši visinu 4,80 m, nakon čega je pokušala popraviti rekord na 5,02 m, ali je sva 3 puta srušila letvicu. Njene protivnice nisu mogle više od 4,75 m. mini|lijevo|Isinbajeva preskače letvicu u Osaki
Tokom dvoranske sezone 2008. postavila je svoj 21. svjetski rekord preskočivši 4,95 m u Donjecku 16. februara. Idućeg mjeseca treći put zaredom postala je svjetska dvoranska prvakinja na SP-u u Valenciji, ostavivši iza sebe Jennifer Stuczynski.
11. jula, na njenom prvom nastupu na otvorenom te sezone, na mitingu Golden Gala u Rimu popravila je svjetski rekord na 5,03 m. To je bio njen prvi svjetski rekord na otvorenom nakon SP-a 2005. Izjavila je da je toliko puta neuspješno pokušavala napasti 5,02 m da joj je trener rekao da nešto promijeni, pa je tako pokušala na 5,03 m. Ovaj rekord došao je baš u trenutku kad se počelo špekulirati o njenom padu s vrha ove discipline, a nakon što je Stuczynski preskočila 4,92 m na američkim kvalifikacijama za Olimpijske igre. Isinbajeva je rekla da ju je ovo motiviralo da zadrži svoju reputaciju najveće svjetske skakačice s motkom. Nekoliko sedmica kasnije, na Londonskom Grand Prixu, Isinbajeva i Stuczynski prvi su put skakale jedna protiv druge na otvorenom u toj sezoni. Isinbajeva je pobijedila ispred Amerikanke. Obje su pokušale napasti 5,04 m. Isinbajeva je u svom posljednjem pokušaju bila nevjerovatno blizu uspjeha – letvica je pala tek kad je Isinbajeva pala na strunjaču.
Novi svjetski rekord, 23. u karijeri, ipak je uspjela postaviti 29. jula na mitingu u Monte Carlu.
Na OI 2008. u Pekingu, 18. augusta, za nastavak njene olimpijske vladavine bila su joj dovoljna samo 2 skoka. Na kraju je ponovo srušila svjetski rekord savladavši 5,05 m.
Pauza i povratak
Sezonu 2009. počela je tako što je postala prva žena koja je preskočila 5,00 m u dvorani. Prvo je popravila tada važeći rekord za 1 cm (na 4,97 m), a zatim je podigla letvicu na 5,00 m i preskočila i to. Sve se to desilo 15. februara u Donjecku na mitingu Zvijezde skoka s motkom. To je bila šesta uzastopna godina u kojoj je Isinbajeva postavila svjetski rekord na ovom mitingu.
Na SP-u 2009. u Berlinu doživjela je drugi poraz te sezone nakon što je ostala bez ijedne preskočene visine (prvi pokušaj imala je na 4,75 m i rušila, zatim je preostala 2 pokušaja prenijela na 4,80 i također rušila). Zlato je osvojila Poljakinja Anna Rogowska, koja je pobijedila Isinbajevu i na Londonskom Grand Prixu u maju. Ipak, Isinbajeva je na mitingu Zlatne lige Weltklasse u Zürichu ponovo popravila svjetski rekord preskočivši 5,06 m. 2. septembra dobila je Nagradu princa Asturije za sport za 2009. godinu. Također je ponovo izabrana za Laureusovu sportisticu godine u svijetu - to joj je bila 5. nominacija za ovu nagradu u isto toliko godina.
Nadala se da će neuspjeh iz Berlina ostaviti iza sebe ciljajući na rušenje svjetskog rekorda na SP-u u dvorani 2010. Preskočila je početnu visinu (4,60 m), ali je zatim triput rušila na 4,75 m i završila takmičenje na 4. mjestu, ostavši bez medalje drugi put zaredom. Nakon razočarenja na drugom uzastopnom većem prvenstvu odlučila je napraviti pauzu i privremeno se povući iz sporta kako bi se oporavila, rekavši: "Pauza od takmičenja apsolutno mi je potrebna. Nakon više od 8 godina vrlo napornog treniranja i takmičenja na najvišem nivou i na otvorenom i u dvorani trebam zastati kako bi se moje tijelo adekvatno oporavilo."
Propustila je priliku da odbrani titulu na EP-u 2010, pa je zlato otišlo Feofanovoj, dok je Brazilka Fabiana Murer pobijedila u ukupnom poretku inauguralne sezone Dijamantne lige. Tokom pauze Isinbajeva je nastavila trenirati s Vitalijem Petrovim, ali se na takmičenjima nije pojavljivala sve do početka dvoranske sezone 2011. Vratila se na mitingu "Ruska zima" u februaru i demonstrirala povratak u formu preskočivši 4,81 m iz prvog pokušaja, uvjerljivo pobijedivši Feofanovu.
U martu je prekinula saradnju s Petrovom i vratila se svom prijašnjem treneru, Jevgeniju Trofimovom, koji ju je trenirao od njene 15. godine do 2005. Tokom ljetne sezone 2011. učestvovala je na tek nekoliko mitinga, pobijedivši na mitingu Dijamantne lige u Stockholmu 29. jula i postavivši najbolji rezultat sezone: 4,76 m. Međutim, na SP-u 2011. u Daeguu opet je ostala bez medalje, završivši na 6. mjestu.
Godine 2016. na ruskom prvenstvu postavila je tada najbolji rezultat sezone u svijetu preskočivši 4,90 m, nakon što je objavljena zabrana nastupa ruskom atletskom timu na Olimpijskim igrama u Rio de Janeiru. Ova zabrana onemogućila joj je učešće na OI, ali su je kolege sportisti svejedno izabrali u MOK-ovu Atletsku komisiju, u kojoj će služiti osmogodišnji mandat. Isinbajeva je nakon ovoga objavila povlačenje iz atletike. Nakon što je Sud za sportsku arbitražu (CAS) odbio žalbu ruskih atletičara, napisala je: "Neka svi ti pseudočisti strani atletičari odahnu i osvoje njihove pseudozlatne medalje u našoj odsutnosti. Oni su se uvijek bojali snage." Pozvala je na to da zviždačica Julija Stjepanova dobije "doživotnu zabranu".
U decembru 2016. Isinbajeva je postala predsjednica Nadzornog odbora Ruske antidopinške agencije.
Razlozi uspjeha
Postavivši 28 svjetskih rekorda (15 na otvorenom i 13 u dvorani), ostavši praktično neporažena od 2004. do 2009 (osvojivši 9 uzastopnih zlatnih medalja na prvenstvima na otvorenom i u dvorani), te s nagradom za IAAF-ovu atletičarku godine 2004, 2005. i 2008, Isinbajeva se etablirala kao jedna od najuspješnijih atletičarki svoje generacije.
U augustu 2005. vodeći britanski motkaški trener Steve Rippon rekao je za BBC da je "ona jedna od tek nekoliko skakačica s motkom za koju mislim da joj je tehnika jednako dobra kao kod muškaraca kad je gledam. Ustvari, drugi dio njenog skoka vjerovatno je bolji nego kod bilo kojeg skakača koji se trenutno takmiči. Ona ima fantastičnu tehniku, prilično je visoka i izuzetno dobro trči."
Zarada i sponzorstva
Isinbajeva je jedna od rijetkih osoba koje se bave atletikom (zajedno s Usainom Boltom) koja ima vrlo unosne sponzorske ugovore. Pod ugovorom je s Toyotom, a potpisala je ugovor i s kineskim proizvođačem sportske opreme Li Ningom (prethodno je nosila Adidasovu sportsku opremu), po kojem dobija 1,5 miliona dolara godišnje, odnosno 7,5 miliona za 5 godina.
Pojavljuje se u reklamama za Toshibu promovirajući čitavu njenu proizvodnu liniju u Rusiji. Također se pojavljuje u reklami za dezodorans Lady Speed Stick.
2007. podijelila je jednomilionski džekpot Zlatne lige sa Sanyom Richards. 2 godine kasnije desila se ista stvar, samo što im se tada pridružio i Kenenisa Bekele. Iste godine pobijedila je i na Svjetskom atletskom finalu, za što je dobila 30.000 dolara (oko 20.500 €).
Ona je i jedna od atletičarki za čiji su nastup organizatori mitinga trebali izdvojiti najviše: po mitingu je dobijala 50.000 €, uz još 11.000 € premije za pobjedu. U cilju ostvarivanja veće zarade svjetske rekorde rušila je centimetar po centimetar (kao što je svojevremeno radio i Sergej Bubka), prekršivši to "pravilo" samo 3 puta dosad.
Lični život
Njen otac, Gadži Gadžijevič Isinbajev, po struci je vodoinstalater i pripadnik manje etničke grupe Tabasarana (ima ih oko 200.000) koja živi uglavnom u Dagestanu. Majka joj je Ruskinja, a po zanimanju je prodavačica. Ima mlađu sestru Inu. Isinbajeva potječe iz skromne porodice i sjeća se kako su njeni roditelji morali podnijeti dosta finansijskih žrtava u počecima njene karijere.
Nakon što je diplomirala na Volgogradskoj državnoj akademiji za tjelesni odgoj završila je i bačelor i master studij. Trenutno je tu na postdiplomskom studiju, a studira i na Nacionalnom tehničkom univerzitetu u Donjecku.
U ruskim klupskim takmičenjima predstavlja željeznički vojni tim; formalno je oficir Ruske armije i 4. augusta 2005. dodijeljen joj je čin starijeg poručnika, a 3 godine kasnije promovirana je u kapetana.
2. decembra 2010. održala je govor pred delegatima FIFA-e u Zürichu. Nešto kasnije tog dana objavljeno je da će Rusija biti domaćin SP-a u nogometu 2018.
Članica je kluba "Šampioni za mir", grupe od 54 slavna sportista koji služe miru u svijetu kroz sport. Grupu je formirala međunarodna organizacija "Peace and Sport" (Mir i sport), čije je sjedište u Monaku.
15. augusta 2013. izazvala je kontroverze podržavši zakon koji zabranjuje "homoseksualnu propagandu" u Rusiji, koji je dobio oštre kritike međunarodne zajednice i podstakao aktiviste da traže bojkot ZOI 2014. u Sočiju. Isinbajeva je ambasadorica ovih Igara i pozdravljat će sportiste kao "gradonačelnica" olimpijskog sela. Kasnije je izdala izjavu preko IAAF-a pojašnjavajući svoje stavove. Rekla je da je protiv diskriminacije homoseksualnih osoba na temelju njihove seksualnosti (što je protiv Olimpijske povelje).
7. februara 2014. Isinbajeva je, sada već u drugom stanju, bila jedan od posljednjih nosilaca olimpijske baklje na ceremoniji otvaranja ZOI 2014. 28. juna iste godine rodila je kćer Evu, a nedugo prije toga udala se za Evinog oca, ruskog kopljaša Nikitu Pjetinova. Svadba je organizirana naknadno, 12. decembra 2014. Na konferenciji za novinare 12. februara 2015. objavila je povratak u atletiku.
Postignuća
mini|desno|Isinbajeva slavi pobjedu na SP-u 2007.
Razvoj njenih svjetskih rekorda
Isinbajeva je postavila 17 svjetskih rekorda na otvorenom i 13 dvoranskih. Nekoliko njenih dvoranskih svjetskih rekorda također su bili ratificirani kao svjetski rekordi.
Spisak rekorda
(Podebljani rekordi su trenutno važeći.)
Schlemmov kanal
Schlemmov kanal je kružni mjehur koji liči na  limfni čvor  u oku, koji prikuplja očnu tečnost iz prednje očne komore i odvodi je  u epibionične  krvne sudove,  preko vodene  vene. Ime je dobio po Friedrichu Schlemmu (1795.-1858.), njemački anatom.
Kanal je u suštini endotelom obložena cijev, nalik onoj kod limfnog suda. U unutrašnjosti kanala, najbliže očnoj vodici, pokriven je trabekulnom mrežom; ovo područje najviše doprinosi otporu  odlivanja  očne vodice.
Konvencijski, kanal se smatra krvnim sudom, ali nedavna istraživanja su pokazala da molekulski identitet Schlemmovog  kanala upadljivo podsjeća na limfni sudova.
Limfolika obilježja
Iako se, prema konvencijskim znanjima, Schlemmov kanal (također poznat kao sklersko venski sinus), smatra venom,  po nekoliko strukturnih i funkcijskih  karakteristika, podsjeća na limfne sudove. Naime, on, u fiziološkim granicama, nikada nije ispunjen krvlju, jer nije uključen u arterijsku cirkulaciju. Tri nedavne nezavisne pionirske studije su otkrile da Schlemmom kanal ispoljava  nekoliko karakteristika limfnog endotela, uključujući i  PROX1, VEGFR3, CCL21, FOXC2, ali nije imao  LYVE1 i PDPN, što ukazuje da je Schlemmov  kanal nalik  limfnom sudu. Studija razvoja je otkrila da se ovaj kanal razvija preko jedinstvenog mehanizma koji uključuje transdiferencijaciju venskih endotelnih ćelija  u oku u endotelne ćelije koje liče limfnim. Razvoj morfogeneze kanala je osjetljiv na inhibiciju limfangiogenih faktora rasta, a  kod odraslih, administraciju limfangiogenij faktora rasta VEGFC koji uvećavaju Schlemmov kanal, povezan sa smanjenjem očnog pritiska.
U kombinaciji odsustva angiopoietina 1 i angiopoietina 2, Schlemmov kanal i epibionična limfna mreža potpuno podbacuju u razvoju, što rezultira u pojavi bolesti buftalmosa i glaukoma.
Kanaloplastika
Kanaloplastika je napredna, neprodorni postupak dizajnirananja koji poboljšava i vraća  prirodne funkcije očnih da omoguće kontinuirano smanjenja očnog pritiska. Kanaloplastika koristi mikrokatetere na jednostavan i minimalno invazivni način. Da biste obavili kanaloplastiku, hirurg pravi mali rez da bi se pristupilo Schlemmovom kanalu. Microkateter izvraća Schlemmov kanal oko irisa, proširujući glavni odvodni kanal i manjwe kolektorske kanale kroz  sterilnu injekciju od  materijala sličnog gelu pod nazivom viskoelastika. Kateter se zatim uklanja, a šav koji se nalazi u kanal se zategne. Otvaranjem Shlemmovog kanala, olakšava se pritisak unutar oka. Dugoročni dostupni rezultati su objavljeni u maju 2009.
Otok na Dobri
Otok na Dobri je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosiljevo, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Duga Resa.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Otok na Dobri je imao 60 stanovnika.
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Otok.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Otok na Dobri je imalo 116 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Križ (Trebnje)
Križ (njem. Kreuzdorf) je naseljeno mjesto u sastavu općine Trebnje, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
45. paralela (sjever)
45. sjeverna paralela je paralela koja se nalazi 45 stepeni sjeverno od Zemljinog ekvatora. Presijeca Evropu, Aziju, Tihi okean, Sjevernu Ameriku i Atlantski okean. Ova paralela često se smatra polovinom puta između ekvatora i Sjevernog pola, međutim, tačna polovina nalazi se 16,0028 km sjeverno od 45. paralele zato što Zemlja nije savršena sfera nego je ispupčena na ekvatoru, a blago spljoštena na polovima.
U geodetskom sistemu WGS 84, na ovoj geografskoj širini 1 stepen geografske dužine ekvivalentan je vrijednosti od 78,847 km. Ukupna dužina ove paralele jeste 28.375 km. Od ekvatora je udaljena 4985 km, a od Sjevernog pola 5017 km. mini|desno|200px|[[Sunčani sat u Senju na 45. paraleli]]
Križ (Trebnje)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Trebnje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Križ je imao 16 stanovnika.
45. paralela (sjever)
Oko svijeta
Počevši od nultog meridijana i idući istočno, 45. paralela prolazi prolazi kroz sljedeće lokacije ili vrlo blizu njih:
! scope="col" style="width:125px;"| Koordinate ! scope="col" | Država, teritorija ili more ! scope="col" | Napomene ! scope="row" | Pireneji-Jug Limousin Auvergne Rona-Alpe – južno od Grenoblea Provansa-Alpe-Azurna obala ! scope="row" | Lombardija Emilia-Romagna – južno od Piacenze Lombardija Veneto – južno od Roviga ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Jadransko more ! scope="row" | ! scope="row" | ! scope="row" | ! scope="row" | ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Crno more ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Crno more ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Kaspijsko jezero ! scope="row" | ! scope="row" | ! scope="row" | Južni Kazahstan Žambil Almati ! scope="row" | ! scope="row" | Bajanhongor Južni Hangaj Dundgovi Dornogovi ! scope="row" | ! scope="row" | ! scope="row" | Jilin Heilongjiang ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Japansko more ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Ohotsko more ! scope="row" | Kurilska ostrva ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Tihi okean ! scope="row" | Idaho Montana približna granica između Montane i Wyominga Južna Dakota Minnesota – Minneapolis Wisconsin ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | jezero Michigan ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | jezero Michigan ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | jezero Michigan ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | jezero Huron ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | jezero Huron ! scope="row" | ! scope="row" | ! scope="row" | Québec – sjeverno od granice sa državom New York, ! scope="row" | Vermont – južno od granice s Québecom, New Hampshire Maine ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | zaliv Passamaquoddy ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | zaliv Fundy ! scope="row" | ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Atlantski okean ! scope="row" |
Vodole
mini|280px|Vodole, slovenski autoput A1 Vodole su naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Maribor, regija Podravska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Maribor.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vodole su imale 203 stanovnika.
Nacionalni simboli Bosne i Hercegovine
mini|[[Bosna i Hercegovina i njena zastava.]] Nacionalni simboli Bosne i Hercegovine su zastava, grb i himna, koji su reprezentativni za Bosnu i Hercegovinu.
CENPL
Centromerni protein L jest protein koji je kod ljudi kodiran genom CENPL sa hromosoma 1.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 344 aminokiseline, a molekulska težina 38.998 Da.
Nurija Pozderac
thumb|Nurija Pozderac Nurija Pozderac (Cazin, 15. januar 1892 – okolina Tjentišta, 12. juni 1943) bio je učitelj i političar, učesnik Narodnooslobodilačke borbe i potpredsjednik Izvršnog odbora AVNOJ-a.
Biografija
Rođen je 15. januara 1892. godine u Cazinu. Njegov otac Mustafa-aga Pozderac, bio je jedan od posljednjih aga Osmanlijsko carstva u Cazinskoj krajini.
Poslije okupacije Jugoslavije i stvaranja Nezavisne države Hrvatske (NDH) 1941, nije se mirio s ustaškom politikom ubijanja i protjerivanja Srba i Jevreja u Bosni i Hercegovini. Džafer-beg Kulenović, predsjednik JMO, ponudio mu je mjesto ministra u Vladi NDH, ali je to odbio. Tokom 1941. povezao se s partizanima i priključio se Narodnooslobodilačkom pokretu (NOP). Kao veoma utjecajna i poznata ličnost među narodom Cazinske krajine 1942. godine je bio izabran za predsjednika Narodnooslobodilačkog odbora (NOO) u Cazinu. Bio je učesnik i na Prvom zasjedanju Antifašističke skupštine narodnog oslobođenja Jugoslavije, održanom 26. i 27. novembra u Bihaću. Na ovom zasjedanju je izabran za potpredsjednika Izvršnog odbora AVNOJ-a.
Bio je učesnik Četvrte neprijateljske ofanzive poznate kao bitka na Neretvi, marta 1943. godine. Tokom Pete neprijateljske ofanzive poznate kao bitka na Sutjesci, 8. juna 1943. bio je ranjen prilikom bombardovanja u šumi kod katuna Duži na planinskoj visoravni Vučevo, iznad rijeke Sutjeske. Nekoliko dana kasnije, 12. juna 1943. od zadobijenih rana preminuo je na Dragoš-Sedlu, za vrijeme pokreta za Tjentište.
Ukazom Predsjedništva Antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Jugoslavije (AVNOJ), 25. septembra 1944. posmrtno je za zasluge u ratu odlikovan Ordenom narodnog oslobođenja.
Njegov grob na Dragoš sedlu, koji se nalazi u okviru memorijalnog kompleksa „Dolina heroja“ u nacionalnom parku Sutjeska, bio je veoma posjećeno turističko mjesto, tokom postojanja SFRJ, koje su posjećivale brojne školske ekskurzije i drugi posjetioci. Njegova porodična kuća u Cazinu je marta 2009. godine proglašena za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.
Memorijalna ustanova za žrtve i heroje holokausta „Jad Vašem“ iz Izraela je 2012. godine Nuriji i njegovoj supruzi Devleti posthumno dodijelila nagradu medalju „Pravednik među narodima“ i Povelju časti jer su 1941. godine spasili grupu Jevreja, koja je uspjela pobjeći iz transporta za koncentracioni logor Jasenovac.
Porodica
Nurija i njegova supruga Devleta, imali su osmoro djece, četiri sina i četiri kćerke. Zajedno sa Nurijom u trenutku smrti, bio je njegov sin Sead, koji je tada bio partizanski borac, a kasnije ljekar. Unuk Nurijine kćerke Sadete je Vuk Jeremić, srbijanski političar i diplomata, bivši ministar vanjskih poslova Republike Srbije i bivši predsjednik Generalne skupštine OUN. Također, iz brojne porodice Pozerac, potekli su i braća Hamdija i Hakija, koji su obavljali visoke državne i partijske funkcije u SFRJ i SR BiH. Oni su bili djeca Nurijinog brata Mehmeda (Mehe).
Rajki (Barban)
Rajki (ital. Raichi) su naseljeno mjesto u sastavu općine Barban, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Rajki su imali 8 stanovnika.
Napomena: ''U 1857. i 1869. podaci su sadržani u naselju Orihi, kao i dio podataka u 1910., a 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Kožljani. Od 1880. do 1910. iskazivano pod imenom Raići ili Rakolj.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Rajki je imalo 23 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Metanotrof
mini|400px|RuMP put metanotrofa tipa I mini|400px|Serinski put metanotrofa tipa II Metanotrofi ili metanofili su prokarioti  koji  mogu metabolizirati metan,  kao jedini izvor ugljika i energije. Mogu rasti aerobno ili anaerobno, a za preživljavanje im je potreban jednougljično jedinjenje. Pod aerobnim uvjetima, oni kombinirauju kisik i metan formirajući formaldehid, koji se zatim ugrađuje u organske spojeve,  preko serinskog  puta ili ribuloza monofosfata (krnjeg) puta.
Tip I metanotrofa su dio Gammaproteobacteria, koje  koriste krnji put asimilacije ugljika. S druge strane, tip II metanotrofa su dio Alphaproteobacteria, koje i koriste serinski put  asimilacije ugljika. Također ih karakterizira sistem interne membrane,  unutar koje se odvija oksidacija  metana. Metanotrofi se uglavnom javljaju u zemljištu, a posebno su uobičajeni u sredinama gdje se proizvodi metan. Njihova staništa uključuju okeane, blato, močvare, podzemna okruženja, zemljišta, rižina polja i deponije. Od posebnog su interesa za istraživače koji proučavanju globalno zagrijavanje, jer su značajni u globalnom  bilansu  metana. Bezrazložna detoksikaciju nekih zagađivača životne sredine, kao što su hlorirani ugljikovodici, metanotrofe su učinili atraktivnim modelima za procese takve ebioremedijaciju. Metan je jednako i potencijalni stakleničkih plin, daleko jači od ugljendioksida. Stoga, metanotrofi imaju glavnu ulogu u smanjenju oslobađanja  metana u atmosferu iz okruženja, kao što su rižina polja, deponije, bare i močvare,  u kojima je  proizvodnja metana relativno visoka. Razlike u načinu fiksacije formaldehida i strukture membrane dijele metanotrofe  u nekoliko grupa, koje uključuju: Metanotrofija je poseban slučaj metilotrofije, u kojoj se koriste jednougljična jedinjenja, koja su više nego reducirani ugljendioksid. Neki metilotrofi, međutim, također mogu iskoristiti i višeugljična jedinjenja koja ih razlikuje od metanotrofa koji su obično potrošači  oksidatora  metana i fmetanola. Jedini, do danas izolirani,  fakultativni metanotrof i su  članovi rodova Methylocella i Methylocystis.
Methanotrophs oxidize methane by first initiating reduction of an oxygen atom to H2O2and transformation of methane to CH3OH using methane monooxygenases (MMOs). Furthermore, two types of MMO have been isolated from methanotrophs: soluble methane monooxygenase (sMMO) and particulate methane monooxygenase (pMMO). Cells containing pMMO have demonstrated higher growth capabilities and higher affinity for methane than sMMO containing cells. It is suspected that copper ions may play a key role in both pMMO regulation and the enzyme catalysis, thus limiting pMMO cells to more copper-rich environments than sMMO producing cells.
U funkcijskom smislu, metanotrofi se nazivaju metan oksidacijskim bakterijama; međutim, metan oksidirajuće  bakterije obuhvataju i druge organizame  koji se ne smatraju kao isključivi  metanotrofi. Zato su metan oksidacijske bakterije podijeljene u četiri podgrupe: Metanotrofi oksidiraju metan po prvi pokretanjem reduciranjem  atoma kisika  u H2O2  i transformacijae metana uCH3OH korištenjem  metanske monooksigenaze (MMO). Osim toga, među metanotrofima su izolirane  dvije vrste MMO: *rastvorljivi metan monooksigenazom  ( sMMO) i
Ćelije koje sadrže pMMO su pokazale veće mogućnosti rasta i veći afinitet za metan od onih koje sadrže sMMO ćelije. Sumnja se da ioni bakra mogu imati ključnu ulogu i u regulaciji  pMMO i u katalizi enzimom, čime pMMO ograničava ćelijama u okruženju koje je bogatije bakrom nego sMMO ćelije koje proizvode. Istraživanja u morskim sredinama su otkrila da metan može biti oksidiran i  anaerobno u kompleksu  oksidacije metana archaea i sulfat-reducirajućih  bakterija. Anaerobna oksidacije metana (AOM) uglavnom se javlja u morskim sedimentima bez kisika. Tačan mehanizam oksidacije metana pod anaerobnim uvjetima je i dalje tema rasprava, ali najšire prihvaćena teorija je da archaea koriste obrnuti putmetanogeneze. za proizvodnju ugljendioksid i drugih, nepoznatih supstanci. Ovaj nepoznati međuprodukt potom koriste  bakterije koje reduciraju sulfate  da  dobiju energiju iz redukcije sulfata u sumporovodik. Anaerobnoi metanothrofi ne uključuju  poznate aerobne metanotrofe; najbliži  u odnosu na anaerobne  metanotrofe su metanogene Methanosarcinales. Nedavno je identificirana nova bakterija Candidatus methylomirabilis oxyfera koja ima sposobnost anaerobne oksidacije metana u redukciji  nitrita, bez potrebe za sintrofskim partnerom. Na osnovu tih  proučavanja, vjeruje se da M. m. oxyfera anaerobno oksidira metana korištenjem internog  kisika iz dismutaza dušik oksida u dušik i kisik.
Srčanik
Srčanik (lat. Potentilla erecta) – sinonimi Tormentilla erecta, Potentilla laeta, Potentilla tormentilla (obični srčanik) ili uspravni petoprst  – je zeljasta višegodišnja biljka iz porodice ruža (Rosaceae).
Velika Obarska
Velika Obarska je naseljeno mjesto u gradu Bijeljini, Bosna i Hercegovina.
Srčanik
Opis
Potentilla erecta je niska busenasta biljka sa vitkim,  uspravnim (ime) stabljikama. Naraste u visinu do oko 10–30 cm, sa neožiljenim izdankom. Raste divlje u, Evropi   (pretežno u Skandinaviji) i Zapadnog Aziji. Pretežno uspijeva na kiselim tlima i na raznim staništima, kao što su planinska, stepska, livadska, na pješčanim terenima  i dinama.
Valentni elektron
U hemiji i fizici, valentni elektron je elektron vanjske ljuske koja je povezana sa atomom i koja može sudjelovati u stvaranju hemijske veze ako vanjska ljuska nije zatvorena. U jednoj kovalentnoj vezi, oba atoma u vezi doprinose jednim valentnim elektrononom da bi se formirao zajednički par.
Srčanik
Opis
Ova potentila cvjeta od maja do augusta/septemra, što uveliko zavisi od nadmorske visine. Ima žute široke cvjetove, prečnika oko 7–11 mm,  koji se javljaju na vrhu duge cvjetne  drške. Imaju po četiri gotovo uvijek urezane latice, svaka dužine između 3 i 6  mm. Četiri latice su prilično neuobičajene u porodici ruža. Nešto su duže od čašice. Imaju 20-25 prašnika.
Valentni elektron
Prisustvo valentnih elektrona može odrediti hemijska svojstva elementa, kao što je valencija – da li se može povezati s drugim elementima i, ako može, koliko lahko i sa koliko. Na taj način reaktivnost datog elementa uveliko ovisi o njegovoj elektronskoj konfiguraciji. Za element glavne grupe, valentni elektron može postojati samo u najudaljenijem elektronskoj ljusci; za prijelazni metal, valentni elektron također može biti i u unutrašnjoj ljusci.
Atom sa zatvorenom ljuskom valentnih elektrona (što odgovara konfiguraciji elektrona s2p6 za elemente glavne grupe ili d10s2p6 za prijelazne metale) ima tendenciju da bude hemijski inertan. Atomi s jednim ili dva valentna elektrona više od zatvorene ljuske visoko su reaktivni, zbog relativno male energije za uklanjanje ekstravalentnih elektrona da bi stvorili pozitivan ion. Atom s jednim ili dva elektrona manje od zatvorene ljuske reaktivan je zbog svoje tendencije ili da dobije valentne elektrone koji nedostaju i stvore negativni ion, ili da dijeli valentne elektrone i tvori kovalentnu vezu.
Srčanik
Opis
Složeni i listovi  imaju duge peteljke, a  nalaze se na kitnjastoj cvjetnoj stabljici, obično na kratkim drškama. Listovi su sjajni i naizmjenični, trodijelni, a se sastoje od tri jajolika listića sa nazubljenim rubovima. Upareni sporedni listići su listoliki i palmasto režnjeviti. Srčanik proizvodi 2–8 suhih, nejestivih plodova.
Valentni elektron
Slično jezgru elektrona, valentni elektron ima sposobnost apsorpcije ili oslobađanja energije u obliku fotona. Energetski dobitak može pokrenuti elektron da se pomakne (skoči) do vanjske ljuske; ovo je poznato kao atomska pobuda. Ili se elektron čak može osloboditi od povezane ljuske atoma; ovo je ionizacija za stvaranje pozitivnog iona. Kada elektron izgubi energiju (uzrokujući tako emitovanje fotona), tada se može preseliti u unutrašnju ljusku koja nije u potpunosti zauzeta.
Elektronska konfiguracija
Elektroni koji određuju valenciju – kako atom hemijski reagira – su oni s najvećom energijom.
Za element glavne grupe, valentni elektroni su definirani kao oni elektroni koji borave u elektronskoj ljusci najvišeg glavnog kvantnog broja n. Dakle, broj valentnih elektrona koji može ovisiti o konfiguraciji elektrona na jednostavan način. Naprimjer, elektronska konfiguracija fosfora (P) je 1s22s22p63s23p3, tako da postoji pet valentnih elektrona (3s23p3), što odgovara maksimalnoj valenciji za P od pez. kao u molekuli PF5; ova se konfiguracija obično skraćuje u [Ne] 3s23p3, gdje [Ne] označava elektrone jezgra, čija je konfiguracija identična konfiguraciji plemenitog plina neona.
Međutim, prijelazni elementi imaju djelimično napunjene (n – 1) d nivoe energije, koji su po energiji vrlo bliski n s nivou. Dakle, za razliku od elemenata glavne grupe, valentni elektron za prijelazni metal definira se kao elektron koji se nalazi izvan jezgra plemenitog plina. Tako se, općenito, elektroni d u prijelaznim metalima ponašaju kao valentni elektroni, iako nisu u najudaljenijoj ljusci. Naprimjer, mangan (Mn) ima konfiguraciju 1s2 2s2 2p6 3s2 3p6 4s2 3d5. Ovo se skraćuje kao u [Ar] 4s23d5, gdje [Ar] označava konfiguraciju jezgra, identičnu onoj u plemenitom plinu argonu. U ovom atomu 3d elektron ima energiju sličnu energiji 4s elektrona, a mnogo veću od energije 3s ili 3p elektrona. U stvari, postoji možda sedam valentnih elektrona (4s23d5) izvan jezgra sličnog argonu; ovo je u skladu s hemijskom činjenicom da mangan može imati oksidaciono stanje čak +7 (u permanganatnom ionu: ).
Srčanik
Rasprostranjenje
Potentilla erecta je gotovo sveprisutna (ubikvistička) vrsta širom Evrope, uključujući i Bosnu i Hercvegovinu. Vrlo česta je u travnjacima, vrištinama, prelaznim područjima i planinama i močvarama, uključujući puteve i pašnjake, uglavnom na kiselim tlima ali izbjegava krečnjake.
Upotreba
Rizomoliki korijen je debeo. Neprikladan je za ishranu zbog ekstremne gorčine i niske kalorijske vrijednosti. Može se koristiti kao povrće i spravljanje rastvora  za bojenje koža  u crveno.
Valentni elektron
Elektronska konfiguracija
Što je više desno u svakoj seriji prijelaznih metala, to je niža energija elektrona u d-podljusci i takav elektron ima manje valentna svojstva. Prema tome, iako atom nikla u principu ima deset valentnih elektrona (4s23d8), njegovo stanje oksidacije nikada ne prelazi četiri. Za cink, 3d podljuska je kompletna u svim poznatim spojevima, iako doprinosi valentnom pojasu u nekim spojevima.
D elektronski broj je alternativni alat za razumijevanje hemije prijelaznog metala.
Broj valentnih elektrona
Broj valentnih elektrona elementa može se odrediti pomoću grupa periodnog sistema (vertikalni stubac) u kojem je element kategoriziran. Izuzev grupa 3 i 12 (prijelazni metali), jedinični broj grupe identificira koliko je valentnih elektrona povezanih s neutralnim atomom elementa navedenog pod tim određenim stupcem.
Helij je izuzetak: uprkos tome što ima konfiguraciju 1s2 s dva valentna elektrona i zbog toga ima neke sličnosti sa zemnoalkalnim metalima s njihovim  ns2 valentnim konfiguracijama, njegova ljuska je potpuno puna i stoga je hemijski vrlo inertan i obično se stavlja u grupu 18, s ostalim plemenitim plinovima.
Valentna ljuska
Valentna ljuska je skup orbitala koji su energetski dostupni za prihvatanje elektrona u hemijskim vezama.
Za elemente glavne grupe, valentna ljuska sastoji se od ns i np orbitala u najudaljenijoj elektronskoj ljusci. U slučaju prijelaznih metala (orbitale (n-1) d) i lantanoida i aktinoida /(n-2) f i (n-1) d orbitale/, uključene orbitale također mogu biti u unutrašnjoj elektronskoj ljusci. Stoga je terminologija ljuska pogrešno ime jer ne postoji korespondencija između valentne ljuske i bilo koje određene elektronske ljuske u datom elementu. Naučno ispravan izraz bio bi valentna orbitala, da bi se odnosio na energetski dostupne orbitale elementa.
Kao opće pravilo, glavni element grupe (osim vodika ili helija) ima tendenciju da reagira i formira konfiguraciju elektrona s2p6. Ova tendencija naziva se pravilo okteta, jer svaki vezani atom ima 8 valentnih elektrona, uključujući zajedničke elektrone. Slično tome, prijelazni metal nastoji reagirati i formirati d10s2p6 konfiguracija elektrona. Ta se tendencija naziva pravilo 18-elektrona, jer svaki vezani atom ima 18 valentnih elektrona, uključujući zajedničke elektrone.
Srčanik
Upotreba
Ove biljke posebno se koriste u biljnoj medicini kao opore zbog visokog sadržaja tanina, koji je neuobičajeno visok za zeljaste biljke. Ovo je povezano sa upotrebom za bojenjem kože, bojom koja je strukturno slična flobafenu. Flobafeni mogu se ekstrahirati iz korijena obične potentile, a boja je poznata kao tormentilska crvena, uz upotrebu triterpenskog alkohol tormentola. Srčanik ima izuzetno nisku toksičnost, koju su proučavali Sergeja Shushunov i njegov tim. Korijeni su glavni sastojak je gorkom likeru u Bavarskoj i na području Schwarzwalda, pod nazivom Blut Wurz (krvavi korijen). thumb|[[Rizom Potentilla erecta]]
Bubrežni snop
Nervi ovih izvora, njih petnaest ili dvadeset, imaju nekoliko razvijenih ganglija.
U bubrege ulaze arterijske grane za opskrbu krvnih sudova, bubrežnih glomerula i grane tubula do mokraćovodnog pleksusa. Neki filamenti distribuiraju  se u spermatski snop, a s desne strane u  donju šuplju venu.
Jajnički snop ili pleksus izlazi iz bubrežnog pleksusa i jedna je od dvije simpatičke inervacije raspoređene u jajniku i fundusu maternice.
Jarušje
Jarušje je naseljeno mjesto u sastavu grada Samobora, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare zagrebačke prigradske općine Samobor.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Jarušje je imalo 72 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Jarušje je imalo 156 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Vosek
Vosek je naseljeno mjesto u sastavu općine Pesnica, regija Podravska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Maribor.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vosek je imao 317 stanovnika.
Prnjavor Lepavinski
Prnjavor Lepavinski je naseljeno mjesto u sastavu općine Sokolovac, Koprivničko-križevačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Koprivnica.
Stanovništvo
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Prnjavor.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Prnjavor Lepavinski je imalo 83 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
IC 3828
IC 3828 (također poznat kao PGC 3088213) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 484 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 0,30 (42 hiljade sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (28 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 21. marta 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gaziantep (pokrajina)
Pokrajina Gaziantep (tur.: Gaziantep ili) je pokrajina koja se nalazi u jugoistočnom dijelu Turske. Glavni grad pokrajine je Gaziantep koji je 2014. godine imao 1.889.466 stanovnika. Graniči sa pokrajinama: Adıyaman na sjeveru, Şanlıurfa na istoku, Kilis na jugu, Hatay na jugozapadu, Osmaniye zapadu i Kahramanmaraş na sjeverozapadu. Osim toga čini i državnu granicu sa susjednom Sirijom.
Važan trgovački centar još od davnina, Pokrajina je jedna od glavnih turskih proizvodnih zona, a njenom poljoprivrednom proizvodnjom dominira uzgoj pistacija.
Historija
U davna vremena, prvo su Hetiti a kasnije i Asirci kontrolirali regiju. Na ovom području vodilo se mnogo bitaka tokom krstaških ratova, a legendarni Salahudin je pobijedio u ključnoj bitci 1183. godine. Nakon 1. svjetskog rata i raspada Osmanlijskog carstva, područje je bilo pod invazijom Francuske Treće Republike za vrijeme turskog rata za nezavisnost. Teritorija je vraćena pod tursku kontrolu nakon što je potpisan Ugovor iz Lausanne, čime je formalno završeno neprijateljstva između Turske i savezničkih sila iz Prvog svjetskog rata.
Distrikti
Pokrajina Gaziantep je podijeljena na 9 distrikta:
Podrebar (Bosiljevo)
Podrebar je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosiljevo, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Duga Resa.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Podrebar je imalo 44 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
ECT2L
Onkogenolika transformirajuća sekvenca 2 epitelnih ćelija jest protein koji je kod ljudi kodiran genom ECT2L.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 904 aminokiseline, а molekulska težina  104.880 Da.
Klinička važnost
Rekurentne mutacije ovog gena povezane su sa slučajevima akutne limfoblastne leukemije.
Ante Trumbić
Ante Trumbić (Split, 15. maja 1864 - Zagreb, 17. novembra 1938) bio je hrvatski i jugoslavenski političar i pravnik. Bio je pravaš pa jugoslavenski orijentiran političar koji se kasnije vratio ideji hrvatske državnosti.
Biografija
Trumbić je rođen u Splitu 1864. godine. Gimnaziju je završio u Splitu. Pravo je studirao u Zagrebu, Beču i Grazu gdje je i doktorirao 1890. godine.
Austro-Ugarska
Trumbić se u politiku aktivno uključio od 1891. godine i zastupao pravaške ideje u Dalmaciji. S Ivom Prodanom i Franom Supilom osnovao je Stranku prava u Dalmaciji 1894. godine. Bio je zastupnik u Dalmatinskom saboru više puta između 1895. i 1914. godine a 1897. godine i predstavnik u Kraljevinskom vijeću u Beču.
Prvi svjetski rat
Na početku Prvog svjetskog rata rata, odselio je u Firenzu, gdje je bio jedan od osnivača Jugoslavenskog odbora, zajedno sa Ivanom Meštrovićem i Franom Supilom. Tokom Prvoga svjetskog rata angažirao se u političkoj emigraciji i to kao predsjednik Jugoslavenskog odbora. Nastojao je kod sila Antante i srbijanske vlade postići priznanje i uvažavanje Jugoslavenskog odbora kao predstavničkog tijela Hrvata, Srba i Slovenaca iz Habsburške monarhije i kao njihovog saveznika, i priznanje jugoslavenskih dobrovoljačkih trupa kao savezničkih vojnih jedinica. Potpisao je 20. maja 1917. Krfsku deklaraciju je u ime Jugoslavenskog odbora.
Zalagao se za federativno državno uređenje, u okviru buduće kraljevine SHS. Takvo uređenje predložio je i Stojan Protić, prvi predsjednik vlade SHS, ali njihovo mišljenje nije bilo prihvaćeno.
Kraljevina Jugoslavija
Nakon uspostave južnoslavenske države Kraljevstva SHS u decembru 1918. godine i kad je formirana prva zajednička vlada, pod predsjedništvom radikala Stojan Protić, izabran je za ministra vanjskih poslova. Sudjelovao je na mirovnoj konferenciji u Versaillesu zastupajući interese Kraljevine SHS nasuprot italijanskim pretenzijama na istočnu obalu Jadrana. Godine 1920. dao je ostavku na ministarski položaj. Protivio se kao i svi ostali hrvatski predstavnici, Vidovdanskom ustavu. Godine 1924. ušao je u Hrvatski blok. Na izborima iz 1925. godine izabran je na listi HRSS-a ali oštro zamjera Radiću njegov ulazak u vladu. Radićev čin ulaska u vladu označio je kao kapitulaciju pred hegemonizmom te istupa iz stranke i osniva Hrvatsku federalističku seljačku stranku. Stranka je svoj program zasnivala na nepriznavanju Vidovdanskog ustava i centralističkog uređenja države. Godine 1931. pristupa Hrvatskoj seljačkoj stranci. Godine 1932. zajedno s Vladkom Mačekom i SDK, sudjeluje u stvaranju rezolucije nazvane Zagrebačke punktacije. Trumbić je sastavio tekst rezolucije a potpisao ju je i Mile Budak. U toj rezoluciji osuđuje se srpski hegemonizam, naglašava hrvatska individualnost i traži složena država.
Umro je u Zagrebu 1938. godine. Sahranjen je u Splitu a nadgrobni spomenik mu je djelo Ivana Meštrovića, postavljen na godišnjicu smrti, u novembru 1939. godine.
Križni Vrh (Mokronog–Trebelno)
Križni Vrh je naseljeno mjesto u sastavu općine Mokronog–Trebelno, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Trebnje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Križni Vrh je imao 14 stanovnika.
FC Augsburg
FC Augsburg je njemački nogometni klub iz Augsburga, Bavarska. Takmiči se u Bundesligi, prvom rangu njemačkog nogometa.
Historija
Ekipa je osnovana kao Fußball-Klub Alemania Augsburg 1907. godine. Od 1921. do 1969. godine je bio poznat pod imenom BC Augsburg. Sa preko 12.000 članova, Augsburg je najveći nogometni klub u Švapskoj Bavarskoj. Augsburg, koji je mnogo vremena varirao između druge i treće divizije, doživio je teška vremena tokom ranih 2000-ih, kada je ispao u četvrtu diviziju za dvije sezone. Nakon toka ipak dolaze bolji dani za klub, te se vraća profesionalnom nogometu 2006. godine. Godine 2011. je ostvario plasman u Bundesligu, prvi put u svojoj historiji. Od 2009. godine domaće utakmice igra na stadionu WWK Arena.
Masters 2012 (snuker)
Masters 2012. bio je profesionalni snukerski nerangirni turnir održan od 15. do 22. januara 2012. u Alexandra Palaceu u Londonu. Stephen Hendry prvi put u karijeri nije učestvovao, a sponzor turnira prvi je put bio BGC Partners.
Titulu je branio Ding Junhui, ali je u 1. kolu izgubio od Ronnieja O'Sullivana 4–6. O'Sullivan je zabilježio najveći brejk (141) u 2. rundi protiv Judda Trumpa.
Neil Robertson osvojio je svoju 1. titulu na ovom turniru (odnosno 10. ukupno) pobijedivši u finalu Shauna Murphyja 10–6.
Nagradni fond
Za ovu godinu nagradni fond raspoređen je ovako: