cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonsko more
Jonsko more (grčki: Ιόνιο Πέλαγος, latinski: Mare Ionium, italijanski: Mare Ionio, albanski: Deti Jon), dio Sredozemnog mora koji se nalazi između Grčke na istoku, Sicilije na jugozapadu i Italije na zapadu i sjeverozapadu. Iako su ga stariji autori smatrali dijelom Jadranskog mora, Jonsko more se sada smatra posebnom morskom površinom. U Jonskom moru, južno od Grčke, izmjerena je najveća dubina u Sredozemlju (4.900 m).
Jonsko more je povezano s Tirenskim morem Mesinskim vratima, a s Jadranskim morem Otrantskim vratima. Najveća ostrva u ovom moru su Krf, Zakintos, Kefalonija, Itaka, i Lefkas, tj. Jonska ostrva.
Najvažnije trajektne veze su između Patrasa u Grčkoj i Brindisija i Ancone u Italiji.
Bazilika
lijevo|mini|200px|Tlocrt Maksencijeve ([[Konstantinove) bazilike u Rimu iz 4. vijeka]] lijevo|mini|200px|Bazilika. mini|250px|Stara Bazilika [[Petar (Apostol)|Sv. Petra (izgled iz 1450. godine).]] mini|250px|Bazilika [[Petar (Apostol)|Sv. Petra u Rimu.]] Bazilika (grč.: βασιλική στοά (basiliké) - kraljeva dvorana) je rana forma kršćanske bogomolje. Vjerovatno je građena od rimskih istoimenih građevina koje su služile kao sudnice i tržnice.
Bazilike imaju i osobine rimskih kuća i katakombi koje su služile kao mjesta za ispovjedanje vjere prije nego što je Kršćanstvo priznato za službenu religiju. Naprijed se nalazio Atrij na stubovima. On je vodio na usku terasu na kojoj su bila tri ili više ulaza u glavni dio zgrade. Središnji dio imao je lađu i nekoliko redova stubova koji su podupirali središnji dio. Iznad su se nalazili prozori.
Građevina je bila okrenuta istoku, sa lukovima i apsidama ukrašenim mozaicima. Na uzvišenom dijelu ispod apside je bio oltar sa nebom iznad njega. Odmah ispod oltara, često ispod nivoa poda, nalazio se prostor sa moćima sveca zaštitnika. Episkop je držao službu stojeći u središnjem dijelu, na tronu, a ostali svećenici su bili raspoređeni polukružno, lijevo i desno od njega.
Danas Papa Bazilikom naziva posebno privilegiranu crkvu. Postoje velike i male Bazilike. Velike su Bazilika sv. Petra u Rimu, Sv. Ivana Lateranskog (za Papu), sv. Pavla (za patrijarha aleksandrijskog), Sv. Marije Majke (za patrijarha antiohijskog). U svakoj od njih postoji oltar koji ne upotrebljavaju ni Papa ni njegovi zamjenici. U Rimu postoji 11 manjih Bazilika, i mnogo njih širom svijeta.
Mekteb
mini|Mekteb u osmansko doba
Mekteb, često u arapskom jeziku zvan Kuttab u prijevodu znači škola. Pojam mekteb u bosanskom jeziku predstavlja osnovnu islamsku vjersku školu.
U mektebima se djeca uče osnovama islamske vjere, osnovama islamskog načina života i ponašanju u društvu, osnovama arapskog pisma (čitanje, pisanje i izgovor), osnovama gramatike arapskog jezika, te učenju (pravilnom iščitavanju) Kur'ana.
Tokom Osmanlijskog carstva mekteb je za muslimansku djecu bio ono što je danas osnovna škola. Danas ima funkciju vjerskog obrazovanja u okviru Islamske zajednice. Nastava se obavlja u džamijskim prostorijama.
Islamska vjerska škola višeg nivoa od mekteba se zove medresa.
Naengmyeon
Historija
Prema dokumentima Dongguksesigija iz 19. vijeka (동국세시기, 東國歲時記), naengmyeon se kuhao još od dinastije Joseon. Izvorno je bio specijalitet na sjevernu Koreje, posebno u gradovima Pjongjang i Hamhung. Naengmyeon je postao vrlo popularan u cijeloj Koreje, kako u Sjevernoj tako i u Južnoj Koreji nakon Korejskog rata.
Pripremanje
Postoje dva načina pripreme: mul naengmyeon i bibim naengmyeon, koji sadrži gočujang, ljutu pastu od čilija. Tanki heljdini rezanci poslužuju se u ledeno hladnoj supi začinjenoj sirćetom i senfom, s kriškama kruške, krastavcima, govedinom i jajima. Supa se može rashladiti i kockicama leda. Jelo se jelo uglavnom zimi, jer se vjerovalo da se toplom hranom može pobijediti vrućina, a hladnoćom hladnoća. Danas se najradije jede u vrućim ljetnim danima. Sjevernokorejski glavni grad Pjongjang poznat je po naengmyeonu.
MiG-29
Mikojan-Gurjevič MiG-29 (ruski: Микоян и Гуревич МиГ-21; NATO naziv: "Fulcrum") jest sovjetski višenamjenski lovački avion. Prvi prototip je poletio 1977. godine, a paralelno je razvijan sa Su-27. Razvijen je kako bi bio konkurencija američkim F-16 i F-18.
Razvoj
Priča o avionu MiG-29 je započeta početkom sedamdesetih godina kada je konstruktorski biro "Mikojan" radio na više idejnih projekata novog lovačkog aviona 1980tih godina. Kako se to radi i na Zapadu, "Mikojan" je nastavio s razvojem svojih projekata u skladu sa dostignutim stepenom razvoja novih metoda i procesa projektovanja, u skladu sa stečenim iskustvima u eksploataciji i u borbenoj primjeni svojih aviona i najboljih zapadnih aviona, ali i u skladu sa potrebama, da novi projekat može zadovoljiti buduće zahtjeve potencijalnih korisnika.
Detaljan projekat aviona MiG-29 je započet 1974. godine. Od samog početka MiG-29 je bio projekat od posebnog značaja za sovjetsko RV a njegov značaj je sve više rastao sa nastupajućim vremenom. NATO u to vrijeme usvojio taktiku prodiranja u sovjetski zračni prostor svojim bombarderskim i jurišnim avionima na malim visinama, a da tadašnji sovjetski avioni MiG-23 nisu bili opremljeni radarima sa mogućnošću "osmatranja i gađanja nadolje". Prema tome nisu mogli ni autonomno napadati takve ciljeve (protivnike) koji lete na malim visinama u svim vremenskim uslovima. Također, Amerikanci su 1974. godine u naoružanje uveli lovac-presretač F-15 Eagle i da su iste godine poletjeli prototipovi lahkog lovačkog aviona s oznakama YF-16 (kasnije poznat lovac F-16 Fighting Falcon) i YF-17 (kasnije mornarički lovac-bombarder F/A-18 Hornet). Osim toga, sovjetskih aviona su ostvarili ne baš slavan rezultat u lokalnim ratovima, naročito na Bliskom istoku. MiG-29 je trebao biti bolji od novih zapadnih lovaca u bliskoj borbi u zraku, da im bude ravnopravan protivnik ili da ih nadmaši u borbama izvan zone vizuelne vidljivosti, da se uspješno bori protiv jurišnih i bombarderskih aviona kakvi su naprimjer F-111, ali i novi avion MRCA koji se tada rađao u Zapadnoj Evropi a kasnije dobio naziv Tornado.
Ukupno je proizvedeno 13 prototipova aviona MiG-29, a prvi je poletio 6. oktobra 1977. godine. Pilot je bio Aleksandar Fedotov (poginuo je 1984. godine u udesu aviona MiG-31). Dva glavna probna pilota su bili Aleksandar Fedotov i Valerij Menitski. Zapad je došao do prvih fotografija prototipova aviona MiG-29 pomoću satelita novembra 1977. godine i dao im privremenu oznaku Ram-L.
5 cm Pak 38
5 cm Pak 38 je njemački protivoklopni top 88 mm iz Drugog svjetskog rata. Prvi put ovo oružje je korišćeno u aprilu 1941. (najverovatnije prilikom napada na Kraljevinu Jugoslaviju). Kada se Njemačka upustila u izvođenje operacije "Barbarosa", ovo je bio jedini protivtenkovski top koji je mogao da penetrira prednji oklop T-34 na razumnim distancama (oko 500 m). Ipak, imao je velike probleme sa monstrumima tog vremena - KV-1 i njegovom modifikacijom KV-2 tenkom. Zato je uvedena granata sa jezgrom od volframa (tungsten je drugi naziv za istu stvar) - Panzergranate 40. Ovo nije postiglo baš zadovoljavajuće rezultate, pa je u službu uveden Pak 40 (7,5 cm Panzerabwehrkanone 40). Ipak, Pak 38 je služio do kraja rata i to je "radio" sa izuzetnom efikasnošću. Pouzdan i precizan, ovaj top je probijao oklope britanskih, američkih i ruskih tenkova. Posebno se pokazao efikasnim u blokiranju kupole tenka, kada bi pogodak u pravo mesto praktično zavario metal šasije i kupole. Najčešće je bio vučen polu-gusjeničarima, ali je dostavljan i treći točak uz njega, koji bi se montirao radi lakšeg guranja na položaj. Korišten je i na Panzer III tenku (na Ausf L i Ausf M modelima), ali bez gasne kočnice i opaljivanje se vršilo električnim putem.
MiG-29
Opis
thumb|Pogled na nos aviona. Na avionu MiG-29 je izvršena intenzivna integracija (stapanje) krila i trupa. Krila su trapeznog oblika s uglom strijele napadne ivice od 420, s izraženim korjenim produžecima s uglom strijele od 730 u koje su ugrađeni dopunski uvodnici zraka i top. Zbog toga su strejkovi debeli i grade znatan valni otpor pri prelasku sa podzvučnih na nadzvučne brzine. Kao posljedica toga, vrijeme ubrzanja u transsonici je znatno veće nego naprimjer kod aviona F-16. U korjenom dijelu izlazne ivice krila su ugrađena zakrilca, koja se pri polijetanju i slijetanju obaraju na ugao od 250 stepeni. Pored zakrilca prema krajevima krila su ugrađena krilca, koja se otklanjaju za ugao ±200 stepeni. Duž napadne ivice krila su ugrađena pretkrilca. Obaranje (izvlačenje) pretkrilaca se vrši automatski, pri sletanju po signalu o izvučenosti stajnog trapa, a u letu po signalu sistema za ograničenje napadnog ugla. Maksimalni ugao otklona pretkrilaca iznosi 200 stepeni. Pri manevrisanju brzinama M Ł 0,8 i pri napadnom uglu a Ł 90 pretkrilca se automatski otklanjaju na ugao od 200 stepeni.
Motori
Za pogon aviona MiG-29 namjenski je razvijen motor RD-33. To je dvostrujni, dvovratilni turbomlazni motor sa komorom za dopunsko sagorjevanje (DS). On ostvaruje maksimalan potisak od 50,4 kN bez DS, a 83 kN sa DS, pri čemu su odgovarajuće specifične potrošnje goriva 0,75 i 1,96 kg/daN/h. Protok zraka kroz motor iznosi 77 kg/s, a stepen dvostrujnosti je 0,55. Masa motora je 1.050 kg, dužina mu je 4,2 m, prečnik uvodnika 0,80 m, a maksimalan prečnik oko 1 m. Ukupan stepen kompresije motora iznosi 21,7. Rotorski dio motora čine: četvorostepeni ventilator, devetostepeni kompresor visokog pritiska i jednostepene turbine visokog i niskog pritiska. Motor RD-33 pripada klasi motora s odnosom potiska i mase od 8 (daN) : 1 (kg); ima elektrohidromehaničko upravljanje i satni resurs u granicama od 300 - 400 sati. Daljnji pravci strukture motora su usmjereni na monokristalne lopatice turbine, na potpuno digitalno upravljanje i na poboljšanje tehnike hlađenja diskova i lopatica turbine. Novije verzije motora imaju povećan potisak za 10% i resurs od 700 - 1000 sati. Za pogon aviona MiG-29 se koriste dva motora RD-33.
Pilotska kabina
mini|desno|150px|Pilotska kabina MiGa-29 Piloti sjede u izbacivim sjedištima koji se mogu aktivirati na nultoj visini (piloti se mogu sigurno katapultirati iz kabine dok je avion na zemlji). Uz zaslon ispred pilotskog vjetrobranskog stakla (en. "head up display, HUD") kabina je opremljena s uobičajenim pokazivačima. Težnja je očito bila napraviti pilotsku kabinu što sličnijom onoj na MiG-u 23 za lakši prijelaz pilota na novi tip aviona. Od svih prethodnih ruskih lovaca MiG-29 ima najbolju vidljivost iz pilotske kabine uzdignute iznad trupa aviona. Daljnja modernizacija model uključuje elektronične zaslone s modernim LCD više-funkcionalnim zaslonima umjesto klasičnih pokazivača (en. glass cockpit).
Upotreba
thumb|Indijski MiG-29. MiG-29 prvi put je predstavljen javnosti u Finskoj u junu 1986. U septembru 1988. dva primjerka zrakoplova izložena su na aero-mitingu u Velikoj Britaniji. Sljedeće 1989. godine tokom prve sedmice aeromitinga u Parizu MiG-29 desio se incident kada se srušio. Pariska prezentacija bila je tek drugo javno pokazivanje sovjetskih lovaca od 1930. godine. Zapadni posmatrači bili su impresionirani osobinama i mogućnostima zrakoplova.
Na MiGu-29 su u Zalivskom ratu letjeli i irački piloti. Prema USAF-u, srušeno je pet aviona. Za njihovo rušenje više je kriva slaba obuka pilota, loša protivzračna odbrana i loše održavanje nego njegov kvalitet. Osam pilota MiGa-29 prebjeglo je u Iran gdje i danas lete u iranskim zračnim snagama.
Kubanski MiG-29 srušio je dva civilna aviona Cessna 337 1996. kada su se oni približili kubanskom zračnom prostoru.
MiGovi u sirijskim zračnim snagama patroliraju iznad Sirije i Libana. Sirijski piloti hvale mogućnosti zrakoplova i njegov sistem naoružanja.
Indijski MiGovi učestvovali su u ratu u Kašmiru. Bili su zračna podrška za Mirage 2000 koji su ispuštali laserski navođene bombe na neprijateljske ciljeve. Indijske zračne snage modificirale su MiG-29 i uspješno testirale ispaljivanje rakete zrak-zrak s njegovih nosača. Indijski zrakoplovi su i prije kašmirskog rata bili opremljeni opremom za samozaštitu ("Chaff" - listići metalne folije koji se izbacuju iz aviona radi ometanja neprijateljskih radara koji te listiće prepoznaje kao objekt; "Flare" – mnoštvo svjetlećih raketa za zavaravanje navođenih raketa).
SFRJ i SRJ
Bivša SFRJ kupila je krajem 1987. 14 MiGova-29 i 2 MiG-29UB. Jedina jedinica opremljena s njima bila je 127. eskadrila s Batajnice. Prvi zrakoplovi stigli su u SFRJ 24. septembra 1987. bez oznaka. Radilo se o dva dvosjeda kojima su uskoro dodane oznake te evidencijski brojevi 18301 i 18302. U jugoslavenskog zrakoplovstvu, jednosjedni MiG-29 označavani su kao L-18 a dvosjedi kao NL-18. Glavna grupa od 14 jednosjeda stizala je u dva navrata 22. i 28. decembra iste godine i 1988. Zbog predviđanja da će se u budućnosti zrakoplovstvo svesti na manje od 100 operativnih lovaca, za period od 1995. do 2000. razmatrana je kupnja dodatnih Fulcruma. To se međutim zbog skorog raspada države nikada nije ostvarilo.
Izbijanjem sukoba u Hrvatskoj, MiGovi su napadali ciljeve na području Slavonije tokom čega su tri i oštećena uslijed djelovanja hrvatskih snaga. Svih 16 aviona preživjelo je sukob te su nastavili letjeti u sastavu zrakoplovstva Savezne Republike Jugoslavije. Tokom sankcija koje su uvedene prema SRJ zbog učešća u agresiji na Hrvatsku i BiH, zrakoplovi nisu redovno održavani te je 1999. dočekao samo mali broj potpuno ispravnih aviona.
Novo ratno djelovanje imali su za vrijeme NATO-ovog bombardiranja SRJ u sklopu operacije Saveznička Sila. Već prve noći 24. marta 1999., od pet MiGova-29 koliko ih je poletjelo, tri su oborena, jedan je oštećen i jedan je sletio s teškim kvarovima. Sljedeći dan oborena su i dva aviona koja su zalutala u bosanskohercegovački zračni prostor. Nakon stanke od gotovo mjesec dana, jedan jugoslavenski Fulcrum poletio je 4. maja kako bi presreo NATO zrakoplove na području Valjeva. Ponovljeni kvarovi na zrakoplovu rezultirali su u tome da je oboren uz pogiblju pilota. Do završetka bombardiranja, dodatna četiri zrakoplova uništena su na tlu dok je jedan izgubljen tokom letnih testiranja.
Korisnici
thumb|300px|Korisnici aviona MiG-29. thumb|Bugarski MiGovi 29. thumb|Njemački MiG-29.
TAR sindrom
TAR-sindrom (trombocitopenija sa nedostatkom žbične kosti) je rijedak genetički poremećaj koji je karakteriziran odsustvom radijusne kosti u podlaktici i dramatično smanjen broj trombocita.
Znakovi i simptomi
Druge uobičajene veze između ljudi sa TAR sindromom uključuju preoblema sa anemijaama, srcem bubreziima problemi, zglobovima koljena i česta je alergija na mlijeko. Kod pacijenata sa TAR opisani su različiti slučajevi sa leukemija ma.
Genetika
Ovo stanje zahteva mutacije u oba homologna hromosoma. Prva mutacija je nasljeđivanje sindroma delecije 1q21.1, a druga je u preostalom genu RBM8A.
Otprilike 95% pacijenata sa TAR-om ima jednu nefunkcionalnu kopiju gena RBM8A.
Liječenje
Tretmani se kreću od transfuzije trombocita do operacije čiji je cilj bilo centraliziranje šake preko lakatne kosti, kako bi se poboljšala funkcionalnost šake, ili usmjerena na 'normalizaciju' izgleda ruke, koja je mnogo kraća, sa neobičnom podlakticom. Stopa smrtnosti novorođenčadi smanjena novom tehnologijom, uključujući transfuziju trombocita, koja se čak može obaviti in utero. Kritični period je prva, a ponekad i druga godina života.
Historija
Godine 1929. Greenwald i Sherman opisali su prvog pacijenta sa TAR sindromom. 40 godina kasnje, Hall je prikipio 40 slučajeva i poremećaj predstavio kao "trombocitopenija s nedostatkom radijusa". U 1988., Hedberg objavio je članak sa 100 slučajeva.
Rožnjačna distrofija Bowmanovog sloja
Rožnjačna distrofija Bowmanovog sloja (602082) ili rožnječna distrofija, Thhiel-Behnkeov tip rožnjačne distrofije (CDTB) je nasljedni poremećaj čiji je protein godiran genom CDB2 s hromosoma 5, sekvenca 5q31.1
Gen Bowmanovog sloja mutantan u nekoliko drugih oblika distrofije rožnjače, uključujući Reis-Bucklersovu distrofiju rožnice (CDRB ili CDB1; 608470), rešetkastu distrofiju rožnjače tipa I (CDL1; 122200), rešetkastu distrofiju rožnjače tipa IIIA, distrofiju rožnjače (CDL83A74; Avellino distrofija rožnice (ACD; 607541), Groenouw tip I distrofija rožnjače (CDGG1; 121900) i distrofija rožnjače epitelne bazne membrane (EBMD; 121820).
Thiel-Behnkeovu distrofiju Bowmanovog sloja rožnjače (CDTB) karakteriziraju progresivne subepitelne zamućenosti rožnjače nalik na saće s rekurentnim erozijama (Thiel i Behnke, 1967).
Klinička obilježja
Thiel i Behnke (1967) opisali su autosomno dominantni oblik distrofije rožnjače koju karakteriziraju progresivna subepitelna zamućenja rožnjače u obliku saća s rekurentnim erozijama. Oni su pregledali 74 člana porodice sa četiri generacije i identifikovali 26 pogođenih osoba. Da bi se razjasnilo da li je Thiel-Behnkeova distrofija rožnjače poseban entitet od Reis-Bucklersove distrofije rožnjače, Kuchle et al. (1995) su svjetlosnom i elektronskom mikroskopijom pregledali 28 uzoraka rožnjače s klinički sumnjivom dijagnozom distrofije rožnjače Bowmanovog sloja i pregledali literaturu. Osam uzoraka dolazi od pacijenata sa uzorkom opaciteta u obliku saća na nivou Bowmanovog sloja. Studija ovih osam uzoraka otkrila je destrukciju Bowmanovog sloja, subepitelnog fibroćelijskog tkiva valovite konfiguracije, odsustvo epitelne bazne membrane u mnogim područjima i prisustvo 'kovrdžavih' kolagenih vlakana prečnika od 9 do 15 nm. Zaključili su da postoje dva različita autosomno dominantna CDB-a i predložili oznaku CDB tip I (geografska ili 'prava' Reis-Bucklersova distrofija) i CDB tip II (u obliku saća ili Thiel-Behnkeova distrofija). Osam rožnjača okarakterisano je kao CDB tip II. Gubitak vida je značajno veći u CDB I, a čini se da su recidivi nakon keratoplastike ili keratektomije raniji i opsežniji u CDB I. Većina slučajeva ranije prijavljenih kao Reis-Bucklersova distrofija smatrali su Kuchle et al. (1995) biti CDB II.
Kobayashi i Sugiyama (2007) koristili su in vivo lasersku konfokusnu mikroskopiju za ispitivanje mikrostruktura kod pacijenata sa genetički potvrđenom Thiel-Behnkeovom ili Reis-Bucklersom rožnjačom distrofijom. Kod Thiel-Behnkeovog tipa, naslage u sloju baznih ćelija epitela pokazale su homogenu refleksivnost sa zaobljenim rubovima koji prate tamne sjene. Nasuprot tome, naslage tipa Reis-Bucklers u istom ćelijskom sloju pokazale su izuzetno visoku refleksivnost od sitnih zrnastih materijala bez ikakvih senki u svim slučajevima. U svakoj distrofiji, Bowmanov sloj je u potpunosti zamijenjen patološkim materijalima; reflektivnost tih materijala je mnogo veća kod tipa Reis-Bucklerovog nego kod Thiel-Behnkeovog tipa.
Nasljeđivanje
Obrazac prijenosa CDTB-a u tri porodice proučavali su Hou et al. (2012) bio je u skladu sa autosomno dominantnim obrascem nasljeđivanja.
Kliničko upravljanje
Dinh et al. (1999) pregledali su j 50 postupaka fototerapeutske keratektomije (PTK) eksimer laserom. Preoperativne dijagnoze uključivale su Reis-Bucklersovu distrofiju, granularnu distrofiju (121900), distrofiju prednje bazalne membrane (121820), rešetkastu distrofiju (vidi 122200) i Schnyderovu kristalnu distrofiju (121800). Autori su zaključili da PTK može obnoviti i očuvati korisnu funkciju vidau značajnom vremenskom periodu kod pacijenata sa distrofijom prednje rožnjače. Iako je vjerovatno da će se distrofije rožnjače na kraju ponoviti nakon PTK-a, moguće je uspješno ponovno liječenje PTK-om.
Mapiranje
Small et al. (1996) pronašli su vezu Thiel-Behnkeove distrofije rožnjače sa markerima na dugom kraku hromosoma 5q u jednoj porodici od pet generacija. Prvobitno su dijagnosticirali da porodica ima Reis-Bucklersovu distrofiju rožnjače, ali su u kasnijem izvještaju (Yee et al., 1997.) izjavili da je nalaz 'kovrdžavih vlakana' elektronskim mikroskopijom konzistentniji s dijagnozom Thiel-Behnkeove distrofije rožnjače. . Analiza na više tačaka je dala maksimalan lod rezultat od 4,25 između gena D5S414 i IL9 (OMIM|146931]]), koji se nalaze na 5q31.1. Istakli su da su geni za rešetkaste distrofije tipa I, Avellino i granulske distrofije rožnjače također mapirani u istoj regiji, sugerirajući da porodica gena rožnjače postoji u ovoj regiji, ili da ove distrofije rožnjače predstavljaju alelnu heterogenost, ili da su sve to isti poremećaj.
Molekulska genetika
U šest porodica sa različitim oblicima distrofije rožnjače, Munier et al. (1997) identifikovali su misens mutacije u genu TGFBI. Sve mutacije su se desile na CpG dinukleotidu od dva argininska kodona: arg555 do trp (R555W; 601692.0001) u porodici sa CDGG1, arg555 do gln (R555Q; 601692.0002) u familiji CDGG1, a 601692.0002 (101692.0002)10692.0002. 2 porodice sa CDL1, i arg124 sa njegovom (R124H; 601692.0004) u 2 porodice sa ACD. Opažanja su ustanovila zajedničko molekulsko porijeklo nekoliko 5q31-povezanih distrofija rožnjače. Porodica sa CDTB je prvobitno opisana kao Reis-Bucklerova distrofija rožnjače, ali u kasnijem izveštaju (Munier et al., 2002) fenotip je reklasifikovan kao CDTB.
Kim et al. (2002) proučavali su molekulska svojstva divljih i mutantnih BIGH3 proteina: konkretno, mutacije arg124-to-leu (R124L; 601692.0007) (CDRB), R124C (CDL1), R124H (ACD), R555W (CDG555) i CD R5TB) koje se obično nalaze u 5q31-povezanim distrofijama rožnjače. Otkrili su da mutacije nisu značajno uticale na vlaknastu strukturu, interakcije s drugim proteinima vanćelijskog matriksa ili adhezijsku aktivnost u kultiviranim epitelnim ćelijama rožnjače. Osim toga, mutacije su očigledno proizvele produkte razgradnje slične onima divljeg tipa BIGH3. BIGH3 polimerizira da formira vlaknastu strukturu i snažno stupa u interakciju s kolagenom tipa I (vidi 120150), lamininom (vidi 150320) i fibronektinom (135600). Mutacije nisu značajno uticale na ova svojstva. Zaključili da mutantni oblici BIGH3 mogu zahtijevati druge faktore specifične za rožnjaču da bi formirali abnormalne akumulacije koje se vide kod 5q31-povezanih distrofija rožnjače. Hou et al. (2012) identificirali su R555Q mutaciju (601692.0002) u genu TGFBI kod šest oboljelih članova iz tri porodice (NTUH7, NTUH8, NTUH18) sa distrofijom rožnjače Bowmanovog sloja sa karakterističnim saćastim eksprimiranjem CDTB-a.
Mošovce
mini|desno|300p|Mošovce u Slovačke Mošovce su mjesto u Slovačkoj, u okrugu Turčianske Teplice. Imaju 1.380 stanovnika.
Historija
Mnoge očuvane historijske zgrade svjedoče o 770 godina postojanja. Mjesto se prvi put spominje u spisu o donaciji kralja Andrije II. Mošovce su nastale od dva naselja: prvo, Machyuch, smješteno je na području današnjeg mjesta Starý Rad, dok je drugo, Terra Moys, po kojem je selo dobilo sadašnje ime, bilo smješteno na prostoru današnjeg Vidrmocha. Ime drugog naselja koje u prijevodu znači Mojsova zemlja daje dojam da je cijelo selo jednom pripadalo dotičnom g. Mojšu, čije je ime možda bilo skraćeno slavensko ime Mojtech, slično imenima Vojtech ili Mojmír. Kroz historiju ime sela je prošlo kroz mnoge promjene od Mossovych, Mosocz, Mossowecz, villa regia Mayos alio nomine Mossovych, oppidioum Mayus sue Mosocz, Mosocz olim Mayus do današnjeg Mošovce. Ime odvojenog starog dijela Mošovce, prijašnja nastamba Chornukov, očuvana je u savremenom obliku Čerňakov.
Mošovce se u početku razvijaju kao kraljevski slobodni grad, a od sredine 14. vijeka kao privilegirani grad pod vlašću kraljevskog dvorca Blatnica. 1527. g. dolaze u ruke obitelji Revay, koja je privilegije grada vratila gotovo 400 godina unazad.
Magma
desno|mini|300x300piksel|Rijeka lave na Havajima. Lava je ekstruzivna magma. Magma (iz grčokg μάγμα, "gusta smjesa") jest mješavina istopljenih ili poluistopljenih stijena, minerala i elemenata  nalazi se ispod površine Zemlje i očekuje se da postoji i na drugim planetama i nekim satelitima. Osim toga, magma može sadržavati kristale, plinove i mjehuriće. Često se skuplja u ćelije koje uzrokuju vulkane i tako se formiraju magmatske stijene.
Opis
Magme je kompleksna tečnost visoke temperature. Temperature većine magmi su u rasponu 700 °C do 1300 °C, ali vrlo rijetke karbonatne magme mogu biti temperature 600 stepeni a komatitne magme mogu biti temperature 1600 stepeni. Većina magmi su silikatne mješavine.
Mošovce
Znamenitosti
Jedno od najznačajnijih spomenika je rokoko-klasicistički dvorac iz 2. polovine 18. vijeka sa širokim engleskim parkom. Ostale znamenitosti u gradu uključuju: rodnu kuću Jana Kollara, neogotičku katoličku crkvu s dragocjenim oltarom koja je sagrađena na mjestu svojih slavnih prethodnika, luteranska crkva izgrađena 1784. godine, mauzolej u kojem je danas Muzej zanata, Art Nouveau staklenik i paviljon iz 1800. godine.
Magma
Djelomično topljenje
Topljenje čvrstih stijena da bi se formirala magma zavisi od tri fizička parametra: pritiska, temperature i sastava stijene.
Mošovce
Priroda
Okolina Mošovca je zaista jedinstvena. Kompleks povjesnih avenija prepunih drveća i šumaraka, čini estetski i impresivni krajolik, koji se nadovezuje na šumoviti kraj planina Velikih Fatra. Ova planina se ubraja u najatraktvnije u Slovačkoj. Vapnenci i dolomiti fantastičnih oblika kao i prekrasna priroda u blizini Blatnička i Gaderska dolina privlače ljude iz svih dijelova svijeta.
Magma
Djelomično topljenje
Kada se stijene tope, tope se postepeno, zbog toga što je većina stijena sastavljena od nekoliko minerala odnosi topljenja su kompleksni. Kako se stijena topi dolazi do promjene volumena.Kada je dovoljno stijene istopljeno. dolazi do omekšavanja stijene.
Mošovce
Kultura i tradicija
Međutim, vjerovatno najvažnija osoba rođena u Mošovcima je veliki slavenski pjesnik, filozof i luteranski propovjednik Ján Kollár (1793-1852) koji je sa svojom pjesničkom zbirkom Slávy Dcera imao značajan uticaj na književnost najmanje dvije nacije. Njegovo se djelo smatra osnovom i poticajem savremenih patriota i nacionalnih aktivista. Prevedeno je na različite slavenske, ali i neslavenske jezike.
Magma
Geohemijski uticaj na djelomično topljenje
Stepen djelomičnog topljenja je kritičan za određivanje tipa magme. Stepen djelomičnog topljenja koji je potreban da bi se dobila topljevina se može dobiti posmatranjem odnosa između kompatiblnih i inkopatiblinih elemenata. Inkompatibilni elementi uključju, cezij, rubidij, barij,kalij
Upotreba magme za proizvodnju energije
Na Islandu su bušene rupe dubine 5000 m u pokušaju da se koristi toplota u vulkanskim procjepima, te se došlo do magme na dubini od 2100 metara.
Konstruisan je čelični kavez koji je zabteoniran i postavljen u bišitnu u blizinu magme. Pritisak i temperatura su bile dovoljne da generišu pritisak od 36 MW.
Primarne topljevine
Kad se stijene istope, tečna komponenta je primarna magma. Primarna magma nije prošla kroz promjenu i početna je faza magme. U prirodi je rijetkost pronaći primarnu magmu. Leukosomi u migmatitima su primjeri primarnih magmi. Primarne magme potiču iz omotača, i poznate su kao primitivne magme. Pronalaženjem primitivne magme možemo predočiti sastav kore.
Kretanje magme
Magma se razvija u kori ili omotaču kada temperatura i pritisak postignu uslove. Magma se diže prema površini kada je manje gusta od okolnog kamena i kada lokacija dozvoljava kretanje. Magma se razvija i skjuplja u magmatske ćelije. Magme tu mogu ostati i ohladiti se ili eruptirati.
Hlađenje magme
Postoje dva načina da magma prestane postojati i to prelazak u lavu vulkanskom erupcijom, zatim u efuzivnu stijenu i kristalizacijom u intruzivnu stijenu.
Kada se magma hladi dolazi do stvarnaja čvrstih minerala. Dolazi do formiranja magmatskih ćelija.
Vulkanizam
Kada tokom vulkanske erupcije magma napusti unutarnjost zemlje to se naziva lava.Lava se stvrdne i hladi jako brzo u odnosu na unutarnjost. To brzo hlađenje ne omogućava kristalizaciju, te dolazi do stvaranja vulkanskog stakla.
Prije i tokom vulkanske erupcije, isparenja od CO2 i H2O napuštaju proces u određenim količinama. Magme sa niskim procentom vode su guste. Ako dođe do velikog ispravanja dešava se eksplozivna erupcija.
Temperatura
Na bilo kojem pritisku za određeni sastav, porast temperature iznad određene granice uzrokovat će topljenje. U tlu temperatura zavisi od geotermalnog gradijenta i radioaktivnog raspadanja. Geotermalni gradijent je u prodjeku 25 celzija po kilometru, i ima veliki raspon od 5 stepeni po kilometru u okeanskim rovovima, do 80 celzija po kilometru ispod srednjeokeanskih grebena i vulkasnskih lukova.
Pritisak
Kako magma raste nalaziće se u prelaznom viskoznom stanju dok ne dođe do adijabatskog hlađenja. Kada dođe do adijabatskog hlađenja magma postaje tačna i prelazi u lavu. Otapanje može da se desi zog smanjenja pritiska, u procesu zvanom dekompresijsko otapanje.
Sastav
Jako je teško promijeniti ukupni sastav velikih stijenskih masiva, tako da je sastav osnovna komponenta koja određuje topljenje stijene pod pritiskom i temperaturom. U sastav se mogu ubrajati i nestabilne faze kao npr voda i karbon dioksid.
Prisustvo nestabilnih faza u stijeni pod pritiskom može stabilizirati topljenje. Prisustvo od 0.8% vode, može smanjiti temperaturu otapanja do 100 °C. Dok gubitak ode i nestabilnih faza moze dovesti do smrzavanja ili očvrsnuća stijene.
Veliki udio u magmi ima silika, koja je sastavljena od silikata i oksigena. Magma sadrži i gasove koji se šire kako magma izlazi. Magma sa velikim udiom silice se teško kreće tj. viskozna je te gasovi ostaju zarobljeni u njoj. Pritisak raste dok gasovi ne eksplodiraju. Magme sa malim učešćem silike se brzo kreću i tečne su te se gas oslobađa.
11. mart
11. mart / ožujak (11. 3) jest 70. dan godine po gregorijanskom kalendaru (71. u prestupnoj godini). Do kraja godine ima još 295 dana.
Debar
Debar (makedonski: Дебар) je grad u zapadnoj Sjevernoj Makedoniji. Debar je u neposrednoj blizini sa albanskoj granici i najbliži grad Debra je Struga. Grad se nalazi na jugoisčnom dijelu Debarskog polja na nadmorskoj visini od 625 metara. Oko Debra nalaze se planine Dešat, Stogovo i Jablanica, dok u neposrednoj blizini je Debarsko jezero.
NBA 2004/2005.
NBA sezona 2004-05 je bila 59. sezona NBA lige. Regularni dio sezone je počeo 2. novembra 2004. godine, a završen je 20. aprila 2005. godine. Učestvovalo je 30 ekipa, a 8 najboljih iz svake konferencije je nastavilo takmičenje u doigravanju.
Statistički lideri u sezoni 2004-05
3PŠ – šut za 3 poena
592.
Godina 592. (DXCII) bila je prijestupna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. Oznaka 592. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Evropsko prvenstvo u nogometu 2016.
mini|desno|260px|Rezultati reprezentacija učesnica EP 2016. Evropsko prvenstvo u nogometu 2016. bilo je 15. po redu Evropsko prvenstvo u nogometu koje je održano u Francuskoj. Finalni turnir odigran je između 10. juna i 10. jula na kojem je prvi put u historiji učestvovalo 24 reprezentacije. Turnir je odigran na deset različitih stadiona. Portugal je u finalnoj utakmici bio uspješniji od Francuske rezultatom 1–0 te prvi put u svojoj historiji osvojio šampionsku titulu. Gol u finalu postigao je Éder u 109. minuti utakmice. Utakmica je odigrana pred 75.868 gledalaca. Glavni sudija utakmice bio je Mark Clattenburg.
Odabir domaćina
[[Datoteka:Euro 2016 bids.svg|265px|mini|desno|Kandidati za domaćinstvo EP 2016:
]]
Prije istekla roka 9. marta 2009. godine za odabir domaćina Evropskog prvenstva u nogometu 2016. kandidaturu za domaćinstvo su podnijeli Francuska, Turska i Italija te Norveška i Švedska koje su prijavile zajedničku kandidaturu. U decembru 2009. godine Norveška i Švedska su povukle svoju kandidaturu za domaćinstvo Evropskog prvenstva.
Odluka o domaćinu Evropskog prvenstva donesena je 28. maja 2010.
Kvalifikacije
mini|desno|265px|Kvalifikacije za EP 2016|
Izvlačenje kvalifikacijskih grupa je održano u Nici, 23. februara 2014. godine. Prve kvalifikacijske utakmice su se odigrale u septembru 2014.
Ekipe su bile raspoređene u osam grupa po šest i jedna grupa po pet timova. Pobjednici grupa, drugoplasirani, i najbolja trećeplasirana ekipa (rezultati protiv šeste ekipe u grupi se ne računaju) su se kvalificirati direktno na završni turnir. Preostalih osam trećeplasiranih ekipa je učestvovalo u baražu.
Kvalificirane ekipe
Ukupno se 13 od 16 reprezentacija (uključujući domaćina Francusku) koje su nastupile na prvenstvu 2012. uspjelo kvalificirati i na ovaj turnir. Među njima je i Engleska, koja je postala tek šesta reprezentacija sa maksimalnim učinkom u kvalifikacijama (10 pobjeda u 10 utakmica); branitelj naslova Španija; te aktuelni svjetski prvak Njemačka, koja se kvalificirala na svoje 12. uzastopno Evropsko prvenstvo. Rumunija, Turska, Austrija i Švicarska su se vratile na Evropsko prvenstvo nakon što su propustili prvenstvo 2012. s tim da su se Austrijanci kvalificirali tek na svoje drugo Evropsko prvenstvo, nakon što su učestvovali na prvenstvu 2008. kao domaćini. Reprezentacije koje su se vratile na prvenstvo nakon dugo vremena uključuju Belgiju, koja se plasirala po prvi put nakon njihova domaćinstva prvenstva 2000. i Mađarsku koja je nastupila po prvi put nakon 44 godine i prvenstva 1972. te 30 godina nakon nastupa u nekom velikom takmičenju (zadnji nastup bilo im je Svjetsko prvenstvo 1986).
Pet se reprezentacija kvalificiralo na svoje prvo Evropsko prvenstvo u nogometu: Albanija, Island, Sjeverna Irska, Slovačka i Vels. Osim toga, reprezentacije Albanije i Islanda nisu prije nastupale ni na jednom velikom takmičenju. Također, Austrija i Ukrajina su se po prvi put uspješno kvalificirale za Evropsko prvenstvo s obzirom da su prije toga nastupili jedino kao domaćini (2008. i 2012). Škotska je bila jedina britanska nacija koja se nije kvalificirala na prvenstvo, a vrijedno spomena je i posljednje mjesto prvaka iz 2004. Grčke u njenoj kvalifikacijskoj grupi. Također, dva se prijašnja evropska prvaka nisu plasirala: pobjednici iz 1988, Holandija i prvaci 1992. Danska; Holanđani po prvi put nakon prvenstva 1984. (također održanog u Francuskoj) i samo 16 mjeseci nakon osvajanja trećeg mjesta na Svjetskom prvenstvu 2014. a Danci nakon poraza u dodatnim kvalifikacijama od susjedne Švedske.
Izvlačenje grupa
Izvlačenje grupa održano je u Parizu 12. decembra 2015. godine u 18:00 (CET). Kvalificirane ekipe, ukupno njih 24, raspoređene su u šest grupa po četiri ekipe gdje je domaćin Francuska automatski smještena na poziciju A1. Preostale reprezentacije su prije izvlačenja grupa bile raspoređene po jakosnim šeširima: šešir 1 sačinjavao je pet ekipa dok su preostale jakosne grupe sačinjavale po šest reprezentacija. Kao aktuelni prvak Španija je postavljena u jakosnu grupu 1, dok su preostala 22 tima raspoređeni u skladu s UEFA-inim koeficijentom ažuriranog nakon završetka grupne faze kvalifikacija (isključujući baraž), koji je objavljen od strane UEFA-e 14. oktobra 2015.
Stadioni
U početku, dvanaest stadiona je predstavljeno za kandidaturu Francuske koja je izabrana 28. maja 2010. za domaćina Evropskog prvenstva. Do maja 2011, taj broj se smanjio na devet. Međutim, u junu je predloženo da se broj stadiona proširi na jedanaest. Nogometni savez Francuske je ipak odabrao devet stadiona za domaćinstvo prvenstva.
Izbor za prvih sedam stadiona bio je neprikosnoven - nacionalni stadion u Francuskoj, Stade de France, četiri novoizgrađena stadiona u Lilleu, Lyonu, Nici i Bordeauxu, kao i stadioni u Parizu i Marseilleu. Posljednja dva preostala mjesta, nakon što je Strasbourg odustao iz finansijskih razloga, izabrani su Lens i Nancy u prvom krugu glasanja, umjesto Saint-Étiennea i Toulousea koji su ostavljeni kao alternativa.
U junu 2011. godine, broj stadiona je povećan na jedanaest zbog novog formata turnira koji sadrži 24 ekipe, umjesto dosadašnjih 16. U odluci je značilo da su se gradovi rezerve Toulouse i St-Étienne pridružili popisu domaćina. Međutim, u decembru 2011. godine, Nancy je najavio povlačenje iz turnira, nakon neuspješnog renoviranja stadiona, što je značilo da će se prvenstvo odigrati na deset stadiona.
Stadion Beaujoire u Nantesu i Mosson u Montpellieru (stadioni koji su korišteni za Svjetsko prvenstvo 1998) nisu bili izabrani. Konačnu listu od deset stadiona potvrdio je UEFA-in izvršni komitet 25. januara 2013. godine.
Kampovi reprezentacija
Svaka reprezentacija učesnica Evropskog prvenstva 2016. imala je kamp u kojem je bila smještena za vrijeme između odigravanja utakmica. Od 66 kampa, 24 reprezentacije su bazne kampove potvrdile do 31. januara 2016.
Odabrani bazni kampovi reprezentacija učesnica objavljeni su 2. marta 2016:
Pravila takmičenja
Ukoliko dvije ili više ekipa budu imati isti broj bodova na završetku grupne faze takmičenja, primjenjivaće se sljedeći kriteriji:
Četiri najbolje trećeplasirane ekipe se određuju prema sljedećim kriterijima:
Grupna faza
Raspored takmičenja u grupnoj fazi UEFA je objavila 25. aprila 2014. godine. Vrijeme odigravanja utakmica su prikazana po lokalnom vremenu, CEST (UTC+2). Pobjednici grupa, drugoplasirane ekipe i četiri najbolje ekipe će obezbjediti učešće u nokaut fazi takmičenja.
Disciplina
Nogometaši su automatski suspendovani za sljedeću utakmicu ako učine sljedeće prekršaje:
Spisak sljedećih nogometaša prikazuje igrače suspendirane za neke od utakmica Evropskog prvenstva u nogometu 2016:
IC 1469
IC 1469 (također poznat kao PGC 164479) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 910 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodolija. Najveći prečnik je 0,50 (132 hiljade sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (79 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 4. novembra 1891. godine.
NGC 1678
NGC 1678 (također poznat kao MCG 0-13-19 i PGC 16179) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 219 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Orion. Najveći prečnik je 1,10 (70 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (51 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. februara 1786. godine.
IC 1469
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kal Penn
Kao glumac poznat je po ulogama Kumara Patela u seriji filmova Harold i Kumar i dr. Lawrencea Kutnera u FOX-ovoj medicinskoj seriji Dr. House. Također je poznat po filmu Imenjak (The Namesake), koji je dobio dobre ocjene od kritičara. Predavao je i na Univerzitetu Pennsylvanije kao gostujući predavač u programu Filmskih studija.
8. 4. 2009. objavljeno je da će se Penn pridružiti administraciji Baracka Obame kao pomoćnik direktora Ureda Bijele kuće za javne poslove. To je učinilo potrebnim da se njegov lik, Kutner, isključi iz Dr. Housea. Penn je 1. 6. 2010. dao ostavku na spomenutu funkciju kako bi se nakratko vratio glumi. Snimio je 3. nastavak iz serije filmova Harold i Kumar, a zatim se vratio u Bijelu kuću na istu funkciju.
Djetinjstvo i obrazovanje
Rođen je kao Kalpen Suresh Modi, od oca Suresha (inžinjer) i majke Asmite (evaluatorica parfema). Roditelji su mu emigrirali iz Indije, a pripadaju narodu Gudžarati. Izjavio je da je na njegovo zanimanje na politiku značajno utjecalo to što su njegov djed i baka marširali s Mahatmom Gandhijem u borbi za nezavisnost Indije.
Pohađao je srednju školu u Marlborou (New Jersey) i svirao je baritonski saksofon u jazz-bendu. Zatim je pohađao Akademiju scenskih umjetnosti u okviru srednje škole Howell za studente prve, druge i treće godine; prebacio se u srednju školu u Freehold Townshipu na apsolventskoj godini. Bio je aktivan u školskim pozorišnim aktivnostima, a konkurisao je i za forenzički tim iz Freehold Townshipa. Zatim se upisao na UCLA, gdje je diplomirao film i sociologiju.
Glumačka karijera
Prva Pennova uloga na velikom ekranu bila je u filmu Express: Aisle to Glory. Otada se pojavio u sljedećim filmovima: Američki Desi, Dernek film, Najbolje iz Malibua, Nešto poput ljubavi, Čovječe, gdje je zabava?, Ljubav nema cijene, Superman: Povratak, Dernek film 2, Veliki film, Imenjak, serija filmova Harold i Kumar te nepotpisano pojavljivanje u Bitki za Božić.
Rekao je da je svoje umjetničko ime "napravio" kao šalu: "Skoro kao šala da dokažem prijateljima da griješe i polovično kao pokušaj da provjerim da li će upaliti ono što mi je rečeno (tj. da su anglizirana imena privlačnija u industrijama u kojima dominiraju bijelci). Stavio sam 'Kal Penn' na moju biografiju i fotografije." Broj povratnih poziva za audicije koje je dobio porastao je za 50%. Izjavio je da preferira originalno ime i da "Kal Penn" koristi samo u profesionalne svrhe.
U januaru 2007. pojavio se u prve 4 epizode 6. sezone serije 24 kao Ahmed Amar, tinejdžer-terorist. Rekao je da je skoro odbio tu ulogu zbog lične etike, izjavivši: "Imam veliki politički problem s tom ulogom. To je u suštini bilo prihvatanje jednog oblika rasnog profiliranja. Mislim da je to odbojno. Ali to je bilo prvi put da sam imao priliku da dignem stvari u zrak i uzmem jednu porodicu za taoce. Kao glumac, zašto ne bih trebao imati takvu priliku? Zato što sam smeđeg tena i što bih se trebao bojati veze između medijske slike i načina na koji ljudi razmišljaju?"
Također u januaru 2007. pojavio se u komediji-parodiji Veliki film, te u seriji Zakon i red: Odjel za žrtve. U maju te godine dobio je nagradu Asian Excellence Award za najboljeg glumca za ulogu u Imenjaku.
Osim uloge u Dr. Houseu, najpoznatiji je po ulozi u filmu Harold i Kumar (kasnije su snimljena još 2 nastavka). Tu glumi Kumara Patela, pušača marihuane, koji s prijateljem Haroldom Leejem (John Cho) odlazi u restoran brze hrane White Castle. Za razliku od Kumara, Penn je vegetarijanac i ne puši marihuanu, tvrdeći da to nije za njega.
13. jula 2011. na Facebooku je objavljeno da će se Penn pridružiti ekipi serije Kako sam upoznao vašu majku u njenoj 7. sezoni.
Politički interesi
mini|desno|250px|Penn govori na skupu u kulturnom centru Nyumburu Univerziteta Maryland u sklopu Obamine predsjedničke kampanje. Penn je bio pristalica predsjedničke kampanje Baracka Obame 2007. i 2008. godine i član Obaminog Nacionalnog komiteta za politiku u vezi s umjetnošću. Pojavio se u Obaminom videoklipu "Sí Se Puede Cambiar", te na Obaminoj inauguralnoj proslavi u Lincoln Memorialu 18. 1. 2009, zajedno s komičarem Georgeom Lopezom.
Ostale aktivnosti
2008. godine Penn je radio kao gostujući predavač Azijskoameričkih studija na Univerzitetu Pennsylvanije. Držao je dva kursa: "Imidž Azijskih Amerikanaca u medijima" i "Savremeni američki tinejdžerski film".
Trenutno radi na diplomi iz oblasti međunarodne sigurnosti na Univerzitetu Stanford.
591.
Godina 591. (DXCI) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. Oznaka 591. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
12. mart
12. mart / ožujak (12. 3) jest 71. dan godine po gregorijanskom kalendaru (72. u prestupnoj godini). Do kraja godine ima još 294 dana.
Marija Makarovič
Marija Makarovič, rođena Jagodic, u Ljubljani 15. augusta 1930 je slovenska  etnologinja.
Biografija
Makarovič je rođena u Ljubljani 1930. kao treće dijete oca Antona i majke Rozalije. Osnovnu školu i klasičnu gimnaziju pohađala je u Ljubljani. Godine 1949. upisala je šumarstvo, ali je odmah prešla na Mudroslovni fakultet, na Odsjek za etnologiju. Svirala je i violinu te je uz nižu muzičku školu završila dvije godine srednje muzičke škole u Ljubljani.
Za vrijeme Drugog svjetskog rata sudjelovala je u Oslobodilačkom frontu, a 1944. godine, nakon što su braća Anton i Ladislav zatočeni i odvedeni u Dachau, grubo ju je ispitivala tadašnja ljubljanska policija. Nakon diplome na Univerzitetu u Ljubljani 1953. radila je kao kustosica u Slovenskom etnografskom muzeju. od 1953. do 1989. Od 1993. do 1997. vodila je Slovenski etnografski institut Urban Jarnik u Klagenfurtu. Godine 2001. bila je jedan od suosnivača Centra za biografska istraživanja u Ljubljani zajedno s Mojcom Ramšak. Godine 1979. dobila je Levstikovu nagradu za svoju knjigu "Kmečka abeceda i Kmečko gospodarstvo" na slovenskem jeziku. 2014. godine dobitnica je nagrade Deklica s piščalko, koju dodjeljuje Kočevska općina za profesionalizam u području umjetnosti, kulture i humanitarnih nauka. Živi u Ljubljani i udana je za etnologa Gorazda Makaroviča.
Heckler & Koch MP7
MP7 je njemački automat kojeg proizvodi Heckler & Koch (H&K) i koristi 4,6x30m streljivo. Dizajniran je u skladu sa NATO-vim potrebama za osobnim zaštitnim oružjem (PDW - Personal Defense Wearpon) sa većom mogućnošću samoobrane od običnih pištolja. MP7 je ušao u serijsku proizvodnju 2001. godine. MP7 je sposoban probiti zaštitni prsluk i dovoljno malen da može zamijeniti pištolj.
NGC 3193
NGC 3193 (također poznat kao Arp 316, MCG 4-24-27, PGC 30099 i UGC 5562) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 64 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 2,00 (37 hiljada sg) a najmanji 2,0 uglovnih minuta (37 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 12. marta 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Centar (Sarajevo)
Centar je sastavna općina Sarajeva, te kulturno, političko, privredno, trgovačko i zdravstveno središte tog grada. Zahvata zapadnu polovicu historijskog dijela Sarajeva, uključujući Ciglane, Koševsko brdo, Koševo, Marijin Dvor i Skenderiju. Graniči sa općinom Ilijaš na sjeveru, Starim Gradom na istoku, općinom Novo Sarajevo na jugu, te sa općinama Novi Grad i Vogošća na zapadu. Općina Centar se sastoji od ukupno 15 mjesnih zajednica.
Historija
1955. godine, uvođenjem komunalnog uređenja u Jugoslaviji, na teritoriji dotadašnjeg Grada, obrazovane su općine Stari grad, Centar, Novo Sarajevo, Ilidža i Vogošća.
Ustavom iz 1974. godine, općine na području Sarajeva se obavezuju da se udružuju u grad i da mu u zajedničkom interesu povjeravaju određena prava i dužnosti.
Do 1977. godine grad se podudarao sa njegovim užim područjem koje je bilo podijeljeno na 4 općine (Centar, Novo Sarajevo, Ilidža i Vogošća). Nakon toga Opština Centar je podjeljena na istoimenu općinu i Opštinu Stari grad. Prvi predsjednik Općine Centar je bio Salko Lagumdžija. Predsjednici Izvršnog odbora, nakon toga, su bili:
Nakon 1992. do danas, Načelnici Općine Centar: Predsjednici Skupštine Opštine Centar:
Nakon 1992. do danas, Predsjedavajući Općinskog vijeća:
Gazel
Gazel je vrsta kratke lirske pjesme koja se sastoji od 10 do 30 stihova koji čine kratke strofe, katreni. Ove pjesme obično imaju ljubavnu tematiku, bila ta ljubav prema ženi, prijatelju ili uzvišenom biću, Bogu. U gazelu se rimuje 2. i 4. stih, a 1. i 3. ostaju nerimovani. Ova vrsta pjesme je nastala u arapskoj književnosti, ali su je proslavili perzijski pjesnici Sadi i Hafiz. Teme ove pjesme su: ljubav, ljepota, životna radost, ponekad patnja i bol.
Gazele su pisali: