cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
RAR-beta
Funkcija
Ovaj gen kodira beta receptor retinoidne kiseline, član superfamilije receptora za hormone štitnjače, regulatora jedarne transkripcije. Ovaj receptor nalazi se u citoplazmi i u subjedarnim odjeljcima. Veže retinoidnu kiselinu, biološki aktivni oblik vitamina A koji posreduje ćelijsku signalizaciju u morfogenezi embriona, rastu i diferencijaciji ćelija. Smatra se da ovaj protein ograničava rast mnogih tipova ćelija regulacijom ćelijskoj diferencijaciji i ekspresije gena. Gen je prvi put identificiran u hepatćelijskom karcinomu gdje se nalazi na boku mjesta integracije virusa hepatitisa B. Deregulacija ovog gena je također otkrivena u preneoplazijskim lezijama karcinoma grlića materice. Gen eksprimira najmanje dvije varijante transkripta; opisan je još jedan transkript, ali nije utvrđena njegova puna dužina.
El-Kadr
Tumačenja
Muhammed je rekao: "Ko isposti mjesec Ramazan vjerujući u Allaha. i nadajući se Njegovoj nagradi, biće mu oprošteni raniji grijesi. A ko probdije noć Kadr, (tj. provede je u ibadetu) vjerujući i nadajući se Allahovoj nagradi biće mu oprošteni raniji grijesi. " (Buhari)
Imam Buharija je u svome Sahihu (zbirci vjerodostojnih hadisa) nazvao jedno poglavlje. "Traženje noći Kadr u zadnjih deset dana Ramazana." Tu je spomenuo hadise iz kojih se može zaključiti da noć Kadr pada u zadnjih deset dana Ramazana. Mi ćemo navesti jedan od tih hadisa.
RAR-beta
Epigenetika
Uočeno je da je beta aberantni promotor receptora retinoidne kiseline hipermetilacije DNK povezan sa pojavom/progresijom raka. Zaista, ovaj neprikladan epigenetički fenomen je uočen kod žena zahvaćenih karcinomom skvamoznih ćelija vulve nastao je iz vulvinnog lichen sclerosus. Metilacija beta promotora receptora retinoične kiseline može biti marker rizika od raka kod pacijenata oboljelih od ove bolesti.
El-Kadr
Tumačenja
Abdullah ibn Omer je rekao: "Nefd ashabi su vidjeli u snu da je noć Lejletul-Kadr u zadnjih deset dana Ramazana." Muhammed im je rekao: "Pokazan mi je vaš san. Istina je da je ona(lejletul-Kadr) sakrivena u zadnjih deset dana, pa ko je bude istraživao neka je iščekuje u zadnjih deset dana." (Buhari)
RAR-beta
Interakcije
Pokazalo se da receptor beta receptora retinoidne kiseline reaguje sa NR4A2.
El-Kadr
Tumačenja
Ubadete ibn Samh prenosi da je Muhammed izašao jedne prilike da obavijesti ashabe o Lejletul-Kadr, pa su se dva muslimana posvađala, na što je Muhammed reagirao ovim riječima: "Izašao sam da vas obavjestim o noći Kadr, pa kada su se dva muslimana posvađala, dignuto je od mene znanje o njoj, možda je to dobro po vas, nadam se, ali tražite je u dvadeset devetoj, dvadeset sedmoj i dvadeset petoj noći. "(Buhari)
Vrijeme Lejletul kadra
Nije nikakvo pravilo ili ustaljeni zakon da Lejtetul-Kadr bude svake godine istu noć. Naprimjer, većina ljudi smatra da ona bude 27. noć Ramazana. A to ne mora biti tačno. Iz jednog hadisa saznaje se da je jedne godine za Muhammedovo vrijeme Lejletul-Kadr bila dvadeset i prvu noć Ramazana. Muhammed se sa grupom svojih ashaba zatvorio u mesdžid i proveli su u i'tikafu drugu trećinu Ramazana. Kada se ona završila Muhammed je napustio i'tikaf, međutim isti dan je sakupio te svoje ashabe i rekao im:
"Pokazano mi je da će Lejtetul-Kadr biti u zadnjoj trećini Ramazana u tom snu Božiji Poslanik je vidio sebe kako čini sedždu na mokroj zemlji, tako da su mu tragovi zemlje ostali na njegovom licu. Tu veče se je naoblačilo i kiša je padala. Džamija je prokisla i činili su sedždu na vlažnom. Bila je to dvadeset i prva noć Ramazana." (Buhari)
Tu noć je vrijednije provesti u ibadetu nego trideset hiljada drugih noći. Ova poruka je rečena u Kur'anskom ajetu: "Noć Kadr je vrijednija od hiljadu mjeseci." (Sura Kadr)
Obilježavanje Lejletul kadra
Imam Gazalija u svome poznatom djelu Ihjau ulumi-ddini zabilježio je predaju od Ibn Abbasa o namazu koji je lijepo klanjati u ovoj odabranoj noći.
U ovoj mubarek noći lijepo je i poželjno što više proučiti suru Kadr (inna enzelnahu) i ovu dovu:"Allahumme inneke afuvvun kerimun tuhibbul-afve feafu anni. (Moj Gospodaru, Ti praštaš grijehe i Plemenit si, Ti voliš oprost, molim Te oprosti mi) Amin !
Ve sallallahu ala sejjidina ve nebijjina Muhammed ve alal alihi ve sahbihi ve sellem !
Vanjski linkovi
✅
ResearchGate
ResearchGate je društveno umrežavanje, website za naučnike i istraživače za razmjenu radova, postavljanje i odgovaranje na pitanja i pronalaženje suradnika. Prema studiji iz 2014. godine, koju je izveo Nature i članku iz 2016. U Times Higher Education, to je najveća akademska društvena mreža u pogledu aktivnih korisnika, iako druge usluge imaju više registriranih korisnika, a istraživanje 2015–2016. sugerira da gotovo isto toliko akademskih profila ima profil Google Scholar.
Dok čitanje članaka ne zahtijeva registraciju, oni koji žele postati članovi web mjesta moraju imati adresu e-pošte u priznatoj ustanovi ili da se ručno potvrde kao objavljeni istraživači, kako bi se prijavili na račun. Članovi web stranice imaju korisnički profil i mogu prenositi rezultate istraživanja, uključujući radove, podatke, poglavlja, negativne rezultate, patente, istraživačke prijedloge, metode, prezentacije i softverski izvorni kod. Korisnici također mogu pratiti aktivnosti drugih korisnika i sudjelovati u raspravama s njima. Korisnici također mogu blokirati interakcije s drugim korisnicima.
Sajt je kritiziran zbog slanja neželjene e-pošte poziva koautorima članaka navedenih na web lokaciji koji su napisani da se pojave kao da su e-poruke poslali drugi koautori članaka (praksa za koju web stranica kaže da je ukinuta od studenog 2016. i za automatsko generiranje očiglednih profila za nekorisnike koji se ponekad osjećaju pogrešno predstavljenim. Jedana studija je utvrdila da čini se da polovina prenesenih radova krši autorska prava jer su autori prenijeli verziju izdavača.
Vanjski linkovi
On Honor in Science, Thomas Wayburn (rejected by Sigma Xi, the sole publisher to whom a copy was sent and the principal object of such accusations as are implicit in this paper)
Mogoriš
Mogoriš je tribut, dohodak kojeg su Dubrovčani plaćali Slavenima u zaleđu za korištenje pašnjaka i vinograda na njihovom području.
Njegova historija seže u ranosrednjovjekovno doba. Bizantski car i pisac Konstantin VII Porfirogenet zabilježio je ovaj prvi dubrovački tribut. Dubrovnik je plaćao zakupninu po 36 zlatnika godišnje knezovima Trebinja i Zahumlja za zemljište koje je obrađivalo njegovo stanovništvo. Dosta vremena kasnije, u povelji srpskog kralja Radoslava Nemanjića koju je 1234. izdao Dubrovniku spominje se humski i trebinjski tribut pod nazivom mogoriš. Humski mogoriš davala je Dubrovačka opština za Rijeku, i zatonske vinograde i poljičke vinograde, a trebinjski mogoriš bio je naknada za vinograde u Žrnovnici. Srpski kralj Vladislav Nemanjić je oslobodio Dubrovčane trebinjskog mogoriša, a humski mogoriš i dalje je padao na teret posjednika imanja u Rijeci i Zatonu. Početkom 14. vijeka humski mogoriš primali su Dedići iz Popova polja. Kada je zavladao Humom, 1326. bosanski ban Stjepan II Kotromanić tražio je mogoriš za sebe, što su Dubrovčani odbili sa obrazloženjem da on pripada Dedićima iz Popova i da na njega nemaju pravo ni srpski ni bosanski vladari ni humski knez.
Kao gospodari Popova polja mogoriš su primali Vladislav i Bogiša Nikolići, župan Sanko Miltenović, pa Tvrtko I Kotromanić. Od tada je isplaćivan ili bosanskim vladarima ili gospodarima Popova polja. U 15. vijeku, dolaskom vojvode Sandalja Hranića Kosače u posjed istočnog dijela Humske zemlje, pa i Popova, Dubrovčani su mogoriš njemu isplaćivali (1404-1413). Kasnije je mogoriš vraćen vlasteli Nikolićima.
Mogoriš se plaćao u iznosu od 60 perpera dubrovačkih dinara. Kao uzdarje primatelji mogoriša su davali Dubrovčanima dobro uzgojenu kravu.
Specifičnost mogoriša ogleda se u činjenici da je uz njega bio povezan i bosanski vladar kao suveren Bosanskog kraljevstva pod čijom se jurisdikcijom nalazila župa Popovo i vlastela iz Popova. Bosanski vladar je odobravao kome treba da se isplaćuje mogoriš. Tako je ovaj neveliki tribut bio svojevrsni politički barometar putem kojeg se prati politička situacija u neposrednom dubrovačkom zaleđu.
Güssing (okrug)
Okrug Güssing nalazi se u južnom dijelu austrijske pokrajine Gradišća.
Upravna podjela
mini|400px|Općine u okrugu Güssing Okrug se sastoji od ukupno 28 općina. Od toga je jedan grad i 8 općina sa statusom Markt.
Muhammed
Rođen 26. aprila 570. godine (godina slona) u arapskom gradu Mekki, Muhammed je ostao bez roditelja u ranoj mladosti; odrastao je pod skrbništvom svog amidže Ebu-Taliba. Nakon djetinjstva, Muhammed je radio kao trgovac. Povremeno bi se povukao u pećinu Hira na nekoliko dana zbog izolacije i molitve, a kasnije u 40. godini života ga posjećuje melek Džibril koji mu prenosi prvu objavu od Boga. Tri godine nakon ovog događaja, Muhammed je počeo da propovijeda novu vjeru javno, naglašavajući Bog je jedan i da je potpuna predaja vjeri (islamu) jedini način prihvatljiv Bogu i da je on posljednji Božiji poslanik.
Uz Nuha, Ibrahima, Musaa i Isaa Muhammed je u islamu jedan od petorice najodabranijih poslanika (Ulul-'azm).
Prvi period
Ovaj period obuhvata lozu Poslanika od Adnana, po kojem su Arapi Adnanije dobili ime. Loza obuhvata sljedeće članove:
ibn Abdullah
ibn Hašim (Hašimovo ime je Amr)
ibn Abdu-Menaf (njegovo ime je El-Mugire)
ibn Kusajj (Kusajjovo ime je Zejd)
ibn Kilab
ibn Murre
ibn Ka'b
ibn Galib
ibn Fihr (nadimak mu je Kurejš po kojem je pleme i dobilo ime)
ibn Malik
ibn En-Nadr (njegovo ime je Kajs)
ibn Mudreke (njegovo ime je Amir)
ibn Iljas
ibn Mudar
ibn Nizar
ibn Me'add
ibn Adnan
Drugi period
U ovaj period ubraja se uzlazna linija od Adnana do Ibrahima (Abrahama). Loza obuhvata sljedeće članove:
Adnan
Edd
Humejse
Selaman
Avs
Haza'
Beldas
Jeddaf
Tabih
Džahim
Nahiš
Mahijj
'Ljed
'Abkar
Ubejd
Ed-Du'a
Hamdan
Senber
Jesribi
Jahzen
Jelhan
Er'avijj
Dejšan
'Ajsar
Efnad
Ejham
Maksar
Nahis
Zarih
Semaj
Mezijj
'Avda
Aram
Kajdar
Ismail
Ibrahim
Treći period
Treći period obuhvata članove od Ibrahima do Adema (kršć. Adam, prvi čovjek na zemlji). Ovaj period ujedno je i najnesigurniji. Članovi su:
Ibrahim
Azer Tarih
Nahur
Saru'
Ra'u
Falih
'Abir
Tunel Euroazija
Tunel Euroazija jest prometni tunel u turskom gradu Istanbulu. Tunel prolazi ispod Bosfora, povezujući evropski i azijski dio ove globalne metropole. Zvanično je otvoren 20. decembra 2016. a od 22. decembra iste godine koristi se sa promet.
Muhammed
Treći period
Šalih
Tunel Euroazija
Tunel dužine 5km povezuje Kazlıçeşme na evropskom dijelu sa Göztepeom na azijskom delu Istanbula sa 14,6km dugim pristupnim putevima. Tunel prolazi preko morskog dna na maksimalnoj dubini od 106 metara. Nalazi se oko 1 km južno od drugog podvodnog, u ovom slučaju željezničkog tunela Marmaray koji je otvoren 29. oktobra 2013. Putovanje ovim tunelom traje oko 5 minuta. Putarina se od 2017. naplaćuje za promet u oba smjera i iznosi 16,60 turskih lira za automobile i 24,90 lira za minibuseve.
Muhammed
Treći period
Erfahšed
Sam
Nuh (Noa)
Tunel Euroazija
Ideja
Prilikom izbora lokacije tunela koji je izgrađen dalje na jugu, u obzir su uzeta i tri trenutna mosta preko Bosfora a sve u cilju kako bi se bolje uskladila raspodjela saobraćaja između dva transkontinentalna dijela Istanbula. Drugi kriterijumi za izbor uključivali su niže investicione troškovi rute usljed kraće dužine tunela i raspoloživosti dovoljnog prostora za gradilišta i operativne zgrade (cestovni plaz, administrativne jedinice i dr). Procjene visokog nivoa, zasnovane na alternativnim koridorima koje su sveobuhvatno definisane u studiji izvodljivosti, također su podržale izbor predložene rute u smislu ekoloških i društvenih troškova i faktora rizika.
Muhammed
Treći period
Lamik
Tunel Euroazija
Tehnički detalji
Dužina tunela iznosi 5 km a ima 2 po dvije saobraćajne trake. Brzina u tunelu je ograničena na 70 km/satu.
Muhammed
Treći period
Mutevešleh
Tunel Euroazija
Tehnički detalji
S obzirom da se tunel nalazi na seizmički aktivnom područjue u tunel su ograđena su dva fleksibilna seizmička zgloba, specijalno dizajnirana. Projektovana je sigurnost tunela na zemljetrese magnitude do 7,25 stepeni za period od 500 godina.
Muhammed
Treći period
Ahnuh (kaže se da je on Idris)
Tunel Euroazija
Tehnički detalji
Nakon nekoliko prvih godina korištenja tunela, predviđa se prosječan dnevni promet od oko 120.000 vozila.
Muhammed
Treći period
Jerid
Mehlail
Kajnan
Smrt na Nilu
Smrt na Nilu jest kriminalistički roman Agathe Christie iz 1937. s Herculeom Poirotom.
Muhammed
Treći period
Anuše
Smrt na Nilu
Radnja
Bogata i lijepa Linnet Ridgeway udala se za Simona Doylea, mladića kojeg je preotela svojoj najboljoj prijateljici Jacquelini De Bellefort. Linnet i Simon odlaze na medeni mjesec u Egipat, ali ljubomorna i ogorčena Jacqueline svuda ih prati i pravi scene. Kad par krene na krstarenje Nilom, na brodu se pojavi i Jacqueline. Tamo se zatekne i Hercule Poirot, koji je na odmoru, a uskoro mu se pridruži prijatelj, pukovnik Race. Nakon posebno žestokog Jacquelininog ispada jedne večeri, Linnet je ujutro pronađena mrtva u svojoj kabini. Poirot i Race počinju istragu.
Muhammed
Treći period
Šejs
Smrt na Nilu
Zanimljivosti
Ljubitelji Agathe Christie njen roman iz 1937. Smrt na Nilu vjerovatno poznaju i po ekranizaciji iz 1978, u kojoj je Herculea Poirota glumio Peter Ustinov. Ni televizijski film iz 2004, u režiji Andyja Wilsona, sigurno ih neće razočarati: priča je jednako napeta, a scenografija jednako raskošna, oba filma snimana su na istom brodu, dok slavnog belgijskog detektiva glumi sad već nezamjenjivi David Suchet. Uz članove ljubavnog trougla, Poirot na svom putovanju upoznaje i druge pripadnike međunarodnog visokog društva, od kojih mnogi, usprkos bogatstvu ili položaju, imaju svoje mračne tajne.
Muhammed
Treći period
Adem
Djetinjstvo i period prije Objave
Kako mu je otac umro prije njegovog rođenja, Muhammed je ostao samo s majkom i djedom. Među predislamskim uglednim Arapima vladao je običaj da se muška djeca šalju u pustinju, izvan grada, kako bi dio djetinjstva provodili u nekom od beduinskih plemena. Među takvim plemenima koja su uživala veliki ugled među Arapima bilo je i pleme Benu Sa'd ibn Bekr. To pleme je naseljavalo područje koje se nalazi jugoistočno od Meke. Poslanikova majka Amina je upravo željela Muhammeda povjeriti nekoj od žena iz toga plemena. Historičar Ibn Hašim u svom djelu Poslanikov životopis navodi da je Muhammedova dojilja bila Halima iz plemena Benu Sa'd. Kod Halime u pustinji je ostao do perioda kada je napunio dvije godine, naučio arapski jezik i prestao sa dojenjem. Kada je doveden u Meku, u kojoj se u to doba često javljale epidemije i bolesti Halima je iskoristila tu situaciju i nagovorila Njegovu majku da Muhameda zadrži još dvije godine što se i desilo. Kada mu je bilo šest godina, umrla mu je i majka, a kako mu je otac umro prije i prije njegovog rođenja, Muhamed je sa šest godina ostao siroče. Dvije godine poslije umire mu i djed nakon čega ga prihvaća amidža Ebu-Talib koji se brine o njemu. U tradicionalnim predajama (hadis) prenosi se da je kao dječak bio poznat po mudrosti i moralnosti. Tako se prenosi (u Buharijinom Sahihu) da su se zidovi Kabe radi poplave srušili i da su mekanska plemena odlučila da je renoviraju. Međutim, nastao je spor oko počasnog čina vraćanja Crnog kamena u zidove Kabe. S obzirom da su Muhammeda znali u gradu kao najmoralnijeg i najnepristrasnijeg, pozvali su njega da presudi oko tog spora. On je presudio na sljedeći način: rekao im je da Crni kamen stave na jedno platno i da glavešine svih plemena uzmu za krajeve platna i tako ga polože u zid Kabe.
Kad je imao 25 godina, oženio je Hatidžu bint Huvejlid i uspješno se bavio trgovinom.
Objava
lijevo|mini|250px|[[Kaligrafija|Kaligrafski prikaz sure Ikre (sura El-'Alek)]]
U tradicionalnim predajama (Buharija, Muslim i ostali) prenosi se da je Muhammed u 40-im godinama sve više bio razočaran izopačavanjem vjerskih običaja i udaljavanja njegovih sugrađana od monoteizma i prakticiranjem primitivnog oblika politeizma. I uobičavao je osamljivanje na lokalnom brdu u pećini Hira.
U jednom takvom osamljivanju, godine 610. u mjesecu ramazanu, Muhammeda je prema islamskoj predaji, posjetio melek (anđeo) Džibril (Gabrijel) koji mu je tada prenio prve Božije riječi, imperativ Ikre! (Uči!).
Godina tuge
Godine 619. umire Ebu-Talib i Muhammed gubi jaku podršku. Nakon toga umire njegova supruga Hatidža, koja je od samog početka također bila velika podrška Poslaniku. Zbog tuge i neprestanog pritiska sugrađana, koji su sve više neprijateljski nastupali prema njemu, sam Muhammed nazvao je tu godinu godinom tuge.
Isra i Mi'radž
mini|lijevo|250px|Odredište Isre, prvog dijela putovanja gdje je kasnije izgrađena [[Mesdžidul-aksa|džamija Al-Aksa]] U vrijeme kada je Poslanik proživljavao teške trenutke zbog gubitka važnih oslonaca u svom životu, Hatidže i Ebu-Taliba, a istovremeno zajedno sa muslimanskom zajednicom u Meki bio na udaru mušrika i kada se njihova misija pa i životi bili ugroženi dešava se događaj koji je veoma značajan u historiji islama i jedan od najznačajnijih u životu Poslanika. Isra i Mi'radž, svojevrsna mudžiza, je putovanje iz dva dijela koje je Muhammed, prema većini autora imao u noći sa 26/27. redžeba godinu prije Hidžre, 620. ili 621. godine. Prvi dio putovanja je bilo posredstvom krilate životinje Buraka a sastojalo se od odlaska do hrama dalekog. Iako se lokacija tog hrama ne spominje direktno u Kur'anu, smatra se da je u pitanju Mesdžidul-Aksa u Jerusalemu. Na toj lokaciji Muhammed je predvodio namaz svim prijašnjim Poslanicima.
Nakon Isre, u drugom dijelu putovanja poznatom kao Mi'radž, Muhammed je prošao kroz sedam nebesa pri čemu se na svakom od njih susreo i razgovarao sa nekim od najodabranijih poslanika kao što su: Ibrahim, Musa i Isa. Zatim je stupio i na Arš.
Višestruki je značaj tog putovanja za muslimane a jedna od njih je i naredba obavljanja namaza (pet dnevnih namaza) koji predstavlja najznačajni od pet stubova islama.
Iako je Muhammed u društvu važio kao iskren i pouzdan, nakon ovog putovanja većina stanovnika Meke mu nije povjerovala, među njima čak i neki od njegovi dotadašnjih sljedbenici su izrazili sumnju. Tada je, njegov najvjerniji sljedbenik Ebu-Bekr i prvi od pravednih halifa rekao: ''Čudite se da je Muhammed s.a.v.s u jednoj noći otputovao do Mesdžidul-Aksa i nazad? Pa ja sam mu povjerovao i više od toga a to je da prima Objavu sa nebesa.''
Ovaj za islam važan događaj je ukratko opisan i u kur'anskoj suri El-Isra (noćno putovanje) gdje se kaže:
Hidžra u Medinu
lijevo|mini|150px|Izgled pečata [[Allahovog poslanika: on je ujedno bio i prsten.]]
Pod prijetnjom smrću i nekoliko pokušaja atentata i sve većim pritiscima na njegove sljedbenike (koji su već prije napustili Meku i otišli u Abesiniju), Muhammed 622. godine sa svojim najboljim prijateljem Ebu-Bekrom napušta Meku i odlazi u Medinu.
Dolazak u Medinu postaje historijski događaj i prekretnica za muslimane iz više razloga. Taj događaj koji se desio septembra 622. godine po gregorijanskom kalendaru će se poslije uzeti za početak islamskog kalendara, prema kojem muslimani računaju vrijeme. Osim toga, prednost dolaska u Medinu je i taj što su prvi muslimani u mirnijem okruženju tadašnje Medine, koja im je ponudila gostoprimstvo, mogli propovijedati i širiti svoju vjeru i izučavati je. S druge strane, i Medina je dobila dolaskom Poslanika. Pomirio je dotad zavađena arapska plemena koja su imala dugu historiju međusobnog ratovanja. Napisan je i prvi Medinski ustav tj. povelja, koji uređuje međusobne odnose Arapa i Jevreja, kojih je u gradu bilo u značajnom broju.
Grad Medina, nakon Hidžre postaje središte islama te se i sam naziv grada mijenja iz tadašnjeg Jesriba u Medinat al-Nabi (arap. Poslanikov grad) ili kraće Medina.
Bitka na Bedru
desno|mini|150px|Karta Bitke na Bedru
Mir ipak nije dugo trajao. Nakon što su muslimani napustili Mekku, njihovi neprijatelji devastirali su njihove domove i pripremali napad na Medinu, prvenstveno zbog straha od ugrožavanja karavana i glavnih puteva prema Mekki od medinskih muslimana.
Tako je 624. godine oko 800 dobro opremljenih mekanskih vojnika na čelu s mekanskim vladarima, među kojima je bio i Ebu-Džehl, krenulo u pravcu Medine. Islamska vojska, koja je brojala oko 300 vojnika, na čelu s Poslanikom, susreće ih kod bunara u okolini Medine (Bedr) i poražava. Ubijena su 44 mekanska vojnika, među kojima i Ebu-Džehl, te zarobljeno njih 70, koji su poslije u razmjeni pušteni. Ubijeno je i 14 muslimanskih vojnika.
Breštica
mini|250px|Jezero Breštica Breštica je jezero u Bosni i Hercegovini udaljeno od Banovića oko 3 km. Dugo je oko 150 m i isto toliko široko. Nastalo je prije 60-ak godina. Bogato je šaranom, smuđem, štukom, somom, manjićima, klenom, deverikom i ostalom sitnom ribom.
Muhammed
Bitka na Bedru
Ta je bitka odjeknula širom Arapskog poluostrva, što je doprinijelo da se i šire čuje za novu vjeru u srcu Arabije.
Bitka kod Uhuda
lijevo|mini|150px|Karta bitke na Uhudu Nakon napada mekanskih idolopoklonika na Medinu, Muhammed je Mekki objavio rat i u idućih nekoliko mjeseci muslimanska vojska presretala je mekanske karavane. Iste godine Ebu-Sufjan, mekanski vladar, skupio je oko 3.000 vojnika za osvetnički napad na Medinu. Bitka se odigrala 23. marta na brdu Uhud, gdje je kampirala mekanska vojska koja je krenula na Medinu. U toku bitke, koja je u jednom momentu išla u korist muslimana, tadašnji mekanski, a poslije veliki muslimanski vojskovođa Halid ibn Velid čini iznenadni manevar s konjicom oko brda Uhud i iznenađuje muslimansku vojsku i poražava ih.
U toj bici ranjen je i sam Muhammed i tom prilikom izgubio je zub (očnjak). Poginulo je 75 muslimana, uključujući velikog borca Hamzu (Poslanikov amidža).
Olimpijske igre 2016.
Ovo su bile prve Ljetne olimpijske igre u okviru predsjedavanja Thomasa Bacha MOK-om. Grad domaćin, Rio de Janeiro, je odlučen na 121. sjednici MOK-a održanoj u Kopenhagenu, Danska, 2. oktobra 2009. godine. Rio je bio prvi južnoamerički grad koji je ugostio Ljetne olimpijske igre. Također ovo su prve igre održane u zemlji portugalskog govornog područja, prve igre koje su održane u potpunosti tokom zimske sezone zemlje domaćina (igre 2000. godine su počele 15. septembra – 5 dana prije septembarskog ekvinocija u južnoj hemisferi), prve od 1968. godine održane u Latinskoj Americi i prve od 2000. (treće ukupno) održane u južnoj hemisferi.
Odabir domaćina
thumbnail|Djevojčica dodaje svoj potpis kao podršku kandidaturi Rio de Janeiroa da ugosti Olimpijske igre 2016. (januar 2009). Proces odabira domaćina Ljetnih olimpijskih igara 2016. godine službeno je počeo 16. maja 2007. Prvi korak za svaki grad je bilo podnošenje početne prijave Međunarodnom olimpijskim komitetu (MOK) do 13. septembra 2007, čime se potvrđuje njihova ponuda. Dovršeni službeni papiri ponude, koji sadrže odgovore na 25 pitanja MOK-a, bili su dostavljeni od strane svakog grada podnosioca prijave do 14. januara 2008. 4. juna 2008. godine četiri grada kandidata su izabrana u uži izbor: Chicago, Madrid, Rio de Janeiro i Tokio (koji je ugostio LJOI 1964. i bit će ponovo domaćin u 2020). MOK nije promovisao Dohu u fazu kandidatura, uprkos postizanju boljeg rezultata od izabranog kandidata grada Rio de Janeiroa, zbog njihove namjere da ugoste Olimpijadu u oktobru, izvan MOK-ovog sportskog kalendara. Prag i Baku također nisu uspjeli proći dalje.
Marokanka Nawal El Moutawakel je bila na čelu deseteročlane Komisije za procjenu, ona je također predsjedavala i komisijom za procjenu kandidatura za Ljetne olimpijske igre 2012. Komisija je napravila inspekcije na licu mjesta tokom drugog kvartala 2009. godine. 2. septembra, mjesec dana prije izbora domaćina, oni su izdali sveobuhvatnu tehničku procjenu za članove MOK-a.
Na snagu su stavljena mnoga ograničenja kako bi se spriječila komunikacija ili direktno uticanje na 115 članova glasača. Gradovi nisu smjeli pozvati u posjetu ni jednog člana MOK-a, niti su im smjeli slati bilo šta što bi se moglo protumačiti kao poklon. Ipak, gradovi ponuđači su uložili velike sume u svoje PR i medijske programa u pokušaju da indirektno utječu na članove MOK-a pridobivanjem domaće publike, dobivanjem podrške od sportskih medija i općih međunarodnih medija.
Finalno glasanje je održano 2. oktobra 2009. godine u Kopenhagenu, gdje su Madrid i Rio de Janeiro smatrani za favorite dobivanja igara. Chicago i Tokio su eliminisani nakon prve i druge runde glasanja, dok je Rio de Janeiro sa značajnom prednošću u odnosu na Madrid došao u finalnu rundu. Prednost je zadržana i Rio de Janeiro je odabran za domaćina Ljetnih olimpijskih igara 2016. godine. Neuspjele kandidature drugih južnoameričkih gradova uključuju Buenos Aires (1936, 1956, 1968, 2004), Cali (1976, 1988, 2004) i Brasília, koja se povukla tokom odabira domaćina za LJOI 2000.
Razvoj i priprema
mini|desno|250px|Karta Rio de Janeira koja pokazuje takmičarska borilišta za Olimpijske igre 2016. mini|desno|[[Stadion "Maracaná"|Stadion Maracaná, lokacija ceremonija otvaranja i zatvaranja, te finala nogometnog turnira.|250px]]
NGC 6428
NGC 6428 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Herkul. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 7. jula 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Olimpijske igre 2016.
Razvoj i priprema
thumb|250px|Radical Park of Rio 26. juna 2011. godine, na AroundTheRings.com je objavljeno da je Roderlei Generali, operativni direktor Rio de Janeiro Organizacionog komiteta za Olimpijske igre, podnio ostavku samo godinu dana nakon što je preuzeo posao u ROOK-u. Ovo dolazi samo pet mjeseci nakon otkaza glavnog direktora za usaglašenost, Flávio Pestana, iz privatnih razloga. Pestana se povukao kasnije tokom Ljetnih paraolimpijskih igara 2012. Renato Ciuchin je tada imenovan kao glavni direktor za usaglašenost.
Muhammed
Bitka na Hendeku (opsada Medine)
U tom periodu još jedno jevrejsko pleme koje je bilo stacionirano sjeverno od Medine, Benu Kurejze, s kojim su muslimani imali Medinski ugovor, sklopili su pakt s mnogobošcima iz Mekke protiv medinskih muslimana. Nekoliko su puta manje jedinice pokušale probiti linije odbrane medinskih muslimana, ali bezuspješno. Nakon dvije sedmice opsade, mekanska vojska ipak se iznenada povlači.
Olimpijske igre 2016.
Borilišta i infrastruktura
U Rio de Janeiru, Barra da Tijuca će ugostiti većinu borilišta Olimpijskih i Paraolimpijskih igara 2016. Ostatak će biti smješten u tri zone grada domaćina: Plaža Copacabana, Maracanã i Deodoro. U Barra da Tijuca će se također nalaziti i olimpijsko selo.
Historijski centar Ria prolazi kroz veliki projekt revitalizacije urbanih rivi pod nazivom Porto Maravilha. One pokrivaju površinu od 5 km2. Projekt ima za cilj da preuređenje lučkog područja poveća atraktivnost centra grada i poboljša položaja konkurentnosti Ria u globalnoj ekonomiji. Urbano renoviranje uključuje: 700 km javnih mreža vodovoda, kanalizacije, drenaže, električne energije, plina i telekomunikacija; 4 km tunela; 70 km puteva; 650 km2 trotoara; 17 km biciklističkih staza; 15,000 stabala; tri postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda. Kao dio renovacije, izgrađen je novi tramvaj koji ide od Aerodroma Santos Dumont do Rodoviária Novo Rio. Tramvaj je pokrenut u aprilu 2016. Olimpijske igre zahtjevaju više od 200 kilometara sigurnosne ograde. Za skladištenje materijala, Rio 2016 koristi dva skladišta. 15.000 kvadratnih metara veliko škladište u Barra da Tijuca u zapadnom Riju se koristi za prikupljanje i sastavljanje namještaja i pribora za Olimpijsko selo. Drugo skladište veličine 90.000 kvadratnih metara, smješteno u Duque de Caxias u blizini ceste koja vodi do borilišta, sadrži svu opremu potrebnu za sportske događaje.
Iako cijeli grad prolazi kroz velika poboljšanja infrastrukture, postoji zabrinutost da se neki od projekata nikad neće ostvariti.
Muhammed
Bitka na Hendeku (opsada Medine)
Nakon toga muslimanska zajednica Medine optužuje pleme Benu Kurejze za izdaju, nakon čega ih napada i porobljava.
Olimpijske igre 2016.
Selo sportaša
Za selo sportaša se tvrdi da je najveće u olimpijskoj historiji. Područje uključuje oko 80.000 stolica, 70.000 stolova, 29.000 madraca, 60.000 vješalica, 6.000 televizora i 10.000 pametnih telefona.
Nogomet
Dodatno, neke nogometne utakmice će se odigrati na 5 stadiona u gradovima: São Paulo, Belo Horizonte, Salvador, Brasília i Manaus.
Muhammed
Bitka na Hendeku (opsada Medine)
Po islamskoj tradiciji, prenosi se da je Džibril lično naredio Muhammedu da napadne i porobi Benu Kurejze.
Olimpijske igre 2016.
Tehnologija
Olimpijske igre u Riju će imati potpuno novu robotsku tehnologiju koju je stvorio Mark Roberts Motion Control koja će proširiti doseg fotografa na različitim borilištima.
Muhammed
Primirje na Hudejbiji
Nakon Bitke na Hendeku, medinski muslimani i mekanski mnogobošci potpisuju primirje sa sljedećim tačkama:
Za vrijeme primirja Muhammed se posvećuje širenju islama u granicama Arabijskog poluostrva i izvan njega. Tako šalje poslanice tadašnjim svjetskim vladarima kojima ih poziva u islam. lijevo|mini|250px|Original Muhammedovog pisma koptskom vladaru Mukavkisu ([[muzej Topkapi, Istanbul)]]
Olimpijske igre 2016.
Zabrinutost u vezi završetka
mini|desno|[[Ginásio do Maracanãzinho|Maracanãzinho Gymnasium, lokacija za odbojku.|250px]] mini|desno|[[Lagoa Rodrigo de Freitas|Rodrigo de Freitas Lagoon, lokacija za veslanje i kajak i kanu.|250px]] mini|desno|[[BRT (Rio de Janeiro)|BRT karta za Olimpijske igre.|250px]] mini|desno|Bus Rapid Transit u [[Međunarodni aerodrom Rio de Janeiro|Međunarodnom aerodromu Rio de Janeiro. System povezuje aerodrom sa olimpijskim područjima.|250px]] mini|desno|Karta metroa Rio de Janeira, uključujući konekcije sa olimpijskim područjem u [[Barra da Tijuca.|250px]] mini|desno|[[Rio de Janeiro Metro.|250px]]
Muhammed
Osvojenje Meke
"Hudejbijsko primirje" trajalo je dvije godine. Pleme Benu Huza imalo je dobre odnose s Muhammedom, a pleme Benu Bekr s Mekancima. Prenosi se da je u jednom noćnom napadu pleme Benu Bekr napalo pleme Benu Huza, a da su im pri tome logistiku dali Mekanci, a po nekim izvorima, u napadu je učestvovalo nekoliko Mekanaca.
Nakon tog incidenta Muhammed daje tri uvjeta Mekancima, tražeći od njih da usvoje jedan:
Mekanci su prihvatili treći uvjet, tj. prestalo je važiti Hudejbijsko primirje. Ubrzo nakon toga uvidjeli su kakvu su grešku počinili jer nisu dobro procijenili na kojem su nivou već tada bili muslimani. Pridobili su veliki broj arapskih plemena, osnažili vojno i ekonomski. Ebu-Sufjan lično dolazi da obnovi Hudejbijsko primirje, međutim, Muhammed odbija tu ponudu.
Osvojenje Arabije
Nakon osvojenja Mekke, arapsko pleme Benu Havazin, stari neprijatelj Mekanaca, odlučilo je napasti Mekku s plemenom Benu Takif. Muslimanska vojska porazila ih je u bici na Hunejnu.
U istoj godini Muhammed pokreće vojnu kampanju na Tebuk protiv plemena Benu Takif, zbog njihovih konstantnih neprijateljstava i napada na muslimane. Vojska je opremljena, no bitka se nije dogodila. Godinu nakon tog događaja prvaci plemena Benu Takif iznenada šalju svoje izaslanike s porukom da primaju islam i prekidaju svoje neprijateljstvo protiv muslimana.
Nova vjera ujedinila je cijelo Arapsko poluostrvo.
Oprosni hadž i smrt
Na kraju desete godine nakon preseljenja u Medinu Muhammed je prvi put u potpunosti obavio hadždž. Na njemu je održao poznati govor o pravu pojedinca, nacionalnoj i rasnoj jednakosti i još nekim smjernicama. U tefsirima se navodi da je u tom momentu Oprosnog hadža objavljen ajet: "Danas sam vam vašu vjeru usavršio i blagodat svoju prema vama upotpunio i zadovoljan sam da vam islam bude vjera." (El-Ma'ide, 3).
Nekoliko mjeseci nakon Oprosnog hadždža Muhammed se razbolio. Imao je jake glavobolje i osjećao slabost. Umro je u ponedjeljak, 8. juna 632. u Medini, u kući i naručju supruge Aiše.
Supruge
Muhammed je za svoga života imao 13 supruga. One su bile:
Dva braka imao je u Mekki (prije seobe u Medinu), a sve ostale nakon Hidžre.
Djeca
Prva Muhammedova supruga rodila je četiri kćeri:
i dva sina:
Sva djeca, osim Fatime, umrla su prije Muhammedove smrti. Marija Kibtija rodila mu je sina Ibrahima, koji je umro prije druge godine života.
Fizičke osobine
desno|mini|250px|[[Mezar poslanika Muhammeda]]
U dosta hadisa navode se fizičke osobine Muhammeda.
U jednoj takvoj predaji jedna žena iz plemena Huza kaže da je jednom Poslanik prošao pored njenog šatora u vrijeme Hidžre i da je bio ''...svijetlog i vedrog lica, lijepog ponašanja, nije krupan i nije imao krupnu glavu, lijep i privlačan, dubok pogled okružen dugim i gustim trepavicama. U njegovom glasu promuklost, dugog vrata, krupnook. Veoma crne kose, ima drugove koji slušaju šta govori. Kad nešto naredi, utrkuju se da izvrše naredbu. Odani su mu. On je ljubazan prema njima. Nije bio visok ni nizak...''
Negroidna rasa
Većina populacija je u podsaharskoj Africi i jugoistočnoj Aziji. Crnci su i domoroci Australije (Aboridžini) i Tasmanije. Poslije velikih geografskih otkrića dovedeni su kao robovi u Ameriku, te čine većinu stanovništva u mnogim država Srednje Amerike i SAD-a.
Mješanci koji mogu nastati od negroida su:
Negroidne populacije
Ova velika “rasna skupina” obuhvata:
Pretpostavlja se da su sve okeanijske populacije u srodničkoj vezi sa australoidima, a sve afričke – sa negroidima, pri čemu su australoidi najstarija i najizvornija skupina. Na osnovu nekih zajedničkih obilježja, također se vjeruje da primarni ekvatorski oblici potiču od prastanovništva (u pleistocenu) potonulog Sundajskog kopna. Prema jednoj drugoj hipotezi, međutim, centar njihove adaptivne radijacije mogao je biti negdje u južnoj Indiji. sa "rasama": “rase”: te vanafričke:
IC 195
IC 195 (također poznat kao Arp 290, MCG 2-6-17, PGC 7846 i UGC 1555) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 168 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ovan. Najveći prečnik je 1,50 (73 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (24 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 20. oktobra 1889. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Slingurke
Slingurke (Blenniidae) su najveća riblja porodica u podredu babica (Blennioidei), a sastoje se od šest grupa s 53 roda i 345 vrsta.
Porodica se sastoji od šest tribusa:
Više informacija može se naći u popisu rodova slingurki.
Opis
Ime slingurke su dobile po svom slinavom tijelu, bez ljuštura, vitkom i izduženom tijelu, jakim čeljustima sa jednim redom češljastih zuba. Glava slingurki je većinom tupasta i ukrašena nekom vrstom izrasline. Raznih su boja, šara i uzoraka. Neke vrste imaju i po nekoliko različitih uzoraka na tijelu. Ove karakteristike ima velika većina slingurki, premda poneke imaju različitosti, kao vrste sa velikim očnjacima ili rod Meiacanthus koja ima otrovni ugriz, tj. šuplje očnjake kroz koje ubrizgava otrov.
Većina slingurki se hrani algama i sitnim životinjicama, a postoje neke vrste koje će napasti i druge ribe sa namjerom otkidanja dijelova njihovog tijela.
Većinom žive u moru, a neke vrste se mogu naći i u ušćima rijeka ili čak jezerima. Veličina im je mala, rijetki primjerci narastu do 55 cm, većina je mnogo manja.
Razmnožavanje im je tokom cijele godine, jedan mužjak se pari s više ženki. Kod mnogo vrsta, mužjak čuva jajašca dok se ne izlegu mladi. Jaja su skrivena, vrlo često u rupi mužjaka ili negdje blizu nje.
Najveći dio slingurki živi skriveno da bi izbjegli grabljivce, stapajući se s okolinom ili skrivajući se po rupama i procjepima. Neke vrste mogu pobjeći skačući preko kamenja ili izlaskom van mora. Meiacanthus, već navedeni rod s otrovnim ugrizom, se njime štiti od predatora, a neke druge vrste slingurki ga izgledom oponašaju, te se tako štite.
Slingurke se ne upotrebljavaju u prehrani, poneke vrste se drže kao akvarijski primjerci.
Zapadna Virginia
Zapadna Virginia (WV,, zvanično ) jeste američka savezna država koja se nalazi u regiji Apalačkog gorja južnog dijela SAD Graniči sa Virginijom na jugoistoku, Kentuckyjem na jugozapadu, Ohiom na sjeverozapadu, Pennsylvanijom na sjeveru (i neznatno na istoku) i Marylandom na sjeveroistoku. Zapadna Virginia je 41. savezna država po površini u SAD te 38. po broju stanovnika među 50 saveznih država. Glavni i najveći grad je Charleston.
Zapadna Virginia je postala savezna država nakon održavanja dvije konvencije u gradiću Wheelingu 1861. gdje su delegati iz nekih unionističkih okruga sa sjeverozapada Virginije odlučili se otcijepiti od Virginije tokom građanskog rata u SAD, pa su time obuhvatili mnoge secesionističke okruge u novu državu. Zapadna Virginia je pristupila Uniji 20. juna 1863. i bila je ključna granična država u građanskom ratu. Ona je jedina država koja je nastala odvajanjem od neke konfederacijske države, te prva koja se odvojila od bilo koje države nakon što se Maine odvojio od Massachusettsa, te jedna od dvije države koja je nastala tokom građanskog rata (druga je Nevada, koja se odvojila od teritorije Utah).
Država je poznata po svojim planinama i brežuljcima, historijski značajnim šumarstvom i kopanju uglja, svojoj političkoj i radničkoj historiji. Jedna je od najgušće naseljenih krških područja svijeta, što je čini idealnim za amatersko i naučno istraživanje pećina. Krški pejsaž dosta doprinosi hladnim rijekama idealnim za pastrmku. Također je poznata i po mogućnostima za razne aktivnosti u prirodu poput skijanja, raftinga, ribolova, planinarenja, brdskog biciklizma, lova i drugim.
Prahistorija
Analiza lokalnih stalagmita 2010. otkrila je da su domorodački narodi spaljivali šume da bi dobili obradivo zemljište oko 100. p.n.e. Neka regionalna plemena iz istočnog Woodlanda iz perioda kasne prahistorije više su bila oslonjena na lov i ribolov, koristeći metode istočnog poljoprivrednog kompleksa "sijeci i spali". Druga grupa starosjedioca napredovala je do metode uzgoja biljaka koja je zahtjevala više vremena, ali su tim naprednim metodama mogli uzgajati nekoliko biljaka istovremeno. Baštineći tradiciju antičkih domorodaca, počevši od kraja prahistorijskog perioda, koristili su vrijeme i prostor za sadnju duhana.
Prema navodima L. Mills (2003.) ''kukuruz nije igrao značajnu ulogu u prehrani sve do poslije 1150. godine''. Međutim, plemenska sela su se znatno oslanjala na uzgoj kukuruza za ishranu svojih životinja, naročito ćurki, jer su se drevna plemena Kanawha bavila peradarstvom. Lokalni Indijanci su pravili i kruh od kukuruza te tanki kruh od raži zvani banick, čije recepte su naslijedili iz prahistorijske ere. Tradicija se vrlo malo mijenjala sve do početka 18. vijeka kada je počela kulturna asimilacija, nakon što su se trgovačke stanice nastale duž rijeka Potomac i James počele širiti po cijeloj zemlji.
Naseljavanje Evropljana
thumb|desno|150px|[[Thomas Lee (Virginia)|Thomas Lee, prvi menadžer kompanije "Ohio" u Virginiji.]] thumb|desno|150px|Abraham Lincoln šeta u ponoć, statua ispred Državnog kapitola Zapadne Virginije. Godine 1671. general Abraham Wood je po nalogu kraljevskog guvernera William Berkeleya kolonije Virginia poslao grupu iz utvrde Fort Henry pod komandom Thomasa Batts i Roberta Fallama, koji su otkrili vodopade Kanawha. Neki izvori navode da je ekspedicija guvernera Alexandera Spotswooda 1716. došla sve do današnjeg okruga Pendleton, međutim prvobitni izvještaji navode da niko od njegovih konjanika nije došao zapadnije od planina Blue Ridge i Harrisonburga. John Van Metre, indijanski trgovac, došao je do sjevernog dijela 1725. godine. Iste godine, njemački naseljenici iz Pennsylvanije osnovali su New Mecklenburg, današnji Shepherdstown na rijeci Potomac, a ubrzo su ih slijedili i drugi.
Kralj Karlo II je 1661. odobrio kompaniji zemljoposjednika zemlju između rijeka Potomac i Rappahannock, područje poznato kao Sjeverni vrat. Zemlja je kasnije došla u posjed Thomasa Fairfaxa, 6. lorda Fairfaxa od Camerona, a 1746. postavljen je takozvani Fairfax kamen na izvoru rijeke North Branch Potomac (sjeverni rukavac Potomaca) kako bi se obilježila zapadna granica posjeda. Značajan dio ove zemlje istražio je George Washington između 1748. i 1751. Podaci u dnevniku koji je vodio navode da je u to vrijeme već bio ogroman broj naseljenika, pretežno njemačkog porijekla duž rijeke South Branch Potomac (južni rukavac Potomaca). Christopher Gist, istraživač i zaposlenik prve "Ohio" kompanije, istraživao je zemlju duž rijeke Ohio sjeverno od ušća rijeke Kanawha između 1751. i 1752. godine. Kompanija je nastojala osnovati 14. koloniju pod nazivom Vandalia. Mnogi naseljenici su prešli planine nakon 1750. ali ih je u tome spriječio otpor američkih domorodaca. Vrlo malo američkih domorodaca je stalno živio unutar današnjih granica države, ali je ovo područje bilo vrlo značajno lovište, presjecano brojnim putevima. Tokom Francusko-indijanskog rata, brojna raštrkana britanska naselja su gotovo uništena.
Godine 1774. kraljevski guverner Virginije John Murray, 4. grof od Dunmorea, poveo je svoje snage preko planina, čineći jedinice pod vodstvom (tada) pukovnika Andrew Lewisa, porazivši indijansko pleme Shawnee pod vodstvom poglavice Cornstalk (Klip kukuruza) u bici kod Point Pleasanta na ušću rijeka Kanawha i Ohio. Sporazum u Camp Charlotte okončao je takozvani Dunmoreov rat, poglavica Cornstalk je priznao rijeku Ohio kao novu granicu prema Dugim noževima (indijanski naziv za britanske koloniste). Međutim do 1776. pleme Shawnee su ponovno poveli rat, pridruživši se plemenu Chickamauga. Napadi domorodaca nastavili su se i nakon Američkog rata za nezavisnost. Tokom rata, naseljenici u zapadnoj Virginiji su općenito bili aktivni Whigovci, a mnogi od njih su bili pripadnici Kontinentalne armije. Međutim, strah od rata u Zapadnoj Virginiji iskazan je tokom Claypoolske pobune 1780-1781. kada je grupa ljudi odbila plaćati kolonijalne poreze.
Odvajanje od Virginije
Poštanska marka američke pošte povodom 100-godišnjice ulasaka Zapadne Virginije u SAD iz 1963. godine|desno|mini Zapadna Virginia je jedina država u Uniji koja se odvojila od neke konfederalne države (Virginia) tokom Američkog građanskog rata. U Richmondu se 17. aprila 1861. okupilo 49 zastupnika iz buduće savezne države Zapadne Virginije te sa 17 glasova za (u korist akta o secesiji Virginije od SAD), 30 glasova protiv i 2 suzdržana, glasali za ostanak u okvirima Unije. Gotovo odmah nakon glasanja o secesiji od Unije koje je održano u Općoj skupštini Virginije gdje se izglasalo odvajanje od SAD, masa građana se okupila u Clarcksburgu i tražila da svaki okrug u sjeverozapadnoj Virginiji pošalje zastupnike na konvenciju koja se održala u Wheelingu 13. maja 1861. Na toj prvoj Konvenciji u Wheelingu okupilo se 425 zastupnika iz 25 okruga, mada je gotovo trećina zastupnika bilo iz sjevernog područja Pannhandle, a tokom zasjedanja došlo je do određenog razilaženja u stavovima.
Neki zastupnici su bili za formiranje nove države bez odugovlačenja, dok su drugi smatrali da odvajanje Virginije neće biti dovršeno do okončanja neophodnog referenduma, jer takav potez predstavlja revoluciju protiv SAD. Odlučeno je da ukoliko se takav akt usvoji (za šta nije postojala ni najmanja sumnja), trebala bi se održati i druga konvencija zajedno sa izabranim članovima zakonodavca u Wheelingu u junu 1861. Na izborima 23. maja 1861. secesija od SAD je ratificirana većinom glasova, ali su zapadni okruzi glasali protiv odvajanja sa 34.677 glasova protiv i 19.121 glas za.
Tokom građanskog rata, general Sjeverne unije George B. McClellan sa svojim snagama zaposjeo je veći dio teritorije u ljeto 1861. što je kulminiralo bitkom kod planine Rich, ali kontrola područja od strane Unije nikad nije bila ugrožena, i pored pokušaja generala Leea kasnije iste godine. Dvije godine kasnije, 1863. general Imboden sa oko 5.000 vojnika Juga zauzeo je značajan dio države. Paravojne i gerilske jedinice spalile su i opljačkale neka naselja, i sve do kraja rata nisu u potpunosti stavljene pod kontrolu. Okruzi u istočnoj Pannhandle (bos. drška tave) su bili nešto više ugroženi ratom, jer je vojna kontrola nad tim područjem često prelazila iz ruke u ruku.
Rekonstrukcija
Nakon ere Rekonstrukcije, nova 35. savezna država imala je koristi od razvoja i iskorištavanja svojih mineralnih izvora više od bilo koje druge pojedinačne ekonomske aktivnosti. Izvori natrij-nitrata (potaše) su iskorištavani širom Apalačkog područja zbog proizvodnje municije. Granica sa Virginijom uključivala je i potašin put, niz krečnjačkih pećina koje su sadržavale bogate depozite kalcij-nitrata, koji se kopao i prodavao državi. Taj niz se pružao od okruga Pendleton do zapadnog kraja rute u gradu Union, okrug Monroe. Gotovo polovina svih ovih pećina nalazi se u Zapadnoj Virginiji, uključujući i poznatije pećine Organ i Haynes. U kasnom 18. vijeku, rudari potaše su u pećini Haynes pronaši velike životinjske kosti unutar depozita. Lokalni historičar i vojnik pukovnik John Stuart ih je poslao Thomasu Jeffersonu. Fosilu su dali ime Megalonyx jeffersonii, koji je postao poznat kao Jeffersonov troprsti ljenivac. Zvanično je proglašen "fosilom Zapadne Virginije" 2008. godine. Mineral simbol države Zapadne Virginije je bituminozni ugalj, a "državni" dragi kamen je silicizirani misisipski fosil koral Lithostrotionella.
Geografija
mini|Obilježje ulaska u državu ([[US Route 52|autoput 52)]] mini|Karta okruga u Zapadnoj Virginiji Smještena u planinskom vijencu Apalačkih planina, Zapadna Virginia zauzima površinu od 62.754,8 km2, sa 62.361 km2 zemljišta i 393,8 km2 vodenih površina, što je čini 41. po veličini saveznom državom SAD-a. Na sjeveroistoku graniči s Pennsylvanijom i Marylandom, na jugoistoku s Virginijom, na sjeverozapadu s Ohiom, a na jugozapadu s Kentuckyjem. Najdužu granicu ima s Virginijom (613,16 km), zatim s Ohiom (391 km), Marylandom (280 km), Pennsylvanijom (189,9 km) i Kentuckyjem (127,1 km).