cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Porte Maillot (Metro Pariz)
Historija
Današnja stanica je otvorena 15. novembra 1936. godine. Prvobitna stanica, tada zadnja stanica linije otvorena je 19. jula 1900. godine. Linija je tada vozila od stanice Porte de Vincennes pa do stanice Porte Maillot. Otvaranjem dijela do stanice Pont de Neuilly, stanica je 1936. premještena prema zapadu, a staro okretište je zatvoreno. Do centralne i najveće pariske metro stanice Châtelet je udaljena 5 km. Uvođenjem automatiziranih vozova 2009. godine sa pogonom bez vozača, na stanici su ugrađeni zidovi sa automatski upravljanim vratima
Dawn (letjelica)
Misija
Misiju Dawn vodi naučnik Christopher T. Russell. Kompanija "Orbital Sciences Corporation" je napravila letjelicu a NASA-in Laboratorij za mlazni pogon (JPL) je isporučio ionske motore. Njemački centar za zračni i svemirski let (DLR) napravio je kameru, italijanska svemirska agencija ASI spektrometar, a Nacionalna laboratorija u Los Alamosu američkog Ministarstva energetike proizvela je spektrometar gama-zraka i neutrona.
Značaj misije
Dawn treba istražiti dva najveća asteroida da bi odgovorio na neka pitanja o nastanku Sunčevog sistema.
Kijam
Stajanje (Kijām) obavezno traje onoliko koliko traje učenje u obaveznim farz i vadžib namazima. To zaključujemo iz hadisa koji prenosi Imran b. Husajna, koji kaže: "Imao sam hemoroide, pa sam pitao Vjerovjesnika o namazu i on mi je rekao:
Dawn (letjelica)
Značaj misije
Ceres i Vesta su odabrani kao dvije protoplanete, jedna kao ledena, a druga kao stjenovita, čije je nastajanje zaustavljeno djelovanjem Jupitera. Oni nam omogućavaju bolje razumijevanje procesa formiranja stjenovitih i ledenih tijela u Sunčevom sistemu, te uslova uz koje stjenovite planete mogu zadržati vodu.
Okean
Prirodni sateliti
Vjeruje se da postoji sloj tečne vode dovoljno debeo da odvaja koru od jezgre prirodnih satelita Titana, Evrope, kao i uz manju vjerovatnoću na Kalistu, Ganimedu i Tritonu. Smatra se da na mjesecu Iju postoji okean magme. Na Saturnovom mjesecu Enkeladu uočeni su gejziri, koji možda potiču iz 10 km dubokog okeana ispod ledene kore mjeseca. Drugi ledeni mjeseci također možda imaju unutrašnje okeane ili su nekad imali takve okeane koji su danas možda zamrznuti.
Kijam
Klanjaj stojeći, a ako ne možeš, onda sjedeći, a ako ne možeš, onda ležeći na strani."
Dawn (letjelica)
Značaj misije
Oba asteroida su nastala u mlađoj historiji Sunčevog sistema.
Kijam
U drugoj predaji dodaje:
''Ako ne možeš, onda ležeći. Allah nikoga ne opterećuje preko njegovih mogućnosti.''
Dawn (letjelica)
Prilazak Vesti
Dawn je, prilazeći Vesti snimao progresivno slike više rezolucije. Slike su dobivene instrumentom "Framing Camera" i objavljene na internet mreži NASA and MPI.
Orbita Veste
Nakon što je zahvaćen Vestinom gravitacijom, i po ulasku u njenu orbitu, 16. jula 2011, Dawn se sam pomjerio u nižu, bližu orbitu, paljenjem svog xenon-ionskog raketnog pogona, pomoću sunčeve energije. Dana 2. augusta, je pauzirao svoj spiralni prilazak radi ulaska u 69-satnu istraživačku orbitu, na visini od 2750 km.
600px|mini|Geološka karta Veste bazirana na Down podacima
Louis Daguerre
Louis-Jacques-Mandé Daguerre bio je francuski umjetnik i hemičar koji je zapamćen po izumu dagerotipa, prethodnika fotoaparata.
Dawn (letjelica)
Ceres
Zbog problema sa dijelom opreme koja održava visinu, Dawn nije izašao iz orbite oko Veste kako je bilo prethodno planirano, nego je to uspio 5. septembra 2012. Dawn će doći do patuljaste planete Ceresu februaru 2015., i biti će prva letjelica koja blisko istražuje neku patuljastu planetu. Pet mjeseci kasnije New Horizons stiže do Plutona.
U trećoj fazi oblijetanja oko Ceresa, Dawn će orbitirati na 700 km.
Louis Daguerre
Eksperimentirao je sa stvaranjem slika 1824. godine i to je prikazivao u Francuskoj, Engleskoj i Škotskoj. Nekoliko godina kasnije Nicéphore Niépce napravio je prvu fotografiju, a on i Daguerre tada su sklopili partnerstvo na 4 godine - do Niépceove smrti 1833.
Kijam
Stajanje (kijām) nije obavezno u dobrovoljnim namazima, nego ih je dozvoljeno klanjati sjedeći, bez ikakva razloga. sabahski sunnet je izuzetak iz ovog pravila i on se ne može klanjati sjedeći bez razloga zbog svoje važnosti. Od Aiše se prenosi da Vjerovjesnik nijednu nafilu nije više čuvao kao sabahski sunnet. Od nje se prenosi da je on rekao:
2001 Mars Odyssey
2001 Mars Odyssey je automatska svemirska sonda američke svemirske agencije NASA-e. Lansiran je 7. aprila 2001, a cilj mu je traženje vode na Marsu i istraživanje Marsa.
Kijam
Dva rekata prije sabahskog farza bolja su od dunjaluka i onoga što je na njemu.
Louis Daguerre
Daguerre je najavio najnovije poboljšanje dagerotipa, nakon nekoliko godina eksperimentiranja, a Académie des Sciences je 9. januara 1839. podržala taj projekt. Daguerreov izum prihvatila je francuska vlada, a 19. augusta 1839. proglasila ga je projektom "Libérez au monde" (fr. Slobodan za svijet).
Kijam
Potpuni kijām je uspravno stajanje. Ako bi se klanjač malo nagnuo, tako da njegove ruke ne dosežu koljena, tretirat će se da je na kijāmu. Mekruh je (tj. nije lijepo) bez razloga stajati na jednoj nozi u namazu. Ako bi klanjač bio u stanju da stoji, a da ne može učiniti sedždu, bolje je da napusti stajanje i da klanja sjedeći, jer stajanje je sredstvo za sedždu i ono nije samo po sebi ibadet. Isto će postupiti i onaj u koga prokrvari rana ako bi učinio sedždu. On će klanjati sjedeći i naginjati se (umjesto padanja na sedždu) jer bi činjenjem sedžde izgubio abdest.
Nije dozvoljeno ostavljanje kijāma onome koji ga može izvršiti, makar i s određenim vidom poteškoće, koja neće dostići stepen jakog bola. Ako može obaviti kijām oslanjajući se na nešto, dužan je to i učiniti. Ako je u stanju obaviti dio kijāma, obavezan je postupiti po mogućnostima.
2001 Mars Odyssey
Ulazak u orbitu i lansiranje
Mars Odyssey je lansiran raketom Delta II sa Cape Canaverala na Floridi (nakon 53 minute su naučnici prvi put primili Odysseyeve signale), a do Marsa je stigao 24. oktobra 2001. Nakon zračnog kočenja u trajanju od 244 sekunde, letjelica je ušla 23. oktobra 2001. u orbitu Marsa (Mars Odyssey je mogla ponijeti i do 200 kg goriva). S prilično eliptične orbite 201 km - 500 km letjelica je dovedena u kružnu orbitu od približno 400 km.
Tokom sljedećih mjeseci letjelica se pripremala za fazu mapiranja. Prvo je trebalo razviti antenu za komunikaciju koja u prečniku ima 1,3 metra. Da bi bili sigurni da se antena dobro razvila, naučnici su preko noći provjeravali mogućnost okretanja antene u različite položaje.
Napokon, poslane su i prve slike - snimana je Marsova polarna kapa koja ima prečnik od 900 km i sve se više smanjuje jer je na Marsu kasno proljeće.
Instrumenti
Masa Mars Odysseya je pri lansiranju iznosila 725 kg, uključujući 348,7 kg goriva. Letjelica je većinom izrađena od aluminija i titanija.
Električna energija
Električna energija se sprema u 16 nikl-vodikovih baterija.
Gornji Vakuf-Uskoplje
Gornji Vakuf-Uskoplje je naseljeno mjesto i općina u Srednjobosanskom kantonu u Bosni i Hercegovini. Predstavlja jedno od najstarijih mjesta u Bosni nastalih aktom uvakufljavanja bosanskog plemstva iz osmanlijskog perioda. Nalazi se u Skopaljskoj dolini koja se prostire u gornjem toku rijeke Vrbas. Godine 2001. prema odluci međunarodne zajednice u Bosni i Hercegovini nazivu općine i naseljenog mjesta Gornji Vakuf dodaje se nastavak Uskoplje.
Historija
Gornji Vakuf kao gradsko naselje nastao je krajem 16. vijeka. Sam naziv grada upućuje na to da je njegovo osnivanje povezano sa institucijom Vakufa. Postanak Gornjeg Vakufa je u najužoj vezi sa vakufom Mehmed-bega Stočanina, a to znači da je njegova džamija bila od fundamentalnog značaja za osnivanje grada. Prema raspoloživim podacima (natpisna ploča o izgradnji džamije) Mehmed-beg je svoju džamiju završio 1592/1593 (1001. hidžretske godine). Nije poznato kako je u početku izgledala džamija. Sudeći po raspoloživim podacima (kamenitoj munari, natpisnoj ploči i dr.) pretpostavlja se da se radilo o monumentalnom zdanju. Džamija je više puta stradavala, a 1969. na istom mjestu započela je izgradnja moderne dzamije.
Prethistorijsko doba
Kraj oko Gornjeg Vakufa, kao uostalom i sva Skopljanska župa, je bio oduvijek dobro nastanjen. Plodnost zemlje, bogatstvo šumom i divljači po okolnim brdima, kao i povoljni uvjeti za rudarstvo učinili su ovaj kraj privlačnim za ljudska naselja. Već prije naše ere, s obje strane gornjeg toka Vrbasa se nastanjuju Iliri koji ostavljaju ime selu Batuši nedaleko od Gornjeg Vakufa.
Rimsko doba
Arheološkim istraživanjima je ustanovljeno da su oko Gornjeg Vakufa tragovi antičkog života i ostaci zgrada tako gusti da se može pomišljati na veći broj manjih naseobina sa većim centrom. Vijesti antičkih pisaca o dobijanju zlata u provinciji Dalmaciji su se prvenstveno odnosile na oblast srednjobosanskog rudogorja i u njoj pogotovo na planinu Vranicu i njeno podnožje oko Gornjeg Vakufa. Možda je i to jedan od razloga zašto su Rimljani smjestili čuvenu postaju Ad Matricem na mjestu današnjeg Gornjeg Vakufa, kuda je prolazila cesta Salona-Sirmium.
Srednji vijek
U Glasniku Zemaljskog muzeja od 1901. možemo pročitati zapis učitelja Franje Martinčevića u kojem, između ostaloga, stoji da "po brdima oko G. Vakufa osobito onima sa sjeverne i zapadne strane, nizahu veliki i tvrdi gradovi nekadašnjih velmoža, a podno brda bijahu rasijana sela". Zasigurno je da je u poznijem srednjem vijeku vojna vlast za ovaj kraj bila koncentrisana u Susidu kod Gornjeg Vakufa-Uskoplja (prvi put se spominje 1403). Smatra se da je već tada župa Uskoplje u turskoj vlasti bila privremeno podijeljena na Gornje i Donje Skoplje.
Gornje Skoplje je predstavljalo posebnu nahiju sa utvrdom Susid što danas odgovara Općini Gornji Vakuf-Uskoplje. Jedno vrijeme u historiografiji Vakuf je bio poznat kao Česta (1444). Međutim, ništa rječitije o naseljenosti kraja oko Gornjeg Vakufa-Uskoplja ne govori koliko brojnost srednjovjekovnih stećaka. Na području općine nalazi se preko 580, uglavnom sandučastih, stećaka.
Pored povoljnog geografskog položaja i prirodnih bogatstava jedan od razloga koji je doveo do formiranja Vakufa bio je vojno-strateške prirode, jer je u svim periodima turske vladavine ovo područje bilo ugroženo od Mlećana i uskoka, te je bilo neophodno formirati centar koji će imati ulogu vojne krajine. Prema šemi Hamdije Kreševljakovića kojom je opisana uloga pojedinih urbanih centara, Gornji Vakuf-Uskoplje je bio obrtničko-trgovački centar u Skopaljskoj mikroregiji. Preovladavao je metalurgijski obrt (proizvodnja mlinova za kavu, pušaka, posuđa i dr.) što je bilo uslovljeno blizinom Fojnice i Kreševa.
Pokret za autonomiju Bosne Husein-kapetana Gradaščevića
Doprinos odbrani bosanskih granica Gornjovakufljani su dali u čuvenom boju pod Banjom Lukom 1737. Pjesnik Mustafa-hadži Muhlisija zvani Bošnjak piše o ovom boju. "Haber o provali Švabe došao je kasno pa su naši preci požurili da stignu na bojno polje. Usiljenim maršom stigli su pod Banjaluku. Kažu da su bezi sjahivali sa konja i prepuštali fukari da jaše kako bi na vakat stigli."
U pokretu Husein-kapetana Gradaščevića za autonomiju Bosne aktivno učestvuje gornjevakufska aristokracija, listom svi su bili za Gradaščevića osim bega Sulejmanpašića iz Odžaka čija su imanja tad opustošena. Nekoliko Gornjevakufljana je zbog učestvovanja u pokretu za autonomiju bilo osuđeno na zatvorske kazne. mini|Crkva Uznesenja Marijina
Austrougarsko doba
U vrijeme austrougarske vladavine Gornji Vakuf je postao značajan za tadašnju vlast zbog prirodnog bogatstva koje se uveliko eksploatisalo i prevozilo u druge dijelove zemlje.
Svjetski ratovi
U Prvom i Drugom svjetskom ratu Vakuf je pretrpio značajna razaranja i ljudske gubitke, što od požara što od borbenih dejstava. Pored 69 žrtava fašističkog terora poginulo je i 94 borca, od ukupno 370, među kojima je bilo i 6 žena, te 12 pionira. Gornji Vakuf je prvi put oslobođen 12. jula 1942. i taj datum se slavio kao Dan oslobođenja općine.
Odmah poslije Drugog svjetskog rata na Glavici, brdu nadomak starog dijela izgrađena je Spomen kosturnica za 101 borca-partizana, koji su svoj život položili za bolju budućnost. Nakon rata počeo je brzi razvoj privrede kao i samog grada. Prije rata u Bosni i Hercegovini općina Gornji Vakuf je spadala u red srednje razvijenih općina bivše Jugoslavije.
Rat u Bosni i Hercegovini (1992–1995)
Gornji Vakuf je odigrao jednu od ključnih uloga u sukobima u Srednjoj Bosni između HVO-a, HV i Armije RBiH. Dana 20. juna 1992. grad su pokušale zauzeti hrvatske jedinice paralelno sa napadom u Novom Travniku, realizirajući plan o podjeli Bosne i Hercegovine sklopljen između Franje Tuđmana i Slobodana Miloševića. O samoj podjeli Bosne i Hercegovine, između Srbije i Hrvatske su pred Tribunalom u Den Haagu svjedočili lord Paddy Ashdown, hrvatski predsjednik Stjepan Mesić, te premijer nekadašnje Jugoslavije Ante Marković. U decembru 1992. dolazi do velikog priliva pripadnika HVO-a, i HV pretežno iz zapadne Hercegovine, pod izgovorom da se spremaju za ratište na Kupresu i Bugojno. U Gornji Vakuf su pristigle hrvatske jedinice iz sljedećih mjesta: Posušje, Široki Brijeg, Grude, Imotski, Mostar, Livno, Duvno, te Prozor. Polovinom januara 1993. hrvatske jedinice započele su sa etničkim čišćenjem gradskih dijelova u kojima su Hrvati bili većina. Nešto ranije, isti scenarij je sproveden u selima Uzričje, Hrasnica i Duša Bošnjaci su protjerani, a imovina im je opljačkana ili uništena. Etničko čišćenje je bilo praćeno i propagandom, u čemu je prednjačila HTV, sa reporterom Smiljkom Šagoljem. Dio lanca hrvatske propagande bio je i "Skopaljski vijesnik", kao i Radio "Uskoplje". Nakon ovih događanja Gornji Vakuf se našao u opsadnom stanju sve do marta 1993, te je izložen artiljerijskoj i snajperskoj vatri po stambenim objektima. Nakon tromjesečnog primirja došlo je do tada, najžešćeg napada i razaranja gradskog jezgra, kao i okolnih sela. Grad je granatiran sa okolnih brda, a zabilježeni su dani kada je na grad ispaljivano od 1500 do 2000 razni ubojitih projektila. Napadi su trajali od jula 1993, pa do februara 1994. do potpisivanja Vašingtonskog sporazuma.
Za ulogu u sukobima u Gornjem Vakufu, u optužnici koju potpisuje tužilac Međunarodnog suda u Hagu, Carla del Ponte od 2. marta 2004, optuženo rukovodstvo HR Herceg-Bosne, Jadranko Prlić, Bruno Stojić, Slobodan Praljak, Milivoje Petković, Valentin Ćorić, te Berislav Pušić. Dana 29. novembra 2017. je potvrđena prvostepena presuda iz 2013. i pomenuta šestorka je pravomoćno osuđena za udruženi zločinački poduhvat, između ostalog za ubistva, mučenja, silovanja i teroriziranja civila, etničko čišćenje, pljačku i palež. U udruženom zločinačkom poduhvatu sudjelovao je i sami vrh Republike Hrvatske, predsjednik Franjo Tuđman, ministra odbrane Gojko Šušak i general Hrvatske Vojske Janko Bobetko, što efektivno znači da je Republika Hrvatska u predmetnom razdoblju između 1992. i 1994. bila i agresor u međunarodnom ratu u Bosni i Hercegovinu.
Uloga Franje Tuđmana i hrvatskog vojno-političkog vrha u sukobima u Gornjem Vakufu
Objavljivanjem 36 stenograma o podjeli Bosne i Hercegovine, razjašnjena je uloga Franje Tuđmana u napadu na Gornji Vakuf. Svih 36 stenograma se nalaze u Haškom tribunalu. Pred međunarodnom javnošću je podržavao suverenitet Bosne i Hercegovine, dok je za to vrijeme na sastancima koji su stenogramski dokumentovani, proširenjem Hrvatske na površinu Banovine Hrvatske uspostavljene pred Drugi svjetski rat, planirao napad na bosanskohercegovačke gradove, smatrajući da na taj način rješava pitanje budućih granica hrvatske države.
Dana 22. oktobra 1993. na sastanku u Predsjedničkim dvorima u Zagrebu, na kojem su pored Tuđmana prisustvovali i Janko Bobetko, Imra Agotić, Josip Lucić i Gojko Šušak, Franjo Tuđman o napadu na Gornji Vakuf i ostale bosanskohercegovačke gradove kaže:
O samom učešću jedinica regularne vojske Republike Hrvatske u napadu na Gornji Vakuf, na istom sastanku govorio je Janko Bobetko:
Odgovarajući na pitanje Franje Tuđmana o imenu komandanta Pete brigade koja je sa vinkovačkog ratišta premještena u Gornji Vakuf, Janko Bobetko svjedoči o nepobitnom dokazu učestvovanja hrvatskih jedinica na Bosnu i Hercegovinu i Gornji Vakuf:
Promjena imena općine
Na dijelovima općine Gornji Vakuf, 1992. antiustavnim činom proglašena je Hrvatska općina Uskoplje kao dio samoproglašene Herceg-Bosne. Potpisivanjem Vašingtonskog sporazuma pod jakim pritiskom američke administracije na Hrvatsku, zaustavljen je bošnjačko-hrvatski sukob i stvorena Federacija Bosne i Hercegovine. Međunarodna zajednica 2001. postojećem imenu općine dodaje naziv Uskoplje kako bi se ubrzala reintegracija općine.
Politika
Na općinskim izborima 2004. zabilježeni su sljedeći rezultati za Općinsko vijeće Gornji Vakuf-Uskoplje, koje broji 23 mandata: SDA 9 mandata, HDZ 8 mandata, SBIH 4 mandata, BPS 1 mandat i SDP 1 mandat. Za načelnika općine je izabran Bušatalić Vahid (40,46% glasova) iz SDA, međutim nakon opstrukcija HDZ-a u radu Općinskog vijeća načelnik je podnio ostavku.
Na općinskim izborima 2008. mandati su sljedeci: SDA 10, HDZ 6, SBIH 4, SDP 2 i HSP-Đapić dr. Jurišić 1. Predsjedavajući Općinskog vijeća je Marinko Krajina (HDZ).
Načelnik općine je Sead Čaušević-Čaki (SDA).
Geografija
desno|mini|Ždrimačka jezera Gornji Vakuf je smješten u gornjem toku rijeke Vrbas u Skopaljskoj dolini koja je duga 27 km, a široka samo 2 km.Okružen je planinama Vranicom sa istočne i Radušom sa zapadne strane. Leži na četiri rijeke: Vrbasu, Bistričkoj rijeci, Trnovači i Krušćici. Nadmorska visina općine je od 670 do 2112 m. Općina zahvata površinu od 402,7 km2. Prema popisu iz 1991. u Gornjem Vakufu je živjelo oko 25000 stanovnika. Nakon potpisivanja Vašingtonskog sporazuma, našao se u sastavu Srednjebosanskog kantona.
Klima u Gornjem Vakufu je izuzetno pogodna za razvoj povrtlarskih kultura. Klima je, radi veće nadmorske visine (za oko 100 m), blizine velikih planinskih masiva Vranice i Raduše, a time i većeg provjetravanja oštrija u odnosu na umjerenokontinentalnu klimu na području nizvodno uz Vrbas. Ljetne temperature su u prosjeku nešto niže, ljetne noći svježije i bez većih amplituda.
Nacionalni spomenici
Na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine za općinu Gornji Vakuf se nalaze sljedeći spomenici:
Privreda
Glavni privredni potencijal Gornjeg Vakufa su poljoprivreda i javni sektor, dok su najveća industrijska preduzeća Rudnik uglja lignita Gračanica i Saraj-Komerc, proizvođač opruga i filtera, koji proizvodi između ostalog i za Volkswagen i Renault.
Obrazovanje
Osnovna škola ’’Gornji Vakuf’’ je jedna od najstarijih osnovnih škola u Bosni i Hercegovini. Škola je osnovana 1889, a nastava se odvijala u jednoj bosanskoj kući (mještani su je zvali ’’stara pošta’’). Godine 1895. je izgrađena prva školska zgrada, po standardima ondašnjeg evropskog obrazovanja, a nosila je naziv Osnovna pučka-narodna škola. U toku svog postojanja više puta je paljena i uništavana.
U Gornjem Vakufu, također egzistira i srednja škola, koja spada u kategoriju "dvije škole pod jednim krovom".
Sport
Košarkaški klub je imao mušku i žensku ekipu koje su se takmičile u zonskim ligama BiH. Najmasovniji je bio Karate klub "Sloga" kao i Udruženje sportskih ribolovaca "Vrbas".
Od objekata u gradu je postojao nogometni stadion "Košute" za preko 3.000 gledalaca, pri osnovnoj školi sportska dvorana za košarku i ostale sportove, a uz srednju školu stadion za rukomet za 2.000 gledalaca.
Turističke atrakcije
Zbog svog geografskog položaja i klimatskih karakteristika Gornji Vakuf je izuzetno povoljan za razvoj turizma. Planine Vranica i Raduša oduvijek su privlačile planinare ne samo iz ovih krajeve, nego i iz čitave bivše Jugoslavije. Idealne su mogućnosti za lov i ribolov. Poznata izletišta u blizini Gornjeg Vakufa su: Prokoško jezero koje nije samo poznato po ljepoti već i po endemičnom vodozemcu tritonu, Ždrimačka jezera u čijoj se blizini nalazi prekrasan slap, Bistrička rijeka (čuveno ribogojilište), planine Vranica i Raduša, Radovina, ("planinarski raj"), te izvorišta sve četire vakufske rijeke.
Mašinski fakultet u Sarajevu
Mašinski fakultet (MEF) Univerziteta u Sarajevu je visokoobrazovna institucija, član Univerziteta u Sarajevu. Fakultet je osnovan 1958. godine (u početku kao Mašinski odsjek tadašnjeg Tehničkog fakulteta) i najstarija je institucija u oblasti mašinskog inženjerstva u Bosni i Hercegovini. Godine 1961. dotadašnji Tehnički fakultet u Sarajevu prestaje sa radom, a osnivaju se Građevinski fakultet, Arhitektonski fakultet, Mašinski fakultet i Elektrotehnički fakultet. Trenutni dekan fakulteta je prof. dr. Haris Lulić.
Odsjeci
Fakultet ima odsjeke koji se biraju na trećoj godini, nakon općih predmeta sa prve dvije godine, izuzev Tehnologija drveta:
Roy Lichtenstein
Roy Lichtenstein (27. oktobar 1923. – 29. septembar 1997.), američki pop umjetnik
Lichtensteinova najranija serija slika, kojom je stekao ugled, bila je serija slika uvećanih crteža iz stripova. WHAAM! - prikazuje američki vojni mlaznjak kako ruši neprijatelja. Efekti javnog tiska u boji: debeli obrisi, površine čiste jednolične boje i savršeno osjenčane plohe. U seriji Potezi kistom, drugom polovicom 1960-ih, dovodi u pitanje spontanost apstraktnog ekspresionizma. Radi minuciozne poteze kistom, koje bi apstraktni ekspresionist napravio jednim potezom.
NGC 4638
NGC 4638 (također poznat kao MCG 2-32-187, NGC 4667, PGC 42728 i UGC 7880) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 53 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 2,20 (34 hiljade sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (22 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 15. marta 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Tomo Hrgota
Nakon završene srednje škole likovnog smjera upisao se na Likovnu akademiju u Sarajevu, nastavnički smjer. Radio je punih deset godina u osnovnim školama u Bosni i Hercegovini i Hrvatskoj (Zabok, Novalja na Pagu, manja mjesta kod Požege i Križevaca), te u Bilju (Baranja). Živi i radi u Kaknju i u Osijeku.
Tehnike u kojim najčešće slika su ulje na platnu, pastel, te u olovci. Najčešće radi pejsaže. Izlagao je na mnogo zajedničkih te na 40 samostalnih izložbi.
U ljeto 2005. imao je istovremeno 6 izložbi, dvije u Kopačkom ritu i četiri u Osijeku (Samostan Kapucinske crkve - "Crkve Slavonije i Baranje"; Hotel Royal - Baranjske vode; Caffe Art kod Bastiona - "Osječka Tvrđa"; Konzervatorski odjel u Tvrđi - izložba ulja starih kuća Slavonije i Baranje). Radi portrete u ljetnom periodu u Crikvenici.
NGC 1607
NGC 1607 (također poznat kao IRAS 04295-0433, MCG -1-12-23 i PGC 15442) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 191 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 1,00 (56 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (22 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 14. decembra 1881. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Anarhizam
mini|desno|Simbol anarhizma
Anarhizam je politička filozofija i pokret koji je skeptičan prema autoritetu i odbacuje sve prisilne oblike hijerarhije. Anarhizam poziva na ukidanje države koju smatra nepotrebnom, nepoželjnom i štetnom. Kao historijski ljevičarski pokret na krajnjoj lijevoj strani političkog spektra, uz komunalizam i libertarijanski marksizam, obično se opisuje kao libertarijansko krilo (libertarijanski socijalizam) socijalističkog pokreta i ima snažnu historijsku vezu s antikapitalizmom i socijalizmom.
Ljudi su živjeli u društvima bez formalne hijerarhije mnogo prije nastanka formalnih država, kraljevstava ili carstava. Pojavom organiziranih hijerarhijskih tijela povećao se i skepticizam prema autoritetu. Iako su tragovi anarhističke misli prisutni kroz historiju, moderni anarhizam se pojavio u prosvjetiteljstvu. U drugoj polovici 19. i prvim desetljećima 20. stoljeća anarhistički pokret je procvjetao u većem dijelu svijeta i odigrao važnu ulogu u radničkim borbama za emancipaciju. Tokom tog razdoblja formirale su se različite škole anarhizma. Anarhisti su sudjelovali u nekoliko revolucija, ponajviše u Pariškoj komuni, Ruskom građanskom ratu i Španskom građanskom ratu, čiji je kraj označio kraj klasične ere anarhizma. Posljednjih desetljeća 20. i 21. stoljeća oživljava se anarhistički pokret.
Anarhizam koristi različite taktike kako bi postigao svoje idealne ciljeve, koji se mogu široko podijeliti na revolucionarne i evolucijske; obje se taktike, koje su isključivo opisne, znatno preklapaju. Cilj revolucionarne taktike je srušiti vlast i državu koji su u prošlosti postali nasilni, a cilj evolucijske taktike je predvidjeti kakvo će biti anarhističko društvo. Anarhistička misao, kritika i praksa odigrali su važnu ulogu u različitim područjima ljudskog društva. Kritike anarhizma uključuju tvrdnje da je interno nedosljedan, nasilan ili utopijski.
Anarhisti u umjetnosti
Muzika Film
Mali na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017.
Mali na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017. u Londonu od 4. do 13. augusta 2017. predstavljala je jedna atletičarka.
Komunizam
Komunizam je teorija revolucionarne promjene uz političku i društveno-ekonomsku organizaciju zasnovanu na zajedničkoj kontroli nad sredstvima za proizvodnju, za razliku od privatnog vlasništva. Komunizam ili marksizam-lenjinizam se zalaže za ekonomsku pravdu, smatrajući socijalnu revoluciju i nasilno rušenje postojećeg društvenog poretka kao bitne komponente u procesu. Po svojim korijenima, marksizam-lenjinizam je ateistički i materijalistički. U svojim temeljima teorija Karla Marksa je zasnovana na ateističkom materijalizmu. Marksizam negira postojanje i realnost jednog božanstva. Marx izričito razlikuje njegov komunizam od prethodnih "utopijskih" vjerskih ili etičkih socijalizama. U svojim ranim spisima Marx gleda religiju kao namjerno skretanje pažnje potlačenih masa sa izmišljenim neovozemaljskim temama od obraćanja pažnje na eksploataciju koja je proizvedena u kapitalizmu i prethodnim modelima klasno zasnovanog društva, kao što su feudalizam i robovlasničko društvo. thumb|125px|lijevo|Srp, čekić i crvena zvijezda je opće poznat simbol komunizma. Kao glavna pokretačka sila u svjetskoj politici od početka 20. vijeka, moderni komunizam je uglavnom povezan s teorijama Karla Marxa i Friedricha Engelsa, što je izraženo u njihovim djelima kao što su: Komunistički manifest iz 1848. godine, Dijalektika prirode iz 1883. godine, Anti-Dühring iz 1877. godine, i Das Kapital iz 1863. godine, kao i glavna djela Vladimira Lenjina, kao što su Šta da se radi? iz 1901. godine i Imperijalizam-najviši stadij kapitalizma. iz 1916. godine. Prema marksističkoj Teoriji političke ekonomije, Dijalektičkog materijalizma i Historijskog materijalizma kapitalističkog sistema dobit zasnovana na privatnom vlasništvu je ukorijenjena u eksploataciji i obiluje unutrašnjim suprotnostima. Prema Marksu, kapitalizam proizvodi otuđenje u radničkoj klasi, jer su sredstva za proizvodnju u vlasništvu vladajuće klase, a ekonomski sistem u kojem je dobit u potpunosti zasnovana na iskorištavanju radničke klase. Unutrašnje suprotnosti u kapitalizmu, posebno vlasništvo nad proizvodima rada od strane kapitalista dovodi do toga da radnici imaju osjećaj otuđenosti od proizvoda svoga rada, otuđenosti od svog vlastitog ​​rada kao bitne komponente ljudskog identiteta kao i otuđenosti od njihovih radnih kolega. Marks je tvrdio da će se ove otuđenosti pogoršati vremenom i da će kapitalistički sistem doživjeti ekonomski slom i socijalne nerede zbog toga što će radnici biti zamijenjeni mašinama. Zbog marksističkog aksioma da samo rad može proizvesti dobit, to bi dovelo do smanjenja dobiti i povećanja siromaštva što će dovesti do nezadovoljstva radnika i na kraju revolucionarnog prevrata buržoazije od strane proleterijata, što će reći, revolucionarne, prosvijetljene radničke klase. Nakon ove socijalne revolucije, kapitalizam će biti zamijenjen socijalističkim društvom u kojem će sredstava za proizvodnju biti pod kontrolom radnika. Socijalizam bi predstavljao prelaznu fazu pod diktaturom proleterijata. Zatim bi slijedilo odumiranje države i pojava komunizma.
Korijeni
Komunizam od latinskog communis („zajednički", „opći", „javni") je društveno uređenje u kojem se sve stvari smatraju zajedničkim. Prema Aristotelu, ideju komunizma su prvi zastupali Faleja iz Halkedona i Hipodam iz Mileta. Prvi sistematski izraz komunizma, međutim, nalazimo u Platonovoj državi gdje se tvrdi da komunizam treba da odlikuje barem vladajuću klasu, a prema jednoj interpretaciji mjesta na kojem Platon raspravlja o začecima društva, on bi trebalo da karakterizira i čitavo društvo. Tokom Francuske revolucije za komunizam se zalagao Fransoa Babef (1760-1797), pa je doktrina u to vrijeme nosila ime „babefizam". Danas se termin prevashodno povezuje s djelom Karla Marxa, koji je komunizam smatrao konačnim stadijem društvenog razvitka, stanjem koje će se dostići nakon što se ostvari socijalizam. Prema kanonima marksističke doktrine (Marksizam), društvo počinje „primitivnim komunizmom", a završava se „odumiranjem države". Da bi se dostigao taj cilj, potrebno je proći kroz stadije revolucije i „diktature proletarijata". (domatrios)
Najpoznatiji vid komunizma je Marksizam.
Centrohelea
Centrohelida ili Centroheliozoa je velika grupa protista, Heliozoa. Uključuju i pokretne i sesilne oblike, koji se nalaze u slatkovodnim i morskim sredinama, naročito na izvjesnoj dubini.
Obilježja
Jedinke su jednoćelijske i sferne, obično prečnika oko 30–80 μm, prekrivene dugim radijalnim aksopodijama, uskim ćelijskim izbočenjima koja hvataju hranu i omogućavaju kretanje pokretnih oblika.
Nekoliko rodova nema ćelijski omotač, ali većina ima želatinozni pokrov koji drži krljušti i bodlje, proizvedene u posebnim vezikulama. Može biti organski ili silikatni i mogu biti različitih oblika i veličina. Naprimjer, u Raphidiophrys plašt se proteže duž baze aksopodijaa, prekrivajući ih zakrivljenim šiljcima koji im daju borovkasti izgled, a u rodu Raphidiocystis obje su kratke čašice, u obliku kukica i dugih cijevastih spikula koje su samo malo kraće od aksopodijaa. Ostali uobičajeni rodovi su Heterophrys, Actinocystis i Oxnerella.
Aksopodije centrohelida podržane su mikrotubule s trokutasto-šesterougaonim nizom, koji potiču iz trostrane granule koja se naziva "centroplast", a nalazi se u sredini ćelije. Aksopodije sa sličnim nizom javljaju se kod Gymnosphaerida, za koje se tradicijski smatraju centrohelidima (iako ponekad zasebnim redom  od ostalih). Ovo je bilo dovedeno u pitanje kada je ustanovljeno da imaju mitohondrije sa cjevastim kristama, kao i druge heliozoa, dok su u centrohelidima kriste ravne. Iako se to više ne smatra vrlo pouzdanim karakterom, čini se da gimnosferide izgledaju kao odvojena grupa.
Klasifikacija
Centrohelidi su sada podijeljeni u dva reda sa kontrastnom skalom morfologije i ultrastrukture:
Rotorov sindrom
Rotorski sindrom  (također poznat kao hiperbilirubinemija Rotorovog tipa) je rijedak uzrok miješanog direktne (konjugirane) i indirektne (nekonjugirane) hiperbilirubinemije, relativno benignog, autosomnog recesivnog poremećaja metabolizma bilirubina, obilježenog  nehemolitskom žuticom zbog hroničnog povećanja pretežno konjugiranog bilirubina.
Znakovi i simptomi
Rotor sindrom ima mnogo zajedničkih karakteristika sa Dubin–Johnsonovim sindromom, a izuzetak je što ćelije jetre nisu pigmentirane. Glavni simptom je nesvrbežna žutica. Postoji porast nivoa bilirubina u pacijentovom plazmi, uglavnom konjugovanog tipa.
Može se razlikovati od Dubin-Johnsonovog sindroma na sljedeće načine:
Rotor sindrom može pogoršati toksične nuspojave lijeka irinotecana.
Patofiziologija
Rotorov sindrom je uzrokovan mutacijama u dva proteina odgovorna za transport bilirubina i drugih spojeva iz krvi u jetru, kako bi se metabolizirali i očistili iz tijela.
Koproporfirin I, glavni izomer koproporfirina u žuči, transportuje se iz hepatocita nazad u cirkulaciju i izlučuje se urinom. Dakle, koproporfirin u urinu je povišen kod Rotorovog sindroma.
Genetika
Rotorov sindrom se nasljeđuje na autosomno recesivan način. U Rotorov sindrom uključeni su geni SLCO1B1 i SLCO1B3. ]]>Citogenetika|Citogenetička]] lokacija im je: 12p12.2 i 12p12.1. Za nastanak ovog stanja potrebne su mutacije u oba gena. Geni SLCO1B1 i SLCO1B3 daju uputstva za stvaranje sličnih proteina, nazvanih polipeptid za transport organskog aniona 1B1 (OATP1B1) i polipeptid koji prenosi organski anion 1B3 (OATP1B3). Oba proteina nalaze se u ćelijama jetre; oni prenose bilirubin i druge spojeve iz krvi u jetru kako bi se mogli ukloniti iz tijela. U jetri, bilirubin se rastvara u probavnoj tečnosti koja se zove žuč, a zatim se izlučuje iz tijela. Mutacije gena SLCO1B1 i SLCO1B3 koje uzrokuju Rotorov sindrom dovode do abnormalno kratkih, nefunkcionalnih proteina OATP1B1 i OATP1B3 ili njihovog potpunog odsustva. Bez funkcije bilo kojeg transportnog proteina, bilirubin se manje efikasno preuzima u jetri i uklanja iz tijela. Nakupljanje ove supstance dovodi do žutice kod osoba sa Rotorovim sindromom.
Dijagnoza
Za dijagnosticiranje Rotorovog sindroma znak je povećana konjugirana hiperbilirubinemija. Ne postoji izrazita crna pigmentacija jetre kao što se vidi kod sličnog, Dubin-Johnsonovog sindroma. Mutacije gena SLCO1B1 i SLCO1B3 rezultiraju potpunim funkcionalnim nedostatcima oba proteinska proizvoda (OATP1B1 i OATP1B3).
Rotorov sindrom je uglavnom dijagnoza isključenja. Serološke abnormalnosti kod Rotorovog sindroma uključuju samo povišen ukupni bilirubin u serumu (obično povišen između 2 do 5 mg/dL, ali može biti i do 20 mg/ dL).
Studije snimanja ne mogu dijagnosticirati Rotorov sindrom, ali mogu pomoći u isključivanju drugih bolesti koje uzrokuju hiperbilirubinemiju. Naprimjer, ultrazvuk jetre i bilijarno stablo može pomoći u istraživanju uzroka vanjetrene bilijarne opstrukcije. Žučna kesa se vizualizira na oralnoj holecistografiji kod Rotorovog, dok nije vizualiziran kod Dubin-Johnsonovog sindroma. U konačnici, najbolji metod dijagnosticiranja bolesti je analiza izlučivanja mokraćnog koproporfirina. Ukupna ekskrecija koproporfirina u urinu kod Rotorovog sindroma ima 2– do 5-struku elevaciju, pri čemu 65% čini koproporfirin I.
Liječenje
Rotorov sindrom je benigna bolest koja ne zahtijeva liječenje. Žutica je doživotni nalaz, ali bolest nije povezana s morbiditetom ili mortalitetom, a očekivani životni vijek nije pogođen. Većina osoba sa Rotorovim sindromom rođena je u potomstvu srodničkih parova i njegova dijagnoza može slučajno identificirati srodstvo. Razlikovanje Rotorovog sindroma od drugih ozbiljnijih poremećaja važno je za izbjegavajte nepotrebne zahvate i intervencije. Također je važno uvjeriti i smiriti pacijente ili članove porodice pacijenata sa Rotorovim sindromom da je stanje benigno.
Historija
Rotorov sindrom imenovan je po filipinskom internisti Arturu Belleza Rotoru (1907–1988).
Golden Gala 2012.
Golden Gala 2012. bio je 32. izdanje godišnjeg atletskog mitinga u Rimu i treća stanica Dijamantne lige 2012.
Južna Azija
mini|300p|Satelitska slika Južne Azije.
mini|desno|Karta Južne Azije.
Južna Azija je južni region Azijskog kontinenta koji obuhvata subhimalajske države. Topografski, njime dominira Indijska ploča koja se uzdiže iznad razine mora i sjeverni dio Indije smješten južno od Himalaja i Hindukuša. Južna Azija je omeđena Indijskim okeanom na jugu, zapadu i istoku, dok je na sjeveru omeđena Jugozapadnom, Srednjom, Istočnom i Jugoistočnom Azijom. Današnje teritorije Afganistana, Bangladeša, Butana, Maldiva, Nepala, Indije, Pakistana i Šri Lanke čine Južnu Aziju. Južnoazijska asocijacija za regionalnu saradnju (SAARC) je organizacija za ekonomsku saradnju u regiji koja je osnovana 1985. godine i uključuje svih osam država Južne Azije.
Geografija
<!-- mini|250px|The Indian and Eurasian landplates run through Pakistan and Kashmir and often cause earthquakes in the region such as the October 2005 [[2005 Kashmir earthquake|Kashmir Quake.]] Geographically, the region is bound by the Himalaya to the north and east, and the Arabian Sea and the Bay of Bengal to the south. The Hindu Kush mountains that run through Afghanistan and northern Pakistan are usually considered the northwestern edge of the subcontinent.
Ötzi
mini|Ötzi Ledeni čovjek
Južna Azija
Geografija
Geologically, most of this region is a subcontinent because it rests on a tectonic plate of its own, the India Plate, separate from the rest of Eurasia and was once a small continent before colliding with the Eurasian Plate and giving birth to the Himalayan range and the Tibetan plateau. Even now the India Plate continues to move northward with the result that the Himalaya are growing taller by a few centimetres each decade. In addition, is also home to an astounding variety of geographical features that are typical of much larger continents, such as glaciers, rainforests, valleys, deserts, and grasslands in an area about half the size of the United States.
Further, the peoples of the region possess several distinguishing features that set them apart anthropologically from the rest of Asia; the dominant peoples and cultures are Indo-European and Dravidian, and have a greater affinity with Europe than with most other regions of Asia, excepting the Iranian Plateau and the Caucasus.
Ötzi
Otkriće
mini|Ötzijev spomenik
Južna Azija
Geografija
South Asia ranks among the world's most densely-populated regions. About 1.6 billion people live there — about a quarter of all the people in the world. The region's population density of 305 persons per square kilometre is more than seven times the world average.
Ötzi
Otkriće
Ötzija su pronašli dvoje njemačkih turista - Helmut i Erika Simon dana 19.9., 1991. Za tijelo se ispočetka mislilo da je leš iz modernog doba, kao još nekoliko njih nedavno pronađeno u oblasti. Grubo su ga iz leda izvukle austrijske vlasti i odvele u Innsbruck, gdje je konačno utvrđena njegova prava starorst. Naknadna istraga je utvrdila da je tijelo bilo pronađeno nekoliko metara u italijanskoj teritoriji (46.77889°N, 10.83972°W). Danas je izloženo u Južnotirolskom muzeju arheologije u Bocnu Italiji.
Naučna analiza
Tijelo je bilo temeljito pregledano, mjereno, podvrgnuto rendgenskom zračenju te datirano. Tkivo i sadržaj crijeva je bio ispitan mikroskopom, isto kao i polen pronađen na njegovoj opremi.
Južna Azija
Geografija
The region has a long history. Ancient civilisations developed in the Indus River Valley. The region was at its most prosperous before the 18th century, when the Mughal Empire held sway in the north; European colonialism led to a new conquering of the region, by Portugal and Holland, and later Britain and to a lesser degree France. Most of the region gained independence from Europe in the late 1940s.
Ötzi
Tijelo
Ötzi je u trenutku smrti bio visok otprilike 160 cm, odnosno imao 40 do 53 godina starosti prema današnjim procjenama. Analiza polena i čestica prašine, kao i izotopski sastav njegove zubne cakline ukazuju da je djetinjstvo proveo u blizini današnjeg sela Feldthurns, sjeverno od Bolzana, ali da je kasnije otošao živjeti u dolinama oko 50 km sjevernije. Analize grupe Franca Rolloa na Univerzitetu Camerino su pokazale da Otzijeva mitohondrijska DNK pripada K1 pod-klusteru mitohondrijske haplogrupe K, ali da se ne može kategorizirati ni u jednu od tri moderne grane tog pod-klustera.
Južna Azija
Geografija
-->
Ötzi
Tijelo
Analiza sadržaja Ötzikevih crijeva je pokazala dva obroka (posljednji oko osam sati prije smrti), jedan koji se sastojao od mesa divokoze, drugi od jelenovog mesa, oba konzumirana zajedno sa žitaricama kao i s korijenjem i voćem. Žitarica iz oba obroka je bila visokoprocesuirana sorta pšenice einkorn, vrlo vjerovatno konzumirana u obliku kruha. Također je pronađeno i nekoliko koštica gloginja.
Polen u prvom obroku je pokazao kako je bio konzumiran u crnogoričnoj šumi na srednjoj visini, a ostali poleni su sugerirali prisutstvo pšenice i mahunarki, koje su možda bile pripitomljene biljke. Također su pronađena zrna polena koja pripadaju grabu. Polen je bio vrlo dobro očuvan, čak sa netaknutim ćelijama, što ukazuje da je bio svjež (star samo nekoliko sati) u trenutku Ötzijeve smrti. To ovaj događaj smješta u proljeće. Zanimljivo je da se einkorn žanje u kasno ljeto, a gloginje beru u jesen; to znači da se Otzijeva hrana čuvala od prošle godine.
Tetovaže
Oetzi je imao 57 tetovaža, od kojih su neke locirane u blizini akupunkturnih tačaka koje korespondiraju s modernim tačkama s kojima se liječe simptomi bolesti za koje izgleda da je od njih bolovao Ötzi, kao što osteoartroza. Ledeni čovjek je također bio pogođen crijevnim parazitom Trichuris trichiura. Neki naučnici su pronašli dokaze koji ukazuju da su tetovaže bile odabrane iz terapeutskih razloga u sistemu sličnom modernoj akupunkturi, ,.
Odjeća i obuća
Ötzijeva odjeća, uključujući plašt od trave, kožni prsluk i cipele, je bila prilično sofisticirana. Cipele su bile vodootporne i široka, naizgled napravljene za kretanje po snijegu; napravljene su uz pomoć medvjeđe kože za đon, jelenje kože za oblogu, te veziva u obliku granja. Meka trava je obmotana oko cipele te je služila umjesto čarapa.
Ostala oprema
Ostali predmeti nađeni uz Ledenog čovjeka su bakrena sjekira s drškom od tise, kremeni nož s jasena, tobolac pun strijela s kopljištem od viburnuma i drena i vrškom kremena, te nedovršeni luk od tisovine koji je bio viši od njega.
Među Ötzijevim stvarima su bile i dvije vrste gljiva iz grupe polyporaceae. Jedna od njih je brezov fungu poznat po svojim antibakterijskim svojstvima, te se vjerovatno koristio u medicinske svrhe. Drugi tip je polyporus formentarius, koji je našao među stvarima koji izgledaju kao pribor za pripremanje vatre. Pribor je sadržava dijelove više od deset različitih vrsta bilja, uključujući kremen i pirit za stvaranje plamena.
Drevni zločin?
CAT skeniranjem je utvrđeno da je Ötzi imao nešto nalik na vršak strijele u ramenu u trenutku smrti, a taj vršak strijele odgovara rupi na njegovom kaputu. Strijela je izvađena, vjerovatno od strane druga. Također je imao posjekotine na rukama, dlanovima i grudima. Analiza DNK je otkrila tragove krvi od četiri druga čovjeka na njegovoj opremi: jednog na njegovom nožu, dvije na istom vršku strijele, a četvrtog na njegovom ogrtaču.
Druge teorije
Prije posljednjih otkrića se špekuliralo o tome da je Ötzi mogao biti ritualna ljudska žrtva, vjerovatno zato što je bio poglavica. To objašnenje je vjerovatno potjecalo od sličnih špekulacija vezanih uz tijela izvađena iz tresetišta iz 1. milenijuma p. n. e., kao što je Čovjek iz Tollunda i Čovjek iz Lindowa.
Druga zaleđena tijela
Godine 2004. su pronađena tri zaleđena tijela austro-ugarskih vojnika ubijenih za vrijeme bitke kod San Mattea (1918). Jedno od tijela je poslano u muzej u nadi da će istraživanje kako je okolina utjecala na njegovo očuvanje pomoći prilikom istraživanja Ötzija.
"Prokletstvo Ledenog čovjeka"
Neki novinari su zapazili smrt nekoliko ljudi vezanih uz otkriće mumije, uključujući otkrivača Helmuta Simona, te nastojali da ih povežu u pretpostavku o prokletstvu Ötzija Ledenog čovjeka — sličnu prokletstvu koje se pripisuje mumiji Tutankhamuna.
Manje praznovjerni ljudi odbacili teoriju ustvrdivši da svatko s vremenom umre, a da su planinari po prirodi stvari skloni riziku te često umiru mladi zbog nesretnog slučaja. Također su primijetili da daleko više istraživača i naučnika vezanih uz Ötzija nije umrlo nakon njegovog otkrića 1991. Guardian je komentirao navodno prokletstvo objasnivši: "Kao kod svih dobrih teorija o prokletsvu, prirodna smrt, nesretni slučajevi i obična loša sreća su spojeni u jednu mračnu hipotezu."
Srhinje
Srhinje je naseljeno mjesto u gradu Visokom, Bosna i Hercegovina.
Okruženo je šumama, brdovitog krajolika, kojeg presijeca šumski potok, poznato po uzgoju jagode.
Husaga Ćišić
Husein Husaga Ćišić (Mostar, 15. decembar 1878 – Mostar, 30. august 1956) bio je bosanskohercegovački i bošnjački političar, poznat po zalaganju za uvođenje Muslimana kao šeste nacije u SFRJ i dodavanja šeste baklje u državni grb SFRJ.
Vrijeme Austro-ugarske
Prilazi Pokretu za vjersko-prosvjetnu autonomiju Bošnjaka u vrijeme austrougarske vlasti, koji je pokrenuo Ali Džabić. Zajedno sa prijateljima je pokrenuo list "Musavat", gdje se ističe izuzetno oštrim člancima protiv austrougarskih vlasti. Formirao je i stranku Muslimansko-demokratska organizacija. Zbog svojih stavova je hapšen, pritvaran a u tri navrata interniran na Bivolje brdo kod Čapljine, Bihać te Arad.
Prvi svjetski rat
Tokom rata mobilisan je u kažnjeničku jedinicu Đera. Kasnije je prešao u Četvrtu bosanskohercegovačku pješadijsku regimentu, sa kojom je ratovao u Italiji, gdje je i ranjen.
Kraljevina Jugoslavija
Bio je predsjedavajući Gradskog vijeća Mostara, nakon toga predsjednik Općine Mostar, predsjednik Vakufsko-mearifskog sabora Muslimana u Sarajevu, senator u Kraljevini Jugoslaviji.
NOP i AVNOJ
Oktobra 1941. godine bio je inicijator i potpisnik Rezolucije građana Mostara kojom su jednodušno osuđeni progoni, otimačina imovine, sistematska ubijanja i deportacije srpskog i jevrejskog stanovništva u brojne logore smrti. Njegovi sinovi Midhat i Husref poginuli su za vrijeme rata.
NGC 6068A
NGC 6068A (također poznat kao MCG 13-11-17 i PGC 56363) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 184 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Mali medvjed. Najveći prečnik je 0,90 (48 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (11 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Centar za integritet u sektoru odbrane
Ministarstvo odbrane Norveške osnovalo je Centar za integritet u sektoru odbrane (CIDS) kao samostalnu, stručnu organizaciju 2012. godine. Misija ovog centra je da promovira dobro upravljanje i izgradnju integriteta kroz smanjivanje korupcije u sektoru odbrane na nacionalnom i međunarodnom nivou. Rad centra zasnovan je na međunarodnim standardima. CIDS igra vodeću ulogu u obučavanju i edukaciji pri Programu za izgradnju integriteta NATO-a. Centar također učestvuje u norveškim projektima izgradnje integriteta u Bosni i Hercegovini, Kosovu, Crnoj Gori i Ukrajini. Direktor CIDS-a je Per Christensen. Centar dijeli svoje prostorije sa Institutom za odbrambene studije u Oslu.
NGC 3139
NGC 3139 (također poznat kao MCG -2-26-34 i PGC 29583) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 65 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Najveći prečnik je 1,50 (28 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (25 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.