cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nina Ditmajer
Biografija
Osnovnu školu i gimnaziju je završila u Slovenskoj Bistrici, gdje je odrasla. Godine 2012. je diplomirala u Mariboru. Nakon toga je studirala na Teološkom fakultetu u Ljubljani, koji studij je završila 2015. godine. Od 2016. godine nastavlja studij na doktoratu. Godine 2019. je doktorirala u Mariboru. Tema njezine djelatnosti je historija slovenskog književnog jezika, historija slovenskog jezika i književnosti te poezije u slovenskoj Štajerskoj u drugoj polovini 18. vijeka i prvoj polovini 19. vijeka te dijelom historija prekmurskog jezika.
Arapi
Narod
Semitski narod nastanjen je na Srednjem Istoku i sjevernoj Africi, od Maroka na krajnjem zapadu do Omana na istoku, i od Turske na sjeveru do Jemena i Sudana na jugu. Geografski Arapi se prostiru na nekih 10 miliona kvadratnih kilometara i broje najmanje 250.000.000 pripadnika. Oko 4 miliona Arapa živi također u Evropi i oko 2 miliona u Americi. Srce arapske zemlje je Saudijska Arabija i Jemen, područje poznato kao Hidžaz. Oko 610. godine, rođenjem Islama, Hidžaz postaje trgovačko središte duž karavanskih puteva a Mekka postaje jedan od najznačajnijih svjetskih gradova.
Ljepilo
Ljepilo služi za spajanje prijanjanjem dijelova iz istih ili različitih materijala (lijepljenje). Lijepljenje se zasniva na fizikalnom principu adhezije (sile privlačenja na spoju dva materijala) i kohezije (međumolekularne sile u samom ljepilu).
Arapi
Narod
Etnički, Arapi su uglavnom tamnokosi i smeđih očiju, puti svijetle, ali i ona varira od mjesta do mjesta. Po vjeri su većinom sunitski muslimani, i tek 10% šijiti (osobito u Iranu, Jemenu, dijelu Iraka i obali Perzijskog zaljeva). Prvenstveno Arapi su, uz Židove, jedan od dva naroda kojima je porijeklo dao Sem, Hamov brat. Kroz svoju historiju osnovali su cijeli niz država kao što su: Alžir, Bahrein, Egipat, Irak, Jordan, Kuvajt, Libanon, Libija, Maroko, Oman, Katar, Saudijska Arabija, Sudan, Sirija, Tunis, Ujedinjeni Arapski Emirati, Jemen i Palestina koja se još bori za svoj nastanak i priznanje. Gledajući sa socijalnog aspekta, Arapi se dijele na stalno-naseljene (ruralni ' fellahin' = seljaci i urbani ' hadar', gradski Arapi) i nomadske Arape, poznajemo ih kao Beduine. Postoji i više jezično semitiziranih (tačnije arabiziranih) naroda koji nisu etnički Arapi, naročito ima arabiziranih Židova u sjevernoj Africi, Jemenu i Iraku. Arabizirani su i neki Kopti (koji su ipak porijeklom Egipćani, hamitski narod čiji su preci osnovali egipatsku kulturu i državu). Među hamitskim Berberima također postoji i dosta arabiziranih grupa, nomada koji naseljavaju pustinjske predjele sjeverne Afrike.
Ljepilo
Prednosti ljepila su: Nedostaci ljepila su:
Startni kodon
thumb|right|400px|Startni kodon (plavi krug) mitochondrijske DNK, gena  MT-ATP6. Za svaki nukleotidni triplet (uglaste zagrade),  data je odgovarajuća  aminokiselina (jednoslovni  kod), bilo u +1 [[okvir za čitanje|okviru za čitanje za MT-ATP8  (crveno) ili u okviru +3 za  MT-ATP6  (plavo). U ovom genomskom području, dva gena se preklapaju.]] Startni kodon ili početni kodon je prvi kodon  iRNK  transkripta prilikom translacije u   ribosomu. Kod eukariota  i Archaea, početni kodon uvijek kodira metionin, a  modificirani Met (fMet) u bakterijama, mitohondrijama i plastidima. Najčešći startni kodon je AUG (tj. ATG u odgovarajućoj sekvenci DNK). Startnom kodonu često prethodi 5 'neprevedena regija (5' UTR). U prokariotima ovo uključuje mjesto vezanja ribosoma.
Arapi
Ime
Ime Arapi i Arabija javlja se još u asirskim tekstovima kao mâtu arbâi /Arab land/, tačna lokacija ovog područja nije poznata, kasnije se javljaju termini Arabi, Arubu, Urbi. U srodnom hebrejskom jeziku riječ `aravah’ i ‘arav’ označava pustinju, pa bi se moglo prevesti da su Arapi ‘pustinjski narod’. Poluostrvo Arabija prekriveno je nepreglednim pustinjama i pradomovina je ovog ekspanzivnog naroda koji se proširio preko cijele sjeverne Afrike.
Startni kodon
Alternativnu start kodoni
Alternativni početni kodoni razlikuju se od standardnog AUG kodona i nalaze se i kod prokariota (bakterije i arheje) i eukariota. Alternativni startni kodoni se još uvijek prevode kao Met kad su na početku proteina (čak i ako kodon inače kodira drugačiju aminokiselinu). To je zato što se za inicijaciju koristi zasebna transfer RNK (tRNK).
Eukarioti
Alternativni startni kodoni (ne-AUG) vrlo su rijetki u eukariotskim genima. Međutim, prijavljeni su prirodni kodoni koji nisu AUG za neke ćelijske mRNK. Sedam od mogućih devet jednostrukih nukleotidnih supstitucija na AUG početnom kodonu dihidrofolat reduktaza bilo je funkcionalno kao mjesto prevođenja u ćelijama sisara. Pored kanonskog kodonskog puta Met-tRNA Met i AUG, ćelije sisara mogu pokrenuti translaciju i sa leucinom koristeći specifičnu leucil-tRNK koja dekodira CUG kodon. Candida albicans ima startni kodon CAG.
Prokarioti
Dobro poznate regije kodiranja koje nemaju AUG inicijacijski kodon su one u lacI, (GUG) and lacA (UUG) lac operon E. coli. Dvije nedavne studije neovisno su pokazale da 17 ili više startnih kodona koji nisu AUG mogu pokrenuti translaciju u E. coli.
Mitohondrije
Mitohondrijski genomi imaju značajnije izmijenjene startne kodone (kod čovjeka AUA i AUU). Mnogi takvi primjeri, sa kodonima, sistematskim rasponom i citatima, dati su u NCBI listi translacijskih tablica.
Inženjerstveni startni kodoni
Projektirane inicijatorske tRNK (tRNA fMet2 sa CUA antikodonom) korištene su za pokretanje trnslacije u amber stop codonu UAG. Ovaj tip konstruirane tRNK naziva se nonsens supresor tRNK,  jer potiskuje translaciju stop signala koji se obično javlja kod UAG kodona. Jedno istraživanje pokazalo je da tRNK smber inicijatora ne pokreće prijevod do bilo kojeg mjerljivog stupnja iz genomski kodiranih UAG kodona, samo plazmidnostvoreni reporteri sa snažnim uzvodnim Shine-Dalgarnovim mjestom. .
Arapi
Jezik
Arapski jezik pripada semitskoj grani semitsko-hamitske porodice, pismo je arapsko.
Vjerski običaji
Arapi su većinom islamske vjeroispovijesti, što u veliko diktira način njihovog života i njihove običaje. Arapi su također u manjini kršćani i druzi, te žive u Libanu i Siriji, gdje zahvaljujući vjerskoj mješanosti postoji daleko veća varijacija u tradiciji i običajima.
Muslimanski Arapi su narod koji živi po pravilima Kur'ana. Kuran je često osnova zakona arapskih država kojima su regulirani neki aspekti njihovog života. Među Arapima preovladava patrijarhalni sistem. Poligamija je u nekim arapskim zemljama dozvoljena. Arapi, kao ni Židovi, ne jedu svinjetinu, i uglavnom se koristi govedina, ovčetina i puretina. U zemljama sjeverne Afrike je poznato nacionalno jelo kus-kus, priprema se sa ovčetinom, ribom i raznim povrćem. Umjesto masti Arapi koriste maslinovo ulje i druge masnoće biljnog porijekla, a kolači se često prave od meda.
Svaki Arapin-musliman trebao bi barem jednom u životu otići na hadždž u Meku.
Arapi u Evropi
Arapima u Evropi zahvaljujemo na znanju o umjetnom navodnjavanju tla, koje se zbog bezobzirnog krčenja šuma počelo isušivati. Iz Španije ovo se znanje proširilo na sjever, preko Alpa sve do Islanda. Španska riječ 'noria', označava stepen navodnjavanja, i nastala je od arapskog nd'ura. Pamuk, koji danas vodi glavnu riječ u tekstilnoj industriji, su u Evropu donijeli Arapi, iz njihov jezika potekao je francuski izraz 'coton' i engleski 'cotton'.
Ljepilo
Historija
Najstariji dokazi o korištenju ljepila postoje prije otprilike 200 000 godina, gdje je kameni vrh koplja lijepljen za drvenu dršku katranom dobivenim od brezine kore, koji je pronađen u centralnoj Italiji. Korištenje mješavina ljepila za lijepljenje kamenih drški koplja za drvo potiče od prije 70 000 godina, što je pronađeno u pećini Sibudu u Južnoj Africi, a korištena su biljna ljepila i crveni oker. Ledeni čovjek ili Oetzi iz Tirola je koristio brezinu smolu kao ljepilo za svoje oružje prije oko 5300 godina.
Za vrijeme starog Babilona, prije oko 6000 godina, korištena su ljepila od životinjskih kostiju za lijepljenje keramike i korišten je asfalt za lijepljenje kamenih kipova. Prije oko 5000 godina, Sumerani koriste ljepilo dobiveno iz životinjske kože, što su kasnije preuzeli stari Egipćani, a koristili su za lijepljenje namještaja, slonovače i papirusa. Osim toga, koristili su i vosak za izradu ljepila. Mongoli su koristili ljepila za izradu svojih kratkih lukova. Indijanci s istoka SAD-a su koristili smjesu smrekove smole i masti za izradu ljepila, što su posebno upotrebljavali kod izrade vodonepropusnih kanua.
U Srednjem vijeku u Evropi, koristio se bjelanjak iz jajeta za izradu ukrasnih pergamenata sa zlatnim listićima. Prva prava proizvodnja ljepila je započela u 18. vijeku u Holandiji. Oko 1750. Britanci izrađuju riblje ljepilo. Nakon toga za izradu ljepila se koristi sve više raznih materijala, kao što su kosti, škrob, riblja koža i riblji mjehuri. Kazein (bjelančevina iz mlijeka) se koristio kao ljepilo za drvo. Od polovine 19. vijeka u medicini se počinju koristiti flasteri (lijepljenje temeljeno na prirodnom kaučuku). 1909. su izrađena prva sintetička polimerna ljepila. Oko 1940. započinje upotreba prvih ljepila za metale u vazduhoplovstvu.
Vrste ljepila
mini|desno|250px|Pištolj za topla ljepila mini|desno|250px|Životinjsko ljepilo u zrnu
Prijanjajuća ljepila
Prijanjajuća ljepila imaju visoku adheziju i malu koheziju, a spojeni dijelovi se mogu bez oštećenja opet razdvojiti.
Teddy Sheringham
Teddy Sheringham engleski je nogometni trener i bivši profesionalni nogometaš. Odigrao je ukupno 755 ligaških utakmica i postigao 289 pogodaka. Od 1993. do 2002. bio je član reprezentacije Engleske.
Ljepilo
Kontaktna ljepila
Kontaktna ljepila imaju srednje visoku koheziju i visoku adheziju, a spojeni dijelovi se uglavnom ne mogu opet razdvojiti bez oštećenja.
Čvrsta ljepila ili hemijski reaktivna ljepila
Čvrsta ljepila imaju visoku koheziju i vrlo visoku adheziju, koja se nakon vezivanja pretvaraju u čvrstu materiju i čine nerastavljiv spoj. Za gradnju mašina i uređaja uglavnom su važna samo čvrsta ljepila.
Teddy Sheringham
Karijera
Prve nogometne korke je napravio u omladinskom timu Leytonstone & Ilford 1982. godine. Naredne godine prelazi u Millwall. U sezoni 1987/88. s Millwallom osvaja Football League Second Division. Na The Denu je bio do 1991. godine kada prelazi u Nottingham Forest. Nakon jedne sezone provedene u Nottinghamu potpisuje za Tottenham. Za Spurse je igrao pet godina. Na 166 ligaških utakmica postigao je 75 golova.
Ljepilo
Čvrsta ljepila ili hemijski reaktivna ljepila
Čvrsta ljepila su izrađena od umjetnih smola na bazi fenola, uree, melamina, epoksida, poliestera i drugih. Upotrebljavaju se u tekućem stanju, u obliku paste ili u čvrstom stanju (kao folije). Otvrdnjavaju u hladnom stanju, na sobnoj temperaturi (hladna ljepila) ili na 80 do 200 °C (topla ljepila). Mnoga su ljepila ujedno hladna i topla, pa se mogu koristiti po izboru, hladno ili toplo. Ovisno o vrsti ljepila, vezivanje ili otvrdnjavanje se vrši obično pomoću pritiska na mjestu spoja.
Treba razlikovati jednokomponentna i dvokomponentna ljepila. Kod dvokomponentnog ljepila mora se prvoj komponenti dodati otvrđivač (druga komponenta), koji dovodi do otvrdnjavanja i određuje vrijeme otvrdnjavanja. Jednokomponentno ljepilo otvrdnjava bez dodavanja otvrđivača.
Teddy Sheringham
Karijera
Dobrim nastupima u prethodnim sezonama privukao je pažnju Manchester Uniteda. 1. jula 1997. godine za 5.3 miliona eura potpisuje za ekipu sa Old Trafforda. Doveden je kao zamjena za Erica Cantonu. Debitovao je protiv Chelsea u okviru FA Charity Shielda. Sa Unitedom osvaja Premijer ligu u tri navrata, te po jedanput FA kup, FA Charity Shield, Ligu prvaka i Interkontinentalni kup. U sezoni 1992-93. je bio najbolji strijelac Premijer lige. Za United je odigrao 104 ligaške utakmice, te postigao 31 pogodak. 2001. godine se vraća u Tottenham, gdje se zadržao dvije godine. Potom je igrao za Portsmouth, West Ham United i Colchester United.
Ljepilo
Čvrsta ljepila ili hemijski reaktivna ljepila
Za otvrdnjavanje toplih ljepila, za razliku od hladnih ljepila, potrebno je mnogo veće novčano ulaganje za sušionike, ploče s grijačima i naprave. Ali bez obzira na troškove, topla ljepila se dosta koriste jer postižu puno veću čvrstoću lijepljenog spoja. Jedan manji dio čvrstih ljepila prestavlja u stvari otopine makromolekularnih tvari, dok većina ostalih čvrstih ljepila otvrdnjavaju jednim nepovratnim postupkom omrežavanja. To znači da se u toku reakcije stvaraju mnogočlane makromolekule i određuju njihov prostorni međusobni razmještaj.
Teddy Sheringham
Reprezentativna karijera
Godine 1988. odigrao je jednu utakmicu za mladu reprezentaciju Engleske. Član seniorske reprezentacije postaje 1993, a debitovao je 29. maja 1993. Za reprezentaciju je odigrao 51 utakmicu i postigao 11 golova. Bio je član reprezentacije na dva svjetska prvenstva i jednom evropskom. Reprezentativnu karijeru okončao je 2002. godine.
Trenerska karijera
21. maja 2015. postao je trener Stevenagea u League Two. Došao je kao zamjena za Grahama Westleyja. Na klupi se zadržao do 1. februara 2016, kada je dobio otkaz. 14. jula 2017. preuzeo je indijski ATK.
Ljepilo
Postupak lijepljenja
mini|desno|350px|Moguća pojava grešaka na lijepljenom spoju Od izvanrednog značenja za izdržljivost lijepljenog spoja je stanje površine koja se lijepi. Adhezione sile samo su onda djelotvorne ako je površina prianjanja čista, ohrapavljena i odmašćena. Hrapavljenje povećava površinu prijanjanja stvaranjem udubljenja i uzvišenja. Površine metala ohrapavljuju se finim četkama, brušenjem finim brusnim papirom ili pjeskarenjem, a čiste se i odmašćuju trihloretilenom, perhloretilenom ili ugljičnim tetrahloridom (izložene djelovanju pare ili uronjene u paru), te acetonom i bazama ili lužinama (uronjeno). Površine obrađivane silikonskim pastama ili sredstvima ne mogu se više lijepiti!
Sloj ljepila treba biti što tanji, teoretski trebao bi biti jednak debljini molekula, jer su adhezione sile u većini slučajeva veće od kohezionih sila. Čvrstoća spoja opada stoga s porastom debljine sloja ljepila. Kod čvrstih ljepila s omrežavanjem mijenja se struktura ljepila za vrijeme otvrdnjavanja, a nastaje i skupljanje pri tome, koje se kreće od 0,5 do 10% zapremine ljepila. U debljim slojevima ljepila javljaju se unutrašnje napetosti, koje još i dalje snizuju čvrstoću. Čvrsta lijepljenja s omrežavanjem otporna su općenito prema vodi, otopinama, bazama, benzinu, benzolu, alkoholu i eteru.
Čvrstoća lijepljenog spoja
Budući da su zatezna čvrstoća i čvrstoća na smicanje lijepljenog spoja puno manje od onih kod kovina, potrebna je prilično velika površina lijepljenja. Najpovoljnijom dužinom ljepljenja pokazala se dužina od 20 do 25 s (s – debljina lima). Spojevi sastavljeni od aluminijskih dijelova daju najveću čvrstoću. Slijede po redu spojevi od čeličnih, bakarnih i bronzanih dijelova. Najviša čvrstoća postizava se slojem ljepila debljine 0,1 do 0,3 mm, a pri debljini sloja ljepila od 1 mm čvrstoća pada na oko 60%. Čvrstoća se smanjuje tokom vremena i zbog starenja ljepila, a zaustavlja se negdje na 70 do 80% početne čvrstoće. Lijepljene spojeve treba oblikovati po mogućnosti tako da su izloženi tangencijalnom naprezanju (smicanju).
Lijepljeni spojevi naročito su osjetljivi na ljuštenje, pa se takva naprezanja moraju izbjegavati. Na višim radnim temperaturama opada čvrstoća lijepljenih spojeva.
Taleža
Taleža je naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina. Nalazi se u istočnom dijelu Šume trebinjske, južno od manastira Duži i 9 km zapadno od Trebinja u blizini trase nekadašnje željezničke pruge Čapljina – Dubrovnik – Trebinje. U naselju su dva nacionalna spomenika:
Naselje Taleža ima dugu prošlost. Pripadalo je srednjovjekovnoj župi Popovo, odnosno oblasi Huma. Popovo je sa župama Primorje i Žaba, bilo posjed kneza Andrije i njegovih potomaka (Bogdana, Tvrtka, Bogdana, Tvrtka, Nikole). Kasnije su izgubili Primorje, koje je dospjelo u posjed Dubrovnika, ali kao vazali bosanskog kraljevstva i dalje zadržavaju žapsku i popovsku župu sve do propasti bosanske države. Nikolići Andrijići su bili trajni feudalni gospodari Popova kroz čitava tri stoljeća. Vlast Nikolića nije stalno imala jednak status. Nekada su bili neposredni vazali bosanskog kralja, ali češće vazali Sankovića i Kosača.
NGC 5277
NGC 5277 (također poznat kao PGC 48563) je galaksija koja je udaljena oko 548 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 0,60 (96 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (64 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 23. maja 1881. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Dvorac Hluboká
mini|290x290piksel| Dvorac Hluboká nad rijekom [[Vltava.]] Dvorac Hluboká jest historijski dvorac koji se nalazi u Hluboki nad Vltavi. Smatra se jednim od najljepših dvoraca u Češkoj.
Turizam
Hluboká je jedan od najpoznatijih i najposjećenijih dvoraca u zemlji. Od 2019. godine, bio je treći najposjećeniji dvorac sa 293.000 posjetitelja.
Historija
mini|Dvorac gledan izvana od ulaznih vrata. mini|Pogled iz zraka na Hluboku. U drugoj polovini 13. vijeka na tom mjestu je izgrađen gotički dvorac. Tokom svoje historije, dvorac je više puta obnavljan. Prvo je proširen u periodu renesanse, a zatim pregrađen u barokni zamak po nalogu Adama Franca fon Švarcenberga početkom 18. vijeka. Današnji izgled dobio je tokom 19. vijeka, kada je Johann Adolf II von Schwarzenberg naredio rekonstrukciju dvorca u romantičnom stilu engleskog dvorca Windsor.
Schwarzenbergovi su dobili dvorac 1661. godine kada ga je Johann Adolf, princ od Schwarzenberga kupio od nasljednika Baltasara Marradasa. Živjeli su u Hluboki do kraja 1939. godine, kada je posljednji vlasnik (Adolph Schwarzenberg) emigrirao u inostranstvo kako bi pobjegao od nacista. Schwarzenbergovi su izgubili svu svoju češku imovinu posebnim zakonskim aktom, Lex Schwarzenberg, 1947.
Dvorac Hluboká je nacionalni spomenik kulture Češke Republike.
Dodatne informacije
Prvobitni kraljevski dvorac Otokara II iz druge polovine 13. vijeka obnovili su krajem 16. vijeka lordovi iz Hradeca. Današnji izgled dobio je pod grofom Janom Adamom od Schwarzenberga. Prema engleskom Windsorskom primjeru, arhitekti Franz Beer i F. Deworetzky izgradili su rimski neogotički dvorac, okružen sa 1.9 km2 Engleskim parkom od 1841. do 1871. godine. Godine 1940. zamak je oduzet od posljednjeg vlasnika, Adolpha Schwarzenberga od strane Gestapoa i konfiskovan od strane vlade Čehoslovačke nakon završetka Drugog svjetskog rata. Dvorac je otvoren za javnost. Postoji zimska bašta i jahaonica u kojoj se od 1956. godine nalaze izložbe galerije Južne Češke.
U popularnoj kulturi
Dvorac je korišten u sceni filma Šangajski vitezovi. Dvorac je također korišten kao lokacija za Eastern Coven u filmu Underworld: Blood Wars. Godine 2019, K-pop solista Park Jihoon objavio je svoju pjesmu LOVE, a muzički spot je snimljen u dvorcu.
Vanjski linkovi
49.05139°N, 14.44111°W
Domaći vrabac
mini|160px|Vrabac mini| Passer domesticus domesticus
Domaći vrabac
Domaći vrabac je ptica pjevica iz porodice vrabaca. Ptica je naseljena u Evropi i Aziji, a u drugim kontinentima ptica je donešena. U većini zemalja se zove i vrabac pokućar. U Americi ga zovu engleski vrabac, da ga razlikuju od autohtone američke vrste.
Čovjek je namjerno ili slučajno ubijao vrapce na mnogim kontinentima, osim Evrope i Azije, a istrijebljeni su u Australiji, Novom Zelandu, u dva dijela Amerike i u Subsaharskoj Africi, ali su kasnije uvedeni u stanište.
Palača vjenčanja (Tbilisi)
Palača vjenčanja ili Palača rituala jest zgrada u Tbilisiu koju su dizajnirali arhitekti Viktor Djorbenadze i Vazha Orbeladze. Izgrađena je 1984. godine kao mjesto za vjenčanje.
Domaći vrabac
Opis mužjaka
Mužjak ima plavkasto sivo tjeme i zatiljak oivičen kestenjasto smeđim poljem koje počinje kod očiju i završava na zatiljku. Obrazi su svjetlo sivi do bjelkasti. Prsa i trbuh su pepeljasto sivi, a podvoljak, grlo i kljun su crne boje. Leđa su smeđa s uzdužnim crnim prugama. U jesen nakon mitarenja crni dio na podvoljku može biti prekriveno svjetlijim rubovima novog perja. Ljeti je mužjaku kljun plavo-crn, a noge smeđe boje. U hladnijim područjima, mužjak ima blijedo perje sa žućkasto-smeđim kljunom.
Prehrana
Domaći vrabac se hrani insektima, uglavnom manjim leptirima, a u proljeće vrapci se hrane nektarom iz cvijeća žute boje.
Vrste vrabaca
Domesticus grupa Indicus grupa
Palača vjenčanja (Tbilisi)
Historija
Poznate ličnosti koje su bile u gostima često su pozivane u Palatu vjenčanja - Margaret Thatcher je bila počašćena gruzijskim plesom tokom svoje posjete 1987. , a frontmen Deep Purplea Ian Gilan obnovio je svoje zavjete sa suprugom Bronom tokom turneje 1990.
Domaći vrabac
Životni vijek
Spolno zreli vrapci uglavnom dožive 1,5 do 2,3 god., no ako se računaju i mladi vrapci, tada je prosječni životni vijek tek 9 mjeseci. Pomoću prstenovanja obilježeno je da na slobodi domaći vrapci dožive oko 14 god. na slobodi, a u zatočeništvu dožive i do 23 god.
Projekti
Sparrow
Palača vjenčanja (Tbilisi)
Historija
Godine 2002. kupio ju je oligarh Badri Patarkacišvili da je koristi kao svoju ličnu rezidenciju. Godine 2013. Palača vjenčanja je iznajmljena privatnoj kompaniji za događanja i trenutno se održava vjenčanja, prikupljanje sredstava i korporativne svečanosti.
IC 2109
IC 2109 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Orion. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 16. januara 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Iller
Iller (latinsko ime Hilaria) jest rijeka u njemačkim saveznim pokrajinama Bavarskoj i Baden-Württembergu. Desna je pritoka Dunava, a dug je 147 km.
Nastaje spajanjem manjih rijeka Breitach, Stillach i Trettach u blizini Oberstdorfa u regiji Allgäu u Alpama te granice s Austrijom. Odatle teče prema sjeveru, protječući kroz Sonthofen, Immenstadt i Kempten.
Između Lautracha u blizini Memmingena i Ulma čini granicu između Bavarske i Baden-Württemberga u dužini približno 50 km. U Dunav se ulijeva u centru Ulma.
Sliv mu je površine 2.152 km2, a po protoku je sedma rijeka u Bavarskoj (75 m3/s kod Sendena, nedaleko od Dunava uzvodno), a peta u Baden-Württembergu. Na Illeru je izgrađeno 13 hidroelektrana različitih kapaciteta te je vrlo bitan izvor hidroenergije.
Duž rijeke vodi biciklistička ruta, a također je popularna lokacija za rafting i pješačenje.
Dijana
Etimologija
Dijana dolazi od *divios, što odgovara kasnijim riječima divus i dius, a povezuje se s riječju deus – "bog". Korijen riječi je *d(e)y(e)w, što znači "danje nebo", "svijetlo nebo" ili "danje svjetlo".
Opis
Dijana je božica lova, povezana sa divljim životinjama i šumama, a također je i vladarica Mjeseca, što je postala nakon Lune, prijašnje božice Mjeseca. Zaštitnica je djevica, jer je i sama jedna od triju božica-djevica. Njen glavni atribut – djevičanstvo, učinio ju je simbolom čednosti. Njena sveta biljka je hrast. U umjetnosti je Dijana uvijek prikazana sa lukom i strijelama, ponekad u pratnji jelena ili neke druge šumske životinje.
Rođenje
Dijana je kćer Jupitera, vrhovnog boga, i Latone, njegove ljubavnice. Njen brat blizanac je Apolon, bog Sunca, svjetlosti, poezije, koji i u grčkoj mitologiji ima isto ime. Jupiter je spavao sa Latonom, i to je saznala njegova žena Junona, koja je poslala Pitona na Latonu, te je zabranila svim mjestima na svijetu da prime jadnu Letu, koja se na zapovijed svog ljubavnika sklonila na Ortigiju, ostrvo koje je stvorio Neptun, a koje se nad njom sažalilo, te je tamo, blizu masline, rodila Apolona i Dijanu. Ostrvo je zatim prozvano Delos. Blizanci bijahu prelijepi, i njihova majka se jako ponosila njima. Njihov polubrat Vulkan im je poklonio strijele: za Apolona je izradio strijele od Sunčeve svjetlosti, za Dijanu strijele od Mjesečeve svjetlosti.
Život
Dijana je odrasla i bila prelijepa, te je ostala djevica, kao i njena polusestra Minerva i njihova zajednička teta, Vesta.
Kad je Tifon, sin Tere i Tartara, napao bogove, oni su pobjegli u Egipat, pretvorivši se u životinje. Dijana je postala mačka, te je zato egipatska božica-mačka Bastet smatrana njenim egipatskim pandanom.
Neptunovi sinovi divovi – Ot i Efijalt – su pokušali nauditi Dijani, koju je njen brat Apolon obranio, tako što je poslao jelena među njih, pa su se oni međusobno poubijali, jer su gađali lijepu životinju.
Jednom je Dijana brala cvijeće na livadi blizu Etne, zajedno sa svojim polusestrama – Prozerpinom, Venerom i Minervom, te je došao bog Pluton i oteo Prozerpinu, a Dijana je bila svjedokinja tog događaja.
Dok se Dijana jednom kupala u šumi, vidio ju je lovac Akteon, na kojeg se razbjesnjela te ga je pretvorila u jelena, kojega su rastrgali vlastiti psi.
Lovac Orion, sin Neptuna, lovio je na Kreti s Dijanom, ali se želio natjecati s njom, pa ga je ona ubila, no, budući da joj je prije bio drag, pretvorila ga je u prelijepo sazviježđe. Druga verzija kaže da je Tera, božica Zemlja, na njega poslala škorpiju, jer se on hvalisao da je dobar lovac. Latona je potom stavila Oriona na nebo, njemu za nagradu. Postoji još jedna verzija – Dijana se zaljubila u Oriona, koji je bio najljepši smrtnik, te se htjela udati za njega, ali se Apolon naljutio te je rekao Dijani, dok je Orion plivao a glava mu je izgledala kao tačka u moru, da mora pogoditi tu tačku, ili ju niko neće smatrati dovoljno vještom; ona je to i učinila, a kad je shvatila da je pogodila svog voljenog, plakala je, te ga je stavila na nebo.
Kad je kralj Agamemnon morao žrtvovati svoju kćer Ifigeniju Dijani, Dijana je došla i uzela ju sa sobom, i postala je svećenica i božica.
Takođe, Dijana je na nebo stavila svoju službenicu Kalistu, koju je prije toga ubila, jer ju je Jupiter silovao, a Junona pretvorila u medvjedicu.
Religija
Dijanin je kult bio povezan u Evropi sa ženskim likom zvanim Kraljica Alfheima. Riječ je o vilinskoj vladarici iz nordijske mitologije, koja vlada nad svijetlim vilenjacima.
Stregerija je naziv za italijansko vještičarenje, gdje je Dijana Kraljica vještica, koja je stvorila svijet i svog brata Apolona, s kojim je postala vladarica svemira.
Literatura
Dijanino se ime pojavljuje u nekoliko djela Williama Shakespearea, među ostalima i u Romeu i Juliji.
Pogreb princeze Diane
Na sprovodu princeze Diane Spencer, prve žene princa Charlesa, njen brat je Charles napravio vezu između svoje sestre i božice lova, rekavši da je ona bila najviše lovljena osoba modernog doba.
Lipoglav (čvor)
Slovenija:
Mihanići
Mihanići su naseljeno mjesto u sastavu općine Konavle, Dubrovačko-neretvanska županija, Republika Hrvatska.
NGC 2318
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mihanići
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Dubrovnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Mihanići su imali 109 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Mihanići je imalo 157 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Balade (Hari Mata Hari)
Balade je drugi po redu kompilacijski album sarajevske pop grupe Hari Mata Hari. Objavio ga je Hi-Fi Centar iz Beograda u CD izdanju i na kaseti 1997. godine. Album sadrži osamnaest pjesama, koje predstavljaju pregled nekih od značajnijih radova snimljenih tokom do tada njihove dvanaestogodišnje muzičke karijere. Kao što i sam naziv ovog kompilacijskog albuma kaže, sastavljen je od laganih pjesama - balada, koje su uvijek bile dio pjevačkog repertoara Hajrudina Varešanovića, pjevača i predvodnika ovog pop sastava. Album "Balade" objavljen je tri godine nakon njihovog studijskog albuma pod nazivom Ostaj mi zbogom ljubavi.
E-brojevi
E-brojevi su numerički kodovi za prehrambene aditive koji su u upotrebi u Evropskoj uniji (prefiks E označava pojam „Evropa“). E-brojevi se nalaze na deklaracijama prehrambenih proizvoda. Odobravanje korištenja aditiva i procjenu njihove sigurnosti vrši Evropska uprava za sigurnost hrane.
Svjetski kup u biatlonu 2006/2007.
}} Svjetski kup u biatlonu 2006/2007. bilo je 30. po redu takmičenje biatlonaca za Svjetski kup u biatlonu u organizaciji međunarodne biatlonske sportske organizacije UBI. Sezona je počela 29. novembra 2006. u Östersundu u Švedskoj, a završena 18. marta 2007. u Hanti-Mansijsku u Rusiji. U ovoj sezoni, takmičenja su održavana po 25-i put u ženskoj konkurenciji. Takmičenja u muškoj konkurenciji održana su u disciplinama pojedinačno na 20 km, sprint 10 km, potjera 12,5 km, štafeta 4 × 7,5 km i masovni start, a u ženskoj pojedinačno na 15 km, sprint 7,5 km, potjera 10 km, masovni start i štafeta 4 × 6 km. Vrhunac takmičenja bilo je Svjetsko prvenstvo u italijanskom Antholzu. Utrke sa svjetskog prvenstva su brojane za plasman u Svjetskom kupu. Pobjednik Svjetskog kupa u muškoj konkurenciji postao je po prvi put, Nijemac Michael Greis, dok je u ženskoj konkurenciji prvi put pobijedila Njemica Andrea Henkel.
Bodovanje
Od sezone 2000/01, pa sve do sezone 2007/08. koristio se novi sistem bodovanja u kome pobjednik dobija 50 bodova, drugi 47, treći 43 itd. Ovaj sistem je zamijenio stari sistem od sezone 1984/85. po kojem je pobjednik dobijao 30 bodova, drugi 26, treći 24 i svaki slijedeći plasman bod manje.
E-brojevi
Bojila (E100 - E180)
Žuta bojila Crvena bojila Plava bojila Zelena bojila Smeđa i crna bojila Biljni ekstrakti Druga bojila
Antioksidanti (E300 - E385)
služe za duže očuvanje hrane..
Kiseline, baze i soli (E500 - E530)
produžuju vrijeme trajanja i mjenjaju ukus..
Sredstva protiv zgrudvavanja (E535 - E570)
koriste se protiv zgrudavanja prašaka..
Rutherford B. Hayes
Rutherford Birchard Hayes (4. oktobar 1822 – 17. januar 1893) bio je američki general, odvjetnik, političar i 19. predsjednik Sjedinjenih Američkih Država.
Republikanac, bio je odvjetnik prije pridruživanja vojsci za vrijeme građanskog rata. Nakon rata dobio je titulu vrhovnog generala. Kandidiran je za člana Kuće predstavnika tokom rata, no titulu je dobio tek nakon njega. Tu je služio od 1865 do 1867 kad je dao ostavku jer je io nominiran za Ohioskog guvernera. Dobio je izbore i služio od 1868. do 1872. Porazio je Samuela Tildena na predsjedničkim izborima i postao predsjednik. Hayes je preminuo 1893 u Fremontu od srčanog udara.
Rani život
Hayes se rodio u Ohiou, u porodici doseljenika iz Vermonta. Njegov otac je umro prije njegovog rođenja, ali se za odgoj brinuo ujak, ugledni lokalni poslovni čovjek. Hayes je tako uspio na Harvardu završiti pravo i od godine 1845. je radio kao advokat u Cincinnatiju.
Godine 1852. Hayes se oženio za Lucy Ware Webb, kći lokalnog liječnika koja je bila završila Wesleyan Women's College, te će kasnije postati prva supruga predsjednika SAD-a sa formalnim akademskim obrazovanjem. Lucy će Hayesu roditi osmoro djece te kao gorljiva kršćanka imati bitan uticaj na svog supruga. Tako je Hayes, nekadašnji simpatizer Whigovske stranke, postao gorljivi abolicionist i pristupio Republikanskoj stranci.
Rana politička karijera
Kada je izbio građanski rat, Hayes se prijavio kao dobrovoljac te dobio čin majora. Za vrijeme svoje službe se istakao velikom hrabrošću, a u bitki kod South Mountaina 1862. godine je ranjen. Zbog svojih zasluga je dobio čin majora, a 1864. godine, dok je još bio na frontu, kandidiran je od strane republikanaca za mjesto u Kongresu. Hayes nije odbio kandidaturu, ali je odlučio da ne učestvuje u kampanji dok traju borbe, isto kao što je nakon izborne pobjede odbio preuzeti mjesto sve do završetka rata.
U Washingtonu je postao žestoki kritičar predsjednika Andrewa Johnsona, koga je držao previše popustljivim u odnosu na bivše južnjačke pobunjenike. Godine 1866. je ponovno izabran, a godinu dana kasnije je postao guverner Ohioa. Na to mjesto je izabran još dva puta, te je stekao dobru reputaciju zbog skromnosti i čestitosti - vrline koja je bila prilična rijetkost među američkim političarima u to doba.
Predsjednički izbori 1876
mini|lijevo|Poster kampanje Hayes/Wheeler.
Kao osobu neokaljanu korupcijskim skandalima koje su nepopularnim učinili tadašnjeg predsjednika Granta, republikanci su Hayesa godine 1876. na svojoj konvenciji istakli kao predsjedničkog kandidata. Međutim, Hayes, čak ni uz svoju reputaciju, nije imao previše šanse protiv Samuela Tildena, popularnog demokratskog guvernera države New York. I sam Hayes je toga bio svjestan i nije bio previše iznenađen kada su prvi rezultati pokazali da je na razini SAD dobio čak 300.000 glasova manje od Tildena.
U tom trenutku je Tilden imao 184 glasa, odnosno 1 manje od potrebne većine u elektorskom kolegiju. Hayesu je, pak, trebalo 20 elektorskih glasova, od kojih su 19 bili u južnim i tradicionalno demokratskim državama - Floridi, Louisiani i Južnoj Karolini - tada pod federalnom vojnom okupacijom i programom Rekonstrukcije. Dok su prvi službeni rezultati prednost dali Tildenu, republikanske vlasti svake od tih država - navodeći zastrašivanje i izborne prevare kao povod - su diskvalificirali veliki broj Tildenovih glasova te tako prednost dale Hayesu.
Tilden, demokrati, kao i veliki dio američke javnosti su te rezultate odbili priznati. Suočeni s ustavnom krizom, koja je mogla poslužiti kao povod za oružanu pobunu ili građanski rat, predsjednik Grant i američki Kongres su u januaru 1877. formirali posebnu 15-članu komisiju sastavljenu od 5 kongresmena, 5 senatora i 5 sudaca Vrhovnog suda koja je trebala odlučiti o valjanosti rezultata, odnosno tko će biti novi predsjednik. Zahvaljujući tome što su republikanci imali 8, a demokrati 7 članova komisije, sporni elektorski glasovi su proglašeni Hayesovim. Nedugo nakon toga je na neformalnom sastanku republikanskih i demokratskih vođa postignut tzv. Kompromis 1877. godine, kojim se demokrati u zamjenu za niz ustupaka po pitanju Rekonstrukcije obavezali da neće opstruirati Hayesovo stupanje na dužnost niti dovoditi u pitanje legitimnost njegovog mandata.
Predsjednik
mini|desno|150px|Hayesova inauguracija, 5. mart 1877.
Kao predsjednik Hayes, koji je zbog povišenih strasti predsjedničku zakletvu položio u tajnosti, se u svojoj inauguralnoj poruci založio za nacionalno pomirenje, obavezao na samo jedan mandat i založio da takva praksa postane dio ustava. U svoj je kabinet uveo predstavnike južnjačkih demokrata te povukao federalne trupe iz južnih država čime je završena Rekonstrukcija. To je za posljedicu imalo formalno preuzimanje vlasti od strane demokrata, nestanak Republikanske stranke i sistematsko ograničenje prava oslobođenih crnaca u južnim državama.
Iako je Hayes na početku mandata bio prisiljen poslati federalne trupe na siromašne radnike kako bi ugušio veliki željeznički štrajk, američka ekonomija se postupno oporavila od krize započete 1873. godine. Hayes je također iskoristio priliku kako bi proveo djelomičnu reformu federalne uprave, nastojeći suzbiti korupciju koja je obilježila mandat njegovog prethodnika. Dobar dojam na javnost je ostavilo i to što je Hayes, pod utjecajem supruge, bio trezvenjak i što se alkohol nije točio u Bijeloj kući.
Dvorac Kuressaare
mini|Izgled dvorca Kuressaare. Dvorac Kuressaare, također biskupski dvorac Kuressaare jest dvorac u Kuressaareu na ostrvu Saaremaa, u zapadnoj Estoniji.
Historija
Najraniji pisani zapis u kojem se spominje zamak Kuressaare je iz 1380-ih, kada je Teutonski red započeo svoju izgradnju za biskupe Ösel-Wiecka. Neki izvori tvrde da je prvi dvorac sagrađen od drveta. Kako su stanovnici Saareme pružali jak otpor stranim naporima da ih kršćanizuju, dvorac je nesumnjivo izgrađen kao dio šireg napora križara da steknu kontrolu nad otokom. Od samog početka, to je bilo uporište koje je pripadalo biskupu Saare-Läänea i ostao je jedan od najvažnijih dvoraca biskupije sve do njenog raspada tokom Livonskog rata. alt=A plan of Kuressaare castle and fortress in 1710.|lijevo|mini| Plan zamka Kuressaare i bedema iz 1710. Godine 1559. Danska-Norveška je preuzela kontrolu nad Saaremaom i zamkom Kuressaare. Za to vrijeme, utvrđenja su modernizirana. Nakon mira u Brömsebru, kojim je okončan rat između Švedske i Dansko-Norveške 1643-1645, Saaremaa je prešla u švedske ruke. Šveđani su nastavili modernizaciju tvrđave do 1706. godine. Nakon Velikog sjevernog rata, Saaremaa i zamak Kuressaare postali su dio Ruske Imperije.
Kako su se granice Ruskog carstva postepeno gurale dalje na zapad, Kuressaare je izgubio svoju stratešku vrijednost. Naročito nakon Finskog rata i Treće podjele Poljske, vojni fokus se pomjerio sa Estonije. Godine 1836, nakon izgradnje tvrđave Bomarsund na Olandu, ruski garnizon u Kuressaareu se povukao. Činjenica da dvorac Kuressaare nisu koristile vojske koje su se borile u Krimskom ratu također ukazuje na njegov izgubljeni strateški značaj. U 19. vijeku dvorac je korišten kao ubožnica.
Od 1904. do 1912. godine dvorac su obnavljali arhitekti Karl Rudolf Hermann Seuberlich i Wilhelm Neumann.
Godine 1941. dvorac je korišten kao uporište okupatorskih sovjetskih snaga, koje su u dvorištu zamka pogubile 90 civila. Posljednja nacistička invazija i okupacija dovela je do preko 300 ubijenih na području dvorca.
Doživjela je drugu restauraciju 1968. godine, ovog puta koju je vodio arhitekta Kalvi Aluve.
Danas se u dvorcu nalazi muzej Saaremaa.
Arhitektura
alt=The northern bastion at Kuressaare castle.|mini| Sjeverni bastion. Dvorac Kuressaare se smatra jednim od najbolje očuvanih srednjovjekovnih utvrđenja u Estoniji.
Dvorac je kasnogotičkog stila i karakterizira ga jednostavnost oblika. Centralna, takozvana samostanska zgrada, je kvadratna zgrada oko centralnog dvorišta. Takozvana odbrambena kula, u sjevernom uglu, doseže 37 metara. Osamdesetih godina 20. vijeka obnovljena je odbrambena galerija sa zidinama koje se protežu duž vrha zgrade. Brane vrata i kapije su takođe rekonstrukcije. Iznutra, dvorac je podijeljen na podrum koji je služio za skladištenje i opremljen sofisticiranim hipokaustnim sistemom grijanja, i glavni sprat u kojem su bile smještene najvažnije prostorije dvorca. Ovdje klaustar okružuje dvorište i povezuje sve glavne prostorije. Među njima se izdvajaju blagovaonica, konak, kapela i biskupski stambeni prostor. U potonjem je prikazano jedanaest barokno rezbarenih epitafa plemića iz Saareme.
Krajem 14. i početkom 15. vijeka podignut je zid od 625 metara, sagrađen oko dvorca. Zbog poboljšanja vatrenog oružja, dodani su dodatni odbrambeni elementi između 16. i 17. vijeka. Erik Dahlbergh dizajnirao je tvrđavu tipa Vauban sa bastionima i ravelinima koji su još uvijek uglavnom netaknuti. Kada je ruski garnizon napustio tvrđavu 1711. nakon Velikog sjevernog rata, oni su namjerno digli u zrak veći dio utvrđenja i dvorca, ali su kasnije neke od njih obnovili. Godine 1861, pod nadzorom riškog arhitekte H. Göggingena, započela je prenamjena bastiona u park.
Kanal (građevina)
mini|[[Venecija, Italija]] Kanal ili umjetni plovni putevi su plovni putevi ili projektirani kanali izgrađeni za upravljanje drenažom (npr. kontrola poplava i navodnjavanje) ili za transport vozila za prijevoz vode (npr. vodeni taksi). One nose slobodan, miran površinski tok pod atmosferskim pritiskom i mogu se smatrati umjetnim rijekama.
U većini slučajeva, kanal ima niz brana koje stvaraju rezervoare struje male brzine. Ovi rezervoari se nazivaju slabim nivoima vode, često se nazivaju samo nivoi. Kanal se može nazvati navigacijskim kanalom kada je paralelan s prirodnom rijekom i dijeli dio njenog dotoka i sliva, te koristi svoje resurse izgradnjom brana kako bi povećao i produžio svoje dijelove slabog vodostaja dok ostaje u svojoj dolini. Mnogi kanali su izgrađeni na uzvišenjima, iznad dolina i drugih plovnih puteva. Kanali sa izvorima vode na višem nivou mogu dostaviti vodu do odredišta kao što je grad gdje je voda potrebna. Akvadukti Rimskog carstva bili su takvi kanali za dovod vode.
Kanal može presjeći drenažni presjek na vrhu grebena, što općenito zahtijeva vanjski izvor vode iznad najveće kote. Najpoznatiji primjer takvog kanala su Sueski kanal, Korintski kanal, Panamski kanal.
U nekim gradovima koji se nalaze u neposrednoj blizini mora kanali mogu služiti za odvodnju i prijevozne puteve. Tipični primjeri za gradove s brojnim kanalima su Venecija te Amsterdam ili Sankt Peterburg. Kanal može poslužiti brodskom prijevozu kao plovni put.
Vrste umjetnih plovnih puteva
Navigacioni kanal je niz kanala koji teku otprilike paralelno sa dolinom i koritom potoka neuređene rijeke. Navigacioni kanal uvijek dijeli sliv rijeke. Plovilo koristi mirne dijelove same rijeke kao i poboljšanja, prelazeći iste promjene visine. Pravi kanal je kanal koji siječe preko drenažne podjele, čineći plovni kanal koji povezuje dva različita drenažna bazena.
Konstrukcije koje se koriste u umjetnim vodenim putevima
Navigacioni kanali i kanali koriste projektovane strukture za poboljšanje plovidbe:
Budući da presecaju drenažne podjele, kanale je teže izgraditi i često su potrebna dodatna poboljšanja, kao što su vijadukti i akvadukti za premoštavanje vode preko potoka i puteva, te načini za zadržavanje vode u kanalu.
Vrste kanala
Postoje dvije široke vrste kanala:
Važnost
Historijski, kanali su bili od ogromnog značaja za trgovinu i razvoj, rast i vitalnost civilizacije. Godine 1855. kanalom Lehigh prenijeto je preko 1,2 miliona tona antracitnog uglja; do 1930-ih kompanija koja ga je izgradila i upravljala njime više od jednog vijeka se ugasila. Nekoliko kanala koji su još uvijek u funkciji u našem modernom dobu samo su djelić onih koji su nekada pokretali i omogućavali ekonomski rast, zapravo su bili preduvjet za dalju urbanizaciju i industrijalizaciju. Za kretanje rasutih sirovina kao što su ugalj i rude teško je i granično pristupačno bez vodenog transporta. Takve sirovine potakle su industrijski razvoj i novu metalurgiju koja je rezultirala spiralom sve veće mehanizacije tokom 17.–20. vijeka, što je dovelo do novih istraživačkih disciplina, novih industrija i ekonomije obima, podižući životni standard svakog industrijaliziranog društva.
Historija
Transportni kapacitet životinja i zaprežnih kola je ograničen. Mula može nositi osminu tone (113 kg)] maksimalnog tereta preko putovanja mjereno u danima i sedmicama, iako mnogo više za kraće udaljenosti i periode s odgovarajućim odmorom. Osim toga, kolima trebaju putevi. Transport nad vodom mnogo je efikasniji i isplativiji za velike terete.
Drevni kanali
Najstariji poznati kanali bili su kanali za navodnjavanje, izgrađeni u Mezopotamiji oko 4000. godine p. n. e., u sadašnjem Iraku. Civilizacija drevne Indije (Circa 3000 p. n. e.) imala je sofisticirane razvijene sisteme za navodnjavanje i skladištenje, uključujući rezervoare izgrađene na Girnaru u 3000. godine p. n. e.. Ovo je prvi put da se takav planirani civilni projekt odvijao u drevnom svijetu. U Egiptu, kanali Datum  postojao je barem od vremena PEPI i Meryre (vladao je 2332-2283 p.n.e.), koji je naredio kanal izgrađen da zaobiđe kataraktu na Nilu u blizini Asuana.
U drevnoj Kini, veliki kanali za riječni transport uspostavljeni su još u proljeće i jesen (8.–5. vijek p. n. e.), a najduži u tom periodu je Hong Gou (Kanal divljih gusaka), koji je prema antičkom historičaru Sima Qian povezao je stare države Song, Zhang, Chen, Cai, Cao i Wei. Caoyun sistem kanala bio je od suštinskog značaja za carsko oporezivanje, koje se uglavnom procjenjivalo u naturi i uključivalo je ogromne pošiljke riže i drugih žitarica. Daleko najduži kanal bio je Veliki kanal Kine, i danas najduži kanal na svijetu i najstariji postojeći. Dugačak je 1.794 kilometra i izgrađen je da nosi cara Yang Guanga između Zhuodua (Peking) i Yuhanga. Projekat je započeo 605. godine i završen je 609. godine, iako je veliki dio radova kombinovao starije kanale, najstariji dio kanala koji postoji najmanje od 486. godine p. n. e.. Čak i u svojim najužim gradskim dijelovima rijetko je širina manja od 30 metara.
Grčki inžinjeri su takođe bili među prvima koji su koristili kanalske brane, kojima su regulisali protok vode u Drevnom Sueskom kanalu još u 3. vijeku p. n. e..
Bilo je malo iskustva u premještanju rasutog tereta kolicima, dok bi tovarni konj ['mogao'] nositi samo osminu tone. Na mekom putu konj bi mogao izvući 5/8 tone. Ali ako se teret nosi plovilom na plovnom putu, tada bi isti konj mogao vući do 30 tona.
— historičar tehnologije Ronald W. Clark koji govori o prometnoj stvarnosti prije industrijske revolucije i doba Kanala.
Hohokam je bilo društvo na jugozapadu Sjeverne Amerike u današnjem dijelu Arizone u Sjedinjenim Državama i Sonore u Meksiku. Njihovi sistemi za navodnjavanje podržavali su najveću populaciju na jugozapadu do 1300. godine. Arheolozi koji su radili na velikim arheološkim iskopinama 1990-ih u basenu Tucson, duž rijeke Santa Cruz, identificirali su kulturu i ljude koji su možda bili preci Hohokama. Ova prahistorijska grupa okupirala je južnu Arizonu još 2000. godine prije nove ere, a u ranom poljoprivrednom periodu uzgajala je kukuruz, živjela je tijekom cijele godine u sjedilačkim selima i razvijala sofisticirane kanale za navodnjavanje. Velika mreža za navodnjavanje Hohokam u metropolitanskoj oblasti Phoenixa bila je najkompleksnija u drevnoj Sjevernoj Americi. Dio drevnih kanala je renoviran za projekat Salt River i sada pomaže u opskrbi grada vodom.
Srednji vijek
U srednjem vijeku vodni transport bio je nekoliko puta jeftiniji i brži od kopnenog. Kopneni transport životinjskim vučnim sredstvima korišten je oko naseljenih područja, ali neuređeni putevi zahtijevali su kola sa tovarnim životinjama, obično od mazgi koje su nosile bilo koji stepen mase, i dok je mazga mogla nositi osminu tone, također su joj bili potrebni vodiči da se brinu o njima, jedan čovjek je mogao čuvati samo možda pet mazgi, što znači da je kopneni transport rasutog tereta bio skup, jer muškarci očekuju nadoknadu u obliku plaće, smještaja i hrane. To je bilo zato što su putevi na dugim relacijama bili neasfaltirani, često preuski za zaprežna kola i u lošem stanju, prolazili kroz šume, močvarne ili blatnjave močvare jednako često kao i po oštećenim putevima. U to doba, kao i danas, veći tereti, posebno rasute robe i sirovine, mogli su se transportovati brodom daleko ekonomičnije nego kopnom; u pred-željezničkim danima industrijske revolucije, vodeni transport je bio zlatni standard brzog transporta. Prvi vještački kanal u zapadnoj Evropi bila je Fosa Karolina sagrađena krajem 8. vijeka pod ličnim nadzorom Karla Velikog.
U Britaniji je Glastonbury kanal prvi post-rimski kanal i izgrađen je sredinom 10. vijeka da bi povezao rijeku Brue u Northoveru sa Glastonbury, na udaljenosti od oko 1,75 kilometara. Vjeruje se da je njegova početna namjena bila transport građevinskog kamena za opatiju, ali je kasnije korištena za isporuku proizvoda, uključujući žito, vino i ribu, sa okolnih imanja opatije. Ostao je u upotrebi najmanje do 14. vijeka, ali vjerovatno sve do sredine 16. stoljeća. Trajniji i sa većim ekonomskim uticajem bili su kanali poput Naviglio Grande izgrađeni između 1127. i 1257. da bi povezali Milano s rijekom Ticino. Naviglio Grande je najvažniji od lombardskih "naviga" i najstariji funkcionalni kanal u Evropi. Kasnije su u Holandiji i Flandriji izgrađeni kanali za odvodnjavanje poldera i pomoć pri transportu robe i ljudi.