cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čad
Kultura
Proso je osnovna hrana čadske kuhinje]. Koristi se za pravljenje kuglica od paste koje se stavljaju u umake. Na sjeveru je ovo jelo poznato kao ališa; na jugu, kao bija. Riba je popularna, koja se uglavnom priprema ili prodaje kao "salanga" (sušena na suncu i lagano dimljena Alestes i  Hydrocynus) ili kao "banda" (dimljena velika riba). Carcaje'' je popularni slatki crveni čaj od lišća hibiskusa. Alkoholna pića, iako su prisutna na sjeveru, popularna su na jugu, gdje ljudi piju pivo od prosa, poznato pod nazivom billi-billi  kada se dobija iz crvenog prosa i koshat kada je od bijelog prosa.
Lokalni izbori u Bosni i Hercegovini 2004 (Bihać)
Općinski izbori za izbor Načelnika općine i za 30 članova Općinskog vijeća općine Bihać održani su 2004. godine.
Čad
Kultura
Muzička grupa Chari Jazz osnovana je 1964. godine i pokrenula Čadsku modernu muzičku scenu. Kasnije su poznatije grupe poput African Melody i International Challal pokušale spojiti modernost i tradiciju. Popularne grupe poput Tibestija brže su se usmjerile na baštinu, koristeći „sai“, tradicionalni muzički stil iz južnog Čada. Narod Čada sje obično prezirao modernu muziku. Međutim, 1995. godine veće interesovanje razvilo je i potaknulo distribuciju CD-ova i audio kaseta sa čadskim umjetnicima. Piratstvo i nedostatak zakonske zaštite za prava umjetnika ostaju problemi daljnjeg razvoja čadske muzičke industrije. thumb|250px| Gril na roštilju ili u prženju
Warren G. Harding
Politička karijera
Nastojeći lični šarm iskoristiti kako bi suzbio negativni publicitet vezan uz skandale, Harding je 1923. krenuo na veliku predsjedničku turneju po zapadnim državama SAD. Na tom putovanju bio je prvi predsjednik koji će posjetiti Aljasku. Prilikom povratka se u Vancouveru razbolio, a 2. augusta 1923. umro u San Franciscu.
Lokalni izbori u Bosni i Hercegovini 2004 (Bihać)
Općinsko vijeće
Birano je ukupno 30 članova Vijeća, te su oni izabrani po broju osvojenih glasova po listama, dok je odabir predstavnika iz pojedine partije, vršen po najvećem broju glasova. Najviše glasova dobila je Stranka demokratske akcije 4.084.
Warren G. Harding
Politička karijera
Hardingova smrt se službeno pripisivala srčanom ili moždanom udaru, ali je odbijanje gđe Harding da dozvoli autopsiju dovelo do niza teorija zavjera i špekulacija koje traju dan-danas.
Čad
Kultura
Kao i u ostalim sahelskim zemljama, literatura u Čadu imalala je ekonomski, politički i duhovni zastoj koji je zahvatio i njene najbolje poznate pisce. Čadski autori primorani su da pišu iz egzila ili iz inozemstva i stvorili su književnost u kojoj dominiraju teme političkog ugnjetavanja i historijskog diskursa. Od 1962. godine, 20 čadskih autora napisalo je oko 60 fikcijskih djela. Među najpoznatijim svjetskim piscima su Joseph Brahim Seïd, Baba Moustapha, Antoine Bangui i Koulsy Lamko. U 2003. Čadov jedini književni kritičar, Ahmat Taboye, objavio je svoju Antologiju čadske literature (Anthologie de la littérature tchadienne) kako bi dodatno prestavio čadsku literaturu na međunarodnom nivou i među mladima i kako bi nadoknadio nedostatak izdavačkih kuća i promocijskih struktura.
Nogomet je najpopularniji sport  u Čadu]. nacionalna reprezentacija pomno se prati tokom međunarodnih takmičenja, a čadski fudbaleri igrali su za francuske timove. Košarka i hrvanje slobodnim stilom se uveliko primjenjuju, potonji u obliku u kojem se hrvači oblače tradicijske životinjske kože i prekrivaju se prašinom.
Separacijski procesi
Separacione metode u hemiji se odnose na procese razdvajanja komponenata smjese mehaničkim ili hemijskim postupcima. Npr. sirova nafta je smjesa ugljikovodika, koju je potrebno razdvojiti na dijelove (frakcije). Ako je potrebno frakcija se dalje rastavlja na nove frakcije, dok se ne dobije čista supstanca.
N,N-dimetilbenzamid
N,N-dimetilbenzamid jeste hemijski spoj koji spada u grupu amina. Služi kao reagens za deoksigenaciju sekundarnih alkohola.
Rijaset
Djelatnosti obavlja kroz dvije vrste aktivnosti:
Na čelu Rijaseta nalazi se reisul-ulema.
Područja djelatnosti
""Uprava za vjerske poslove vrši nadzor nad poslovima i radom Ureda za zekat i Agencije za certificiranje halal kvalitete, Uprava za obrazovanje i nauku nad poslovima i radom fakulteta islamskih nauka, Gazi Husrev-begove medrese, Gazi Husrev-begove biblioteke i Izdavačkog centra El-Kalem, dok Uprava za ekonomske i finansijske poslove nadzire rad Vakufske direkcije, Gazi Husrev-begovog vakufa, Ureda za kurbane i Ureda za društvenu brigu, a Uprava za vanjske poslove i dijasporu nad poslovima i radom Ureda za hadž i umru. "Na čelu uprava Rijaseta su direktori uprava. Na čelu drugih organizacionih jedinica Rijaseta su rukovodioci jedinica. Zamjenika reisu-l-uleme i direktore uprava Rijaseta, na prijedlog reisu-l-uleme, imenuje Sabor Islamske zajednice. Zamjenik reisu-l-uleme i direktori uprava nakon imenovanja a prije stupanja na dužnost polažu zakletvu pred Saborom Islamske zajednice."
Avenida Paulista
mini|240px|Avenida Paulista Avenida Paulista je glavna avenija u São Paulo. Dužina avenije je 2.700 m dok je njena širina 80 m. To je glavni finansijski centar, a otvorena je 1896.
NGC 6826
NGC 6826 je planetarna maglina i nalazi se u sazviježđu Labud. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 6. septembra 1793. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Avenida Paulista
Ova avenija se smatra najvećom finansijskom institucijom u svijetu, i simbol je privredne moći države Sao Paulo. Često se poredi sa petom avenijom u New Yorku, možda više zbog svog finansijskog, kulturnog i poslovnog statusa. Iako je prostranija, ima dvije ceste, sa saobraćajem koji ide u suprotnim pravcima.
Avenida Paulista noću
Noću ova avenija je prekrasna ulica za voziti i vidjeti prekrasna gradska svjetla. Po danu, međutim, to je najbolje istražiti pješice. Saobraćaj duž avenije je intenzivan uz velike gužve, a metro je najbolji način da dođete do Paulista avenije, i istraživanje pješice je lahko uz hod koji ne traje jako dugo.
Cijeli put je dobro opslužen sa autobusima i podzemnom željeznicom (efikasan sistem metroa) čije linije idu ispod avenije s jednog kraja na drugi uz nekoliko stanica.
Svaki dan, stotine i stotine ljudi dolaze i odlaze na njihovim velikim blokovima raditi. Preko vikenda, postoji još jedna gužva u potrazi za zabavom i kulturom ili ljudi samo žele da hodaju po najvoljenijoj aveniji u Sao Paulu.
Historija
Avenida Paulista je osnovana 8. decembra 1851, a urađena je po dizajnu Joaquima Eugenija de Lime iz Urugvaja. U to vrijeme ova avenija je smatrana velikim projektom zbog njene 2,8 km. širine koju je Eugenio de Lima dizajnirao.
Ova avenija koja je otvorena u decembru 1891, uglavnom se smatra drugom najskupljom nekretninom bilo gdje u latinskoj americi, nakon Avenida Presidente Masaryk u Mexico City.
Do 1900. veliki trgovci kafom odselili su iz Higienópolisa da pokažu svoje bogatstvo kroz nove palate okružene prostranim vrtovima koji se protežu duž 3 km. dugom Avenida Paulista. U 1960-im, ova avenija je ličila na ogromno gradilište, s bankama i drugim poslovnim organizacijama koje se takmiče u postavljanju sve viših zgrada.
Veliko širenje Avenide Pauliste počela je u 20. vijeku s industrijalizacijom, koja je privukla još više imigranata poput Arapa i Židova. Danas se Avenida Paulista smatra jednim od glavnih poslovnih centara u gradu i jedna od najvećih avenija u Južnoj Americi i u svijetu.
Halid Hadžimulić
'''Halid ef. Hadžimulić''' (rođen 16. oktobra 1915. godine u Sarajevu, Bosna i Hercegovina - umro 8. januara 2011. godine. u Sarajevu ) bio je jedan od najcjenjenijih islamskih učenjaka u Bosni i Hercegovini
Biografija
Mekteb je završio u Džininom sokaku pred svojim ocem Ali-ef Hadžimulićem. Hifz je završio za dvije godine (1923-1924.), ali je polagao i zvanično postao hafiz 1963. godine. Hafiska dova je proučena 25. aprila 1963. godine u Carevoj džamiji u Sarajevu, a dovu je proučio hafiz Asim-ef. Sirćo. Završio je Šerijatsku gimnaziju u Sarajevu 1937. godine. Studirao je filološke fakultete u Zagrebu i Sarajevu. Poznavao je sedam jezika: arapski, perzijski, turski, francuski, njemački, engleski i latinski. Bio je dugogodišnji službenik Gazi Husrev-begove biblioteke, glavni imam i hatib Careve džamije u Sarajevu, te predavač Mesnevije. Iza njega su ostali brojni prijevodi i obrađeni rukopisi.
Smrt
Umro je u Sarajevu, 8. januara 2011. godine. Dženazu namaz mu je klanjao Reisu-l-ulema dr. Mustafa ef. Cerić. Ukopan je pored novosagrađene Bakr babine džamije, na At mejdanu, u Sarajevu.
Medžlis
Medžlis je lokalna organizaciona jedinica Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini. U hijerarhijskom smislu nakon džemata koji je osnovna jedinica, medžlis je najniža organizaciona jedinica i lokalnog je tipa jer u pravilu obuhvata džemate jednog područja.
Na teritoriji Bosne i Hercegovine egzistira ukupno 88 medžlisa.
Status i organizacija
Status medžlisa unutar Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini regulisan je članovima (od 39. do 42) Ustava. Obično se granice jednog medžlisa poklapaju sa administrativnim granicama određene općine ili u krajnjem slučaju medžlis mogu činiti najmanje sedam džemata povezanih u jednu cjelinu. Odluku o formiranju novog medžlisa ili pripajanju postojećeg medžlisa drugom medžlisu donosi Sabor Islamske zajednice na prijedlog Rijaseta. Medžlis ima i organe a to su: skupština i izvršni odbor. Članovi i skupštine i izvršnog odbora se biraju sa područja medžlisa i to tokom izbora koji se organizuju unutar Islamske zajednice. Skupština predstavlja zakonodavni organ medžlisa sa nadležnostima utvrđenim Ustavom dok je izvršni odbor izvršno tijelo medžlisa koje se sastoji od najmanje pet a najviše od 15 članova a u zavisnosti od brojnosti pripadnika islamske zajednica na području dotičnog medžlisa. Glavni imam je po automatizmu član izvršnog odbora a nadležan je za organizaciju i izvršavanje vjerskih poslova i aktivnosti na području medžlisa a odgovoran je također i za rad imama, hatiba i muallima.
Vjetroelektrana
mini|desno|300px|Vjetroelektrane Royd Moor u [[Ujedinjeno Kraljevstvo|Ujedinjenom Kraljevstvu.]] mini|desno|300px|[[Heronova vjetrenjača koja je pokretala orgulje.]] mini|desno|300px|[[Vjetroagregat iz 1888., koji se koristio za dobijanje električne energije, a sagradio ga je Charles Brush (SAD).]] mini|desno|300px|[[Vjetroelektrana Ravne 1 na Pagu.]] mini|desno|300px|[[Vjetroelektrana Trtar-Krtolin.]] mini|desno|300px|[[Vjetroagregat pretvara kinetičku energiju vjetra u električnu energiju.]]
Vjetroelektana je niz blisko smještenih vjetroagregata, najčešće istog tipa, izloženih istom vjetru i priključenih posredstvom zajedničkog rasklopnog uređaja na elektroenergetski sistem. Vjetroagregat je rotirajući mašina koji pretvara kinetičku energiju vjetra prvo u mehaničku, a zatim preko električnih generatora u električnu energiju. Pri tome se rotor vjetroturbine i rotor električnog generatora nalaze na istom vratilu. Vjetroelektana je obnovljivi izvor električne energije pokretan kinetičkom energijom vjetra.
Energija vjetra je u stvari oblik sunčeve energije. Sunce neravnomjerno zagrijava različite dijelove Zemlje i to rezultira različitim pritiscima zraka, a vjetar nastaje zbog težnje za izjednačavanjem pritisaka zraka. Postoje djelovi Zemlje na kojima puše tzv. stalni (planetarni) vjetrovi i na tim područjima je iskorištavanje energije vjetra najisplativije. Dobri položaji su obale mora i okeana (priobalna vjetroelektrana), te pučina mora (plutajuća vjetroelektrana). Pučina se ističe kao najbolji položaj zbog stalnosti vjetrova, ali cijene ugradnje i prijevoza energije usporavaju takva ulaganja.
Streljaštvo
Ipak streljaštvo se kao moderan sportski pokret razvilo tek u 19. vijeku. Na prvim Olimpijskim igrama modernog doba 1896. godine u Atini streljaštvo je bilo na takmičarskom programu.
Vjetroelektrana
Kod pretvaranja kinetičke energije vjetra u mehaničku energiju (okretanje osovine generatora) iskorištava se samo razlika brzine vjetra na ulazu i na izlazu. Albert Betz, njemački fizičar dao je još 1919. godine zakon energije vjetra, poznat kao Betzov zakon. Njegov zakon kaže da se može pretvoriti samo manje od 16/27 ili 59% kinetičke energije vjetra u mehaničku energiju pomoću turbine na vjetar. 59% predstavlja teoretski maksimum, ali u primjeni se može pretvoriti između 35% i 45% energije vjetra zbog raznih gubitaka u sistemu.
Streljaštvo
Takmičenja u streljaštvu organiziraju se iz sljedećih oružja: zračna puška, malokalibarska i velikokalibarska puška slobodnog izbora, malokalibarske puške serijske proizvodnje, malokalibarske puške sa optičkim nišanom, vojničke puške, pištolj (malokalibarski serijski i automatski, zračni, slobodnog izbora i velikog kalibra) i lovačka puška za gađanje glinenih golubova u disciplinama skit (skeet), trep (trap) i dvostruki trep (double trap).
Međunarodno takmičenje odrzano u Lionu (Francuska) 1897. god. kasnije je priznato kao prvo održano svjetsko prvenstvo. U Zürichu 1907. godine osnovan je Međunarodni streljački savez UIT (Union Internationale de Tir).
Vjetroelektrana
Za korištenje energije vjetra često se upotrebljavaju agro-hortikulturalni nazivi, pa se tako govori o vjetroparkovima, vjetrofarmama ili vjetropoljima. Na taj način se i samom nomenklaturom pokušava reći da se ne radi o „pravim“ elektranama. Zato se naglašava, vjetroelektrana jeste elektrana i to ona koja kao gorivo za proizvodnju električne energije koristi vjetar. Ona se kao i svaka druga elektrana sastoji od nekoliko dijelova, uključujući vjetroagregate (turbina i generator), transformatorske stanice, kablove i vodove, te ostale pripadajuće objekte. Na taj način se postiže sistematičnost nazivanja objekata za proizvodnju električne energije (hidroelektrana, termoelektrana, nuklearna elektrana, itd.) i nedvosmisleno se iskazuje da je vjetroelektrana elektroenergetski objekt, a ne element panoramskog ili poljoprivrednog karaktera.
Historija vjetroelektrana
Historija vjetroelektrana i korištenja energije vjetra seže u doba kada su ljudi prvi puta postavili jedra na brodove i time si omogućili daleka putovanja i isto tako odlučili svoje živote povjeriti u ruke tog nepredvidljivog obnovljivog izvora energije. Može se reći da je na neki način vjetar bio taj koji je pokrenuo eru istraživanja i omogućio prijenos robe i dobara u neslućenim količinama na velike udaljenosti. Dugo vremena nakon prvih jedara uslijedilo je korištenje energije vjetra za obavljanje mehaničkog rada u mlinovima i za pokretanje vodenih pumpi (posebno u Holandiji, na srednjem zapadu SAD-a i u zabačenim dijelovima Australije). U modernim vremenima s dolaskom i izumom električne energije počinju se upotrebljvati u svrhu proizvodnje iste, međutim tek u zadnja dva desetljeća zbog sve većeg zagađenja okoliša počinju svoj značajan uzlet, da bi danas to bio jedan od glavnih izvora energije za blisku budućnost. <!--
Prednosti i nedostaci
Prednosti vjetroelektrana su:
Nedostaci vjetroelektrana su:
Izbor položaja vjetroelektrana
Iako je vjetropotencijal najvažniji čimbenik za izbor položaja vjetroelektrane, postoji i niz drugih faktora koji se moraju zadovoljiti. Izbor položaja provodi se u dva koraka. Najprije se određuju područja koja su nepogodna za izgradnju zbog sljedećih razloga: U drugom koraku provodi se vrednovanje makrolokacije na temelju kriterija kao što su: Unutar odabranih makrolokacija izdvajaju se mikrolokacije. Za vredovanje i izbor najpovoljnije mikrolokacije može se primijeniti načelo slično izboru za makrolokaciju. Nakon izbora mikrolokacije kreće se s mjerenjem karakteristika vjetra (brzina, smjer i drugo). Na temelju analize izmjerenih podataka u određenom vremenskom periodu (minimalno 1 godina) izrađuje se studija izvodljivosti u kojoj će se odrediti veličina i broj vjetroagregata, odnosno najoptimalniji kapacitet lokacije. Prema navedenim faktorima, idealna vjetroelektrana je ona koja je smještena na mjestu koje ima povoljan vjetropotencijal, nalazi se blizu električne mreže, ima dobar cestovni pristup, a njena gradnja je u skladu s namjenom prostora i s uvjetima zaštite okoliša.
Vjetropotencijal
Vjetropotencijal je najvažniji faktor za izbor položaja vjetroelektrane. To su zapravo karakteristike vjetra na pojedinoj lokaciji. Najvažnija karakteristika je srednja godišnja brzina vjetra na određenoj visini iznad tla. Naime, vjetrogenerator se pokreće kada brzina vjetra poraste iznad otprilike 3 m/s. Pri toj brzini proizvodnja električne energije je vrlo mala. Porastom brzine, količina električne energije se povećava do maksimalne, koja se postiže na brzini vjetra od oko 12 m/s. Daljnjim porastom brzine vjetra količina proizvedene energije se više ne povećava. Kada brzina poraste preko 25 do 30 m/s, vjetroagregat se isključuje jer ne može podnijeti mehanička opterećenja koja uzrokuju tako velike brzine vjetra. Iz opisanog načina rada vjetrogeneratora možemo zaključiti da je za idealnu proizvodnju električne energije potrebna brzina vjetra od oko 12 m/s.
To je samo prvi korak u određivanju vjetropotencijala. Potrebno je potom razmotriti kako je brzina vjetra raspoređena tokom godine. Npr. u godišnjem prosjeku može biti sadržan velik broj sati s brzinom vjetra iznad 30 m/s ili ispod 3 m/s, što zapravo nije pogodno za iskorištavanje. Možemo zaključiti da je za energetsko iskorištavanje optimalan vjetar do srednje jakosti, bez velikih oscilacija, i koji ima što veću učestalost. Zbog jake zavisnosti prinosa energije (a samim time i ekonomske isplativosti) od brzine vjetra (zavisnost energije vjetra od kuba brzine vjetra), potrebna su tačna mjerenja vjetra na samoj lokaciji. Mjerenja se obavljaju pomoću anemometara koji su pričvršćeni na stubove, približno na visini osi na kojoj će se nalaziti vjetroagregati (iako se zadnjih godina bilježi rast tzv. udaljenih mjerenja pomoću LIDAR-a). Obično treba postaviti više stubova na lokaciji u vremenu od barem 6 mjeseci, a preporučava se da to vrijeme mjerenja bude nekoliko godina. Brzina vjetra je osnovni faktor od kojeg se kreće pri projektiranju svih vjetroagregata koji će se nalaziti na lokaciji, njihovog broja i prostornog razmještaja. Brzina vjetra također služi kao polazna tačka za sve proračune o ekonomskoj isplativosti i proizvodnji energije. Osjetljivost doprinosa energije o brzini vjetra zavisi i od brzine samog vjetra. Zbog toga je posebno važno tačno mjeriti brzine vjetra na lokacijama gdje je ta brzina manja.
Za određenu lokaciju bitno je poznavati i smjerove iz kojih puše vjetar (ruža vjetrova), da bi se odredio najoptimalniji raspored vjetroagregata kako bi maksimalno iskoristili vjetar iz svih smjerova. Druga najvažnija karakteristika vjetra, osim srednje brzine, je i raspodjela brzine vjetra. Weibullova krivulja je alat koji nam služi za realističnu raspodjelu brzine vjetra. Tri godine mjerenja značajno smanjuje odstupanja brzine vjetra u odnosu na dugogodišnje oscilacije vjetra, na 3% u brzini vjetra i oko 4% u proizvodnji energije. Ostali bitniji podaci o vjetru su dugoročna gustoća zraka na lokaciji i intenzitet turbulencije vjetra na lokaciji. Sami po sebi ne utječu na proizvodnju energije iz vjetra, ali utječu pri određivanju opterećenja na lopatice rotora i na očekivani vijek trajanja samog vjetroagregata.
Vrste vjetroelektrana
mini|desno|300px|[[Vjetroelektrana Roscoe je druga najveća kopnena vjetroelektrana u svijetu.]] mini|desno|300px|Priobalna vjetroelektrana Lillgrund ([[Švedska).]] mini|300px|desno|Prvi veći plutajući [[vjetroagregat Hywind, koji je sklopljen u Stavangeru (Norveška), prije nego je postavljen u Sjevernom moru.]]
Vjetroelektane se mogu podijeliti na kopnene vjetroelektane, priobalne vjetroelektane, plutajuće vjetroelektrane i zračne vjetroelektrane. Najveći proizvođači električne energije pomoću vjetra su SAD, Njemačka, Španija i Kina (energija vjetra u Kini).
Kopnene vjetroelektane
Kopnene vjetroelektane se grade na čvrstom tlu i najčešći su oblik vjetroelektrana. Najveće kopnene vjetroelektane u svijetu su:
Priobalne vjetroelektrane
Priobalna vjetroelektrana (engl. Offshore wind park) je vrsta vjetroelektrane s čvrstim temeljima koja se gradi na moru (ima planova gradnje i na jezerima), uglavnom u priobalnom području, gdje je dubina vode obično manja od 60 metara (udaljenost od obale do najviše 50 kilometara), za razliku od plutajućih vjetroelektrana, koje se grade na pučini. Činjenica da voda (a posebice duboka voda) ima manju površinsku "hrapavost" od kopna jako utječe na brzine vjetra, koje su mnogo veće na moru. Faktori snage su mnogo veći kod takvih instalacija. Kod lokacija s produženim plićinama (kao primjerice u Danskoj), vjetroelektrane je lako sagraditi. Općenito govoreći, morske instalacije vjetroagregata su načelno skuplje od kopnenih. To je zbog toga što su im tornjevi viši kada se uračuna dio ispod vode i što je sama izgradnja skuplja. Proizvedena električna energija se do kopna prenosi putem podmorskog kabela. Održavanje je također skuplje, a mora se paziti i na zaštitu od korozije, zbog čega se često dodaju dodatni premazi i katodna zaštita. Takve turbine su najveće turbine u pogonu i predviđa se da će njihova veličina (i insalirana snaga) i dalje rasti (preko 6 MW). Vjetroelektrane smještene na moru znaju imati i više od 100 vjetroagregata.
Plutajuće vjetroelektrane
Plutajuća vjetroelektrana ili pučinska vjetroelektrana je vrsta vjetroelektrane koja se postavlja na plutajuću strukturu u dubljem moru, gdje nije moguće postaviti priobalnu vjetroelektranu. Plutajuće vjetroelektrane su složene i zahtijevaju veće početne troškove, ali su nove studije pokazale je da zbog njihovih mogućnosti da pristupe snažnijim vjetrovima dalje na moru imaju isplativost primjene. Obično se više plutajućih vjetroagregata povezuju zajedno u vjetroelektranu, kako bi se koristio zajednički podvodni kabel za prijenos električne struje.
Visinske vjetroelektrane
Koncept visinskih vjetroelektrana se zasniva na iskorištenju energije vjetra u višim slojevima atmosfere. One predstavljaju dizajnirani koncept vjetroelektrana koji su na različite načine podignuti u visinu bez podrške tornja. Možemo ih podijeliti u dvije skupine: one za iskorištavanje vjetra na nižim visinama te na one koje to mogu na višim visinama. Tokom posljednjih 20 godina napravljeno je nekoliko desetaka projekata i koncepata od kojih se istaknula nekolicina koje imaju šanse za realizaciju. Zajedničko im je to što su predviđene za iskorištavanje vjetra na visinama većim nego što to mogu vjetroelektrane montirane na tlu, mogućnost montaže na bilo kojoj lokaciji na svijetu te su u potpunosti ekološki prihvatljive, budući da ne ispuštaju stakleničke plinove. Visinske vjetroelektrane na taj način mogu proizvoditi električnu energiju 90% vremena, dok bi one na zemlji to činile maksimalno 35% vremena. To bi rezultiralo pojeftinjenjem električne energije i zahtjevalo bi manje vjetroelektrana za istu količinu električne energije.
Vjetroelektrane u Hrvatskoj
Vjetroelektrane u Hrvatskoj su započele svoj razvoj još 1988, kada je Končar postavio prvi vjetroagregat u brodogradilištu Uljanik, koji se i danas tamo nalazi, ali je onda razvoj istog obustavljen. Danas Končar ima postavljen prvi prototip svog modernog vjetroagregata na lokaciji Pometeno brdo u blizini Splita.
Posmatrajući karakteristike vjetra na prostoru Hrvatske, može se zaključiti da Hrvatska ima na desetke područja koja imaju zadovoljavajući vjetropotencijal za izgradnju elektrana. Mjerenja određenih karakteristika vjetra (brzina, smjer, učestalost) pokazala su kako je za iskorištavanje energije vjetra povoljnije područje Jadrana od kontinentalnog dijela Hrvatske. Stoga su prve vjetroelektrane u Hrvatskoj izgradene upravo na tom području. Za projekte vjetroelektrana je do sada iskazano najviše interesa na područjima Zadarske, Šibensko-kninske, Splitsko-dalmatinske i Dubrovačko-neretvanske županije.
U Hrvatskoj je trenutno 8 vjetroelektrana koje su u normalnom radu (juli 2012.) i koje isporučuju električnu energiju u elektroenergetski sistem Hrvatske. Instalirana snaga svih vjetrolektrana je 130 MW, u radu je 79 vjetroagregata koji isporučuju godišnje oko 383 GWh električne struje. Za usporedbu Termoelektrana Plomin ima snagu 330 MW i isporučuje godišnje oko 2173 GWh električne struje.
Vjetroagregati
mini|250px|desno|Vjetroturbine s okomitom (vertikalnom) osi. mini|250px|desno|[[Darrieusova turbina|H – Darrieusov rotor.]] mini|130px|desno|Savoniusov rotor. mini|250px|desno|Glavni [[dijelovi vjetroagregata s vodoravnom (horizontalnom) osi: 1. temelj, 2. priključak na elektroenergetski sistem, 3. stub, 4. ljestve za pristup, 5. zakretnik, 6. kućište stroja ili gondola, 7. električni generator, 8. anemometar, 9. kočioni sistem (elektromagnetska ili mehanička kočnica), 10. prijenosnik snage (obično multiplikator), 11. lopatice rotora, 12. sistem zakretanja lopatica (eng. pitch), 13. glavčina rotora.]] mini|250px|desno|Karakteristika snage vjetroagregata u ovisnosti o brzini vjetra. Vjetroagregat je rotirajući stroj koji pretvara kinetičku energiju vjetra prvo u mehaničku, a zatim preko električnih generatora u električnu energiju. Pri tome se rotor vjetroturbine i rotor električnog generatora nalaze na istom vratilu. Vjetroagregati koriste energiju vjetra, koja se ubraja u obnovljive izvore energije.
Izvedbe vjetroagregata
Potoji čitav niz podjela vjetroagregata, pa ih tako u ovisnosti prema nekim konstrukcijskim i radnim značajkama razvrstavamo po:
Vjetroagregati s okomitom (vertikalnom) osi
Vjetroagregati s okomitom (vertikalnom) osi su najstariji sistemi za iskorištavanje energije vjetra. Danas također postoje koncepti modernih vjetroagregata koji imaju okomit položaj osi. Negativna strana ove vrste vjetroagregata je manja iskoristivost od vjetroagregata s horizontalnom osi, a pozitivne strane su:
Savoniusov rotor radi na principu otpornog djelovanja koji kombinira sa potiskom. Sastoji se od dvaju polucilindričnih lopatica koje su otvorene na suprotnim stranama. Blizu osi, lopatice se preklapaju tako da preusmjereni vjetar može strujati iz jedne lopatice u drugu. Ova vrsta rotora ima veću iskoristivost od rotora baziranih samo na otpornom djelovanju, ali manju od rotora primarno baziranih na potisku. Ovaj tip rotora ima prednost koja se bazira na tome da se mogu početi vrtjeti na malim brzinama vjetra, dok im je loša strana u tome što je potrebno puno materijala za njihovu izradu.
Darrieusov rotor je 1929. konstruirao Francuz Georges Darrieus. Ova vrsta rotora se sastoji od dvije ili tri lopatice koje imaju oblik parabole. Profil rotorskih lopatica oblikom odgovara radu na principu potiska. Iskoristivost ovih rotora je puno veća od iskoristivosti Savonius-ovih rotora. Glavni nedostatak Darrieus-ovog rotora je u tome što ne može sam započeti rotaciju te zbog toga uvijek zahtjeva pomočni uređaj za pokretanje.
Daljnjim razvojem Darrieusovog rotora razvijen je H rotor ili H – Darrieus-ov rotor. Ovaj rotor se još naziva i Heidelberg rotor po tvrtki Heidelberg Motor. Generator sa permanentnim magnetom je integriran u samu strukturu rotora i ne zahtjeva sistem prijenosa.
Vjetroagregati s vodoravnom (horizontalnom) osi
Vjetroagregati s vodoravnom (horizontalnom) osi su danas najzastupljeniji tip vjetroturbina. Vjetroagregati su došli do vrlo visokog stupnja tehničke razvijenosti i dosežu snage od nekoliko megawata, dok su vjetroagregati u 1980-tim godinama bili u rangu snage ispod 100 kW.
Dijelovi vjetroagregata
Dijelovi vjetroagregata su: rotor ili vjetroturbina (sastoji se od glavčine, vratila i lopatica – obično 3 lopatice), kočioni sistem, elementi za uležištenje sporohodnog vratila, upravljački i nadzorni sistem električni generator, zakretnik ili oprema za zakretanje, kućište stroja ili gondola, stup, prijenosnik snage (obično multiplikator), temelj, transformator, spoj na elektroenergetski sistem i posebna oprema.
Ograničavanje izlazne snage i zaštita od oluja
Energija koja može biti preuzeta od vjetra ovisi o brzini vjetra. Poslje dostizanja nominalne snage, snaga vjetroagregata bi trebala ostati konstantna kod svih brzina vjetra večih od nominalne brzine zbog toga jer turbina i generator ne mogu podnjeti više energije. Zbog toga, vjetroelektrana mora limitirati snagu pomoću jedne od dvaju slijedećih metoda:
Metoda zavjetrine (engl. stall control) se bazira na efektu stvaranja vrtložnih struja, a sa time i zavjetrine kod velikih upadnih kutova koji se sami povećavaju pri povećanju brzine vjetra. Ovaj efekt uništava uzgon na površini zahvaćenoj ovim efektom te na taj način limitira snagu koju vjetar prenosi na lopatice rotora. Kod ovoga načina zaštite vjetrogeneratora lopatice rotora se ne pomiču, te kut pod kojim su postavljene uvijek ostaje konstantan. Ovakav način zaštite vjetrogeneratora se realizira samom konstrukcijom rotora te ne zahtijeva napredne tehničke sisteme za njen rad. Negativna strana ovakvog načina zaštite vjetrogeneratora je u tome što ne omogučava nikakvo naknadno upravljanje zbog toga što je ovaj način zaštite isključivo pasivan. Maksimalnu snagu novodizajniranog rotora nije lako procijeniti zbog kompliciranog matematičkog proračuna strujanja fluida. Nakon dosizanja maksimalne snage, izlazna snaga generatora zaštičenog ovom metodom opada. Ovako zaštićeni sistemi moraju imati još dodatne aerodinamičke kočnice koje pomažu vjetrogeneratorima sa ovakvim načinom zaštite da prežive oluje.
Metoda promjene kuta lopatica rotora (engl. pitch control) se zasniva na zaštiti svojih vjetroagregata pomoću promijenjivog kuta lopatica rotora, iako je ovu metodu zaštite tehnički puno teže izvesti. Međutim, pošto je ova metoda zaštite aktivna metoda, ona se može prilagoditi različitim uvijetima. Zaštita metodom promjene kuta lopatica rotora automatski prilagođava kut lopatica rotora, a samim time i upadni kut, smanjujući ga ili povečavajući, ovisno o prilikama. Lopatice rotora se okreću u vijetar prilikom većih brzina vjetra, smanjujući upadni kut i tako se aktivno smanjuje ulazna snaga na lopaticama rotora. Izrada ovako zaštičenih i kontroliranih vjetroagregata je složenija, zato jer lopatice rotora moraju biti pomično učvrščene na vrh osovine, i mora postojati još dodatni motor koji mi upravljao nagibom lopatica. Manji sistemi uobičajeno upotrebljavaju mehanički kontroliran mehanizam promjene kuta lopatica rotora oslanjajući se na centrifugalnu silu. Ako se vjetrogenerator kompletno isključen zbog zaštite od oluje i ako ima mogučnost zakretanja kuta lopatica rotora, mogu joj se lopatice rotora okrenuti u položaj pera (najmanja moguća silueta koja stoji na putu vjetra), te se tako smanjuje njen otpor vjetru i mogučnost oštečenja.
Za zakretanje vjetroagregata u horizontalnom smjeru cijelo kučište vjetrogeneratora s rotorom, prijenosom i generatorom mora biti pomično postavljeno na vrhu stupa. sistem za mjerenje vjetra smješten na kučištu mjeri i izračunava brzinu i smjer vjetra i prema tim podacima upravljački sistem odlučuje kada, za koliko i u kojem smijeru zaokrenuti kučište i rotor vjetrogeneratora. Kada kučište i rotor dođu u optimalni položaj pokreče se horizontalna kočnica koja drži vjetrogenerator u tom položaju. U stvarnosti postoji uvijek malo odstupanje od smjera vjetra i optimalnog položaja rotora. To odstupanje uobičajno iznosi oko 5%.
Električni generatori
Turbinski dio vjetrenjače s rotorom, kočnicama i prijenosnikom snage predstavlja važan dio cjelokupnog sistema, čija je osnovna funkcija pogon generatora. Za pravilan i siguran rad vjetroagregata, generator mora ispunjavati određene zahtjeve kao što su: Uzimajući u obzir nepogodne i promjenjive uvijete rada (povećane vlažnosti, slanosti, zatim otpornost na krute čestice, povišenu temperaturu i dr.) pred generatore se također postavlja zahtjev pouzdanosti sa što je moguće manje održavanja. Razni su kriteriji prema kojima se može izvršiti podjela generatora. Tako se prema načinu rada generatori mogu podijeliti na generatore za: Prema vrsti električne struje koju generatori generiraju, generatori mogu biti: Prema načinu okretanja generatori mogu biti: Također postoji podjela prema veličini tj. snazi.
Generatori s promjenjivom brzinom okretanja su: Generatori s nepromjenjivom brzinom okretanja su:
Utjecaj vjetroelektrana na okolinu
Vjetroelektrane ne zahtijevaju potrošnju goriva za kontinuiran rad, nemaju nikakvu emisiju direktno vezanu uz proizvodnju struje. Vjetroelektrane ne proizvode ugljik dioksid, sumpor dioksid, živu, čestice, i mnoge druge vrste zagađenja zraka, kao što stvaraju fosilna goriva. Vjetroelektrane troše resurse samo u proizvodnji i izgradnji. Tjekom proizvodnje vjetroelektrane, čelik, beton, aluminij te drugi materijali, moraju se proizvesti i transportirati koristeći procese koji zahtijevaju mnogo energije. Pri tim procesima koriste fosilne izvore energije. Proizvođač vjetroelektrana Vestas, tvrdi da se početna emisija ugljik-dioksida isplati u roku od otprilike devet mjeseci rada vjetroelektrana u blizini obale.
Studija iz 2006. zaključila je da je emisija ugljik-dioksida CO2 od energije vjetra između 14 do 33 tona po GWh proizvedene energije. Većina emisije CO2 dolazi od proizvodnje betona za temelje vjetroturbine. Studija Irske nacionalne mreže govori da "Proizvodnja električne energije iz vjetra smanjuje potrošnju fosilnih goriva te time smanjuje emisiju CO2, uočili su smanjenje u emisiji CO2 u razini od 0,33 do 0,59 tona CO2 po MWh. Studija UKERC-a o intermitentnosti također zaključuje da energija vjetra može zamijeniti proizvodnju baziranu na fosilnim gorivima, smanjujući i potrošnju goriva i emisiju ugljik-dioksida.
Ispitivanja pokazuju da vjetroelektrane imaju sve veću podršku medu ljudima. Tako 71% stanovništva u Evropskoj uniji iskazuje svoju podršku za gradnju vjetroelektrana (izvor: ewea.org). Postotak podrške vjetroelektranama je još veći kod dijela stanovništva koje u blizini svog životnog prostora ima izgrađene vjetroelektrane. Vjetroelektrane su također odraz razvoja i brige neke zemlje za svoju okolinu, zrak, zdravlje i hranu, te kao takve stvaraju pozitivnu sliku o regiji u kojoj se nalaze.
Pozitivni utjecaji na okoliš
Prilikom rada vjetroenergetskih postrojenja ne dolazi ni do kakvih emisija ispušnih plinova ili krutih čestica, niti postoje drugi oblici zagađivanja okoline koji karakteriziraju konvencionalne energetske objekte i nuklearne elektrane. Instaliranjem vjetroelektrana umjesto termoelektrana na fosilna goriva, sprječava se emisija ugljik-dioksida CO2. Poznato je da su ugljik-dioksid CO2 i sumpor-dioksid SO2 jedni od najvećih zagađivača našeg planeta koji stvaraju ozonske rupe, stakleničke plinove, kisele kiše, zagađuju vodu, povećavaju globalno zatopljenje i drugo. Ispod stupova vjetroelektrane mogu se obavljati poljodjelski, stočarski i slični radovi kao i ispod visokonaponske mreže. Prednost vjetroelektrana je i u tome što se mogu smjestiti podjednako na neobradivim površinama, morskoj pučini ili poljoprivrednom zemljištu, a posebnost što se prostor između stupova generatora i dalje može koristiti.
Negativni uticaji na okolinu
Jedan od najvećeg problema je buka koju stvaraju vjetroelektrane prilikom vrtnje propelera i pogonskog mehanizma  generatora  koji  je  smješten  u  gondoli. Danas buka, sa sve savršenijim tehnološkim rješenjima zvučne izolacije je smanjena kao problem. Neki smatraju da visina stupova stvara ružan ugođaj i tako narušava izgled postojećeg okoliša gdje je smještena sama vjetroelektrana. U mnogim zemljama vjetroelektrane su turistička atrakcija, te se prema stupnju uređenosti i čistoće mogu mjeriti sa nacionalnim parkovima. Samo jednu vjetroelektranu u Škotskoj (Vjetroelektrana Scroby Sands) godišnje posjeti preko 35.000 turista, a 90% ispitanih turista koji su posjetili tu škotsku vjetroelektranu izjavilo je kako su bili veoma zadovoljni izletom. Opasnost za ptice često je glavna zamjerka protiv gradnje vjetroelektrana. Međutim, studije procjenjuju da su vjetroelektrane odgovorne za 0,3 do 0,4 pogibelji ptica po gigawat-satu (GWh) struje, dok su elektrane na fosilna goriva odgovorne za oko 5,2 pogibelji po GWh.
Stanje u svijetu danas
Krajem 2010. na svijetu je bilo instalirano oko 197 GW vjetroagregata, a godišnji prirast je bio oko 35 - 40 GW (37,642 GW 2010.). Kina je preuzela vodeće mjesto u godišnjoj količini instalacija s udjelom većim od 50%, a i vodeće mjesto u ukupno instaliranoj snazi, gdje je obišla SAD. U Evropi prva dva mjesta drže Njemačka i Španija. Sektor vjetra u svijetu je tokom 2010. napravio prometa 40 milijardi eura, a u industriji vjetra je bilo zaposleno oko 670 000 ljudi. Najveći udio energije vjetra u ukupnoj proizvodnji je u Danskoj (21%), Portugalu (18%) i Španiji (16%).
Najveći svjetski proizvođač vjetroagregata je trenutno danski Vestas, drugi je kineski Sinovel, a prate ih američki GE, i kineski Goldwind. Na petom mjestu je njemački Enercon. Treba napomenuti da su moderni vjetroagregati napravljeni potpuno u skladu s zahtjevima električnih prijenosnih i distribucijskih mreža, odnosno prema pravilima funkcioniranja istih, te gotovo po svemu imaju osobine klasičnih elektrana. Jedini izuzetak je intermitentnost samog izvore energije. Comment -->
Vanjski linkovi
Elektroenergetski podaci
Ustavni sud Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini
Ustavni sud Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini je najviše tijelo za kontrolu ustavnosti u radu organa i ustanova Islamske zajednice, a njegove članove imenuje Sabor Islamske zajednice na prijedlog Rijaseta. Članovi Ustavnog suda imenuju se iz reda istaknutih poznavalaca vjerskih i društveno-pravnih nauka koji uživaju ugled u Islamskoj zajednici. Mandat članova Ustavnog suda traje šest godina i za to vrijeme oni ne mogu biti članovi predstavničkih tijela ni izvršnih organa Islamske zajednice i šestogodišnji period može se produžiti za još jedan mandat.
Odluke Ustavnog suda su obavezujuće za sve organe i ustanove Islamske zajednice, a za izvršenje odluka Ustavnog suda odgovoran je Rijaset Islamske zajednice.
Calvin Coolidge
John Calvin Coolidge Jr. (Plymouth, Vermont, 4. juli 1872. - Northampton, Massachusetts, 5. januar 1933.) bio je američki političar i 30. predsjednik Sjedinjenih Američkih Država.
Biografija
John Calvin Coolidge rodio se u Vermontu, u porodici vlasnika seoske trgovine. Roditeljski dom je napustio kako bi na Amherst Collegeu u Massachusettsu studirao pravo. Diplomirao je godine 1895. i nakon toga je otišao u Northampton gdje se počeo baviti advokaturom.
Godine 1899. Coolidge je po izabran u gradsko vijeće Northamptona. Slijedeće je godine postao gradski pravobranitelj, i na toj dužnosti ostao dvije godine. Potom je služio u tamošnjem sudu.
Coolidge je 1907. izabran za zastupnika u skupštini Massachusettsa, a godine 1910. je postao gradonačelnik Northamptona. To je bio početak njegovog političkog uspona. Godine 1912. je izabran u državni senat, gdje je od 1914. služio kao predsjednik tog zakodonodavnog tijela. Godine 1917. postao je viceguverner, a 1919. godine guverner Massachusettsa.
Coolidge kao član Republikanske stranke formalno nije pripadao njenom progresivnom, odnosno reformskom krilu, ali se kao guverner zalagao za reformske mjere poput uvođenja kontrole cijena, ograničenja radnog vremena, ukidanja dječjeg rada te čak i za obavezno učestvovanje predstavnika radnika u upravnim odborima korporacija. Ipak, pažnju nacionalne javnosti je ipak najviše privuklo njegovo slanje Nacionalne garde u Boston kako bi se slomio štrajk tamošnje policije.
Ta odlučna akcija ga je učinilo jednim od favorita reformskog krila u Republikanskoj stranci, ali njihov pokušaj da ga na konvenciji 1920. godine učine predsjedničkim kandidatom je rezultirao samo potpredsjedničkim mjestom u kampanji bezličnog Warrena G. Hardinga. Harding je izabran za predsjednika, a Coolidge postao njegov potpredsjednik.
Coolidge nije igrao važnu ulogu u administraciji, ali se sve promijenilo kada je 3. augusta 1923, prilikom posjete rodnom mjestu, probuđen iz kreveta da bi mu rekli kako je Harding nekoliko sati ranije preminuo u Kaliforniji. Coolidge je probudio svog oca, inače lokalnog javnog notara, kako bi na porodičnoj Bibliji položio predsjedničku zakletvu. Dan kasnije u Washingtonu je zakletvu ponovio pred sucem Vrhovnog suda Williamom Howardom Taftom.
Coolidgeova administracija je predstavljala istovremeno i kontinuitet i prekid s Hardingovom. Coolidge je, slično kao i Harding, držao da se federalna vlada ne treba petljati u ekonomiju te je nastavio s laissez faire politikom. Međutim, nedostatak skandala, kao i nesklonost da se upliće u bilo kakve afere je Coolidgea učinilo miljenikom američke javnosti. Jedini značajniji događaj iz tog doba bilo je formalno davanje američkog državljanstva Indijancima u tadašnjim rezervatima godine 1924.
Iste je godine Coolidge glatko izabran za republikanskog predsjedničkog kandidata. Demokrati, podijeljeni po pitanju prohibicije i odnosa prema Ku Klux Klanu, ali mu se nisu mogli suprotstaviti sa svojim kandidatom Johnom W. Davisom te su na izborima imali jedan od najgorih rezultata u historiji.
Prilikom kampanje je Coolidge po prvi put koristio radio kao novi i prilično popularni medij. Coolidge bi vjerovatno razbio Hardingov rekord u postocima, da velik broj glasača nije odnio progresivac Robert La Folette. No, i 54 % glasova je bilo dovoljno za jednu od najblistavijih republikanskih pobjeda u historiji.
Coolidge, čija administracija možda najbolje odgovara opisu Burnih dvadesetih, u Bijeloj kući je 1924. godine doživio tragediju kada mu je umro sin. Nakon tog događaja i nakon izbora, Coolidge se sve više počeo povlačiti iz javnog života, te je prije isteka mandata izjavio kako se neće natjecati na izborima 1928. godine.
Nakon izlaska iz Bijele kuće, Coolidge je neko vrijeme služio u Željezničkoj komisiji, kao i direktor osiguravajućeg društva. Godine 1929. je napisao autobiografiju, a kraće vrijeme pisao i novinske kolumne. Godine 1932. bio je duboko razočaran pobjedom Franklina Roosevelta na predsjedničkim izborima i izjavio "kako osjeća da je njegovo vrijeme prošlo". Nekoliko sedmica kasnije je umro od koronarne tromboze u dobi od 60 godina.
Zakomo
Zakomo je naseljeno mjesto u općini Rogatica, Bosna i Hercegovina.
Lokalni izbori u Bosni i Hercegovini 2004 (Bosanski Petrovac)
Općinski izbori za izbor Načelnika općine i za 17 članova Općinskog vijeća općine Bosanski Petrovac održani su 2004. godine.
Načelnik općine
Sa ukupno 719 glasova za načelnika općine izabran je Dragan Kecman, član Saveza nezavisnih socijaldemokrata (SNSD).
Općinsko vijeće
Birano je ukupno 17 članova Vijeća, te su oni izabrani po broju osvojenih glasova po listama, dok je odabir predstavnika iz pojedine partije, vršen po najvećem broju glasova. Najviše glasova dobio je Savez nezavisnih socijaldemokrata 759.
Zastava Solomonskih Ostrva
mini|desno|300px|Zastava Solomonskih Ostrva
Zastava Solomonskih Ostrva je usvojena 18. novembra 1977. Zastava je podijeljena dijagonalnom žutom linijom koja simbolizira Sunce i dijeli zastavu na plavi dio (simbol okeana) i zeleni dio (simbol kopna). Na plavom dijelu se nalazi pet bijelih zvijezda koje predstavljaju pet velikih ostrva u sklopu Solomonskih Ostrva.
IC 552
IC 552 (također poznat kao MCG 2-25-17, PGC 27665 i UGC 5171) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 269 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,00 (78 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (47 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 23. aprila 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Stroncij
Stroncij jest hemijski element sa simbolom Sr i atomskim brojem 38. U periodnom sistemu elemenata nalazi se u petoj periodi i drugoj glavnoj grupi, pa tako pripada zemnoalkalnim metalima. On je mehki i veoma reaktivni metal. Po Mohsovoj skali ima tvrdoću 1,5.
Element je otkrio Adair Crawford 1790. i imenovao ga po mjestu Strontian u Škotskoj, gdje je i otkriven. S malim primjesama drugih elemenata, ali u prilično čistom elementarnom stanju, Humphry Davy dobio ga je 1808. u procesu elektrolize. Tek 1855. Robert Bunsen uspio je dobiti čisti stroncij. Danas se elementarni čisti stroncij upotrebljava još samo za izradu katodnih cijevi, u pirotehnici (zbog crvenog plamena), trajnim magnetima i pri topljenju aluminija.
U ljudskom tijelu ima ga u veoma malim količinama, ali nema nijednu poznatu biološku ulogu niti je neophodan. Nedavno se počelo istraživati o utjecaju stroncijevih soli, naročito stroncij-ranelata, za liječenje osteoporoze.
Historija
Prve dokaze o postojanju ovog elementa našli su Adair Crawford i William Cumberland Cruikshank 1790. godine, kada su detaljnije proučili jedan mineral koji potječe iz sela Strontian iz Škotske. Dotad su taj mineral smatrali barij-karbonatom ili mineralom viteritom. Od minerala su načinili hlorid te su uspoređivali mnoge osobine barij-hlorida i novonastalog hlorida, kasnije poznatog kao stroncij-hlorid. Pritom su utvrdili da se hloridi razlikuju u rastvorljivosti u vodi, a različite su bile u forme kristala. Kasnije je Friedrich Gabriel Sulzer 1791. godine novom mineralu dao ime stroncijanit po mjestu gdje je pronađen. Sulzer i Johann Friedrich Blumenbach još su preciznije proučavali mineral i pronašli i druge razlike u odnosu na viterit, kao što su različit stepen otrovnosti i boja plamena. Sljedećih godina stroncijanit su detaljnije proučavali hemičari kao što su Martin Heinrich Klaproth, Richard Kirwan, Thomas Charles Hope i Johann Tobias Lowitz te su iz njega dobili druge spojeve stroncija.
Humphry Davy uspio je 1808. dobiti stroncij u metalnom stanju elektrolitičkom redukcijom u prisustvu crvenog živa(II) oksida, čime je nastao amalgam, te ga je na kraju pročistio destilacijom. Tako dobijeni stroncij i dalje je sadržavao tragove drugih elemenata. On ga je nazvao strontium po mineralu stroncijanitu, analogno drugim zemnoalkalnim metalima. Čisti elementarni stroncij dobio je Robert Bunsen 1855. elektrolizom istopljenog stroncij-hlorida. Također je utvrdio neke osobine metala stroncija kao što je gustoća.