cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Semir Osmanagić
Predavanja
Njegov domaćin u zapadnom dijelu otoka Jave bio je pronalazač potencijalne piramide geolog dr. Danny Hilman. On ga je upoznao s historijatom arheološke lokacije Gunung Padang te 4 kulturna sloja koja su pronađena geofizičkim mjerenjima. Primijenio je metode geoelektričnog, geomagnentog i GPR snimanja. Četvrti sloj je, prema posljednjim radiokarbonskim analizama, stariji od 23.000 godina. Unutar piramidalne građevine prekrivene zemljom, vegetacijom i mlađim kulturnim slojevima, dr. Danny Hilman otkrio je postojanje trouglastih komora, unutrašnjih tunela i vodenih tokova. Korišten je i sloj pijeska iz obližnje rijeke kao sloj građevine. Začuđujuće su sličnosti između Bosanske piramide Sunca i Piramide Padang u Indoneziji. Obje imaju geometriju piramide, korišten je lokalni materijal, otkrivene su komore i unutrašnji prolazi, te vodeni tokovi. Bosanska piramida Sunca locirana je iznad željezne ploče/rude, a indonežanska koristi vulkanski kamen (željezo) kao građevinski materijal. Željezo stvara vlastitu elektromagnetnu energiju. Korišteni su materijali koji imaju konduktivna energetska svojstva. Kvarc u Bosni i Hercegovini i kvarcni pijesak u Indoneziji. Voda ima vrlo važnu ulogu, kod stvaranja elektriciteta do ljekovitih kvaliteta. U Indoneziji, dr. Semir Osmanagić održao je predavanje u Jakarti, kojem su prisustvovali predstavnici Ministarstva kulture Indonezije, profesori i studenti univerziteta, poslovni ljudi i mediji. Dnevni list "Republika", te najčitaniji portal "Tik" prenijeli su vijest da je on potvrdio postojanje piramide Gunung Padang u zapadnom dijelu ostrva Jave u Indoneziji, za koje je izjavio:
Održan je i sastanak s ministrom kulture Vlade Indonezije Muhammadom Nuhom, te bivšim ministrom Adijem Sosonom. Ministar kulture i Semir Osmanagić dogovorili su konkretnu zajedničku saradnju, razmjenu stručnih timova tokom ljeta 2014. u Visokom i Panangu te održavanju konferencije o piramidama u Jakarti u septembru 2014.
Medijsko praćenje istraživanja
Navode se samo neka od brojnih medijskih praćenja istraživanja u Bosanskoj dolini piramida:
Naučno-popularni dokumentarni serijal "Potraga za izgubljenim civilizacijama“
Semir Osmanagić autor je i narator naučno-popularnog dokumentarnog serijala od 12 epizoda pod nazivom "Potraga za izgubljenim civilizacijama", koji je snimljen u produkciji državne Federalne televizije Bosne i Hercegovine 2007. Serijal je rađen na osnovu knjige Semira Osmanagića "Civilizacije prije početka zvanične historije" (2005.), a snimljen je u Peruu, Boliviji, na Uskršnjem ostrvu, Kostariki, Meksiku, Velikoj Britaniji, Francuskoj, Njemačkoj, Malti, Egiptu, Jordanu i Libanu.
Kritika
Na samom početku rada Semira Osmanagića na otkrivanju Bosanskih piramida bilo je mnogo kritika kako u domaćim naučnim i društvenopolitičkim krugovima, tako i u stranim, kao i pokušaja da ga se spriječi u daljem istraživanju. Istovremeno, dobivao je priznanja i podstrek da nastavi istraživanje od grupe egipatskih stručnjaka, naročito geologa Dr. Ali Barakata, koji je proveo dvije arheološke sezone u Visokom i potvrdio da je Bosanska piramida Sunca djelo ljudskih ruku, te Dr. Nabila Swelima, o čemu svjedoče i video zapisi iz 2007., na primjer: Predsjednik Vlade federacije sa egipatskim stručnjacima, kada se dr. Nabil Swelim obratio predsjedniku Vlade i rekao: „Trebamo reći prije svega svima da ovi monumenti u vašoj zemlji jesu piramide.“
Osmanagić se 2005. godine vratio u Bosnu, gdje je proglasio brdo Visočica, pored mjesta Visokog, za piramidu ilirskog porijekla, staru 10 000 godina. Početkom 2006, započeo je istraživanja uz izdašnu finansijsku pomoć vlasti Federacije Bosne i Hercegovine i veliku medijsku kampanju.
Negativne reakcije javnosti
Iskopavanja na lokalitetu srednjovjekovnog grada Visokog i mogućnost njegovog uništenja izazvala su revolt naučnika iz cijelog svijeta i proteste stručne i kulturne javnosti Bosne i Hercegovine. Osmanagić je 2007. odbranio doktorat na Sarajevskom univerzitetu sa kontroverznom tezom "Netehnološka civilizacija Maja protiv modernih tehnoloških civilizacija." Ovo je izazvalo nove kritike u javnosti Bosne i Hercegovine.
Članstvo u profesionalnim udruženjima
Osmanagić je dopisni član "Ruske akademije prirodnih nauka" (RAEN) (koja nema veze sa zvaničnom Ruskom akademijom nauka).
Od 2009. član je Aleksandrijskog društva arheologa iz Egipta, koje je osnovano 1895. i jedno je od najstarijih te vrste u svijetu.
Maje i Atlantida
U članku u "Arheološkom magazinu", Mark Rose spominje sljedeći citat iz Osmanagićeve knjige "Svijet Maja", koji po njegovom mišljenju sadrži "bizarne misli" kao što je ideja "da su Maje i drugi narodi potomci Atlantiđana, koji su na Zemlju došli iz sazviježđa Plejada."
Nacistička baza na Antarktiku
U svojoj knjizi "Alternativna historija", Osmanagić spominje knjige u kojima se govori da su Hitler i druge nacistički čelnici pobjegli u podzemnu bazu na Antarktiku.
Djela
Semir Osmanagić autor je 10-ak knjiga o drevnim civilizacijama Maja, peruanskim, meksičkim te civilizacijama Pacifika, Afrike i drevne Evrope, koje su objavljene u SAD-a, Turskoj, Estoniji, Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini.
NGC 343
NGC 343 (također poznat kao PGC 133741) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 762 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,70 (155 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (66 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Frank Muller 1886. godine.
Tomáš Masaryk
mini|TGM - 1918 Tomáš Garrigue Masaryk (Hodonín, 7. mart 1850. - Prag, 14. septembar 1937.), češki političar, filozof i sociolog.
Profesor filozofije na praškom Karlovom univerzitetu. Godine 1889. s Kramarom je osnovao liberalnu političku grupu Realisti, koja se povezala s Mladočeškom strankom. Osnivač je i ideolog liberalne Češke narodne stranke koja se borila za autonomiju Češke u sklopu Austro-Ugarske. Godine 1914. odlazi u emigraciju, gdje razvija intenzivniju političku djelatnost za stvaranje samostalne čehoslovačke države. Pred kraj rata na čelu je privremene čehoslovačke vlade. U Washingtonu je 16. oktobra 1918. godine izdao Deklaraciju o nezavisnosti Čehoslovačke. Bio je predsjednik Čehoslovačke, izabran 14. novembra 1918. godine a biran je još tri puta na tu funkciju. Dao je ostavku 1935. godine. Kao "otac domovine" smirivao je zategnute odnose čeških i slovačkih stranaka.
NGC 5048
NGC 5048 (također poznat kao ESO 443-87, MCG -5-31-41 i PGC 46179) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 201 milion sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Najveći prečnik je 1,50 (88 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (47 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 30. marta 1835. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kamen (Čajniče)
Kamen je naseljeno mjesto u općini Čajniče, Bosna i Hercegovina.
Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 2014 (UEFA)
mini|350px|
U Evropskoj zoni za kvalifikacije za svjetsko prvenstvo u nogometu 2014. takmičile su se ekipe u borbi za mjesto na mundijalu u Brazilu 2014. Proces kvalifikacija je počeo nakon okončanja evropskog prvenstva u nogometu 2012., tačnije u septembru 2012. godine.
Format
Sva 53 nacionalna tima iz UEFA zone su učestvovala u kvalifikacijama, dok će se samo njih 13 kvalifikovati za završnicu u Brazilu 2014. Izvlačenje za kvalifikacione grupe je održano u Marina da Glória u Rio de Janeiru, u Brazilu 30. jula 2011. Kvalifikacioni format je bio identičan onom iz 2010. Ekipe su bile podjeljene u 8 grupa od po 6 ekipa i jedna grupa sa 5 timova. Prvoplasirane ekipe iz svih devet grupa su se direktno plasirale za završnicu, a osam najboljih drugoplasiranih ekipa (određene učinkom protiv prvo, trećo, četvrto i petoplasirane ekipe radi ravnoteže između različitih grupa) su otišle u baraž, u kojem su međusobno izvučeni, a odmjerili su snage u dva meča (kao domaćin i na strani).
Mečevi su se odigrali između 7. septembra 2012 i 15. oktobra 2013.
Grupisanje
Za grupisanje timova u jakosne grupe korištena je FIFA-ina julska (2011) rang lista. Uzimajući u obzir složenu političku situaciju između Armenije i Azerbejdžana, te Rusije i Gruzije, UEFA je zatražila od FIFA-e da zadrži trenutnu UEFA-inu politiku da ove reprezentacije ne izvlači u zajedničke kvalifikacione grupe. Kako su Armenija i Azerbejdžan u istoj jakosnoj grupi, te dvije reprezentacije ne mogu biti izvučeni u istu grupu. Mehanizam koji će držati Rusiju i Gruziju odvojenu objavljen je tokom zasjedanja FIFA-inog organizacionog komiteta, koji je održan 29. jula 2011, nakon što je izdata FIFA/Coca Cola rang lista za juli 2011, prilikom čega su potvrđene jakosne grupe ovih reprezentacija.
Jakosne grupe su sljedeće: (rang prikazan u zagradi)
Rangiranje drugoplasiranih ekipa
Pošto jedna grupa ima ekipu manje od ostalih, utakmice protiv šestoplasirane ekipe u svakoj grupi se ne računaju pri rangiranju. Kao rezultat toga, osam susreta od svake ekipe se uračunavaju za svrhu tabele najbolje drugoplasiranih ekipa.
Druga runda (baraž)
Nakon završetka kvalifikacijskih utakmica, osam drugoplasiranih ekipa su učestovale u drugoj rundi tzv. baražu (eng. play-off round) ili dodatnim kvalifikacijama za upražnjena 4 mjesta iz evropske zone kvalifikacija (UEFA) za Svjetsko fudbalsko prvenstvo u Brazilu. Tih 8 ekipa su bili podijeljeni u 4 dvoboja na bazi dvomeča (jedan na domaćem terenu i jedan na strani). Pobjednici ovih dvoboja su se kvalifikovali za svjetsko prvenstvo. Po uzoru na evropske parove baraža za odlazak na Svjetsko prvenstvo u Južnoj Africi 2010., i za naredni Mundijal 2014. koji će se igrati u Brazilu fudbalske reprezentacije su podijeljene u dvije grupe: nosioci i nenosioci dvomeča baraža. Ove grupe su formirane na osnovu ranking liste FIFA-e objavljene 17.10.2013. godine, neposredno po okončanju kvalifikacijskih utakmica iz UEFA zone.
Izvlačenje druge runde (baraža) održano je u sjedištu FIFA-e u Zürich-u 21.10.2013. Prema pravilima FIFA-e za izvlačenje evropskih parova baraža za plasman na Svjetsko fudbalsko prvenstvo u Brazilu 2014. godine, određene su utakmice baraža na način da su uparene po jedna ekipa iz šešira nosioca i šešira nenosioca. Također je utvrđeno i koje reprezentacije će biti domaćini u prvim utakmicama baraža za plasman na SP u fudbalu 2014. godine. U tabeli su navedene utakmice evropskih parova baraža.
NGC 3542
NGC 3542 (također poznat kao IRAS 11071+3712, MCG 6-25-13 i PGC 33868) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 418 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 0,80 (97 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (37 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 26. marta 1884. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Legura
Legura je mješavina metala s jednim ili više drugih elemenata.
Čisti metali imaju uglavnom relativno loše mehaničke ili hemijske osobine. Miješanje metala s drugim elementima iz tog razloga omogućava poboljšanje mehaničkih ili hemijskih osobina metala kroz povećanje čvrstoće, obradivosti ili smanjenja podložnosti hrđanju.
Osnovni metal u leguri se naziva "bazni metal" ili "baza". Elementi koji se svjesno dodaju bazi u leguri u cilju poboljšanja mehaničkih ili hemijskih svojstava se nazivaju legurni ili dodatni elementi, dok se neželjeni elementi nazivaju onečišćenjima.
Legurni elementi su također uglavnom metali, ali se ponekad baznom metalu dodaji u drugi hemijski elementi, kao npr. ugljik u čeliku ili gusnom željezu, silicij u aluminiju itd. Ukoliko se metalu dodaje nemetal, uglavnom se radi o veoma maloj količini. Tako je npr. koncentracija ugljika u čeliku manja od 2% ukupne mase, dok se gusnom željezu dodaje manje od 6% ugljika. S druge strane se npr. mesing obično pravi od bakra i cinka u odnosu 50:50.
I u prirodi se daju naći legure, ali je to jako rijetko. U historiji je zabilježeno korištenje prirodne legure zlata i srebra pod imenom elektra.
Hartford (Connecticut)
Hartford je glavni grad američke države Connecticut. Smješten je u Okrugu Hartford na obalama rijeke Connecticut, sjeverno od sjedišta države. Prema popisu iz 2000. je imao 121.578 stanovnika, ali procjena od 1.7. 2005. godine mu daje njih 124.397. To je treći po veličini grad u državi, iza Bridgeporta i New Havena. Širi Hartford je također najveće metro područje u Connecticutu i 44. u SAD (prema procjenama iz 2004. godine) sa oko 1,184,241 stanovnika.
Grad je stekao nadimak "svjetska prijestonica osiguranja" s obzirom na to da u njemu sjedište imaju mnoge svjetske osiguravajuće kuće, a osiguranje predstavlja jednu od glavnih privrednih grana regije. Regija ima relativno mali broj stanovnika između 18 i 25 godina, iako sam Hartford ima dosta mlađeg stanovništva.
Oblast West End u Hartfordu je dom Elizabeth Parka, jednog od najvećih i najstarijih gradskih vrstova u SAD. U njemu se također nalaze poznati parkovi pod nazivima: Bushnell, Colt, Goodwin, Rocky Ridge, Keney, Pope i Riverside.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1962.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1962. bilo je četvrto svjetsko prvenstvo u biatlonu u muškoj konkurenciji, koje se održalo 4. marta 1962. u finskom gradu Hämeenlinna. Održana je samo jedna utrka na 20 km, za koju su dodjeljene medalje. Rezultati u ekipnoj konkurenciji dobijeni su sabiranjem najboljih vremena takmičara iz država, koje se imale tri predstavnika. Ovi rezultati su bili nezvanični i medalje nisu dodijeljene. Štafetne utrke su postale dio zvaničnog programa tek na svjetskim prvenstvima od 1966. godine.
Vanjski linkovi
* Svi rezultati Svjetskih prvenstava u biatlonu
Kraken
mini|200p|Slika morskog čudovišta iz [[1801.]] Kraken je imaginarno morsko čudovište, čije postojanje nije potvrdila zvanična biologija, i po mornarskim pričama iz ranijih vijekova to čudovište je bilo u stanju potopiti svaki brod.
Kraken se prvi put spominje u nordijskim legendama iz vremena Vikinga i tamo je opisivan kao zastrašujuće morsko čudovište od kojega su svi strepili. U 17. i 18. vijeku opisivan je kao križanac hobotnice i lignje divovskih razmjera. Postoje mnogi navodi od strane mornara i brodskih putnika da je Kraken viđen kako svojim divovskim pipcima potapa brod. Danas se kraken smatra za divovsku lignju, čije postojanje još uvijek nije zvanično potvrđeno.
Kraken se pojavljuje u mnogim romanima s pomorskom tematikom. Najslavniji od njih je 20.000 milja pod morem.
Cláudia Abreu
Cláudia Abreu Fonseca, poznatija po svom nadimku Cláudia Abreu (rođena 12. oktobar 1970.) je brazilska glumica.
Trapezna kost
Trapezasta kost ili trapezna kost  (velika višeugaona kost) je kost korijena šake u njenom  zglobu. Ona oblikuje rub lakatne kosti u  tunelu korijena šake.
Struktura
Trapezasta kost se odlikuje dubokim utorima na prednjoj površini. Nalazi se na radijalnoj strani karpusa, između čunaste i prve metakarpusne kosti (metakarpusna kost palca). Homolognna je sa prvom distalnom  karpusnom kosti  gmizavaca i vodozemaca.
Površine
Trapezasta kost je kost korijena šake,  nepravilnog oblika koja se nalazi u zglobu šake. Nalazi se u distalnom redu karpalnih kostiju, i direktno graniči sa metakarpusnom kosti palca. Na njenoj žbičnoj površini se nalaze u trapezoidna i čunasta kost.
Kvržice
Kvržice trapezaste kosti nalaze se na njenoj prednjoj površini. Za nju se ponekad veže mišić ''musculus abductor pollicis brevis.
Funkcija
Kosti korijena šake funkcioniraju kao jedinica za pružanje koštane potpore za šaku. Trapezasta je največa radijalna kost oko karpusnog tunela. Važna je za pokrete palca.
Klinički značaj
Trapezasta kost je podložna artritisu u zglobu  sa metacarpusnom kosti palca, zbog prenaprezanja.
IC 259
IC 259 (također poznat kao PGC 10721) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 252 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Perzej. Najveći prečnik je 0,70 (51 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (44 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Sherbourne Wesley Burnham 3. septembra 1891. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zbunjeni Sherlock Holmes
Originalno je prikazivan na tzv. Mutoskopovim mašinama, a ima trajanje od 30 sekundi. Iako je snimljen 1900, registriran je tek 1903. i na nekim kopijama vidi se obavijest o autorskim pravima u kojoj se navodi ova činjenica. Identiteti prvog filmskog Holmesa i njegovog suparnika nisu zabilježeni. Nakon što se mnogo godina pretpostavljalo da je izgubljen, film je ponovo nađen 1968. u obliku ispisa na papiru u Kongresnoj biblioteci.
Radnja
Holmes ulazi u svoj salon i zatječe provalnika na djelu, ali tokom suočavanja s njim biva iznenađen kad provalnik iščezne. Holmes u početku pokušava zanemariti čitav događaj zapalivši cigaru, ali nakon što se lopov opet pojavi, pokušava od njega vratiti vreću s ukradenim stvarima, izvlači pištolj iz džepa i puca na uljeza, koji opet nestaje. Nakon što Holmes vrati svoje stvari, vreća nestaje iz njegove ruke i pojavljuje se u ruci provalnika, koji brzo nestane kroz prozor. U ovom trenutku film se naglo završava, prikazujući "zbunjenog" Holmesa.
Produkcija
mini|desno|140px|Reklama za mutoskop iz [[1899.]]
Mutoskop je radio na istom principu kao i folioskop: pojedinačne sličice, odštampane na fleksibilnim karticama koje su prikačene za kružno jezgro, okretale su se ručicom. Kartice su osvjetljavale sijalice smještene unutar mašine, a taj sistem izumio je Marvinov brat Henry, jedan od osnivača AMBC-a. Ranije mašine oslanjale su se na reflektiranu prirodnu svjetlost.
Kako bi se izbjeglo kršenje Edisonovog patenta, AMBC-ove kamere u periodu od 1895. do 1902. koristile su široki film (68 mm), s veličinom slike od 5.08 x 6.35 cm, što je 4 puta veće u odnosu na Edisonov 35-milimetarski format. AMBC-ovi filmovi nisu bili unaprijed perforirani, već je sama kamera zupcima bušila rupe sa svake strane sličice dok je film išao brzinom od 30 sličica u sekundi. Dužina rolne Zbunjenog Sherlocka Holmesa iznosila je 86.56 m, dajući mu trajanje od 30 sekundi (iako bi to u praksi variralo, zbog ručnog pokretanja mutoskopa).
Režiser i snimatelj ovog filma jest Arthur W. Marvin (maj 1859 – 18. januar 1911), kamerman u AMBC-u. Marvin je završio preko 418 kratkih filmova između 1897. i 1911. i bio je poznat po snimanju vodviljskih zabavljača. Kasnije je postao poznat kao kamerman u ranim nijemim filmovima D. W. Griffitha.
AMBC-ovi filmovi prije 1903. bili su uglavnom tzv. filmovi aktuelnosti (dokumentarni snimci stvarnih osoba, mjesta i događaja), ali je Zbunjeni Sherlock Holmes primjer njihovog ranog komično-pripovjedačkog filma, koji je snimljen u kompanijinom studiju u Broadwayu. Prema Priručniku o Sherlocku Holmesu, autora Christophera Redmonda, film je snimljen 26. aprila 1900. Julie McKuras navodi da je film izdan u maju iste godine. Uprkos tome što se prikazivao, film je registriran tek 24. februara 1903. i ovaj se datum vidi na kartici o autorskom pravu. Povremeno sugeriranje da film datira iz 1905. vjerovatno je rezultat miješanja ovog filma s Vitagraphovim filmom Avanture Sherlocka Holmesa ili Zarobljen radi ucjene.
Ponovno otkriće filma
Za film se mnogo godina pretpostavljalo da je izgubljen sve dok Michael Pointer, historičar filmova o Holmesu, 1968. nije identificirao ispis na papiru u arhivu Kongresne biblioteke. Pošto do 1912. filmovi nisu bili zaštićeni autorskim pravima, filmske kompanije prilagale su ispise na papiru želeći registrirati svoje proizvode. Ovi ispisi rađeni su na papiru osjetljivom na svjetlost iste širine i dužine kao i filmska traka i razvijani su kao fotografija zamrznutog kadra. I Edisonova kompanija i AMBC predavale su čitave filmove u ovom obliku i upravo ih je tako najviše sačuvano. Zbunjeni Sherlock Holmes naknadno je prebačen na 16-milimetarski film u zbirci u Kongresnoj biblioteci.
Analiza
mini|minitime=16|alt= |Kompletan snimak filma
Zaplet ovog filma nije u vezi s tzv. kanonom Sherlocka Holmesa; vjerovatno je Holmesovo ime ovdje upotrijebljeno čisto iz razloga što je bilo poznato publici. Snimljen iz samo jedne tačke gledišta, namjera mu je vjerovatno bila da posluži kao primjer za osnovne filmske trikove i specijalne efekte, naročito za stop-trik, koji je najprije razvijen 1896. u filmu francuskog režisera Georgesa Mélièsa.
Zbunjeni Sherlock Holmes predstavlja prvi pokušaj u primjetnom trendu ranih filmaša da prikažu lik kao smiješnu figuru; u ovom slučaju ponešto neugledno odjeveni Holmes ostaje "zbunjen" od strane provalnika, što je u suprotnosti s detektivskim sposobnostima njegovog književnog imenjaka. William K. Everson u knjizi Detektiv na filmu primijetio je da Zbunjeni Sherlock Holmes, kao i ostali nijemi detektivski filmovi, "pati od teškoće što nije u mogućnosti sprovesti produžena ispitivanja ili usmeno zaključivanje... naglasak je više bio na misteriji ili na fizičkoj akciji nego na istraživanjima izvedenim na osnovu književnog djela". Tek je Sherlock Holmes Williama Gillettea iz 1916. bio pokušaj ozbiljnije adaptacije Doyleovog lika. Pointer je sugerirao da su izgled i kostim anonimnog glumca u Zbunjenom Sherlocku Holmesu imitacija Gilletteovog prikaza Holmesa na pozorišnim daskama. Gilletteova drama Sherlock Holmes debitirala je na Broadwayu 6. novembra 1899.
U Pointerovom izvještaju o otkriću filma 1968. navedeno je da je ovo "rani trik-film, očito napravljen za gledanje na mutoskopu... Iako sićušno, trivijalno djelo, ima historijski značaj kao najranija upotreba Sherlocka Holmesa u filmu". U dodatku na ovo, uključivanje lika (Holmesa) čini ovaj film prvim poznatim detektivskim filmom. Postavljeno je mišljenje da je Holmes postao najproduktivniji lik u historiji filma.
Spisak naseljenih mjesta u Bosni i Hercegovini, 1991. (abecedno)
Naseljena mjesta u Bosni i Hercegovini, po popisu stanovništva iz 1991., po abecednom redu:
Kapov Han
Kapov Han je naseljeno mjesto u općini Čajniče, Bosna i Hercegovina.
Historija
7. septembra 2019, u haremu džamije u Kapovom Hanu, otkriveno je centralno spomen obilježje za 238 ubijenih civila i poginulih boraca Armije RBiH sa područja općine Čajniče.
Costa Verde
250px|desno|mini|Klimatska područja. Kosta Verde se nalazi na sjeveru. Kosta Verde (španski Costa Verde, bosanski Zelena obala ili španski España Verde, bosanski Zelena Španija) je dio obale na atlantiku na sjeverozapadu Španije. Zbog blage okeanske klime i dosta padavina, čitavo područje je pod relativno bujnom i zelenom vegetacijom, pa se ova regija često naziva i Costa Verde (Zelena obala).
NGC 6481
NGC 6481 je grupa zvijezda i nalazi se u sazviježđu Zmijonosac. Prvo otkriće je napravio Christian Heinrich Friedrich Peters 21. augusta 1859. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 2055
NGC 2055 (također poznat kao ESO 56-SC171) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 24. septembra 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Edin Numankadić
Dobitnik je brojnih nagrada, između ostalog, 2021. godine odlikovan je ordenom francuskog viteza književnost i umjetnosti.
U ranom periodu Numankadić se izražava jezikom slikarstva bojenog polja i procesualnog i analitičkog slikarstva. U kasnijem periodu, tokom i nakon rata Numankadić se služi i praksom Objet trouvéa - slučajno pronađenih predmeta. Umjetnički vrhunac Numankadić je dostigao uništenjem svojih prijeratnih djela.
Brojne samostalne izložbe i učešće na značajnijim internacionalnim umjetničkim smotrama, kao i brojne osvojene nagrade i priznanja, govore o njegovom aktivnom i kontinuiranom učešću u razvoju bosanskohercegovačke likovne umjetnosti. Jedan je od osnivača umjetničke grupe 1+1+1 početkom sedamdesetih, Prostor-Oblik sredinom sedamdesetih godina i grupe KAMMEN. Svojim umjetničkim aktivnostima nedvojbeno je doprinjeo pluralizaciji i liberalizaciji likovnosti na bosanskohercegovačkoj umjetničkoj sceni. Dva puta je učestvovao na Venecijanskom bijenalu - 1993. godine sa projektom "Svjedoci postojanja", i 2003. godine u sklopu BiH selekcije.
Bio je direktor Olimpijskog muzeja u Sarajevu i jedan od osnivača kolekcije Ars Aevi (Muzej savremene umjetnosti u Sarajevu) i njen stalni savjetnik.
Član je ULUBiH-a od 1974. godine. Imao je preko pedeset samostalnih i preko 300 kolektivnih izložbi u zemlji i inostranstvu. Dobitnik je preko dvadeset vrijednih nagrada za svoj rad.
Živi i radi u Sarajevu.
Takuma Sato
Potpuni popis rezultata u F1
(key) (Utrke u boldu označuju najbolju startnu poziciju) (Utrke u italicu označuju najbrži krug utrke)
Metaljka (Čajniče)
Metaljka je naseljeno mjesto u općini Čajniče, Bosna i Hercegovina.
Kde domov můj
Kde domov můj? (bos. Gdje je moj dom?) je od 1993. godine državna himna Češke.
Riječi himne potiču iz pozorišnog djela "Fidlovačka aneb žádný hněv a žádná rvačka" koje je napisao Jozef Kajetán Tyl. Ovo djelo je premijerno izvedeno u Pragu 21. decembra 1834. godine. Muziku je napisao František Škroup. Pozorišno djelo ima više dijelova ali se za himnu uzima samo prva strofa.
NGC 5049
NGC 5049 (također poznat kao MCG -3-34-37, PGC 46166 i UGCA 343) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 139 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 1,80 (73 hiljade sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (24 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 31. decembra 1785. godine.
Kde domov můj
Za vrijeme Čehoslovačke, državna himna se sastojala iz dva dijela. Prvi je dio bila sadašnja češka himna, a drugi dio je bila himna Slovačke (Nad Tatrou sa blýska).
NGC 5049
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 344
NGC 344 (također poznat kao PGC 198261) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 772 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,40 (90 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (45 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Frank Muller 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bošnjački demokratski savez
Bošnjački demokratski savez, skraćeno BDS, ( – БДС; – BDU) je politička partija koja je osnovana 1. marta 2018. godine odlukom Inicijativnog odbora Bošnjaka iz Republike Sjeverne Makedonije.
Osnovni podaci
Bošnjački demokratski savez je politička partija Bošnjaka Republike Sjeverne Makedonije a koja po programskim ciljevima pripada desnom centru.
Osnivačka Skupština partije
Tokom svog obraćanja Predsjednik partije je između ostalog istakao i sljedeće: “Borićemo se za prava bošnjačke zajednice. Bošnjaci su autohton narod kojem moraju biti obezbjeđena sva kolektivna i individualna prava. Bošnjaci, kao i svi drugi narodi imaju pravo na ustavnu jednakost pred državom, kako i njegovanje i očuvanje kulture preko državnih i drugih institucija.
Predsjedništvo partije
Za predsjednika partije izabran je Munir Kolašinac, za zamjenika predsjednika Zećir Kurbradović a za generalnog sekretara partije Dino Drpljanin.
Dezoksiribonukleinska kiselina
thumb|500px thumb|right|300px|U strukturi dvojne zavojnice DNK zapisana je [[genetička informacija za kontrolu građe i funkcija ogromne većine živih bića.]] Dezoksiribonukleinska kiselina ili DNK primarni je genetički materijal. To je polimer sastavljen od dva polinukleotidna lanca koji se motaju jedan oko drugog i formiraju dvostruku spiralu. Polimer nosi genetičke upute za razvoj, funkcioniranje, rast i reprodukciju svih poznatih organizama i mnogih virusa. DNK i ribonukleinska kiselina (RNK) su nukleinske kiseline. Uz proteine, lipide i složene ugljikohidrate (polisaharide), nukleinske kiseline su jedan od četiri glavna tipa makromolekula koje su neophodne za sve poznate oblike života. Ona je osnovni nositelj genetičke informacije (gena) u sveukupnom živom svijetu, a izuzeci u tom pogledu (kao neki virusi) kod kojih tu ulogu ima RNK prava su rijetkost. S druge strane, najvažnija uloga RNK je u procesima ostvarivanja funkcije gena (genetičke poruke). DNK se uglavnom nalazi u jedru (u hromosomima) i samoobnavljajućim vanjedarnim strukturama.
Dužina ukupne DNK u jednoj ćeliji se kod čovjeka procjenjuje na 174 cm.
IC 1956
IC 1956 (također poznat kao IRAS 03329+0454, MCG 1-10-1, PGC 13279 i UGC 2795) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 294 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Bik. Najveći prečnik je 1,60 (137 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (26 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 22. decembra 1897. godine.
Dezoksiribonukleinska kiselina
Struktura i funkcija
DNK se sastoji iz dva paralelna polinukleotidna lanca, koji se međusobno i oko zamišljene zajedničke osi uvijaju u dvojnu spiralu. Prema tome, svaki molekul DNK, ustvari, sadrži dva polimerna polulanca, čije su monomere dezoksiribonukleotidi. Takva prostorna struktura molekule DNK slikovito se može predočiti u vidu spiralno savitljivih ljestvi, sastavljenih od dvije uzdužne paralelne vrpce, spojene nizom (također parelelnih) prečki. Osobenost svakog nukleotida određuje prisutna dušična baza, budući da se ona javlja u četiri različite varijante, dok su njegove ostale dvije komponente uvijek istovjetne: pentozni šećer dezoksiriboza i fosfatna grupa. Od dušičnih baza u nukleotidima DNK se alternativno nalaze: Imajući u vidu tu pravilnost, redoslijed nukleotida u jednom polu-lancu precizno je uvjetovan i određen komplementarnim nizom njegovog parnjaka. Prema toj genetičkoj konstanti, ukupni broj molekula adenina u svakom lancu DNK (pa i u ćeliji i organizmu) jednak je broju molekula timina, a guanina ima onoliko koliko i citozina. Stalnost ukupne količine DNK po jednoj ćeliji je jedna od osnovnih genetičkih karakteristika svake vrste organizma, što se odnosi i na međusobni omjer <tt>A–T</tt> i <tt>G–C</tt> nukleotidnih parova. Ova struktura i organizacija genetičkog materijala na molekulskom nivou omogućava tri njegove najbitnije i osobene biološke funkcije, a to su:
IC 1956
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kilometar
Kilometar (simbol: km) jeste jedinica za dužinu u metričkom sistemu mjera. Po vrijednosti je 1000 puta veća od osnovne jedinice za dužinu, metra.
Potiče od grčkih riječi χίλια (khilia) = hiljadu, i μέτρο (metro) = brojanje/mjera. Približno je jednaka 0.621 milja, odnosno 1 094 jardi ili 3 281 stopa.
Michaela von Habsburg
Njena Carska i Kraljevska Visost Nadvojvotkinja Michaela od Austrije (puno ime: Michaela Maria Madeleine Kiliana; rođena 13. septembra 1954) je treća od sedmero djece Otta von Habsburg i Regine od Sasko-Meiningena. Pored nepriznate nadvojvodske titule, nosi također nepriznate titule princeze od Mađarske, Češke, Hrvatske, Slavonije, i Dalmacije. Njena sestra blizanka je nadvojvotkinja Monika, vojvotkinja od Santangela.
Bila je buntovnica među braćom i sestrama. Roditeljski dom je napustila mlada i preselila u New York. Radila je u svijetu mode i započela vlastitu liniju nakita. Vremenom je izučila historiju svoje porodice i započela predavanja na temu svoje dinastije.
Prvi suprug joj je bio Eric Alba Teran d'Antin. Vjenčali su se 14. januara 1984. godine, dobili troje djece i razveli se 1994. godie. Nakon razvoda, 22. oktobra 1994. godine, vjenčala se sa grofom Hubertusom von Kageneck.
Utočište za ludake Kew
Utočište za ludake Kew (Kew Lunatic Asylum) je zatvorena psihijatrijska bolnica smještena između ulice Princess i bulevara Yarra u Kew-u, predgrađu Melburna u Australiji. Operativno od 1871. do 1988. Kew je bilo jedno od najvećih utočišta u Australiji. Kasnije poznat kao Willsmere, kompleks zgrada je napravljen između 1864. i 1872, po projektu arhitekata G. W. Vivian-a i Frederick-a Kawerau-a iz Victorian Public Works Office-a, da udomi rastući broj ludaka, alkoholičara i idiota u koloniji Viktorija.
Prvo je namjenski napravljeno utočište u koloniji Viktorija. Kew je također veće i skuplje nego utočišta u Araratu-u i Beechworth-u. Zgrade utočišta su tipični primjeri stila drugog francuskog carstva koji je bio popularan u viktorijanskom Melburnu. Dizajnirane da budu elegantne, lijepe, ali solidne i da budu viđene kao monumentalno utočište za umobolne sa ciljem prikazivanja Melburna kao civilovanog i benevolentnog grada dok se druga utočišta prikazuju kao zatvori. Ovi ciljevi su podrobnije ostvarivani upotrebom Ha-Ha zidova i obimnog zemljišnog posjeda. Dugo smatran kulturnom i historijskom znamenitošću Melburna, utočište Kew i njegov kompleks zgrada su registrovani kod Registra nacionalnih dobara (Register of the National Estate) u martu 1978.
Bez obzira na početne velike planove i ideale, utočište Kew je imalo tešku historiju prolazeći nekoliko ispitivanja kroz svojih 117 godina rada, uključujući Kraljevsku komisiju. Prenatrpanost, nedostatak odgovarajućeg upravljanja, manjak resursa, loši sanitarni uslovi i zaraze su bile opće kririke tokom prvih pet dekada utočišta, zastarjeli objekti i predavanje pacijenata na upravljanje utočištu su bile kritike kasnijeg perioda Kew-a.
Kew je nastavio da radi kroz 20. vijek kao bolnica za umobolne, mentalna bolnica ili psihijatrijska bolnica tretirajući akutne, gerijatrijske i pacijente kojima treba duža njega sve dok nije zatvoren u decembru 1988. Glavnu zgradu i okolno zemljište je prodala država 1980-ih i promijenjena im je namjena u stambenu.
Lokacija i planiranje
Tokom 1950-ih postojeća utočišta za ludake kolonije Viktorija su bila prenatrpana. Utočište Yarra Bend, poslije samo 6 godina rada, je smatrano nepodesnim i Utočište za ludake Carlton (koje je originalno bilo zatvor) je bilo u stanju da mu je bila potrebna popravka. Kao rezultat, 1954. vlada kolonije Viktorija je odobrila izvještaj koji je predlagao lokaciju i projekat za novo utočište za ludake. Tadašnje naučno mišljenje je bilo da utočište za ludake treba biti izgrađeno na „zdravom mjestu“ izloženo suncu i i vazduhu, sa odvođenjem voda (...) na blagom uzvišenju sa plodnim i obradivim zemljištem“. U izvještaju Novog južnog Velsa, inspektor utočišta, Frederic Norton Manningje je tvrdio da je „izabrana lokacija od primarne važnosti. Od toga zavisi komfor, sreća i zdravlje pacijenata“. Ovako lokacija na najvišem vrhu brda preko rijeke Yarra gledano iz Yarra Bend-a je preporučeno od G. W. Vivian-a iz Public Works Office-a. Vivan opisuje lokaciju kao:
dio zemljišta, površine oko 400 akri, smješteno na rijeci Yarra, oko 4 milje od Melburna i pola milje sjeverno od sela Kew (...) izabrana lokacija je fina kosina, izdignuta oko 100 stopa iznad nivoa rijeke koja dozvoljava odogovarajuće odvođenje padavina i divno prilagođeno za ukrasno zemljište, izabrani pogled je jugoistočni i tokom ljetnih mjeseci osjeća se osvježavajući uticaj morskog povjetarca, a da nije izloženo jugoistočnim olujama.
G.W.Vivian, Izvještaj o predloženom utočištu za ludake Kew
Ideja da su povjetarac ili vjetrovite lokacije zdravi došla je od raširenog viktorijanskog vjerovanja da je bolest povezana sa prenatrpanošću i prljavštinom i da kužna isparenja nečistog vazduha uzrokuju epidemije. Predio koji je Vivian predložio za za utočište je originalno bio odvojen za seosku rezervu. Lokalno stanovništvo Kew-a je bilo uznemireno i pisalo je peticije vlastima protiv korištenja zemljišta. 340 akri (1,4 km2; 0,5 kv. milja) zemlje u okrugu Bourke, parohija Boroondara, grad Kew je permanentno rezervisan kao „lokacija za utočište za ludake“ u službenom listu (Government Gazete) 1864. Izgradnja je počela 1864. Međutim zaustavljena je skoro neposredno sa izvještajem o nekvalitetnim radovima na temelju. Slijedila je istraga i Frederick Kawerau je dao ostavku. Preduzimač Samuel Amess je nastavio izgradnju Kew-a po Kawerau-ovim projektima. Planovi su izvedeni iz planova koje je ranije skicirao Vivian i bili su u osnovi identični Kaweau-ovim projektima Ararat-a i Beechworth-a iako je Kew mnogo veći i mnogo skuplji sa cijenom od 198.334 funte.
Specifične osobine
Dok su plan i detalji Kew-a slični sestrinskim utočištima u Araratu i Beechworth-u, utočište Kew je mnogo veće sa prednjim zgradama i kulama i mnogo je arhitektonski impresivnije. Kew-ove osobene kule i krovovi čine ga jednim od najčuvenijih arhitektonskih znamenitosti u Melburnu i jasno je vidljiv na istočnom horizontu.
Ha-Ha zidovi
Još jedna specifična osobina utočišta Kew i njegovih sestrinskih utočišta je varijacija Ha-Ha zidova oko dvorišta za pacijente. Ovi zidovi su se sastojali od rova čija je jedna strana bila vertikalna i izgrađena od kamena ili cigle, a druga strana je bila kosa i prekrivena busenjem. Iznutra, zidovi su predstavljali visoku prepreku pacijentima odvraćajući ih od bježanja dok su spolja zidovi izgledali nisko tako da nisu izgledali kao zatvorski. Novinar The Argus-a opisao je zidove kao odlično rješenje koje omogućava pacijentima da vide spoljni svijet i rješenje koje radi na zatvorskom izgledu i osjećaju koji utiskuju zidovi starih utočišta. Mnogi od Kew-ovih Ha-Ha zidova su zadržani i ostali netaknuti dok su u Beechworth-u i Ararat-u djelimično razmontirani ili su rovovi zatrpani.
Uređenje zemljišta
Zemljište utočišta Kew je originalno uređeno u tradiciji engleskih parkova. Ovo je bilo u skladu sa viktorijanskom idejom da bi prijatna ili lijepa okolina mogla pomoći u olakšavanju mentalnih muka pacijenata. Predloženo je da prvim sadnicama lokaciju snabdije baron Ferdinand von Mueller, direktor Kraljevske botaničke bašte u Melburnu. U početku je zemljište bilo zasađeno sa puno četinara i velikog drveća, hrastovima, brijestovima i Ficus macrophylla-ma i drvećem autohtonim u toj oblasti Eucalyptus camaldulensis i Eucalyptus melliodora koje je zadržano. Arhitekta parkova Hugh Linaker je 1913. zaposlen da uredi zemljište utočišta Mont Park. Kao arhitekta parkova državnog ministrastva za ludilo započeo je program poboljšanja uređenja zemljišta i sadnje drveća u drugim utočištima u Viktoriji uključujući Kew.
Sadnice četinara i avenije hrasta duž Glavnog i Donjeg puta su dobro formirane i porasle su do zrele veličine u 1940-im. Četinari su široko sađeni od 1860-ih zajedno sa Ficus macrophylla-om i povremeno sa hrastom. Hrastovi i brijestovi su šire sađeni od 1880-ih. Nije poznato da li je Linaker odgovoran za avenije hrasta ali izgleda da su mnogi od četinara, Pinus radiata, kanarskih borova, Cupressus macrocarpa, Araucaria cunninghami-ja, Araucaria bidwillii-ja i himalajskih kedrova zasađeni prije Linakera i hrastovi i brijestovi su mogli biti zasađeni ubrzo poslije njegovog imenovanja. Korištenje kašmirskog čempresa u uređenju je skoro sigurno zahvaljujući Linakeru koji je favorizovao vertikalno drveće. Moguće je da su dva preostala Cupressus macrocarpa duž Glavnog puta i Pinus radiata duž Donjeg puta drveće iz ranijeg plana sadnje. Nekoliko drveta i biljaka na zemljištu utočišta Kew i koliba Kew su Victorian Heritage Council i National Trust of Australia klasifikovali kao historijski značajne i zaštićeni su tokom prenamjene imanja.
Pacijenti
Mnogi od početnih pacijenata su prebačeni iz utočišta Yarra Bend i utočišta za ludake Carlton i bili su smješteni u dva glavna krila - muškarci u desnom krilu, žene u lijevom. Odjeljenja su bila u stilu spavaonica i bila su podijeljena po tipu pacijenata - muški / ženski, oni koji plaćaju / siromašni, pokorni/buntovni. Površina ženskog odjeljenja je bila manja zahvaljujući perionicama i dvorištu za sušenje veša koji su bili na ženskoj strani utočišta.
Proces prijema
Po Statutu o ludilu iz 1867, Zakonima o ludilu od 1880. do 1928. i Zakonu o mentalnoj higijeni iz 1933. ljudi su mogli biti primljeni u utočište na sledeće načine:
Do kraja prvog svjetskog rata je bilo malo promjena u procesu prijema u Kew. Po dolasku, skupljena je promjenljiva količina podataka o pacijentima. Ovi osnovni podaci su uključivali: starost, pol, bračni status i bivšu adresu (ili naziv utočišta / zatvora iz koga je prebačen). Drugi detalji koji su traženi su uključivali: imena rođaka ili prijetelja, vjera pacijenta, zanimanje pacijenta i da li je neko drugi u porodici ikad bio klasifikovan kao umobolan. Druge informacije koje su zabilježene, kad su bile dostupne, su: datumi prethodnih prijema u bolnice, „oblik mentalnog poremećaja“, fizičko stanje („zadovoljavajuće“, „nezadovoljvajuće“, „slabo“, itd) i „trajanje trenutnog napada“. Od aproksimativno 1900. pa nadalje na prijemu su pacijenti fotografisani. Ako je osoba bila jako nemirna nije bila fotografisana. Imovina, kao što su knjige i odijelo, je često vraćana prijateljima ili porodici. Pacijenti su bili obavezni da obuku bolničku odjeću. Ovo je bilo korisno zbog asistencije javnosti u lahkom identifikovanju pobjeglih pacijenata, smanjenoj potrebi traženja odjeće (ili novca za odjeću) od porodica pacijenata ili imanja pacijenata i minimizovanja sukoba pacijenata kad pacijenti zamijene ili ukradu odjeću od drugog pacijenta. Imanjem osoba za koje je odlučeno da su umobolne je upravljao Master-in-Equity poznat i kao Master-in-Lunacy.
Dijagnoze
Dijagnoze date pacijentima tokom Kew-ovih prvih pedeset godina su bile obična oboljenja koja su se mogla pronaći u većini utočišta za ludake prije ere Emil-a Kraepelin-a:
Trebalo bi biti primijećeno da su neki od ovih termina i danas u upotrebi mada možda imaju drugačija značenja. Na primjer istražujući zapise o nekim ranim pacijentima Kew-a sa „demencijom“, može se deducirati da su mnogi najvjerovatnije patili od onog što danas zovemo teška depresija, katatonija ili šizofrenija.
Djeca u Kew-u
U početku rada utočišta Kew nije pravljena razlika između „ludaka“ i „idiota“ (ili „imbecila“). Prema tome, mnogi štićenici države, „problematična“ djeca i djeca sa mentalnom retardacijom su smještana sa odraslim u Kew. Do 1879. skoro 600 djece, što predstavlja četvrtinu svih pacijenata, je bilo smješteno u raznim institucijama u Viktoriji. U 1880-im vlada je odlučila da treba biti izgrađena posebna zgrada za smještaj djece pacijenata. Zox-ova komisija je preporučila je zemljište utočišta Yarra Bend kao prikladno za zgradu za „imbecilnu“ djecu. Kew-ovo odjeljenje za idiote (Kolibe Kew) je otvoreno maja 1887. Odjeljenje za idiote je u početku smatrano odjeljenjem Utočišta za ludake Kew ali je kasnije postalo poznato kao posebna institucija - Utočište za idiote Kew (Kew Idiot Asylum). Mada je utočište za idiote jedino primalo djecu, mnoga od te djece su ostala u kolibama kao odrasli.
Alkoholičari u Kew-u
Po Statutu o ludilu iz 1867. Master-in-Lunacy je bio u mogućnosti da pošalje alkoholičara u utočište na period do dvanaest mjeseci. Alkoholičari koji su bili u mogućnosti da plate stanarinu u privatnim utočištima za alkoholičare su bili u mogućnosti da budu smješteni srecifičnim institucijama za alkoholičare kao što je Utočište za alkoholičare Northcote (Northcote Inebriate Asylum). Siromašni su smještani u utočišta za ludake. Sva privatna i poluprivatna utočišta za alkoholičare su ukinuta po odredbama Zakona o utočištima za alkoholičare iz 1888. Narthcote je preuzela vlada Viktorije 1890. i pretvorila ga u javno sklonište za alkoholičare. Skloništa za alkoholičare Brigthside i Lara su otvoreni malo kasnije i mnogi alkoholičari su premješteni iz utočišta za ludake.
Istrage i ispitivanja
Bez obzira na velike planove i ideale, utočište Kew je imalo tešku i promjenljivu historiju koja je rezultirala nekolicinom istraga uključujući i kreljevsku komisiju. Prvo ispitivanje se desilo 1876. samo pet godina poslije otvaranja. Drugo značajno ispitivanje se desilo 1907. poslije snažnog talasa trbušnog tifusa, za koji se u to vrijeme mislilo da je iskorijenjen u Melburnu. Ovo ispitivanje je vodilo ka amandmanima na Zakon o ludilu, poboljšanjima u Kew-u (i drugim državnim utočištima) i planiranoj izgradnji utočišta Mont Park.
Zox-ova kraljevska komisija
Javna kritika na tretman umobolnih u kolonijalnim utočištima za ludake povećala se u 1870-im, podrgijavana člancima i grafikama u magazinima i pisanjima „The Vagabond-a“ u The Argus-u. Zvanično poznata kao Kraljevska komisija za utočišta za umobolne i alkoholičare 1884-1886, kraljevska komisija, kojom je predsjedavao Ephraim Zox, je obavezana da istraži i izvijesti na temelju stanja i uslova u utočištima za umobolne i alkoholičare i državnim i privatnim. Kraljevska komisija je dala nekih šezdeset pet preporuka u konačnom izvještaju. Neke od preporuka komisije su implementirane prije objavljivanja konačnog izvještaja, druge su implementirane kroz Zakon o amandmanu na zakon o ludilu iz 1888. i neke preporuke nisu implementirane do objavljivanja Zakona o ludilu iz 1903. 1905.
Komisija je preporučila da pacijenti kriminalci budu odvojeni od drugih pacijenata i prema tome su muški kriminalni umobolni pacijenti premješteni u odjeljenje J utočišta Ararat a ženski opasni pacijenti u utočište Sunbury.
Komisija je također preporučila da alkoholičari i idioti budu smješteni u utočišta odvojeni od umobolnih što je vodilo izgradnji Odjeljenja za idiote Kew i raznih utočišta za alkoholičare.
Zox-ova komisija je nadalje preporučila povećavanje uloge ljekara u utočištu i da „Medicinari imaju isključivo i ekskluzivno pravo da utvrde da li su građani zdravi ili umobolni. Medicinski eksperti su dakle stajali na poziciju svjedoka, porote i sudije.“ Prije (i u nekim slučajevima posle) Zox-ove komisije mnogi upravnici utočišta nisu imali nikakvog iskustva sa umobolnošću.
Mijenjanje imena, mijenjanje društva
Zakon o ludilu iz 1903. je promijenio naziv svim viktorijskim „utočištima“ u „bolnice za umobolne“ mada ovaj zakon nije stupio na snagu do marta 1905. Od tog vremena pa nadalje ukućani su navođeni kao pacijenti. Zakon o mentalnoj higijeni iz 1933. je ponovo promijenio Kew-ov naziv u „Mentalna bolnica Kew“ (Kew Mental Hospital). Promjena iz „utočište“ u „bolnica“ i „ukućanin“ u „pacijent“ je također reflektovala narastajuće učestvovanje medicinske profesije u upravljanju i tretmanu mentalnih bolesti.
Posle Drugog svjetskog rata je bio period značajnih promjena u tretmanu i prognozi za ljude sa mentalnim bolestima. Lijekovi kao litij karbonat (otkrio ga je 1948. australijski psihijatar dr. John Cade) i hlorpromazin (otkriven 1950-ih) vode ka poboljšanju u tretmanu. Ovako je mnogo ljudi sa mentalnim bolestima moglo u mnogo slučajeva biti liječeno u bolnici kratko vrijeme i vratiti se društvu. Zakon o mentalnom zdravlju iz 1959. je odredio bolnice koje pružaju kratkotrajnu dijagnozu i smještaj kao „psihijatrijske bolnice“. Dakle svaka institucija je mogla imati dio namijenjen za mentalnu bolnicu za dugotrajno ili zadržavanje u bolnici neodređene dužine i dio namijenjen za psihijatrijsku bolnicu za pacijente sa kratkotrajnim dijagnozama i tretmanom akutnih psihijatrijskih bolesti.