cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peptidoglikan
Peptidoglikan ili murein je jedinstvena velika polisaharidna makromolekula, sastavljena od šećera i aminokiselina koja formira mrežasti sloj peptidoglikana izvan plazmamembrane, kruti ćelijski zid (mureinska vrećica) karakterističan za većinu bakterija (domen bakterije ). Komponenta šećera se sastoji od naizmjeničnih ostataka β-(1,4) povezanih N-acetilglukozamina (NAG) i N-acetilmuramske kiseline (NAM). Za N-acetilmuramsku kiselinu vezan je oligopeptidni lanac sastavljen od tri do pet aminokiselina. Peptidni lanac može biti unakrsno povezan sa peptidnim lancem drugog lanca formirajući 3D mrežasti sloj. Peptidoglikan ima strukturnu ulogu u zidu bakterijske ćelije, dajući strukturnu čvrstoću, kao i suprotstavljajući osmotskom peritisku citoplazme. Ovo ponavljajuće povezivanje rezultira gustim slojem peptidoglikana koji je kritičan za održavanje forme ćelije i izdržavanje visokog osmotskog pritiska, a redovno se zamenjuje proizvodnjom peptidoglikana. Hidroliza i sinteza peptidoglikana su dva procesa koja se moraju dogoditi da bi ćelije rasle i razmnožavale se, tehnika koja se izvodi u tri faze: odrezivanje postojećeg materijala, insercija novog materijala i ponovno umrežavanje postojećeg materijala s novim materijalom. Sloj peptidoglikana je znatno deblji u Gram-pozitivnim (20 do 80 nanometara) nego u Gram negativnim bakterijama (7 do 8 nanometara). U zavisnosti od pH uslova rasta, peptidoglikan formira oko 40 do 90% ćelijskog zida suhe težine Gram-pozitivnih bakterija, ali samo oko 10% Gram-negativnih sojeva. Dakle, prisustvo visokih nivoa peptidoglikana je primarna determinanta karakterizacije bakterija kao Gram-pozitivne. Kod Gram-pozitivnih sojeva, važan je u ulogama vezanosti i u svrhu serotipizacija. For both Gram-positive and Gram-negative bacteria, particles of approximately 2 nm can pass through the peptidoglycan. Pod mikroskopom je teško reći da li je organizam gram-pozitivan ili gram-negativan; bojenje po gramu, koji je kreirao Hans Christian Gram 1884., je obavezno. Bakterije su obojene s nekoliko boja kao što su kristalno ljubičasta, jodnim alkoholom i safraninskim postupkom bojenja po gramu. Gram pozitivne ćelije su ljubičaste nakon bojenja, dok su Gram negativne ćelije crvene.
Grb Saveznih Država Mikronezije
mini|desno|200px|Grb Saveznih Država Mikronezije
Gornji Jasenjani
Gornji Jasenjani su naseljeno mjesto u gradu Mostaru, Bosna i Hercegovina.
Grb Saveznih Država Mikronezije
Grb Saveznih Država Mikronezije se bazira na prethodnom grbu zaštićene teritorije pacifičkih ostrva. Oko grba se nalazi natpis "Government of the Federated States of Micronesia" (Vlada Saveznih Država Mikronezije).
Grb Maršalskih Ostrva
mini|desno|250px Grb Maršalskih Ostrva sastoji se od plave pozadine koja predstavlja more. Na grbu se nalazi anđeo raširenih krila, simbol mira. Iza anđela se nalaze različiti simboli kao što su kanu, palma, ostrva, nautička karta i dr. Oko grba se nalaze natpisi "Government of the Marshall Islands" (Vlada Maršalskih Ostrva) i "Jepilpin ke Ejukaan" (Uspjeh kroz trud).
Grodnenska oblast
Grodnenska oblast je jedna od oblasti u sjeverozapadnom dijelu Bjelorusije. Nalazi se u sjeverozapadnom dijelu države. Najveći grad, koji je ujedno i administrativni centar oblasti je Grodno. Pored Grodna veći gradovi u oblasti su Lida, Słonim i Volkovisk.
Administrativna podjela
Grodnenska oblast je podjeljena na 17 rejona, 194 selsovijetsa (ruralne zajednice), 12 gradova, 6 gradskih općina i 21 naselje urbanog tipa.
Veći gradovi oblasti su (sa navedenim brojem stanovnika):
Demografija
Na površini koja obuhvata 25.000 km2 prema podacima za 2015. godinu živjelo je ukupno 1.065.900 stanovnika. Gustina stanovništva iznosi 42 stanovnikakm/2 i nešto je niža od državnog prosjeka koji iznosi 46.
Oko 63,5% stanovništva živi u gradskim područjima. Bjelorusi čine 62,3% stanovništva oblasti dok značajnu manjinu predstavljaju sljedeći narodi:
Dovje
mini|280px|Dovje, planinski vrh Dovška baba (1.891 m.i.m.) Dovje su naseljeno mjesto u sastavu općine Kranjska Gora, regija Gorenjska, Slovenija.
Alternirajući konačni automat
U teoriji automata, alternirajući konačni automat (AKA) je nedeterministički konačni automat čije prijelaze dijelimo na egzistencijalne i univerzalne. Neka je A alternirajući automat:
Uočite da zbog univerzalne kvantifikacije je slijed prijelaza predstavljen stablom izvođenja (engl. run tree). A prihvata riječ w ako postoji stablo nad w takvo da svaki put stabla završava u prihvatljivom stanju.
Dovje
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Jesenice.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Dovje su imale 640 stanovnika.
Alternirajući konačni automat
Osnovni teorem kaže da je svaki AKA istovjetan nedeterminističkom konačnom automatu (NKA) obavljanjem slične konstrukcije partitivnog skupa kao što se koristi prilikom konverzije NKA u deterministički konačni automat (DKA). Ova tehnika konstrukcije konvertira AKA sa k stanja u NKA sa najviše 2^k stanja.
Alternativni često korišteni model jest onaj u kojem su logičke (Booleove) kombinacije predstavljene kao formule logike sudova. Na primjer, pretpostavljajući da su kombinacije u disjunktivnoj normalnoj formi, pri čemu bi predstavljalo  - stanje tt (istina) je predstavljeno sa \{\{\}\} u ovom slučaju, a stanje ff (laž) sa \emptyset. Predstavljanje u obliku formuli je obično učinkovitije.
NGC 3638
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Maccabi Petah Tikva FC
Historija
Klub je osnovan 1912. od strane židovskih studenata iz Petah Tikve, koji su studirali u Osmanlijskom gradu Carigradu (mnogi od njih će kasnije služiti u osmanskoj vojsci tokom Prvog svjetskog rata), što ga čini drugim najstarijim židovskim nogometnim klubom u Izraelu nakon Maccabi Tel Aviva, koji je formiran 1906. godine.
Stadion
Klub je igrao na Maccabi Petah Tikva terenu između 1926 i 1970. Danas igraju na Petah Tikva Municipal stadionu. Planiraju da se presele na novi Petah Tikva stadion u 2011.
Coppo di Marcovaldo
Coppo di Marcovaldo (približno 1225. – približno 1276.) bio je italijanski slikar, te jedna od najeminentnijih ličnosti toskanskog slikarstva iz 13. vijeka. Najvažniji je slikar u Firenci prije dolaska Cimabuea i jedan je od rijetkih majstora iz 13. vijeka čije je ime poznato. Slikao je u italijansko-bizantijskom stilu, a bio je aktivan sredinom 13 vijeka, čije je objedinjavanje italijanskog i bizantijskog stila imalo veliki utjecaj na potonje generacije italijanskih umjetnika. On je u bizantijsku slikarsku tradiciju unio novu čvrstinu i humanost, kao na primjeru predstavljanja Madone sa glavom nagnutom prema malom Isusu. Zajedno sa Guidom da Sienom, a malo kasnije i Ducciom svrstava se u osnivače sijenske škole.
Biografija i umjetničko stvaralaštvo
Coppo di Marcovaldo je jedan od najpoznatijih umjetnika duecenta i prvi je firentinski umjetnik čije su ime i djela dobro dokumentovani. Jedno od njegovih najranijih spominjanja nalazi se u Knjizi Montapertija, gdje je njegovo ime navedeno među firentinskim vojnicima tokom rata sa Sienom, koji je završen u bici kod Montapertija 4. septembra 1260. godine. Mnogi historičari spekulišu da je Coppo bio zarobljen od strane Sijenaca gdje je potom držan u bazilici Santa Maria dei Servi. Ovdje je 1261. godine naslikao svoje najpoznatije djelo Madona del Bordone za fratarski red servita. Pretpostavlja se da je bio ratni zarobljenik, ali postavlja se pitanje zašto je firentinskom umjetniku zatraženo da naslika tako važnu sijensku sliku. Mora se pretpostaviti da je Coppo već u to vrijeme bio dobro poznat i visoko cijenjen, jer su vlasti grada Siene naručili izradu ove slike u samo godinu dana nakon krvavog sukoba s Firencom. Zbog ovog prisustva u Sieni u prošlosti je pogrešno shvaćeno da Coppo di Marcovaldo pripada sijenskoj školi. Učestvovao je u nesvakidašnjem mozaičkom ukrašavanju Firentinske krstionice kreirajući nekoliko mozaika. Vizionarski "Konačni sud" mu je dodijeljen, posebno dio koji se tiče mozaičkog prikaza pakla, koji potječe između 1260 - 1270 godine. Prisutnost obojenih pozadina primijenjenih na pruge posebno podsjeća na Coppov stil. Sa ikonografske tačke gledišta, izuzetno bogat mozaik je nesumnjivo inovativan i svakako spada među remek-djela 13. vijeka. Firentinski pjesnik Dante Alighieri je vjerovatno bio nadahnut ovom vizijom za opis nekih scena u paklu. Dokumentirano je da je već u julu 1265. godini boravio u Pistoji, gdje mu je plaćeno 32 lire za unutrašnje dekoracije i 30 soldi za pozlate u tamošnjoj kapeli San Jacopo. Između 1265. i 1276. godine u nekoliko navrata radio je u katedrali u tom gradu. Kasnije, 1274. godine, Coppu se u Pistoji pridružio njegov sin Salerno, koji je isto tako bio slikar. Njih dvojica se pominju u dokumentima koji se odnose na narudžbu za izradu raspela i dva panela, na prvom je prikazana Madona, a drugom, sveti Ivan. Na osnovu ovih djela, Coppu su pripisane i druge slike, posebno "Bogorodica s djetetom" postavljenim u katedralnom muzeju u Orvietu i "Raspeće" u Pinakoteci u San Gimignanu. "Raspeće" koje je uradio zajedno sa svojim sinom i gdje su još uvijek opstali mnogi bizantijski elementi, predstavlja jedan od zrelijih primjera iz njegove karijere. Vjeruje se da je Coppo di Marcovaldo posljednje dane svog života proveo u Pistoi, iako su podaci koji se odnose na datum i mjesto njegove smrti i dalje nepoznati. Međutim, tokom svog života putovao je i radio na raznim unosnim slikarskim i mozaičkim narudžbama, a njegovi sačuvani radovi potvrđuju ovu teoriju. Godine 1276. posljednji dokument o njemu odnosi se na novčanu uplatu za slikanje "solarijuma" iznad oltara i kora katedrale u Pistoji, djelu kojem se kasnije gubi svaki trag.
Madonna del Bordone
thumb|250px|desno|Madona del Bordone, 1261. godine, dimenzije 225 x 125 cm, bazilika Santa Maria dei Servi, Siena "Madona del Bordone" je jedino njegovo sačuvano dokumentovano djelo i vjeruje se da su njegov potpis i datum još uvijek bili vidljivi na slici 1625. godine. To je najpoznatije djelo ovog umjetnika, a drveni panel na kojem je slika urađena neobično je velik za to vrijeme, dimenzija 220 cm x 125 cm. Slika prikazuje Madonu s djetetom kako sjede na tronu s visokim naslonom. Madona, s čije obje strane se nalazi po jedan mali anđeo, gleda u posmatrača, iako je njeno tijelo blago okrenuto ulijevo, a glava pognuta prema djetetu. Ona rukama podržava malog Isusa koji u lijevoj ruci drži Knjigu zakona. Danas je Coppo di Marcovaldo široko prihvaćen kao prvi koji je koristio ugaoni tron ​​u predstavljanju Madone s djetetom. Odjeća, različita od tradicionalnog bizantijskog umjetničkog stila, sjevernog je porijekla i možda je prvi put da se koristi u toskanskom slikarstvu. U toskanskom slikarstvu se po prvi put vide i brojne ikonografske karakteristike: Djetetove bose ruke i stopala, pokret Madoninog dodira desnog stopala njenog djeteta, pojas djetetove haljine i tkanina na kojoj dijete sjedi povezani su s Hristovim stradanjem i Madonom, teme koje su vrlo važne za mecene iz servitskog fratarskog reda. Korištena je opsežna pozlata kao i pozadina od zlatnih listića, oboje tipično za sienski stil. Coppo di Marcovaldo je u svom radu koristio metodu tecnica a velatura, prilikom koje bi počeo nanošenjem najčišćih boja, koje su potom bile prekrivene nijansiranim lakovima i glazurama koje su pomagale da izazove osjećaj volumena. Glave kod oba glavna lika u ovom djelu je naredne 1262. godine naknadno naslikao drugi umjetnik, koji je dodao sfumato stil pod utjecajem Duccia di Buoninsegne. Ovo je bilo moguće otkriti korištenjem rendgenske analize slike, gdje je zahvaljujući očitanom sloju boje ispod potvrđena jedna od istaknutih karakteristika Coppove slike, a to je korištenje blago zasjenjenih, gotovo isprekidanih, pastoznih poteza kistom. Za razliku od koncentrisane i fiksirane apstrakcije savremenih djela poput onih Margaritone d'Arezzoa, u Marcovaldovoj Madonni, mali Isus nježno gleda svoju majku. Ova gesta humanizira njegov božanski status i predstavlja strepnju za Katoličku crkvu, koju simbolizira Bogorodica. Zanimljivi su zlatni detalji na draperiji, koji stvaraju osjećaj volumena tijela ispod odjevnih predmeta. Stav dviju figura u ovom djelu tipičan je za bizantijsko slikarstvo iz tog vremena.
Stil
Coppo di Marcovaldo je bio vrlo cijenjen firentinski umjetnik koji je često dobivao narudžbe u Sieni, a očigledno je da je tokom svog boravka u tom gradu i studirao, na što sugerira njegova kasnija upotreba uravnoteženijeg prostora, gracioznih poza i gestikulacija, te zanimanja za različite teksture – sve elementi koji potječu iz sijenskog slikarstva. Također, Coppo je bio pod jakim utjecajem bizantijskog slikarskog stila, koji je karakterizirao njegov naglasak na svjetlu, sjeni i volumenu, koji je u kombinaciji korišten za stvaranje iluzije života. Kompozicija i stil korišteni u prikazivanju odjeće, kao što se vidi u glomaznom i čvrsto nabranom platnu u njegovom najpoznatijem djelu "Madonna del Bordone", podsjeća na romaničke skulpture figura. U njegovom djelu "Raspeće" iz Pistoie, krst na kojem je razapet Isus predstavlja dio dinamične priče o Mukama Hristovim. U tim pričama on sa svojim duboko ojađenim i bolnim tijelom podsjeća na rad u bizantijskom stilu ranijeg italijanskog umjetnika Giunta Pisana, koji istovremeno svojom stilskom izradom podsjećaju na bizantijske iluminirane rukopise. Ovaj način slikanja pripada struji već navedenog Giunta Pisana u kojem su uočljivi snažni kontrasti chiaroscura kroz stapanje sjenki i svjetla s vrlo malo nijansi.
Live in St. Louis (Zabranjeno pušenje)
Live in St. Louis drugi je koncertni album rok-grupe Zabranjeno pušenje. Objavljen 22. marta 2004. u izdanjima zagrebačkog Menarta, sarajevskog In Tact Recordsa i beogradskog Mascoma. Sve pjesme su snimljene na koncertu u klubu The Casa Loma Ballroom u St. Louisu, Missouri, 26. maja 2002. u vrijeme sjevernoameričke turneјe Zabranjenog pušenja. Ton majstor Stone Temple Pilotsa, Mark Burris, posudio je bendu svoju opremu i snimao koncert održan u jednom klubu pred 600-tinjak ljudi.
Sa albuma su realizovana dva singla: "Posljednja oaza (Fikreta)" i "Zenica Blues".
Spisak pjesama
Izvor: Discogs
Izvođači i saradnici
Preneseno s omota albuma.
Starost bosanskih gradova
S obzirom da se rijetko sa sigurnošću može znati tačan datum nastanka gradova u Bosni, uzete su godine prvog spominjanja spomenutog mjesta. Lista prati abecedni redoslijed, a ne hronološki.
Live in St. Louis (Zabranjeno pušenje)
Izvođači i saradnici
Zabranjeno Pušenje
Gostujući muzičar
IC 368
IC 368 (također poznat kao MCG -2-12-9 i PGC 14994) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 286 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 0,90 (75 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (67 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 15. oktobra 1891. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Live in St. Louis (Zabranjeno pušenje)
Izvođači i saradnici
Produkcija
Dizajn
Biografije, L
__BEZSADRŽAJA__
{| align=center cellspacing=3
=Po imenu=
Ly
=Po prezimenu=
Sjeverna kruna (sazviježđe)
Sjeverna kruna (lat.Corona Borealis) je sazviježđe na južnom nebu. Zvijezde imaju oblik srpa odnosno krune odatle i naziv. Prvo otkriće napravio je u 2. vijeku grčki astronom Ptolomej. Najsjajnija zvijezda Alfa Korona Borealis ima prividnu magnitudu od 2.23.
Mitologija
Arijadna je pomogla Tezeju da pronađe izlaz iz labirinta u kojem se nalazio Minotaur. Nakon što je pobijedio Minotaura, Tezej napušta Arijadnu. Bakus se sažalio na nju i ponudio joj ljubav i zaštitu. Dijamante Arijadnine krune Bakus je pretvorio u zvijezde
Grb Naurua
Grb Naurua je nastao u vrijeme proglašenja nezavisnosti 1968, a u zvaničnoj upotrebi se nalazi od početka 1970-tih. Sačinjava ga štit izdjeljen na tri dijela, oivičen palminim konopcima sa dvanaestokrakom srebrnom zvijezdom i natpisom "Naoero" iznad i državnim motom "God`s Will First" (Božija volja prvo) ispod štita.
Sam štit je podjeljen na tri dijela, jedan gore i dva dole. U gornjem dijelu se nalazi hemijski simbol za fosfor (grčki krst nad jednakostraničnim trouglom) na zlatno tkanoj podlozi. U donjem lijevom djelu se nalazi tamno plava ptica Fregata na stalku koja gleda na lijevo na srebrnoj pozadini preko koje se u donjem dijelu nalaze svjetlo plave talasaste linije. U donjem desnom dijelu se nalazi grana sa cvjetovima Calophyllum na svjetlo plavoj pozadini. Štit je uokviren konopcima sa palminim granama, perjem Fregata ptice i ajkulinim zubima koji su uobičajeni rekviziti lokalnih plemenskih poglavica prilikom izvođenja rituala.
Prvenstvo Jugoslavije u odbojci
Prvenstvo Jugoslavije u odbojci je bio sportsko takmičenje koje se održavalo u SFRJ.
Konstancija Kastiljska (vojvotkinja od Lancastera)
Konstancija Kastiljska (1354 - 24. mart 1394) je bila kastiljska infanta koja je polagala pravo na tron svoga oca nakon njegove nasilne smrti.
Bila je kćerka kastiljskog kralja Petra i Maríe de Padille, plemkinje židovskog porijekla. Nakon što je njenog oca zbacio njegov vanbračni polubrat i preuzeo tron kao Henrik II, Konstancija se postavila kao glavni pretendent tronu kojeg je okupirao nezakoniti kralj.
Pošto je njen položaj neudate pretendentice bio slab, 21. septembra 1371. godine udala se za Ivana od Ghenta, 1. vojvodu od Lancastera, trećeg sina engleskog kralja Eduarda III, i tako postala njegova druga supruga. Od njihovog vjenčanja Ivan je polagao iure uxoris prava na kastiljski tron i podupirao Konstanciju. Ovo je bio Ivanov način da se domogne kraljevstva, a istovremeno je tražio i škotsku krunu. Nije imao mnogo šansi da naslijedi englesku krunu, pošto su ispred njega bili njegov brat, bratići i sestrične. Ivan je pokušao izvesti invaziju na Kastilju, ali bezuspješno.
Konstancija je imala samo jednu kćerku, Katarinu Lankastersku, koja je nakon njene smrti naslijedila njena prava na kastiljsko prijestolje. Katarina se udala za kastiljskog kralja Henrika III, sina Henrika II, te su njihova nasljedna prava tako bila ujedinjena.
NGC 5127
NGC 5127 (također poznat kao MCG 5-32-13, PGC 46809 i UGC 8419) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 223 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 2,80 (182 hiljade sg) a najmanji 2,2 uglovnih minuta (143 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 13. marta 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Piper J-3
Piper J-3 Cub je nastao kao zamisao braće Taylor koji 1929. osnivaju firmu Taylor Aircraft Company. Kao upravnik, na čelu korporacije se nalazi W.T. Piper Sr. Kada firma dolazi u finansijske probleme, Piper otkupljuje prava za model Taylor Cub i osniva Piper Aircraft Corporation. Od 1930. ovaj tip aviona preimenovan je u Piper Cub. Prvi modeli J-3 su imali jedan motor firme Continental sa 41 KS. Dostizanjem nezamislivih prodajnih uspjeha za to vrijeme (u prvoj godini proizvodnje 737 aviona), piper pod udarom konkurencije 1940. proširuje paletu ovog tipa sa J-3C-65 Cub sa motorom A65 firme Continental. Malo kasnije, U.S. Army naručuje 40 komada pod oznakom L-4. Od ovog trenutka započinje i prodajni uspon na vojnom području te američke zračne snage naručuju preko 5700 komada ovog aviona za izviđanje. Kad je Piper poslije Drugog svjetskog rata počeo proizvodnju poboljšanog modela Cub J-4 Coupe, u civilnom i vojnom sektoru bilo je prodano preko 19.000 aviona ovog tipa.
Gozd
Slovenija:
Papaveraceae
Papaveraceae je ekonomski značajna porodica makova,  sa oko 42 roda i približno 775 poznatih vrsta cvjetnica u redu Ranunculales. Porodica je kosmopolitski raširena, a javlja se u umjerenom i suptropskom podneblju (uglavnom na Sjevernoj hemisferi), ali gotovo je nepoznata u tropima. Većina je zeljastih biljaka, ali nekolicina je grmolika i malih stablašica. Porodica sada uključuje dvije grupe za koje se smatra da su zasebne porodice: Fumariaceae i Pteridophyllaceae.
Porodica je kosmopolitska, javlja se u umjerenom i suptropskom podneblju (uglavnom na Sjevernoj hemisferi), ali gotovo je nepoznata u tropima. Većina je zeljastih, ali nekolicina je grmolika a ima malih stablašica. Porodica uključuje dvije grupe za koje se smatra da su zasebne porodice: Fumariaceae i Pteridophyllaceae.
Opis
Biljke mogu biti jednogodišnje, dvogodišnje ili višegodišnje. Obično su zeljaste, a nekoliko vrsta su grmovi ili zimzeleno drveće. Proizvode mlječikaste supstance, koje može biti mliječne ili vodenaste, obojene ili obične. Svi dijelovi sadrže dobro razvijen sistem kanala (ti kanali se nazivaju "laticiferi"), koji proizvode mliječni lateks, vodenast bijeli, žuti ili crveni sok. Jednostavni listovi su naizmjenični ili ponekad vijugasto raspoređeni. Imaju petiole i nisu zatvoreni omotačem. Listovi su obično režnjeviti ili perasti (tj. sastoje se od nekoliko ne potpuno zasebnih listića) ili mnogo podijeljeni. Ne postoje stipule.
Biljke su dvospolne i oprašuju se uglavnom insektima (entomofilija); nedostaje im cvjetni nektar. Nekolicina se oprašuje vjetrom (anemofilija). Razlikuju se čašica i krunica, osim u rodu  Macleaya gdje nedostaje krunica. Cvjetovi su srednje veličine ili veliki. Vršni su usamljeni kod mnogih vrsta. Kod drugih je vršna cvast cimozna ili racemozna. Cvjetovi su bez mirisa i pravilni.
Postoji mnogo prašnika, uglavnom 16 do 60, raspoređenih u dvije odvojene vijuge, od kojih je vanjska sa laticama koje se izmjenjuju laticama, unutarnja nasuprot ili brojna u poddružini Papaveroideae. Ginecij se sastoji od spoja tučka sa 2 do 100 plodnih listića (karpela). jajnik je nadrasli i jednolokulski. Plodnica je ili bez stabljike (sjedala) ili na kratkoj peteljki (stipitatna). Nemesnati plod obično je kapsula, koja se u zrelosti raspukne da bi se sjemenke oslobodile kroz pore (poricidno), u pregradama između ćelija (septicidno ) ili pomoću ventila (zalistaka). Brojno seme je veoma sitno. Njihovo hranjivo tkivo (endosperm) je masno i farinozno. Plod u rodu Platystemon je shizkarpan. Kod vrsta rodova Papaver, Argemone i Meconopsis. osnovni hromosomski broj, x =  6, 7, 8, 9, 10 i 11, do  2n = 84
Ekologija
Oprašivanje je entomofilno (u osnovi muhe) i ose i pčele, rjeđe od Coleoptera), osim u rodovima Bocconia i Macleaya. Na papaveroideama nalaze polen jer nemaju nektara. Vizualnu privlačnost daju su latice koje su obično jarko obojene i često su osnovni nektarni vodiči, a ponekad privlačan može biti i androecij jer latice ne traju dugo. Neke vrste, uglavnom one iz arktičkih i alpskih područja pojačavaju svoju privlačnost cvjetnim mirisom (na primjer, "Papaver alpinum" miriše na karanfiliće), što u slučaju roda Romneya droga za  insekte. Antere i stigme] istodobno sazrijevaju, ali Bocconia je jasno protogina, stigme izviruju iz čašice koji ih zatvara. Samooprašivanje je uobičajena pojava, a u nekim se slučajevima (naprimjer, Roemeria hybrida), događa prije nego što se pupoljak otvori (kleistogamija). Prisustvo arila sugerira rasipršivanje sjemena pomoću mrava (mirmekohorija), nakon što ih plod istjera. U slučaju Bocconia, sjeme ostaje prikopčano na replumu nakon što zalisci kapsule otpadnu, ostavljajući izložene sjajne crvene ili narandžaste lukove, koji privlače ptice da se hrane njima, olakšavajući širenje njihovog sjemena (anemohorija) iz kapsula koje se otvaraju, a u ostalim se slučajevima oslobađaju se  kad se plod raspadne. Mnoge vrste Fumarioideae imaju eksplozivne plodove (balističke), dok su vrste rodova Rupicapnos i Sarcocapnos hazmofite, koje rastu na stijenama i  sjemenke iz plodova su sa dodatkom koji je pozitivno  geotropan pa se produžuju tako da se sjeme zakopa u podnožje biljke.
Papaveroideae obično rastu u hladnijim i šumovitim predjelima, čineći dio kata prizemnih biljaka. Prilagođene su arktičkim i alpskim staništima i sušenim, mediteranskim područjima, a mnoge vrste su ruderalne i segetalne (raste na kukuruznim poljima). Pteridophyllum raste u šumi drveća iglastih stabala, na nadmorskim visinama između 1.000 i 2.000 m. Fumarioideae se u osnovi nalaze u otvorenim, kamenitim, alpskim pejzažima ili okomitim ili nadvišenim pukotinama, dok su neke vrste ruderalne ili segetalne.
Fitohemija
Alkaloidi: U porodici su dobro poznati izokinolini. U Papaveroideae, porijeklom su iz berberina, tetrahidroberberina, protopina i benzofenantridina, te iz spirobenzilisokvinolina i kularina u potporodici Fumarioideae, kao i iz drugih skupina koje im daju farmakološka svojstva: derivati aporfina, morfinana, pavina, isopavina, narceina i readina.
Flavonoidi: Nemaju Iridoida i proantocijanidina. Prisutni su flavonoli, kempferoli i/ili kvercetin.
Taksonomija
Sistem APG III (2009; nepromijenjen od sistema APG II iz 2003 i APG sistema iz 1998) smješta ovu porodicu u red Ranunculales, kladus eudikotiledona. Papaveraceae se razlikuju od ostatka Ranunculales u nekim važnim karakteristikama, ali ih dijele i druge, kao što su prisutnost alkaloida koji su derivati izokinolina. Na osnovu molekularnih i morfoloških podataka porodica formira kladus s porodicama Lardizabalaceae, Circaeasteraceae, Menispermaceae, Berberidaceae i Ranunculaceae.
Rodovi
Široki opseg Papaveraceae u sistemu APG III uključuje tri taksona koje su prethodno razdvojene u različite porodice: Papaveraceae sensu stricto, Fumariaceae i Pteridophyllaceae. Tako je i Cronquistov sistem iz 1981. godine prepoznao Fumariaceae kao posebnu porodicu, uprkos njihovom bliskom filogenetskom odnosu prema Papaveraceae sensu stricto. Tri bivše porodice mogu se tretirati kao potporodice. Jedna morfološka i molekularna studija zaključila je da bivša porodica Pteridophyllaceae ima bazni položaj s naknadnom podjelom na dva terminalna kladusa, od kojih svaki sadrži jednu od potporodica Fumarioideae i Papaveroideae, koje su očito monofiletske. Novija studija uključuje nekadašnje vrste Pteridophyllaceae u Fumarioideae, koje su Papaveraceae podijelile na samo dvije potporodice. Unutrašnja podjela Fumarioideae koja je prikazana dolje ie prema  Lidén (1993),, s izuzetkom postavljanja roda Pteridophyllum. Potplemena su data prema „Mreži informacija o izvorima gemplazme“ (Germplasm Resources Information Network). Podjela Papaveroideae slijedi Hoota i sur. (1997). . U potonjem istraživanju, pleme Eschscholzieae bi bilo bazani kladus i sestrinska grupa za ostatak potporodice, koja je podijeljena u različit terminalni kladus (Chelidonieae) i u njegovu sestrinsku grupu, koju formiraju Papavereae i Platystemoneae, čije se razdvajanje ne temelji na podacima ovih autora. Za rasprave o potporodicama, pogledajte Carolan et al. (2006) and Blattner & Kadereit (1999).
Fosilni zapisi
Fosili iz perioda kasne krede maka "Palaeoaster inquirenda" iz zapadne unutrašnjosti Sjeverne Amerike javljaju se od  prije oko 74,5 miliona godina, u  starim ležištima u Formaciji Fruitland, Novi Meksiko do 64,5 miliina godina starih ležišta u Formaciji Hell Creek Formation u sjevernoj Dakoti. Na mjestu iskopavanja pronađeni su vlažni fosili ploda maka Paleoaster, Tyrannosaurus rex, primjerak BHI 3033. Sjemenska kapsula palaeoastera ima neke sličnosti s onima postojećim u rodu maka Romneya.
Papaveritski plod iz eocena iz Njemačke može se povezati s Papaveraceae. Chesters et al. (1967.) spominju Papaver picum iz oligocena u Engleskoj.
Kultivacija
Porodica je poznata po upečatljivim cvjetovima, s mnogim vrstama koje se uzgajaju kao ukrasne, uključujući kalifornijski mak ( Eschscholtzia californica , kalifornijski državni cvijet), zapanjujuće plavi himalajski makovi (rod Mekonopsis), nekoliko vrsta rods Papaver i neki drugi. Samo su dvije vrste od ekonomskog značaja za proizvodnju opijuma i njegovih derivata za farmaceutsku upotrebu: Papaver somniferum se uzgaja legalno kako bi se dobio morfij i drugi opijati, i Papaver bracteatum, za tebain. Papaver somniferum je također izvor makovog sjemena, koei se koristi u kuhanju i pečenju, kao i ulje od  makovog sjemena. Nelegalni uzgoj maka u Aziji za proizvodnju opijuma i heroina, gotovo je jednak legalnoj proizvodnji u ostatku svijeta. Neke vrste potporodice Funarioideae imaju ograničenu upotrebu u vrtlarstvu, a obično se koriste Lamprocapnosgledabilis („krvavo srce“) i Pseudofumaria lutea („žuti kravatar“). Kineska drevna medicina koristila je kuhane i osušene gomolje Corydalis yanhusuo ("yanhusuo").
Simbolika
Opijumskii kukuruzni mak su simboli, spavanja i smrti. U Velikoj Britaniji, Kanadi, Sjedinjenim Državama i Australiji kukuruzni mak nosi se u znak sjećanja na Prvi svjetski rat.
Aynsley Dunbar
Aynsley Thomas Dunbar rođen 10. januara 1946. godine u Liverpoolu je britanski bubnjar.
Svirao je sa mnogo muzičara među kojima su najpoznatiji: John Mayall, Frank Zappa, Jeff Beck Group kao i grupa UFO. Krajem 1960-ih je imao i svoju muzičku grupu pod nazivom Aynsley Dunbar's Retaliation. Tokom svoje duge karijere, on je pokazao sposobnost sviranja različitih muzičkih stilova, uključujući: jazz, blues, fusion, rock i progresivni rock. Sa preko 30 zlatnih i platinastih ploča od više od 112 albuma, Aynsley Dunbar se smatra jednim od najboljih bubnjara u muzičkom poslovnom svijetu tokom više od četrdeset godina, kao član neke grupe ili kao studijski muzičar.
Petrovice
Češka:
Gozd Martuljek
mini|280px|Gozd Martuljek, rimokatolička kapela Gozd Martuljek je naseljeno mjesto u sastavu općine Kranjska Gora, regija Gorenjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Jesenice.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gozd Martuljek je imao 631 stanovnika.
NGC 6588
NGC 6588 (također poznat kao ESO 103-**14) je grupa zvijezda i nalazi se u sazviježđu Paun. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 8. juna 1836. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Transamerica Pyramid
mini|desno|190p|Transamerica Pyramid
Zgrada je visoka 260 metara (853 stope), te se sastoji iz 48 spratova. Izgradnja je počela 1969, a završena je 1972 godine. Iako više nije sjedište Transamerica korporacije, još je uvijek jako vezana za kompaniju te predstavlja kompanijin logo. Zgradu je dizajnirao arhitekta William Pereira.
Transamerica Pyramid je bila najviša zgrada zapadno od Misisipija, u periodu između 1972 i 1974 godine, kada je "nadvišena" od strane Aon Centra u Los Angelesu.
NGC 2146
NGC 2146 (također poznat kao IRAS 06106+7822, MCG 13-5-22, PGC 18797 i UGC 3429) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 41 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Žirafa. Najveći prečnik je 5,40 (65 hiljada sg) a najmanji 2,9 uglovnih minuta (35 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Friedrich August Theodor Winnecke 1876. godine.
Minska oblast
Minska oblast je oblast u centralnom dijelu Bjelorusije sa administrativnim centrom u Minsku, iako sam grad Minsk ne ulazi u sastav ove oblasti nego ima poseban status. Veći gradovi u oblasti su Borisov, Saligorsk i Maladečna.
Minska oblast je podjeljena na 22 rejona.
Trnčina
Trnčina je naseljeno mjesto u općini Ravno, Bosna i Hercegovina.
IC 957
IC 957 je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Kentaur. Ovaj objekat je zapisao N. M. Parrish 3. marta 1889. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Louis Braille
Louis Braille (Coupvray, 4. januar 1809. - Pariz, 6. januar 1852.), francuski tvorac pisma za slijepe.
I sam slijep od svoje treće godine, i kasnije kao učitelj u Zavodu za slijepe u Parizu, upoznao je potrebe i mogućnosti slijepih osoba u obrazovanju pa je 1829. stvorio pismo za slijepe. Kasnije je svoj izum usavršio do te mjere da se može upotrijebiti kao internacionalno pismo slijepaca. Braillovo pismo za slijepe bazira se na grupama od 6 tačaka – po tri u dva okomita reda. Na jačem papiru neke se tačke u grupi ispupče pa je tako za svako slovo stvoren poseban znak odnosno raspored istaknutih tačaka koje slijepi čitaju pipajući kažiprstom desne ruke s lijeva na desno. Braille je također izumio brojeve i matematičke znakove za slijepe, a kao istaknuti reproduktivni muzičar, izradio je sistem muzičkih znakova. Danas postoje posebne štamparije u kojima se knjige štampaju Braillovim pismom.
Bosansko Kraljevstvo
Kraljevina Bosna ili Bosansko Kraljevstvo bila je južnoslavenska kraljevina koja je postojala na Balkanu od druge polovine 14. do druge polovine 15. stoljeća, obuhvatajući pretežno prostore današnje Bosne i Hercegovine, ali u nekim periodima i dijelove susjednih država. Za vrijeme kralja Tvrtka I Bosansko Kraljevstvo bilo je najmoćnija balkanska država.
Tvrtko I Kotromanić, prvi bosanski kralj
U okviru svih ovih uspjeha Tvrtko se za kralja Bosne 1377. u Milama kod Visokog (današnji Arnautovići), što je krunidbeno mjesto i svih kasnijih bosanskih kraljeva. Nakon osvajanja novih teritorija Tvrtko se proglašava i kraljem Srbije, a malo kasnije i kraljem Hrvatske. Zatim osniva bosansku trgovačku luku na sjevernoj strani Boke kotorske i naziva je "Novi", što se danas zove Herceg Novi. To je izazvalo negativnu reakciju Dubrovčana, jer su time dobili konkurenciju u trgovini, te se koriste činjenicom da Bosna u tom trenutku trgovački uveliko zavisi od Dubrovnika i uspijevaju "nagovoriti" kralja Tvrtka da odustane od daljnjeg ulaganja u projekt "Novi". Za vrijeme vladavine kralja Tvrtka bosanska vojska je bila najmodernija vojska na cijelom Balkanu. Bosna je bila prva država na Balkanu koja je uvela u upotrebu vatreno oružje, što je tada bio revolucionarni korak na polju vojne tehnike. Prvu upotrebu vatrenog oružja na Balkanu, dakle, izvršila je upravo bosanska vojska 13. augusta 1378. prilikom napada venecijanske flote na Kotor. Bosanska vojska upotrijebila je tri bombarde (topa) i uspješno odbranila grad. Po smrti ugarskog kralja 1382. izbijaju nemiri na područjima dalmatinske obale, pa Tvrtko koristi tu priliku i šalje bosansku vojsku u taj dio Dalmacije te preuzima potpunu kontrolu nad cijelom Dalmacijom, zajedno s ostrvima, i pripaja Bosni Split, Trogir, Šibenik, te ostrva Brač, Korčulu i Hvar. Izuzetak ostaje Zadar, koji je bio pod vlašću Venecije, čime Bosna postaje daleko najmoćnija država na Balkanu.
Hrušta (Mostar)
Hrušta su naselje u gradu Mostaru, Bosna i Hercegovina.
Bosansko Kraljevstvo
Tvrtko I Kotromanić, prvi bosanski kralj
U posljednjem desetljeću svoje vladavine Tvrtko je suočen s upadima Osmanlija u Bosnu, prvo u jesen 1386. te u ljeto 1388. kod Bileće, kada Bošnjani na čelu s knezom Vlatkom Vukovićem pobjeđuju Osmanlije. Nedugo potom bosanska vojska, ponovo pod zapovjedništvom kneza Vlatka Vukovića, učestvuje u snažnoj vojnoj koaliciji, sačinjenoj, osim od Bošnjana, i od Srba, Albanaca, Grka, Bugara i Hrvata, koja se na Kosovu 1389. suprotstavlja Osmanlijskom Carstvu. Iz te bitke Bošnjani se vraćaju bez dramatičnih gubitaka. Najgore su prošli Srbi, jer Srbija poslije te bitke praktično prestaje postojati. Poslije Tvrtkove smrti 1391. nastupa prilično nestabilna politička klima, uzrokovana rivalstvom unutar bosanskog plemstva, što rezultira veoma čestom promjenom bosanskih kraljeva, a i Ugarska pokušava iskoristiti priliku u svojim pretenzijama na Bosnu. Razdoblje poslije Tvrtkove krunidge obilježila je feudalna anarhija, kada dolazi do jačanja moći feudalnih porodica (Hrvatinići, Pavlovići, Kosače), a kraljevska vlast slabi. Teritorijalna osvajanja su završena Tvrtkovom smrću, a njegovi nasljednici nisu uspjeli sačuvati ranije osvojeni teritorij. Sve do pada Bosne 1463. godine obilježila je stagnacija i gubitak ranije osvojenog teritorija.
Za vrijeme Dabiše i Ostoje
Novi bosanski kralj postaje Tvrtkov rođak Stjepan Dabiša. Godine 1394. u Ugarskoj dolazi na vlast Sigismund Luksemburški te Stjepan Dabiša gubi kontrolu nad sjevernim dijelom Hrvatske, Slavonije i dijelovima Dalmacije, koje osvaja novoustoličeni ugarski kralj. Nakon Dabišine smrti vlast je preuzela njegova udovica, Jelena Gruba, ali ponovno narastanje opasnosti od Ugarske tjera bosansko plemstvo da novim kraljem Bosne proglasi Stjepana Ostoju, koji je bio veoma prougarski orijentiran. Krajem 1399. Ostoja i sabor prodaju Dubrovčanima primorje. Zbog toga kasnije Ostoja neuspješno vodi rat s Dubrovnikom, koji ga košta prijestolja (1403–1404).
Za vrijeme Tvrtka II
Godine 1404. bosansko plemstvo skida s vlasti prougarski orijentisanog Stjepana Ostoju te na njegovo mjesto postavlja Tvrtka II, vanbračnog sina Tvrtka I. Ovo izaziva bijes Sigismunda Luksemburškog, koji bivšem kralju Bosne Stjepanu Ostoji daje vojnu pomoć te on ponovo uspostavlja svoju vlast 1409. Pet godina kasnije na geopolitičkoj sceni pojavljuje se novi vojni element – Osmanlijsko Carstvo, koje podržava bosansko plemstvo i proglašava da priznaje samo Tvrtka II kao legitimnog kralja Bosne, te ubrzo dolazi do sukoba između Stjepana Ostoje i Ugarske, s jedne strane, i Tvrtka II i Osmanlijskog Carstva s druge. Stjepan Ostoja i njegovi ugarski pomagači bivaju potpuno poraženi u srednjoj Bosni 1415. mada se on nekako održava na vlasti, a poslije njegove smrti i njegov sin Stjepan Ostojić postaje kralj Bosne da bi konačno 1420. Tvrtko II ponovo preuzeo prijestolje. Nedugo potom i on postaje saveznik Ugarskoj, jer mu je trebala ugarska pomoć protiv pobune bosanskih plemića Sandalja i Radivoja Ostojića, sina bivšeg kralja Ostoje, koji uz osmanlijsku pomoć ovladavaju većim dijelom Bosne od 1433. do 1435. Tvrtko, pak, ostaje na vlasti sve do smrti 1443, a njegovu vladavinu karakterizira obnova bosanskih gradova i jačanje utjecaja franjevaca u Bosni.
Za vrijeme Stjepana Tomaša
mini|Oružje srednjovjekovne Bosne Po njegovoj smrti 1443. bosansko plemstvo postavlja na vlast Stjepana Tomaša. Najmoćniji bosanski plemić na teritoriji Huma, Stjepan Vukčić Kosača, odbija u početku priznati Stjepana Tomaša za novog kralja Bosne, što je rezultiralo sukobom unutar Bosne, koji je okončan 1446. učvršćivanjem Tomaševe pozicije mada Kosača nastavlja imati vrlo jak utjecaj na jugu Bosne, tj. na području Huma, što se oslikava u činjenici da 1448. daje sebi titulu "herceg", po kojoj taj dio Bosne kasnije postaje poznat kao Hercegovina.
Za vrijeme Stjepana Tomaševića
mini|desno|Kraljevska utvrda Bobovac Prva bosanska tvrđava koja je pala bila je stara kraljevska tvrđava Bobovac, koja je pala 21. maja 1463, te Tomašević prelazi u tvrđavu u Ključu. Opkoljen osmanlijskim snagama, odlučuje se predati, nakon čega biva pogubljen. Poslije toga Bošnjani sklapaju neku vrstu mirovnog sporazuma s Osmanlijama i u samo sedam dana predaju ključeve od još 20 tvrđava širom Bosne, koja od te godine postaje dio Osmanlijskog Carstva, a većina Bošnjana, prvenstveno bosanskih krstjana, prihvata islam kao vjeru.
Zagvozd
Zagvozd je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Imotski.
Općina Zagvozd
Napomena: Nastala iz stare općine Imotski.
Zagvozd (naseljeno mjesto)
Napomena: ''U 1991. smanjeno izdvajanjem dijela naselja u samostalno naselje Rastovac, za koje sadrži podatke u 1869., 1921. i 1931. Sadrži podatke za bivše naselje Bunje koje je u 1910. i 1948. iskazivano kao naselje.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Zagvozd je imalo 1.181 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Carpinus
Carpinus je rod grabova iz porodice Betulaceae. Porijeklo imena mu nije pouzdano utvrđeno; smatra se da proizilazi od keltskih riječi karr = drvo) + penne = glava, što je bilo staro ime za grab kod Rimljana, ili dolazi od grčkog karpinos (= plodonosan). Svi grabovi imaju tvrdo drvo, sa stablom. Ove cvjetnice uključuju 30–40 priznatih vrsta, koje se javljaju u većem dijelu umjerenih područja Sjeverne hemisfere. Carpinus betulus može se naći u Evropi Turskoj i Ukrajini.
Najvažnija vrsta je obični grab (Carpinus betulus), koji ima veoma tvrdo drvo, žilavo i teško za cjepanje, pa se koristi za izradu raznog alata, kao i za ogrjev. Druga poznata vrsta bjelograb ili bijeli grab (Carpinus orientalis); drvo niskog rasta, ali također čvrsto, pa se koristi u stolarstvu.
Mogiljovska oblast
Mogiljovska oblast je oblast u istočnom dijelu Bjelorusije sa administrativnim centrom u Mogiljovu. Pored Mogiljova veći gradovi u oblasti su Asipoviči i Babrujsk.
Mogiljovska oblast je podjeljena na 21 rejon.
Cowdenov sindrom
Cowdenov sindrom (također poznat kao Cowdenova bolest i sindrom višestrukih hamartoma) je autosomno dominantno nasljedno stanje koje karakteriziraju benigne izrasline zvani hamartomi, kao i povećan životni rizik od raka dojke, štitnjače, materice i drugih karcinoma. Često se nedovoljno dijagnosticira zbog varijabilnosti u prezentaciji bolesti, ali 99% pacijenata prijavljuje mukokutane simptome u dobi od 20–29 godina. Unatoč tome što ga neki smatraju prvenstveno kožnim stanjem, Cowdenov sindrom je multisistemski poremećaj koji također uključuje neurorazvojne poremećaje kao što je makrocefalija.
Incidencija Cowdenove bolesti je oko 1/200.000, što je čini prilično rijetkom. Nadalje, u liječenju ovog poremećaja neophodan je rani i kontinuirani skrining, kako bi se spriječile maligni bolesti. Povezan je s mutacijama u genu PTEN na hromosomskoj poziciji 10q23.3, za gen supresije tumora inače poznatog kao homologa fosfataze i tenzina, koji dovodi do disregulacije mTOR-puta što dovodi do grešaka u ćelijskoj proliferaciji, ćelijskom ciklusu i apoptozama. Najčešći maligni tumori povezani sa sindromom su adenokarcinom dojke (20%), a zatim adenokarcinom štitnjače (7%), karcinom skvamoznih ćelija kože (4%), a ostatak iz debelog creva, materice ili ostalih organa(1%).
Znaci i simptomi
Kako je Cowdenova bolest multisistemski poremećaj, fizičke manifestacije se raščlanjuju po organskom sistemu:
Adolescentni pacijenti sa Cowdenovim sindromom razvijaju karakteristične lezije zvane trihilemomi, koje se obično razvijaju na licu, i verukozne papule oko usta i na ušima. Uobičejeni su usni papilomai. Nadalje, prisutne su i sjajne dlanske keratoze sa središnjim udubljenjem. Pri rođenju ili u djetinjstvu, klasične karakteristike Cowdenove bolesti uključuju pigmentirane genitalne lezije, lipome, epidermne nevuse i cafe-au-lait fleke. Mogu se javiti i kožni karcinomi pločastih ćelija.
Dvije trećine pacijenata pati od poremećaja štitnjače, a oni tipski uključuju benigne folikulske adenome ili multičvorićnu strumu štitnjače. Osim toga, pacijenti su podložniji razvoju raka štitnjače od opće populacije. Procjenjuje se da manje od 10% osoba s Cowdenovim sindromom može razviti folikulski karcinom štitnjače. Prijavljeni su i slučajevi papilskog karcinoma štitnjače.
Polipi su izuzetno česti jer se nalaze u oko 95% pacijenata sa Cowdenovim sindromom koji su podvrgnuti kolonoskopiji. Brojni su u rasponu od nekoliko do stotina, obično hamartomatozni podtip, a distribuirani po debelom crijevu, kao i drugim područjima unutar gastrointestinalnog trakta. Ostali tipovi polipa koje se rjeđe mogu sresti uključuju ganglioneuromatozne, adenomatozne i limfoidne polipe. Difuzna glikogena akantoza jednjaka je još jedna gastrointestinalna manifestacija povezana s Cowdenovim sindromom.
Žene su pod povećanim rizikom od razvoja karcinoma dojke, koji je najčešća malignost uočena kod pogođenih pacijenata. Iako su prijavljeni neki slučajevi, nema dovoljno dokaza koji bi ukazivali na povezanost između Cowdenovog sindroma i razvoja muškog karcinoma dojke. Do 75% pokazuje benigna stanja dojke kao što su intraduktusni papilom, fibroadenom i fibrocistne promjene. Međutim, još nema dovoljno dokaza da se utvrdi da li se benigna bolest dojke češće javlja kod pacijenata sa Cowdenovim sindromom u odnosu na osobe bez nasljednog sindroma raka.
Genetika
Nedavno je otkriveno da su heterozigotne mutacije zametne linije u SEC23B, komponenti vezikula II protemskog kompleksa omotača izlučenih iz endoplazmatskog retikuluma, povezane s Cowdenovim sindromom.. Nedavno je predložena moguća interakcija između PTEN i SEC23B, s obzirom na nove dokaze da svaki ima ulogu u biogenezi ribosoma, ali to nije konačno utvrđeno.
Dijagnoza
Revidirani klinički kriteriji za dijagnozu Cowdenovog sindroma za pojedinačne slučajeve zavise od jednog od sljedećih: 1.) ispunjena su tri glavna kriterija ili više koji moraju uključivati makrocefaliju, Lhermitte-Duclosov sindrom ili GI hamartome 2.) dva glavna i tri manja kriterija. Glavni i sporedni kriteriji su navedeni u nastavku:
Skrining
Upravljanje Cowdenovim sindromom je usmjereno na rano otkrivanje i prevenciju tipova raka za koje se zna da se javljaju kao dio ovog sindroma. Specifične smjernice za skrining za pacijente s Cowdenovim sindromom objavila je Nacionalna sveobuhvatna mreža za rak (NCCN). Nadzor se fokusira na rano otkrivanje raka dojke, endometrija, štitnjače, debelog crijeva, bubrega i kože. Pogledati ispod za kompletnu listu preporuka NCCN-a:
Liječenje
Maligosti koje se javljaju kod Cowdenovog sindroma obično se liječe na isti način kao oni koji se sporadično javljaju kod pacijenata bez nasljednog sindroma raka. Dva značajna izuzetka su rak dojke i štitnjače. Kod pacijenata s Cowdenovim sindromom kod kojih se prvi put dijagnosticira rak dojke, a razmotriti liječenje mastektomijom zahvaćene dojke, kao i preventivnu mastektomiju nezahvaćene kontralateralne dojke. U slučaju raka štitnjače ili folikulskog adenoma, preporučuje se totalna tireoidektomija čak i u slučajevima kada se čini da je zahvaćen samo jedan režanj štitne žlijezde. To je zbog velike vjerovatnoće recidiva, kao i zbog poteškoća u razlikovanju benignog od malignog rasta samo hemitireoidektomijom.
Benigne mukokutane lezije uočene kod Cowdenovog sindroma obično se ne liječe osim ako ne postanu simptomske ili deformiraju. Ako se to dogodi, brojne mogućnosti liječenja, uključujući lokalne agense, kriohirurgiju, kiretažu, a mogu se koristiti i laserska ablacija i ekscizija,.
Mile Stojić
Mile Stojić je bosanskohercegovački pjesnik, esejist i novinar.
Biografija
Školovao se u Ljubuškom, a slavistiku je studirao na Univerzitetu u Sarajevu. Radio je kao književni kritičar za brojne medije u bivšoj Jugoslaviji, a bio je i urednik dnevnog lista Oslobođenje. Od 1989] do 1992. godine, Stojić je bio glavni urednik kulturnog časopisa "Odjek (magazin)" u Sarajevu. Supotpisnik je otvorenoga pisma petorice bosanskohercegovačkih i hrvatskih intelektualaca (Ivo Komšić, Miljenko Jergović, Ivan Lovrenović, Mile Stojić i Ivan Kordić) upućenog iz Sarajeva, 6. januara 1992, predsjedniku Hrvatske Franji Tuđmanu kao "odgovornomu za političko uništenje Bosne i Hercegovine".
NGC 3639
NGC 3639 (također poznat kao MCG 3-29-36, PGC 34819 i UGC 6374) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 250 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 0,60 (44 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (36 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio R. J. Mitchell 21. januara 1855. godine.
Mile Stojić
Biografija
Napušta Bosnu i Herzegovinu 1992. godine. Bio je urednik u političkom glasilu "Tjednik" u Zagrebu, a zatim radi kao predavač Južnoslavenske književnosti na Univerzitetu u Beču, nakon čega se vraća u Sarajevo gdje i danas živi i radi.
NGC 3639
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mile Stojić
Biografija
Svojim britkim jezikom komentariše dnevna dešavanja u nekolicini domaćih i regionalnih novina, magazina i internet portala.