cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šahovska olimpijada 1928.
Turnir
Turnir se igrao u Binnenhofu, zgradi holandskog parlamenta. Na olimpijadi je nastupilo ukupno 17 ekipa sa ukupno 86 šahista, koji su igrali po Bergerovom sistemu. Odigrane su ukupno 544 partije. Na olimpijadi su po prvi put nastupili Poljska, Latvija, Rumunija i SAD. Vremenska kontrola u partijama bila je 1 sat za prvih 20 poteza.
Rezultati
Po drugi put uzastopno pobjednik bila je ekipa Mađarske u sastavu: Géza Nagy sa 9 pobjeda, 2 poraza i 5 remija, Árpád Vajda (+6 −1 =9), Kornél Havasi (+6 −1 =9) i Endre Steiner (+10 −3 =3). Drugo mjesto osvojili su šahisti SAD-a: Isaac Kashdan (+12 −1 =2), Herman Steiner (+6 −1 =9), Samuel Factor (+4 −2 =5), Erling Tholfsen (+4 −4 =5) i Milton Hanauer (+1 −4 =4), treće Poljska: Kazimierz Makarczyk (+5 −5 =6), Paulin Frydman (+6 −4 =1), Teodor Regedziński (+8 −1 =4), Mieczysław Chwojnik (+4 −4 =4) i Abram Blass (+4 −3 =5). Najbolji igrač bio je Isaac Kashdan sa osvojenih 13 poena iz 15 partija.
Timovi
! # !!Država !! Igrači !! Bodovi ! style="background:gold;"|1 ! style="background:silver;"|2 ! style="background:#cc9966;"|3 ! 4 ! 5 ! 6 ! 7 ! 8 ! 9 ! 10 ! 11 ! 12 ! 13 ! 14 ! 15 ! 16 ! 17
Tabela
!#||Država|||||||||||||||||||||||||||||||||||| ||+||=||-||P ! ! ! ! 4 ! ! 5 ! ! 6 ! ! 7 ! ! 8 ! ! 9 ! ! 10 ! ! 11 ! ! 12 ! ! 13 ! ! 14 ! ! 15 ! ! 16 ! ! 17 !
Pojedinačne medalje
Nije se primjenjivao rezultat po tablama i samo je 6 najboljih pojedinaca dobilo nagradu.
! # !! Igrač !! Bodovi !! % ! 1. ! 2. ! 3. ! rowspan=2|4. ! 6.
Dodoši (Petrinja)
Dodoši su naseljeno mjesto u sastavu grada Petrinje, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Petrinja.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Dodoši su imali 76 stanovnika.
Napomena: ''U 1880. i 1900. iskazivano kao dio naselja.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Dodoši je imalo 205 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Jankovci
Hrvatska:
Koncert "Yutel za mir"
Koncert "Yutel za mir" održan je pod pokroviteljstvom televizijskog programa YUTEL 28. jula 1991. u Sarajevu. U olimijskoj dvorani Zetra okupile su se desetine hiljada ljudi koji su protestovali protiv uspona tenzija na prostoru tadašnje Jugoslavije. Oko 30.000 bilo je na stadionu, a oko 50.000 stajalo vani na ulicama. Na koncertu je nastupilo nekoliko grupa: Rade Šerbedžija, Bajaga i Instruktori, Crvena jabuka, Goran Bregović, Haris Džinović, EKV, Dino Merlin, Indexi, Davorin Popović, Regina, Nele Karajlić, Plavi orkestar i drugi. Došao je veliki broj javnih ličnosti: glumac Rade Šerbedžija, pisac Abdulah Sidran, političar Vasil Tupurkovski itd. Od novinara su učestvovali: Nedim Lončarević, Milan Trivić, Jasmin Teodosijević, Vanja Vardijan, Ivica Puljić, Zekerijah Smajić. Koncert je prenošen u SR Bosni i Hercegovini i SR Makedoniji, dok je u drugim republikama prenos bojkotovan. Kasnije će se ista manifestacija održati u više gradova u Bosni i Hercegovini: Banjoj Luci, Prijedoru, Zenici. Koncert su vodili Goran Milić i Gordana Suša. Ovo nije bila jedina javna manifestacija. Slične su održane u periodu 1991–1992. na području drugih republika.
Dawon Kahng
Kahng i Atalla su kasnije predložili koncept MOS integrisanog kola, i uradili su pionirski rad na Šotkijevim diodama i tranzistorima sa nanoslojnom bazom početkom 1960-ih. Kahng je potom izumio MOSFET sa plutajućim vratima (FGMOS) sa Simonom Min Szeom 1967. godine. Kahng i Sze su predložili da se FGMOS može koristiti kao memorijske ćelije s plutajućim vratima za nepromjenjivu memoriju (NVM) i reprogramabilnu memoriju samo za čitanje (ROM), koja je postala osnova za EPROM (programabilni ROM koji se može izbrisati), EEPROM (električno izbrisiv programabilni ROM ). ROM) i tehnologije fleš memorije. Kahng je uvršten u Nacionalnu kuću slavnih pronalazača 2009.
Ta-Ha
Sura Ta-Ha (arapski: سورة الكهف) je 20. sura svete muslimanske knjige Kur'ana. Ima 135 ajet i spada u mekanske sure (sure koje su objavljene u Meki).
Jedna je od 29 sura koje počinju sa karakterističnim početkom, odnosno odvojenim harfovima. Na početku sure se nalaze dva harfa Ta-Ha prema kojoj je sura i nazvana.
Sadržaj
U prvom dijelu sure, od 1. do 9. ajeta spominje se objava Kur'ana i to kako je Kur'an pouka.
Drugi dio koji obhvata od 9. do 98. ajeta govori o Musau. Musau su predočene mudžize (štap koji se pretvara u zmiju i bijela ruka) te mu se naređuje da ode faraonu jer je u zlu svaku mjeru prevršio. Musa traži od svog Gospodara da ga pomogne s bratom Harunom na što mu se udovoljava. Nakon što Musa svojim mudžizama pobjedi faraonove čarobnjake, oni povjerovaše u ono što Musa propovijeda.
(sura Ta-Ha, 70. ajet)
Poslije toga se Musau objavi da izvede narod svoj noću, suhim putem kroz more.
Na kraju sure, od 99. do 135. ajeta se govori o Sudnjem danu i kažnjavanju nevjernika.
Vanjski linkovi
✅
Šadići Donji
Šadići Donji su naseljeno mjesto u općini Vlasenica, Bosna i Hercegovina.
Spisak nosilaca zastave Azerbejdžana na Olimpijskim igrama
Ovo je spisak svih nosilaca zastave na Olimpijskim igrama za Azerbejdžanu.
Stari Jankovci
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Vinkovci.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Stari Jankovci je imala 4.405 stanovnika, od čega u samim Starim Jankovcima 1.429.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Stari Jankovci je imalo 2.063 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Biatlon na Zimskim olimpijskim igrama 1998.
Takmičenja u biatlonu na Zimskim olimpijskim igrama 1998 sastojala su se od tri biatlonske discipline. Održane su na Nozawa Onsenu u Naganu. Takmičenje je počelo 9. februara i završilo 21. februara 1998.
Takmičenja su održana u muškoj konkurenciji u tri discipline: pojedinačno 20 km, 10 km i štafeta 4 × 7,5 km i po treći put u ženskoj u disciplinama pojedinačno 15 km, sprint 7,5 i štafeta 4 × 7,5 km. Najuspješnija nacija je bila Norveška, koja je osvojila dvije zlatne, dvije srebrne i jednu bronzanu medalju. Najuspješniji takmičari bili su Norvežani Halvard Hanevold i Ole Einar Bjørndalen sa jednom zlatnom i jednom srebrnom medaljom, a najuspješnija biatlonka Njemica Uschi Disl, koja je osvojila jednu zlatnu, jednu srebrnu i jednu bronzanu medalju. Zbog održavanja olimpijskih igara, ove godine održana su samo timske utrke u muškoj i ženskoj konkurenciji, kao i utrka potjere u obje konkurencije na Svjetskom prvenstvu. Rezultati sa olimpijskih biatlonskih utrka su brojani za plasman u Svjetskom kupu u sezoni 1997/98.
Zemlje učesnice
Na olimpijadi je nastupilo 183 biatlonke i biatlonca iz 32 države.
Vasoldsberg
Položaj općine Vasoldsberg u [[Spisak okruga i statutarnih gradova u Austriji|okrugu Graz-Umgebung |180px|desno|mini]]
Vasoldsberg je tržišna općina u okrugu Graz-Umgebung u austrijskoj saveznoj pokrajini Štajerskoj. Broj stanovnika općine je.
Ministarstvo kulture i sporta Federacije Bosne i Hercegovine
Ministarstvo kulture i sporta Federacije Bosne i Hercegovine ili Federalno ministarstvo kulture i sporta (skraćeno FMKS) jedno je od 16 ministarstava u sastavu Vlade Federacije Bosne i Hercegovine, nadležno za kulturu i sport u tom entitetu. Sjedište ministarstva se nalazi na Obali Maka Dizdara u Sarajevu, dok se na njegovom čelu trenutno nalazi Sanja Vlaisavljević (HDZ BiH).
Historija
Godine 1992, nakon sticanja nezavisnosti Republike Bosne i Hercegovine od Socijalističke federativne republike Jugoslavije (SFRJ), osnovano je Ministarstvo za obrazovanje, nauku i kulturu Republike Bosne i Hercegovine, a za ministra je tada imenovan Nikola Kovač.
Vasoldsberg
Podjela
Općina je podijeljena na tri naselja. U zagradi je broj stanovnika.
Ministarstvo kulture i sporta Federacije Bosne i Hercegovine
Historija
Nakon rata u Bosni i Hercegovini i potpisivanja Dejtonskog mirovnog sporazuma 1995. godine, a s obzirom na ustavne nadležnosti, nadležnost nad kulturom i sportom dodijeljena je entitetima – Federaciji Bosne i Hercegovine i Republici Srpskoj – nakon čega su formirana entitetska ministarstva obrazovanja, nauke, kulture i sporta, dok je u Federaciji Bosne i Hercegovine ta oblast dodatno podijeljena na kantone.
2003. godine, imenovanjem nove entitetske vlade nakon općih izbora, ministarstvo obrazovanja, nauke, kulture i sporta FBiH je podijeljeno na dva ministarstva - federalno ministarstvo obrazovanja i nauke te federalno ministarstvo kulture i sporta.
Vasoldsberg
Podjela
Općina je podijeljena na četiri katastarske općine: Breitenhilm, Premstätten bei Vasoldsberg i Wagersbach.
Ministarstvo kulture i sporta Federacije Bosne i Hercegovine
Nadležnosti
Glavna osoba u Federalnom ministarstvu kulture i sporta je ministar ili ministrica kulture i sporta Federacije Bosne i Hercegovine, koji ima pravo na jednog sekretara i četiri pomoćnika.
U sastavu ministarstva kulture i sporta FBiH se također nalazi Zavod za zaštitu spomenika Federacije Bosne i Hercegovine.
Djelokrug
Ministarstvo kulture i sporta Federacije BiH obavlja upravne, stručne i druge poslove koji se odnose na nadležnosti entiteta u oblasti naučno-istraživačke djelatnosti u oblasti zaštite i korištenja kulturno-historijskog naslijeđa, muzejsku, arhivarsku, bibliotekarsku, izdavačku, pozorišnu, muzičku, likovnu, filmsku i estradnu djelatnost, djelatnost organizacija i udruženja građana oblasti umjetnosti, kulture, sporta i mladih, unapređenje sporta i tjelesne kulture. Osim toga, ministarstvo također utvrđuje strategiju razvoja u oblasti kulture, sporta i mladih te obavlja druge poslove utvrđene zakonom.
Organizacija
Federalno ministarstvo kulture i sporta se sastoji od sljedećih organizacionih jedinica:
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Pašman)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Pašman je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od - km2 imala 2.082 stanovnika, što predstavlja 1,22% od ukupnog broja stanovnika Zadarske županije, odnosno 0,05%  od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Pašmanu je - stanovnika/km2.
Grginac
Grginac je naseljeno mjesto u sastavu općine Veliko Trojstvo, Bjelovarsko-bilogorska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Bjelovar.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Grginac je imao 231 stanovnika.
Intermezzo No. 1
Intermezzo No. 1 je instrumentalna kompozicija sa istoimenog trećeg albuma švedske pop grupe ABBA, objavljenog u aprilu 1975. godine. To je bila prva od samo dvije instrumentalne kompozicije ovog muzičkog sastava, dok je druga bila naslovna pjesma sa njihovog studijskog izdanja iz 1976. godine pod nazivom Arrival. Intermezzo je jedina čisto instrumentalna kompozicija grupe ABBA, za razliku od kompozicije "Arrival" u kojoj se može čuti "statički sloj bogatog harmonijskog pjevanja". Na naslovnici pjesma je objavljena kao "Intermezzo br.1 s Bennyjem Anderssonom".
O pjesmi
Orkestarsku rock pjesmu "Intermezzo No. 1" napisali su Benny Andersson i Björn Ulvaeus, a snimljena je 16. oktobra 1974. godine u stockholmskim studijima Glen i Metronome pod radnim naslovom "Mama". Drugi radni naslov pjesme bio je "Bach-låten" (Bachova pjesma). U septembru 1975. godine objavljena je na B-strani singl ploče grupe ABBA, "Mamma Mia". Švedski muzički historičar Carl Magnus Palm opisuje ovu pjesmu kao "izložbu Bennyjevih utjecaja klasične muzike", koji se prvi put počeo pojavljivati ​​u njegovom djelu s pjesmama The Hep Stars pod nazivima "Sunny Girl" i "Wedding".
Istovremeno, on objašnjava da je "Intermezzo No. 1" bila "jedna od istaknutih pjesama na svakoj sljedećoj koncertnoj turneji ovog sastava" nakon objavljivanja albuma ABBA. Pjesma je uvrštena u filmu ABBA: The Movie, u kojem je prikazana njena izvedba na koncertnoj turneji 1977. godine. "Intermezzo No. 1" je instrumentalna kompozicija predvođena klavirom i električnom gitarom. Ujedno, predstavlja jedan od vrlo rijetkih muzičkih izleta mukih članova ovog sastava u vode klasične muzike i progresivne rock muzike koja je u to vrijeme bila na vrhuncu u Velikoj Britaniji predvođena velikanima poput: King Crimson, Emerson, Lake & Palmer i Yes. Mnoge kompozicije grupe ABBA puni su "tematskih primjera iz bogate folklorne muzičke kulture [Švedske]". Ova pjesma je "odličan primjer" u kojem se možete prepustiti klasičnoj muzici. Klavir je središnji muzički instrument, slojevit "sa raskošnom mrežom tekstura na sintisajzeru i kratkim, ali glasnim udarima puhačkih instrumenata". U knjizi ABBA: Let The Music Speak objašnjava se da je "glavna tema privlačna i nekomplicirana, stalno ustupajući mjesto brzom uplivu sekundarnih tema koje mijenjaju muzičko raspoloženje".
Kritike
Časopis Music News navodi da je "Intermezzo No. 1" jedna od "ambicioznih pjesama ABBA-e ... koja prikazuje klasične sklonosti Anderssona i Ulvaeusa, a istovremeno demonstrira njihove sposobnosti vještih kompozitora". U Der Tagesspiegel-u napisano je da pjesma, "za razliku od upečatljivog remek-djela "Mamma Mia" s kojom je uvrštena na singl ploči, "ima prilično psihodelično uznemirujući karakter". U ABBA's ABBA Gold napominje se da na kompilacijskom albumu Gold: Greatest Hits nije uvrštena nijedna od "nedostajućih instrumentalnih kompozicija poput "Arrival" ili "Intermezza br.1", koje svjedoče o muzičkoj raznovrsnosti grupe ABBA". Dodaje se ipak da "obožavatelji vole albume upravo zbog ovih neobičnosti". Abba - Uncensored on the Record opisuje pjesmu kao "impresivan instrumental". Bright Lights Dark Shadows: The Real Story of Abba objašnjava da iako su "eksperimenti u primjeni klasične muzike na pop format bili su jako u modi u vrijeme objavljivanja "Intermezzo No. 1". Međutim izgledali su pomalo zastarjeli". Ipak, pjesma se opisuje kao dobar primjer u kojem se "pokazuje osjećaj muzičke ambicije" i umjetničkog stvaralaštva". Carl Magnus Palm kaže za ljubitelje ambiciozne muzike da pjesma "Intermezzo No. 1" "vjerovatno ostaje vrhunac u muzičkom opusu grupe ABBA", dok je onima koji više vole jednostavnije pop hitove, ova pjesma "nije po njihovom muzičkom ukusu". ABBA: Let The Music Speak navodi da je pjesma "hirovita i melodramatična" i "prefinjena mješavina svega što je sjajno i čudesno u svijetu klasične muzike, ubrizgano s trunkom pop rock entuzijazma s kraja 20. vijeka".
Genski fond
Genski fond (eng. gene pool) je  sveukupnost gena i njihovih mogućih alela koji su prisutni u jednoj populaciji sa spolnim razmnožavanjem.
Promjenama učestalosti genskih alela, odnosno brojnog odnosa pojedinačnih alela u na svakom lokusu genskog fonda neke populacije bavi se populacijska genetika. Sve evolucijski značajnije promjene u populaciji ostvaruju se na razini promjena u genetičkoj strukturi populacije, odnosno njenom genskom fondu.
Bogat genski fond ukazuje na veliku gensku raznolikost, koja je u svezi s robusnim populacijama koje mogu preživiti djelovanje intenzivnog selekcijskog pritiska, odnosno  prirodnjog odabiranja. Siromašna genska raznolikost (parenje jako srodnih jedinki i genetički drift (populacijsko usko grlo) mogu izazvati smanjenu adaptivnu vrijednost, tj. smanjenu mogućnost preživljavanja  i povećanu mogućnost izumiranja. Iako genetički drift novih genskih mutacija, može prouzročiti povećanje fitnesa  organizama, vjerojatnije će se fiksirati u malim populacijama.
Time se objašnjava pojava neuobičajeno visokih ili niskih alelnih frekvencija u izolatima (u odnosu na veliku matičnu populaciju). Ako su sve jedinke u populaciji fenotipski istovjetne, za populaciju kažemo da je monomorfna. Ako jedinke različitih feno-genotipskih varijanti određene osobine, za njih se kaže da su polimorfne. Koncept genskog fonda, prvi je formulirao ruski genetičar Aleksandr Sergejevič Serebrovski, skovavši  1920-ih je naziv  genofond. Iz bivšeg SSSR-a, u SAD je prenio ukrajinski genetičar  Teodosij Grigorovič Dobžanski (Theodosius Dobzhansky), koji ga je preveo na engleski kao "gene pool", izraz koji je čest i u većem dijelu neengleske literature.
U prirodnim populacijama, koje se označavaju i kao Mendelovske populacije, genski fond čini ukupan broj gena u spolnim ćelijama spolno zrelih jedinki, po temeljnom načelu populacija u genetičkoj ravnoteži da svaka jedinka u takvoj populaciji ima podjednake izglede da se pari sa bilo kojom jedinkom suprotnog pola u pripadajućoj populaciji (panmiksija). Prilikom tog parenja, svaki gamet jedne jedinke ima teorijski podjednaku šansu da se spoji sa bilo kojimdrugim gemetom jedinke suprotnog spola. Ako je to tako, onda i svaki gamet u populaciji ima podjednake izglede da se spoji sa bilo kojim drugim gametom u „svojoj“ populaciji. Sljedstveno tome, zbog svi prisutni geni u gametama pripadaju genskom fondu populacije.
IC 4736
IC 4736 (također poznat kao ESO 140-34 i PGC 62181) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 156 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Paun. Najveći prečnik je 1,00 (45 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (41 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 14. septembra 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Weinitzen
Položaj općine Weinitzen u [[Spisak okruga i statutarnih gradova u Austriji|okrugu Graz-Umgebung |180px|desno|mini]]
Weinitzen je općina u okrugu Graz-Umgebung u austrijskoj saveznoj pokrajini Štajerskoj. Broj stanovnika općine je
Podjela
Općina je podijeljena na četiri naselja. U zagradi je broj stanovnika.
Politika
Na općinskim izborima u Štajerskoj 22. marta 2015. godine za gradonačelnika općine je izabran Josef Neuhold iz ÖVP.
DGAT2
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 388 aminokiselina, a  molekulska težina   43.831 Da.
Funkcija
Ovaj gen kodira jedan od dva enzima koji kataliziraju konačnu reakciju u sintezi triglicerida, u kojoj je diacilglicerol kovalentno vezan za masu dugog lanca acil-CoAs.
Kodirani protein katalizira ovu reakciju pri niskim koncentracijama magnezij-hlorida, dok drugi enzim ima visoku aktivnost pri visokim koncentracijama magnezij-hlorida. Za ovaj gen je pronađeno više varijanti transkripta koje kodiraju različite izoforme.
Čret Posavski
Čret Posavski je naseljeno mjesto u sastavu općine Orle, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Čret Posavski je imao 91 stanovnika.
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Čret.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Čret Posavski je imalo 78 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
IC 3103
IC 3103 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Djevica. Prvo otkriće je napravio Friedrich Carl Arnold Schwassmann 10. februara 1900. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Amiloid
Amiloidi (lat. amilum  od  grč.  ἄμυλον amilon = škrob) su agregati protein okarakteriziran vlaknastom morfologijom od 7–13 nm u prečniku, β- lista sekundarne strukture (poznata kao kros-β) i sposobnošću prijema  obojenja određenim bojama, kao što je kongo crvena. U ljudskom tijelu, amiloidi su povezani s razvojem različitih bolesti.
Patogeni amiloidi nastaju kada prethodno zdravi proteini izgube svoju normalnu strukturu i fiziološku funkciju (pogrešno savijanje proteina) i formiraju vlaknaste naslage u plakovima oko ćelija koje mogu poremetiti zdravu funkciju tkiva i organa. Takvi amiloidi su povezani (ali ne nužno kao uzrok) više od 50 ljudskih bolesti, poznatih kao amiloidoze, i mogu imati ulogu u nekim neurodegenerativnim poremećajima. Neke od ovih bolesti su uglavnom sporadične, a samo je nekoliko porodičnih slučajeva. Drugi su samo neporodični. Neki su jatrogeni jer proizlaze iz liječenja. Prioni su infektivni oblici amiloida koji mogu djelovati kao šablon za pretvaranje drugih neinfektivnih oblika. Amiloidi mogu imati i normalne biološke funkcije; naprimjer, u formiranju fimbrije u nekim rodovima bakterija, prijenos epigenetičkih osobina u gljivama, kao i taloženje pigmenta i oslobađanje hormona kod ljudi.
Poznato je da amiloidi nastaju iz mnogih različitih proteina. Ovi polipeptidni lanci općenito formiraju strukture β-lista koje se agregiraju u duga vlakna; međutim, identični polipeptidi se mogu sklopiti u više različitih amiloidnih konformacija. Raznolikost konformacija je možda dovela do različitih oblika prionskih bolesti.
Zekerijah Osmić
Zekerijah Osmić je bosanskohercegovački političar rođen u Brčkom 1956. godine, gdje je završio osnovnu, srednju školu i Ekonomski fakultet. Od 2014. godine obavlja potpredsjedničku funkciju u Socijaldemokratskoj partiji BiH.
Amiloid
Definicija
Naziv amiloid dolazi od rane pogrešne identifikacije supstance koju je postavio Rudolf Virchow kao škrob, baziran na tehnikama bojenja sirovim jodom. Naučna zajednica je neko vrijeme raspravljala o tome da li su amiloidne naslage masne ili ugljikohidratne naslage dok se konačno nije otkrilo (1859.) da su to, u stvari, naslage albumoidnog proteinskog materijala.
Zekerijah Osmić
Od 1976. godine radio je kao nastavnik matematike i fizike, a poslije je kao diplomirani ekonomista bio direktor Omladinske zadruge i Doma mladih u Brčkom.
Od 1988. do 1992. godine bavio se privatnim preduzetništvom. Od 1992. do 1996. godine bio je šef logističkog centra Vlade Brčko-Rahić. Od 1996. do 1998. godine obavljao je dužnosti sekretara za privredu i pomoćnika načelnika za privredu i finansije Vlade Brčko-Rahić.
Amiloid
Proteini koji stvaraju amiloide u bolestima
Do danas je pronađeno 37 ljudskih proteina koji da formiraju patološke promjene amiloida koji su povezani s dobro definiranim bolestima. Međunarodno društvo za amiloidozu klasificira amiloidna vlakna i s njima povezane bolesti zasnovane na pridruženim proteinima (na primjer ATTR je grupa bolesti i pridruženih fibrila koje tvori transtiretin). (tabela ispod)
Zekerijah Osmić
U periodu od jula 2012. do marta 2015. godine je obaljao funkciju ministra odbrane Bosne i Hercegovine, a na toj poziciji ga je nasljedila Marina Pendeš.
Oženjen je i otac troje djece.
Amiloid
Struktura
Amiloidi su formirani od dugih nerazgranatih vlakana koja se odlikuju proširenom sekundarnom strukturom beta-lista u kojoj su raspoređeni pojedinačni beta-lanci (β-nizovi) (obojene strelice na susjednoj slici) u orijentaciji okomitoj na dugu os vlakna. Takva struktura je poznata kao kros-β struktura. Svako pojedinačno vlakno može biti široko 7-13 nanometara i dugo nekoliko mikrometara. Glavna obilježja prepoznata iz ugla različitih disciplina za klasifikaciju proteinskih agregata kao amiloida je prisustvo vlaknaste morfologije očekivanog prečnika, detektiranog pomoću transmisijske elektronske mikroskopije (TEM) ili mikroskopije atomske sile (AFM), prisutnost unakrsne β-sekundarne strukture, određene pomoću kružnog dihronizma, FTIR, nuklearne magnetne rezonance u čvrstom stanju (ssNMR), rendgenske kristalografije ili difrakcijom rendgenskih vlakana (često se smatra testom "zlatnog standarda" da bi se utvrdilo sadrži li struktura unakrsna β-vlakna) i sposobnost bojenja specifičnim bojama, kao što je [ [Kongo crvena]], tioflavin T ili tioflavin S.
Termin "kros-β" (unakrska β) zasnovan je na posmatranju dva skupa difrakcijskih linija, jedne uzdužne i jedne poprečne, koje formiraju karakterističan "križni" obrazac. Postoje dva karakteristična difrakcijska signala rasijanja, proizvedena na 4,7 i 10 Å (0,47 nm i 1,0 nm), koji odgovaraju međulančanim razmacima i udaljenostima slaganja u beta-listovima. "Stopovi" beta-lista su kratki i prelaze širinu amiloidnog fibrila; dužina amiloidnog fibrila je izgrađena od poređanih β-lanaca. Unakrsni β-obrazac smatra se dijagnostičkim obilježjem strukture amiloida.
Amiloidna vlakna se uglavnom sastoje od 1-8 protofilamenata (jedan protofilament koji također odgovara vlknu prikazan je na slici), svaki promjera 2-7 nm, koji međusobno djeluju bočno, kao ravne trake koje održavaju visinu od 2-7 nm (jednog protofilamenta) i široki su do 30 nm; češće se protofilamenti uvijaju jedan oko drugog i formiraju tipski 7-13 nm široke fibrile. Svaki protofilament ima tipsku unakrsnu β-strukturu i može biti formiran od 1-6 β-listova (šest je prikazano na slici) naslagane jedna na drugu. Svaka pojedinačna proteinska molekula može doprinijeti jednom do nekoliko β-lanaca u svakom protofilamentu i lanci mogu biti raspoređeni u antiparalelne β-listove, ali češće u paralelne β-listove. Samo dio polipeptidnog lanca nalazi se u β-lančanoj konformaciji u vlaknima, ostatak tvori strukturirane ili nestrukturirane petlje ili repove.
Dugo je znanje o strukturi amiloidnih vlakana na atomskom nivou bilo ograničeno činjenicom da su neprikladna za najtradicionalnije metode za proučavanje proteinskih struktura. Posljednjih godina zabilježen je napredak u eksperimentalnim metodima, uključujući spektroskopiju NMR u čvrstom stanju i krioelektronsku mikroskopiju. U kombinaciji, ovi metodi dali su 3D atomske strukture amiloidnih fibrila formiranih od amiloidnih β peptida, α-sinukleina, tau i FUS-proteina, povezanih s različitim neurodegenerativnim bolestima..
Formiranje
U najjednostavnijem modelu „jezgarne polimerizacije “ (označeno crvenim strelicama na donjoj slici), pojedinačni rasklopljeni ili djelomično rasklopljeni polipeptidni lanci (monomeri) pretvaraju se u jezgro (monomer no ili oligomerno) preko termodinamički nepovoljnog procesa koji se javlja u ranoj fazi kašnjenja. Fibrili rastu naknadno iz ovih jezgara dodavanjem monomera u eksponencijalnoj fazi.
Drugačiji model, zvani jezgarna konformacijska konverzija označen je plavim strelicama na donjoj slici, uveden je kasnije, kako bi se uklopio u neka eksperimentalna zapažanja: često je otkriveno da se monomere brzo pretvaraju u pogrešno savijene i visoko neorganizirane oligomere različite od jezgara. Tek kasnije, ovi agregati će se strukturno reorganizirati u jezgra, na kojima će se drugi neorganizirani oligomeri dodavati i reorganizirati putem šablonskog ili induciranog mehanizma (ovaj model nukleirane konformacijske konverzije), formirajući fibrile na kraju.
Takav novi model opisan je na slici desno i uključuje korištenje master jednadžbe koja uključuje sve korake formiranja amiloidnih fibrila, tj. primarnu nukleaciju, elongaciju fibrila, sekundarnu nukleaciju i fragmentaciju fibrila. Konstate stopae različitih koraka mogu se odrediti globalnim prilagođavanjem broja agregacija (naprimjer emisije fluorescencije tioflavina (ThT) umjesto vremena) snimljenih pri različitim koncentracijama proteina. Pristup opće glavne jednadžbe formiranju amiloidnih fibrila sa sekundarnim putevima razvili su Knowles, Vendruscolo, Cohen, Michaels sa suradnicima i odredili vrijeme evolucije koncentracije f(t,j) dužine vlakana j (ovdje j predstavlja broj monomera u agregatu). gdje označava Kroneckerov delta. Fizička interpretacija različitih pojmova u gornjoj glavnoj jednadžbi je direktna: pojmovi u prvom redu opisuju rast fibrila dodavanjem monomera sa konstantom brzine k_+ (elongacija). Termini u drugom redu opisuju disocijaciju monomera, tj. inverzni proces elongacije. je konstantna brzina disocijacije monomera. Termini u trećem redu opisuju efekt fragmentacije, za koju se pretpostavlja da se javlja homogeno duž fibrila sa konstantnom brzinom k_-. . Konačno, termini u posljednjem redu opisuju primarnu i sekundarnu nukleaciju. Brzina sekundarne nukleacije proporcionalna je masi agregata, definiranoj kao.
DDI1
Homolog 1 DNK-oštećenjem inducibilnog proteina 1 (S. cerevisiae) je protein koji je kod ljudi kodiran genom DDI1.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 396 aminokiselina, a  molekulska težina   44.124  Da.
DHX15
Pretpostavljeni faktor pre-iRNK-preradne ATP-ovisne RNK-helikaze DHX15 jest enzim koji je kod ljudi kodiran genom DHX15 sa hromosoma 4.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 795 aminokiselina, а molekulska težina 90.933 Da.
Funkcija
Protein kodiran ovim genom je navodna ATP-zavisna RNK-helikaza uključena u preradu iRNK. Može imati tumor-supresorsku aktivnost.
CREBZF
Transkripcijski faktor CREB/ATF bZIP je protein koji je kod ljudi kodiran genom CREBZF.
Pregled
Tokom razgrađujuće infekcije u epitelnim ćelijama, ekspresija gena virusa herpes simplex tipa 1 (HSV-1) neposredno-rano (IE) inicira multiproteinski kompleks koji sadrži virion-pridruženi protein VP16 i dva ćelijska proteina, ćelijskii faktor domaćina (HCF)  i   oct-1. Oct-1 izravno prepoznaje TAATGARAT elemente u promotorima IE gena. Uloga HCF -a nije jasna. HSV-1 također inficira senzorne neurone koji inerviraju mjesto produktivne infekcije i uspostavlja latentnu infekciju u tim ćelijama. Vrlo je vjerojatno da neki nukleokapsid HSV-1 zadržava dio VP16, kada dođe do neuronskog jedra. Stoga se njegova aktivnost mora suzbiti za uspješno uspostavljanje virusne latencije.
Faktor ćelije domaćina (HCF) inicijalno je otkriven kao ćelijski kofaktor, potreban za aktivaciju rane ekspresije gena virusom herpes simplex, putem transaktivatora VP16 povezanog s virionom. HCF također sudjeluje u raznim ćelijskim procesima, iako mehanizam njegovog djelovanja nije poznat. VP16 se veže za HCF preko 4-aminokiselinskog motiva (EHAY), koji jako podsjeća na domen vezanja HCF-a dva  osnovna ćelijska proteina s leucinskim zatvaračem, zvanim Luman i Zhangfei. Luman je moćan transkripcijski faktor koji, u testovima prolazne ekspresije, aktivira promotore koji sadrže cAMP ili rasklopljene proteinske elemente odgovora (UPRE). Nasuprot tome, Zhangfei niti veže elemente prepoznavanja konsenzusa za osnovne proteine s patentnim leucinskog zatvarača, niti aktivira promotore koji ih sadrže.
Pokazano je da Zhangfei potiskuje sposobnost Lumana da aktivira transkripciju. Čini se da je HCF potreban za efikasno suzbijanje. Mutant Zhangfei-ja, koji nije mogao vezati HCF, bio je oslabljen u sposobnosti da potisne Luman. Zhangfei nije potisnuo ATF6, transkripcijski faktor blisko povezan s Lumanom, ali one veže HCF, osim ako na njega nije nakalemljen motiv vezivanja HCF -a iz Lumana. Zhangfei je inhibirao HCF-ovisnu aktivaciju promotora koji sadrži UPRE pomoću Gal4-Luman fuzijskog proteina, ali nije uspio inhibirati HCF-nezavisnu aktivaciju Gal4-Luman promotora koji je sadržavao motive vezanja Gal4. Vezivanje HCF-a putem Zhangfeija bilo je potrebno za kolokalizaciju Lumana i Zhangfeija na jedarne domene, što sugerira da bi HCF mogao ciljati proteine na zajedničku lokaciju.
Predaj se, srce (Indexi)
thumb|200px|lijevo|Indexi 1973. godine, festivalska pobjeda na "Vaš šlager sezone". Predaj se, srce/Budi kao more je singl sarajevske pop rock grupe Indexi, a objavila ga je izdavačka kuća Jugoton u aprilu 1973. godine. Sa pjesmom "Predaj se srce" grupa Indexi osvojila je te iste godine prvu nagradu na najvećem pop festivalu u bivšoj Jugoslaviji - "Vaš šlager sezone". Muziku i stihove za ovu pjesmu napisao je Aleksandar Korać, a muzički aranžman basist Fadil Redžić i klavijaturist Đorđe Novković. U to vrijeme Đorđe Novković je ponovo bio klavijaturist Indexa, a kasnije će nastupati kao istaknuti pop aranžer i kompozitor u bivšoj Jugoslavijii. Ova pjesma je komponirana u čistom pop muzičkom stilu, a namijenjena je masovnoj publici. Potvrda toga je da je ova ploča bila prvi "zlatni singl" koji su do tada ostvarili. Međutim, zanimljivost u ovoj pjesmi je tehnika sviranja "slide gitare" Slobodana "Bode" Kovačevićeva. Pjesma na B strani pod nazivom "Budi kao more" urađena je progresivnom rock stilu sa istaknutim sviranjem električnih orgulja i klavira Đorđa Novkovića, pjevanjem Davorina Popovića i gitarskim solom u sredini pjesme. Stihove je napisao basist Fadil Redžić, a muziku gitarist Slobodan "Bodo Kovačević. Ovo je bio posljednji u nizu singlova grupe Indexi snimljenih za izdavačku kuću Jugoton sa pjesmama koje će se ubrzo zatim pojaviti objedinjene na njihovom prvom LP izdanju, sa poznatom ružičastom naslovnicom "Indexi" 1974. godine. Ovaj period je zapravo bio kraj prve "progresivne faze" u muzičkoj karijeri Indexa. Ohrabreni komercijalnim uspjehom ovog singla, odlučili su slijediti pop i schlager muzički smjer tokom većeg dijela druge polovine 1970 -ih, s jednim značajnim, ali iznenadnim "progresivnim povratkom" 1978. godine kada su napravili veoma kvalitetni album "Modra rijeka". Sa singlom "Predaj se srce" grupa Indexi su najavili prekid sa svojim avanturama u progresivnom rock stilu, prihvativši lagahni zvuk pop muzike u svojim pjesmama.
Bačuga
Hrvatska:
Snježna sova
Snježna sova, poznata i kao arktička sova ili bijela sova, jest krupna vrsta sove iz porodice pravih sova (Strigidae). Nastanjuje tundre sjevernih dijelova Evroazije i Sjeverne Amerike. Živi na visinama od nivoa mora pa do 1.100–1.500 metara nadmorske visine. U Americi tokom sezone gniježđenja živi južno do obalskog dijela zapadne Aljaske, sjevernog Yukona i Mackenzieja, južnog Keewatina, sjeveroistočne Manitobe, sjevernog Québeca i Labradora, dok se tokom zime može vidjeti sve do južne Kanade i sjevernih dijelova Sjedinjenih Američkih Država. Kad je riječ o Evropi i Aziji, naseljava sjeverne dijelove Evroazije, južno do kraja tundri, a rijetko se viđa na Britanskim ostrvima i Islandu, dok zimu provodi južno do Islanda, Britanskih ostrva, sjeverne kontinentalne Evrope, središnje Rusije, sjeverne Kine i Sahalina.
Mužjak ove sove gotovo je potpuno bijel, dok ženke imaju brojne crne fleke po perju. Mladunci imaju potpuno crno perje, koje se, kako rastu, postepeno mijenja u bijelu boju. Facijalni disk izražen je kod ženke, dok je kod mužjaka slabo vidljiv i stapa se s ostatkom tijela, koji je karakterističan i jedinstven po tome što sadrži čekinje i sitno perje koje utiče na smanjenje odsjaja, budući da je kod svih jedinki glava čiste bijele boje. Visoka je u prosjeku 52–71 centimetara, s rasponom krila 125–150 centimetara, a prosječna težina snježne sove kreće se od 1,6 do 3 kilograma.
Uglavnom se gnijezdi pri tlu, a glavni dio njene ishrane čine sitni glodari, među kojima su najčešći zečevi, bizamski pacovi, mrmoti, vjeverice, kunići, rakuni, prerijski psi, pacovi i krtice, ali se nerijetko na jelovniku mogu naći i ptice, prvenstveno patke, barske koke, gnjurci, šljukarice, kao i fazani, tetrijebi i pjevačice. Donedavno je bila jedini član posebnog roda Nyctea, ali su studije iz 2002, izučavajući mitohondrijsku DNK, pokazale da je snježna sova veoma bliska rodu Bubo, gdje je sada i svrstana.
Sistematika
Danas ne postoje podvrste snježne sove; međutim, izumrla, robusnija snježna sova, s približno 2% dužim i 6% debljim kostima od današnje snježne sove, poznata je na osnovu glacijalnih naslaga na jugu Francuske, a opisana je kao Nyctea scandiaca gallica.
Geografske varijacije
Varijacija je mala širom holarktičkog areala rasprostranjenja, vjerovatno zbog nomadskih navika i disperzivnosti ove ptice. Genetička analiza populacije nije otkrila filogeografske strukturne promjene u tri različite geografske regije – Skandinaviji, istočnom Sibiru i sjevernim dijelovima Sjeverne Amerike, niti visoke nivoe protoka gena u skorašnjoj prošlosti i sadašnjosti.
Srodne vrste
Najbliži rođak ove sove nije jasno definiran, ali molekularna istraživanja pokazuju da bi američka buljina (Bubo virginianus) mogla biti njena evolutivna sestrinska vrsta, budući da je procijenjeno da su se ove dvije vrste odvojile prije otprilike četiri miliona godina. Ove dvije vrste vrlo su slične po načinu oglašavanja i imaju sličan broj i strukturu hromozoma i makro-autozoma; ipak, razlike u perju i skeletu dovele su do toga da neki naučnici smjeste snježnu sovu u monotipski rod Nyctea. Nedavno uspješno međusobno ukrštanje, u zatočeništvu, mužjaka snježne sove i ženke buljine (Bubo bubo), potvrđuje blisku evolutivnu vezu s ušatim sovama.
Opis
mini|upright=0.65|lijevo|Mužjak snježne sove s jasno izraženim čekinjama Ova krupna sova lako je uočljiva. Kao i kod svih sova, i kod ove je vrste mužjak nešto sitniji od ženke. Odrasla jedinka visoka je od 52 do 71 centimetra, s rasponom krila 125–150 centimetara. Ženke su u prosjeku velike 63, a mužjaci 58 centimetara, dok prosječna težina snježne sove varira između 1,6 i 3 kilograma, s tim da je prosječna težina mužjaka 1.700 grama, dok je ženka teška u prosjeku 2.100 grama.
Postoje značajne varijacije u obojenosti perja u zavisnosti od spola, starosti i individualne jedinke, tako da prekrivenost crnim tačkama i šarama može varirati u rasponu 0–50%. Pored snježne sove, ova pojava uočena je jedino kod kukuvije, dok se kod ostalih vrsta sova ne javlja. Ipak, odrasli mužjak uglavnom je čiste bijele boje, čime se savršeno stapa s okolinom, dok ženka i ptići imaju pojedine dijelove perja koji su nijanse crne i sive boje. Kod mladih, tamna obilježja u vidu tačaka mogu da dominiraju. Međutim, bez obzira na spol, lice, vrat i gornji dio grudi snježnobijele su boje, a facijalni disk izražen je kod ženke, dok je kod mužjaka slabo vidljiv i stapa se s ostatkom tijela. Premda nije uočljiv, facijalni disk pokazuje karakteristične adaptacije na sredinu u kojoj ova sova živi. Brojne i duge čekinje i sitno perje vire iz facijalnog diska, što utiče na smanjenje odsjaja, budući da je kod svih jedinki glava čiste bijele boje. Ova osobina nije primijećena kod drugih vrsta sjevernih sova koje su također izložene snijegu i niskim temperaturama, ali žive u šumama.
Ima gusto perje s nogama prekrivenim dugačkim bijelim perjem koje je štiti od hladne sjeverne klime. Glava joj je krupna i zaokrugljena, s očima zlatnožute boje, te je crni kljun prekriven paperjem. Za razliku od ostalih sova, perje na ušima nije toliko izraženo i podignuto. Prosječni životni vijek u divljini iznosi deset godina. Snježna sova jedna je od najvećih, a u Sjevernoj Americi i u prosjeku je najteža vrsta sova.
Stoički podnosi hladnoću i rijetko traži zaklon od mraza i jakih vjetrova. Perje je tako učinkovito štiti da odrasla jedinka može podnijeti i temperature od 40 stepeni ispod nule. Naučnici kažu da je podjednako dobro zaštićena od hladnoće kao polarne lisice.
Paleobiologija
Prije otprilike 20.000 godina naseljavala je i prostore gotovo čitave kontinentalne Evrope, uključujući Austriju, Azerbejdžan, Češku, Slovačku, Francusku, Njemačku, Mađarsku, Italiju i Španiju. U Francuskoj su tokom arheoloških iskopavanja na nekoliko lokacija u ravnicama Akvitanije pronađene kosti ove ptice. Neki od lokaliteta na kojima su pronađene kosti jesu Bois-Ragot u departmanu Vienne, Saint-Germain-de-la-Rivière, Abri Faustin u Girondi, abri de la Madeleine i željeznička stanica Couze u Dordogni. Analizom ovih ostataka arheozoolozi došli su do zaključka da su lovci-skupljači iz magdalenijenske kulture lovili ovu vrstu. Oni su po svoj prilici koristili meso snježne sove za ishranu, dok su njene kosti i perje koristili za izradu koštanih alatki ili ukrašavanje. Kandže su se također koristile kao ukras za koplja, ali i kao kremen. Pored ovoga, dokazi postojanja snježne sove u Francuskoj u paleolitu predstavljaju i crteži na zidovima pećina Portel i Trois Freres.
Rasprostranjenost
Gnijezdi se u arktičkim tundrama najsjevernijih dijelova Aljaske, sjeverne Kanade, uključujući Grenland, i većem dijelu sjeverne Evroazije. Privlače je otvorene oblasti poput priobalnih dina i prerija koje podsjećaju na tundru. Prijavljeno je da živi na jugu sve do sjeverne Kine, južne Rusije, kao i u južnijim američkim saveznim državama poput Teksasa, Georgije i zemalja Meksičkog zaliva. Od 1967. do 1975. razmnožavala se i na Šetlandskim ostrvima, gdje je danas gotovo više nema. Ženke su ljeto provodile na ovom ostrvu sve do 1993, ali su danas na Britanskim ostrvima samo povremeni zimski posjetioci Šetlandskih ostrva, Vanjskih Hebrida i Cairngormsa. Kad je riječ o srednjim i južnim dijelovima Evrope, snježna sova zabilježena je u Češkoj, Slovačkoj, Mađarskoj i na Balkanu kao rijedak zimski posjetilac.
Areal gniježđenja
Naseljava širine između 60⁰ i 82⁰ SGŠ, što je najčešće povezano s rasprostranjenosti leminga, mada ponekad i s drugim vrstama sisara i morskih ptica. U Sjevernoj Americi može se naći na zapadnim Aleutima i ostrvu Hall, kao i od sjeverne Aljaske, preko Kanadskog arktičkog arhipelaga sjeverno do ostrva Ellesmere, južno do obalskog dijela zapadne Aljaske, sjevernog Yukona i Mackenzieja, južnog Keewatina, sjeveroistočne Manitobe, sjevernog Québeca i Labradora.
Mjesta za razmnožavanje nisu uvijek zauzeta tokom cijele godine, a razlog za to je fluktuacija hrane i same nomadske navike ove sove. Vjerovatno prvo gnijezdo koje su nedomoroci ikada zabilježili u Sjevernoj Americi bilo je locirano na Grinnell Landu, na 82⁰ 40' SGŠ 20. juna 1876.
Areal zimovanja
Kad je hrane u izobilju, snježna sova jedna je od rijetkih ptica grabljivica koja je sposobna izdržati arktičke zime, bilo u kopnenoj, bilo morskoj sredini, pa je tako zabilježeno da je jedna jedinka zimovala na čak 82⁰ SGŠ. Premda je u stanju zimovati na geografskim širinama na kojima se gnijezdi, tokom zime nerijetko se viđa južno sve do južne Kanade i sjevernih dijelova Sjedinjenih Američkih Država, mada je prava rijetkost vidjeti je južno do srednje Kalifornije, Colorada, Floride, Georgije, Kentuckyja, Louisiane, Nevade, Oklahome, Južne Karoline, Teksasa i Utaha.
Na Bermudima je viđena dva puta 1843, a nakon toga zabilježena je tek 2013. Jedinka snježne sove sletjela je u februaru 1886. na parobrod Nove Škotske pod nazivom Ulunda na samoj ivici Grand Banksa, više od 600km daleko od najbližeg kopna. Bila je zarobljena, a kasnije sačuvana u Muzeju Nove Škotske.
Pojavila se u Spring Hilu (Tennessee) u januaru 2009, što je prvo zabilježeno viđenje ove vrste u Tennesseeju od 1987. Također su značajne i masovne zimske migracije tokom 2011. i 2012, kad je hiljade snježnih sova zabilježeno na raznim lokacijama u Sjedinjenim Američkim Državama. Zabilježena su jata širom atlantske i pacifičke obale, u 35 američkih saveznih država i u svim južnim kanadskim pokrajinama, uključujući jedinke viđene južno do Arkansasa, Oklahome, Teksasa, Utaha i Sjeverne Karoline. Ovo je potom bilo praćeno znatno većom migracijom 2013. i 2014, kad je snježna sova prvi put viđena na Floridi. Također je viđena u Berkeley Townshipu (New Jersey) krajem 2014.
Areal gniježđenja
Naseljava prostore od sjevernog Grenlanda, Skandinavije i Rusije južno do kraja tundri Evroazije i Komandorskih ostrva. Rijetko se viđa na Britanskim ostrvima i Islandu, a ranije je naseljavala i Šetlandska ostrva.
Areal zimovanja
Zimski areal snježne sove van prostora Amerikâ nešto je različit od njenog areala gniježđenja, tako da zimu može provoditi južno do Islanda, Britanskih ostrva, sjeverne kontinentalne Evrope, srednje Rusije, sjeverne Kine i Sahalina. Kao slučajni prolaznik može se vidjeti u istočnoevropskim zemljama, na Azorima, u Mediteranu, Iranu, sjeverozapadnoj Indiji i Japanu.
Migracija
Uglavnom je migratorna vrsta, s tim da pojedine jedinke ostaju na ili u blizini mjesta razmnožavanja. Velika razlika u brojnosti, starosti i spolu čini svaku godinu drugačijom i vodi do raznih spekulacija o populacijskoj demografiji i rasprostranjenosti. Vjeruje se da snježna sova migrira južno od svog arktičkog areala gniježđenja kad populacija leminga ima tendenciju opadanja. Povremeno se dešava da snježne sove migriraju dvije zime zaredom, s tim da druga migracija uključuje manji broj jedinki.
Ovakva vjerovanja donekle su i opravdana, budući da se snježna sova za vrijeme gniježđenja gotovo isključivo hrani leminzima. U Sjevernoj Americi su, naprimjer, zabilježene 24 velike invazije između 1833. i 1945, u različitim regijama i na različitim geografskim širinama. Ove invazije povezane su sa značajnim povećanjima brojnosti populacija snježnih lisica i drugih predatora leminga, što je dovelo do zaključka da se snježna sova seli kad nema dovoljno leminga, što je otprilike na svakih 3–5 godina. Sve ovo dovelo do je ideja i zamisli da se migracije snježne sove mogu predvidjeti. I zaista, tokom nekih godina predviđene su velike migracije ove sove južno od njenog areala gniježđenja do južne Kanade i sjevernih dijelova Sjedinjenih Američkih Država. Migratorna jata uglavnom su sastavljena od mladih jedinki, obično starih otprilike pet mjeseci, mada se nerijetko javljaju i odrasle jedinke različite starosti. Sove obično stižu u areale zimovanja krajem oktobra i početkom novembra,  ali je u nekim godinama ovaj termin raniji. Zasad ne postoji kvantitativna definicija migracije, budući da amplituda brojnosti može varirati od migracije do migracije.
Stanište
Tokom sezone gniježđenja i razmnožavanja, ova sova naseljava arktičku tundru širom njenog cirkumpolarnog kruga. Ovo uključuje i pustinjsku arktičku tundru, vlažnu i obalsku tundru, kao i arktička ostrva. Rijetko se viđa u unutrašnjim oblastima pod tundrom, područjima pod žbunjem i prostorima blizu granice šuma. U svim arktičkim staništima preferira oblasti s izrazitim brežuljcima na kojima gradi gnijezdo, odmara se tokom dana i vreba plijen. Često će se nastaniti u manje privlačna staništa ako je u njima hrana u izobilju, poput močvara, rijeka i jezera.
Za vrijeme proljetnih i jesenjih migracija preferira otvorena staništa poput obala i prerija. Ipak, neke jedinke, kad su u nuždi, prelijeću i šume i planine kako bi stigle do tundre za proljetno gniježđenje ili otvorenih staništa za zimovanje.
Zimu provodi od snježnih tundri i otvorenih, zaleđenih voda, južno do lovišta, farmi, obala, močvara, velikih šuma i gradova koji se graniče s otvorenim poljima. Južno od tundre, naseljava otvorene ravne površine koje podsjećaju na tundru, i to uglavnom pašnjake ili obradive površine s dosta stubova, na kojima provodi veći dio vremena i vreba plijen.
Iako primarno nije morska ptica, poznato je da može provoditi zimu i u obalnim područjima južno od areala gniježđenja, kao i u oblastima otvorenih voda na Arktiku, pa je tako čest posjetilac brodova, na kojima provodi i do nekoliko dana. U otvorenim vodama najčešće se hrani morskim pticama, prvenstveno morskim patkama i njorkama.
Kretanje
Odrasla jedinka bipedalna je i često hoda do gnijezda ako se ono nalazi na zemlji. Također može i šetati okolo u potrazi za mogućim plijenom. Može trčati po potrebi, a može i skakati, koristeći se raširenim krilima kako bi održala ravnotežu. Mladunci su u potpunosti bipedalni i koordinirani prije operjavanja i osamostaljivanja.
mini|lijevo|Snježna sova u letu Način letenja varira i uglavnom je ležeran, sličan letu ostalih velikih sova, a slično ritskoj sovi, let snježne sove podsjeća na plivanje kroz zrak. Kad juri ptičji plijen, jedinke svoje vrste ili kad brani teritoriju od predatora, let je brz, prav i jak, sličan sokolovom. Pored toga, u slučaju da brani svoje gnijezdo, kruži oko prijetnje na velikim visinama i velikom brzinom zaroni ka dolje, uglavnom napadajući neprijatelja otpozadi. U slučaju da je na velikim visinama, može da, poput mišara, lagano jedri zrakom, ili da se naprasno spusti i stropošta s odmarališta na plijen koji se nalazi na zemlji. Dok leti visoko iznad tundri ili drugog otvorenog terena, gdje je vjetar uglavnom jak, često lebdi, održavajući se na vjetru, a kad je blizu zemlje, leti nisko s kratkim zamasima krilima i plijen grabi svojim kandžama. Često gleda sa strane i iza sebe dok leti.