cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FaZe Clan
Historija
Kako je Call of Duty: Advanced Warfare nastavio da napreduje, postignut je dogovor između FaZe-a i Denial Esports-a. FaZe je navodno otkrio da su Huke i Slasher bili nezadovoljni u FaZe-u i tražili su druge timove. Kao rezultat toga, organizacija i ključni članovi, ZooMaa i Enable, razmjenili su Huke-a i Slasher-a za Denial CoD (Call of Duty) prvake Jamesa "Clayster" Eubanks-a i Dillona "Attach" Price-a. Dogovor je uspostavio FaZe u top tri tima, a novi sastav je napravio dobre rezultate u Pro League-u, kao i više LAN pobjeda, od kojih je prvi bio događaj UMG Dallas 2015, gdje su pobijedili tim OpTic. Ubrzo nakon toga ekipa je otputovala u Evropu kako bi pokušala osvojiti Gfinity Summer Championship 2015. FaZe je prolazio u turniru s lakoćom i opet su bili u finalu protiv Optic-a. OpTic je poveo sa 3-0; međutim, FaZe je napravio nevjerovatan povratak od 3-4 za pobjedu u LAN turniru. Sumnje su se ponovo pojavile u vezi sa FaZe timom nakon lošeg nastupa na UMG Washington DC 2015. Ovo nije trajalo dugo nakon što su osvojili doigravanja za MLG Pro League CoD AW Season 3.
Pravna pitanja
U maju 2019. godine, član FaZe-a Turner 'Tfue' Tenney podnio je tužbu na FaZe, tvrdeći da mu je grupa uskratila poslovne prilike, nije mu platila svoj dio sponzorskog novca i da je uzela do 80 posto svoje zarade. Turner je također tvrdio da su ga neki članovi tjerali da se kocka i pije dok je maloljetan. FaZe je objavio izjavu u kojoj se odbijaju tvrdnje i navodi da nisu prikupili novac na osnovu dobitaka Turnerovih turnira ili prihoda od društvenih mreža. Tfue je kasnije odbacio tvrdnju o maloljetnom kockanju i piću.
Ova tabela prikazuje koliki postotak novca FaZe i Tfue dobijaju preko timskog ugovora potpisanog u aprilu 2018. godine:
Željeznička Stanica Kakanj
Željeznička Stanica Kakanj je naseljeno mjesto u općini Kakanj, Bosna i Hercegovina.
Babešnica
Babešnica je naseljeno mjesto u općini Modriča, Bosna i Hercegovina.
Križmani
Križmani su naseljeno mjesto u sastavu općine Osilnica, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazili su se u sastavu stare općine Kočevje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Križmani su imali 9 stanovnika.
West Ham United FC
West Ham United Football Club je profesionalni nogometni klub iz Londona, Engleska. Trenutno nastupa u Premijer ligi, prvom rangu engleskog nogometa. Igrali su na Boleyn Groundu od 1904. do kraja sezone 2015/16.
Klub je osnovan 1895. kao Thames Ironworks FC. 1900. godine mijenja ime u West Ham United. Prvobitno je nastupao u Southern League i Western League. 1919. godine postaje član The Football League. Najveći uspjesi kluba su osvajanje FA kupa u tri navrata (1964, 1975, 1980), osvajanje Charity Shielda (1964), kao i dva finala Liga kupa (1966. i 1981). Također je osvajao Kupa pobjednika kupova (1965.) i Intertoto kup (1999.). Najbolji plasman u Premijer ligi je 3. mjesto, koje su osvojili u sezoni 1985/86.
Nadimak kluba je The Hammers (Čekićari). Najveći rival kluba je Millwall.
Tri igrača West Hama igrala su za reprezentaciju Engleske u finalu Svjetskog prvenstva 1966: Bobby Moore, Geoff Hurst i Martin Peters.
Thames Ironworks
mini|lijevo|200px|Ekipa Thames Ironworksa iz 1895. Klub je osnovan pod imenom Thames Ironworks 1895.
Prvih godina postojanja takmičili su se uglavnom na lokalnim turnirima. Profesionalni klub su postali 1898. kada su primljeni u 2. diviziju Southern League. Uspjeli su ući u 1. ligu već iz prvog pokušaja. Naredne sezone završili su predzadnji, ali su u play-offu za opstanak u ligi pobijedili gradske rivale Fulham 5–1, čime su potvrdili status prvoligaša.
Prvu sezonu su igrali u tamno plavim dresovima. Od 1897. do 1899. igrali su u svijetlo plavim dresovima i bijelim šorcevima. Svoj sadašnji tradicionalni dres osvojili su u opkladi 1899, koja je uključivala nogometaše Aston Ville, tadašnjeg prvaka Premijer lige.
Osnivanje West Hama
Nakon nesuglasica oko vođenja i finansiranja kluba, Thames Ironworks je rasformiran u junu 1900, ali je ubrzo ponovo osnovan pod imenom West Ham United 5. jula.
West Ham se pridružio Western League 1901, ali su i dalje nastavili igrati u Southern League. Postali su prvaci Western League 1907, kada su pobijedili Fulham, prvaka divizije A, sa 1–0. Preselili su se na stadion Boleyn Ground 1904. Prvu utakmicu na Boleynu odigrali su protiv velikih rivala Millwalla, a pobijedili su 3-0.
Primljeni su u 2. diviziju Football League 1919. Prvu utakmicu su odigrali protiv Lincoln Cityja, a rezultat je bio 1–1. U 1. ligu su ušli 1923, a iste godine su stigli do finala FA kupa, u kojem ih je čekao Bolton. Na utakmicu je došlo oko 200.000 ljudi, a mnogi su izašli na travnjak stadiona. Sa terena ih je istjerao veliki bijeli konj, "Billie". Na kraju je Bolton slavio 2–0.
West Ham je ispao u 2. ligu 1932, a otpušten je i trener Syd King, nakon 32 godine u klubu. On je i kao igrač nastupao za West Ham u periodu od 1899. do 1903. King je u vrijeme otpuštanja imao mentalnih problema, a ubrzo je počinio i samoubistvo. Zamijenio ga je pomoćni trener Charlie Paynter, koji je u klubu bio od 1897. West Ham je naredne 3 decenije uglavnom proveo u 2. ligi, a stigli su do polufinala FA kupa 1933. Predvođeni trenerom Tedom Fentonom i Malcolmom Allisonom izborili su ulazak u 1. ligu 1958.
Dani slave
Ron Greenwood doveden je kao Fentonov nasljednik 1961. Vodio je klub do FA kupa 1964. i Kupa pobjednika kupova 1965. Glavni igrači Engleske na Svjetskom prvenstvu 1966. bili su igrači West Hama. Bobby Moore je bio kapiten, Martin Peters je bio strijelac u finalu, dok je Geoff Hurst jedini igrač u historiji koji je postigao het-trik u finalu Svjetskog prvenstva. U njihovu čast sagrađena je statua u istočnom Londonu. Na statui se nalazi i Evertonov Ray Wilson.
Usponi i padovi
West Ham je 1978. ponovo ispao u 2. ligu, ali je Lyall ostao na mjestu trenera. Posljednji trofej u historiji West Ham je osvojio 1980, kada su u finalu FA kupa iznenadili Arsenal. Rezultat je bio 1–0, a strijelac je bio Trevor Brooking. West Hamov trijumf u FA kupu još uvijek je posljednji trofej kojeg je uspejela osvojiti ekipa izvan 1. lige. Izborili su ulazak u 1. ligu 1981. U sezoni 1985/86 West Ham je zauzeo 3. mjesto, što je najbolji plasman kluba u historiji. Klub je ponovo ispao iz 1. lige 1989, a Lyall je otpušten. Iako mu je klub isplatio 100.000 funti Lyall je izjavio da su okolnosti pod kojima je napustio klub bile "uznemirujuće".
mini|lijevo|West Hamov ligaški učinak od 1919. Lou Macari je doveden kao Lyallova zamjena, ali je napustio klub prije završetka sezone zbog optužbi vezanih za nelegalno klađenje tokom vremena u Swindonu. Zamijenio ga je bivši nogometaš Billy Bonds. Bonds je naredne sezone vratio ekipu u 1. ligu, ali su ispali već u prvoj sezoni. Zadnjeg dana sezone 1992–93 West Ham je pobjedom nad Cambridge Unitedom obezbijedio 2. mjesto, a samim tim i ulazak u 1. ligu.
Pred početak naredne sezone doveden je igrač Oxforda Joey Beauchamp. Ubrzo nakon dolaska u klub Beauchamp je postao nezadovoljan, navodeći nostalgiju prema svom rodnom gradu Oxfordu kao glavni razlog. Nakon samo 58 dana u West Ham prešao je u Swindon Town.
Uz podršku kluba pomoćni trener Harry Redknapp je dobijao značajniju ulogu u transferima igrača. Kada su se pojavile glasine da bi Bournemouth mogao ponuditi Redknappu trenersku poziciju, uprava West Hama, zabrinuta da bi mogla izgubiti Redknappa, ponudila je Bondsu mjesto u upravi kluba, kako bi Redknapp postao trener. Bonds je odbio poziciju koju su mu ponudili i napustio je klub. Optužio je West Ham i Redknappa za prevaru i manipulaciju. Redknapp je postao trener 10. augusta 1994.
Redknappovo doba u klubu obilježio je atraktivan nogomet. Za Redknappov West Ham igrala su 134 igrača. U prvoj sezoni Redknappov se West Ham do zadnjih sedmica sezone borio za opstanak, a slična je situacija bila i u trećoj sezoni.
1999. West Ham je završio na 5. poziciji, najboljoj od 1986. Osvojili su i Intertoto kup pobjedom nad francuskim Metzom. Stvari su krenule nizbrdo prodajom Ferdinanda Leeds Unitedu za 18 miliona funti. Redknapp je slabo iskoristio novac, dovodeći pojačanja koja su podbacila. I pored toga zatražio je još više novca za transfere. U junu 2001. pozvan je na sastanak sa predsjednikom kluba Terryjem Brownom. Umjesto očekivanih pregovora oko ugovora, Redknapp je otpušten. Pomoćni trener Frank Lampard, Sr. također je napustio klub, a u Chelsea je za 11 miliona funti prešao njegov sin, Frank Lampard.
Brown je 9. maja 2001. imenovao Glenna Roedera na mjesto trenera. Roeder je bio trener West Hamovog rezervnog tima, a ranije je trenirao Gillingham i Watford. Iako je završio na 7. mjestu Roeder je mjesto morao prepustiti Trevoru Brookingu, zbog zakrčenja krvnih sudova u mozgu. West Ham je nakon 10 sezona ispao iz 1. lige, a bitni igrači kao što su Joe Cole, di Canio i Kanoute napustili su klub.
Rivalstva
West Ham ima nekoliko rivala, a među najvećim su gradski rivali Tottenham i Chelsea. Rivalstvo sa Tottenhamom je dodatno pogoršano dolaskom Harryja Redknappa na klupu Tottenhama. Tokom sezone 2006/07. razvijeno je rivalstvo sa Sheffield Unitedom zbog sumnjivih okolnosti oko transfera Carlosa Teveza, koji je pomogao West Hamu da izbjegne ispadanje na štetu Sheffielda.
Najstariji i najveći rival je Millwall. Klubovi su lokalni rivali, povezani sa lokalnim kompanijama. Tokom štrajka 1920-ih kompanije povezane sa Millwallom su odbile da učestvuju, što je dodatno produbilo rivalstvo. 1972. navijač Millwalla je poginuo nakon što je ispao iz voza tokom tuče sa West Hamovim huliganima. Prije početka utakmice 2. runde Liga kupa 25. augusta 2009. došlo je do erupcije nasilja izvan stadiona, a jedan navijač Millwalla je izboden. Policija je uhapsila nekoliko osoba. West Hamovi huligani su ometali utakmicu utrčavanjem na teren, zbog čega je nakratko prekinuta. U januaru 2010. West Ham je proglašen krivim za nasilno, prijeteće i provokativno ponašanje i kažnjen je sa 115.000 £ dok je Millwall oslobođen svih optužbi.
Trenutni sastav
''Posljednja izmjena: 15. maj 2016.''
(na pozajmici iz Barcelone)
(na pozajmici iz Chelseaja)
(na pozajmici iz Fenerbahçea)
Slippery When Wet
Slippery When Wet je treći studijski album američke rock grupe Bon Jovi. Objavila ga je diskografska kuća Mercury Records 18. augusta 1986. godine u Sjevernoj Americi a Vertigo Records međunarodno. Album je producirao Bruce Fairbairn. Snimalo se u periodu od januara do jula 1986. godine u Little Mountain Sound Studios u Vancouveru, Kanadi.
Slippery When Wet je odmah postao komercijalni uspjeh. Album sadrži današnje najpoznatije pjesme Bon Jovija poput "You Give Love a Bad Name", "Livin' on a Prayer" i "Wanted Dead or Alive".
Album je bio na prvom mjestu hit liste Billboard osam sedmica. Billboard ga je imenovao za najprodavanijeg albuma 1987. godine. I u 2014. godini, Slippery When Wet je najprodavaniji album grupe sa dvanaest platinum certifikacija i preko 25 miliona međunarodno prodanih primjeraka. Album se pojavljuje u knjizi "1001 albuma kojih morate čuti prije nego što umrete" (eng. 1001 Albums You Must Hear Before You Die).
Pozadina
Nakon srednjeg uspjeha albuma 7800° Fahrenheit, Bon Jovi još uvijek nisu postali superzvijezde kao što su se nadali. Ovo ih je natjeralo da promjene zvuk za sljedećih album i ublaže ga od stila prethodna dva albuma. Grupa je zaposlila profesionalnog tekstopisca Desmond Childa kao saradnika, te su napisali 30 pjesama i probno ih pustili tinejdžerima iz New Jerseya i New Yorka te su prema njihovim mišljenjima napravili redosljed pjesama albuma. Bruce Fairbairn je izabran za glavnog producenta albuma, a Bob Rocka kao miks aranžera. Jon je zaposlio Fairbairna zbog kvaliteta zvuka albuma Without Love, koga je Fairbairn producirao za grupu Black 'N Blue.
Pisanje i sastav
Većinu sadržaja albuma su napisali Jon Bon Jovi i Richie Sambora, osim pjesama "You Give Love a Bad Name," "Livin' on a Prayer," "Without Love" i "I'd Die For You" čiji je koautor bio Desmond Child. Childa je dovela diskografska kuća kako bi pomogao oko pisanja pjesmi zajedno sa Jon Bon Jovijem i Richie Samborom. Ovo je bio prvi put da Child radi sa Jonom i Richijem. Nakon što je došao u New Jersey, počeli su sa radom na pjesmama u podrumu kuće Samborine majke.
Jon Bon Jovi prvobitno nije bio voljan da album sadrži pjesmu "Livin' on a Prayer" jer je smatrao da nije dovoljno dobra pjesma. Richie Sambora je bio uvjeren da će biti hit, tako da ga je grupa ponovo snimila i objavila drugu verziju na završeni album. Postala je jedna od najpopularnih pjesma grupe.
Jedna od pjesama koja je napisana za vrijeme pravljenja albuma bila je "Edge of a Broken Heart", ali se nije pojavila na završnoj verziji albuma. Jon Bon Jovi je kasnije rekao da je pjesma trebala biti na albumu. Objavljena je na zvučnoj traci filma Disorderlies 1987. godine i od tada je sadržana na box setu grupe kao i na specijalnom izdanju albuma Cross Road na dva CD-a. Nakođer se nalazila na B strani singla Livin' on a Prayer. Pjesma se nije nikad izvela uživo iako je jedna od omiljenih pjesama fanova.
Ime i slika albuma
Album je prošao kroz razne promjene imena počevši od imena "Wanted Dead Or Alive" (na slici albuma, grupa je bila obučena kao kauboji; ta slika je kasnije korištena za singl istoimene pjesme), pa su ga kasnije promijenili na današnje Slippery When Wet. Prema Jon Bon Joviju, moguća imena albuma su bila Wanted Dead or Alive pa ga je grupa odlučila imenovati Slippery When Wet nakon posjete striptiz kluba The No.5 Orange u Vancouveru.
Na slici albuma je prikazana mokra crna kutija za smeće sa napisanim riječima "Slippery When Wet". Na prvobitnoj slici albuma je bila prsata žena u žutoj majici sa imenom albuma sprijeda. Slika je zamjenjena neposredno prije objavljivanja albuma. Najčešći razlozi za zamjenu su strah izvršnih direktora diskografske kuće da će prodavnice odbiti da prodaju album sa seksističkom slikom ili Jon Bon Jovijev prigovor na to što je diskografska kuća postavila svijetlo rozi okvir oko slike.
U Japanu, većina izdanja albuma nije sadržavala originalnu sliku.
Objava i odaziv
Album je postao ogroman komercijalni hit. U periodu od 1986. do 1987. godine, Slippery When Wet je došao do znatnih dostignuća glede singlova, uključujući plasman na hit listu Top 10 Billboard Hot 100 tri puta (od kojih su dva singla bila "You Give Love A Bad Name" i "Livin' On A Prayer" učinivši Bon Jovi prvom hard rock grupom da ikad dostigne dva uzastopna plasmana na prvo mjesto hit liste Billboard Hot 100. Treći singl "Wanted Dead or Alive" se plasirao na sedmo mjesto, učinivši Slippery When Wet prvim hard rock albumom da ima tri plasmana na hit listi Billboard Hot 100.
Album je bio na prvom mjestu hit liste Billboard 200, učinivši ga Bon Jovijevim prvim albumom sa tim plasmanom u Sjedinjenim Američkim Državama. Album je ostao u prvih pet mjesta na hit listi 38 sedmica te je bio na prvom mjestu osam sedmica. Slippery When Wet je bio najprodavaniji album 1987. godine u Sjedinjenim Američkim Državama i eventualno dobio "Diamond" certifikaciju i trenutne statistike prodaje pokazuju da je prodano 12 miliona primjeraka, što plasira ovaj album na 48. mjesto najprodavanijih albuma u Sjedinjenim Američkim Državama.
U Ujedinjenom Kraljevstvu, BPI je albumu Slippery When Wet dodjelio tri "Platinum", u Kanadi jednu "Diamond" a u Australiji šest "Platinum" certifikacija.
Album je na 44. mjestu na listi 200 najboljih rock and roll albuma svih vremena.
DualDisc
2005. godine, Slippery When Wet je ponovo izdat kao DualDisc. CD strana je sadržavala novo remasterovano izdanje albuma a DVD strana je sadržavala njegov originalni stereo miks i dodano produženo izdanje sa podrškom za 5.1 surround sound. Produženo izdanje je sadržavalo dodatne elemente u pjesmama, u nekolicini slučajeva, produžavajući njihovo trajanje. Zvučni materijal se može reproducirati preko DVD-Audio plejera kao i preko standardnih DVD plejera. DVD strana je također sadržavala svih pet promo videozapisa sa albuma: DualDisc verzija je objavljena 20. septembra 2005. godine na isti dan kad i album Have A Nice Day.
IC 3980
IC 3980 (također poznat kao PGC 2144346) je spiralna galaksija i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 21. marta 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Trebovec
Trebovec je naseljeno mjesto u sastavu grada Ivanić-Grada, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Ivanić-Grad.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Trebovec je imao 347 stanovnika.
Volčje Njive
Volčje Njive su naseljeno mjesto u sastavu općine Mirna, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Trebnje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Volčje Njive su imale 50 stanovnika.
Krkovo nad Faro
Krkovo nad Faro je naseljeno mjesto u sastavu općine Kostel, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Kočevje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Krkovo nad Faro je imalo 24 stanovnika.
Živalji
Živalji su naseljeno mjesto u općini Kakanj, Bosna i Hercegovina.
Krkovo nad Faro
Stanovništvo
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Krkovo.''
Brđani (Prijedor)
Brđani su naseljeno mjesto u gradu Prijedoru, Bosna i Hercegovina.
Historija
Naselje Brđani su do 1963. bili u sastavu općine Kozarac.
Šarenična stroma
Stroma šarenice je fibrovaskularni sloj tkiva. To je gornji sloj od dva u irisu.
Struktura
Strome su osjetljiva isprepletena vlakna. Neki kruže oko opsega šarenice, a većina ide radijalno prema zjenici. Ovu mrežu opskrbljuju odgovarajući krvni sud i nerv.
U tamnim očima, stroma često sadrži pigmentne granule. Plavim i albino očima nedostaje pigmenta.
Stroma se povezuje sa mišićnim sfinkterom (sfinkter zjenice), koji kružnim pokretima kontraktira zjenicu, skupa mišićem dilatatorom (dilator zjenice) koji povlače iris radijalno za proširnje zjenice, povlačeći je u nabore. Stražnja površina prekrivena je često jako pigmentiranim epitelnim slojem, koji je debeo koliko njegove dvije ćelije (pigmentni epitel irisa), ali prednja površina nema epitel. Dok se mišići šire, ova prednja površina se projicira.
Y-27632
Y-27632 je biohemijski alat koji se koristi u proučavanju signalnih puteva rho-vezane protein kinaze (ROCK). Y-27632 selektivno inhibira p160ROCK, iako inhibira druge proteinske kinaze kao što su PKC u većim koncentracijama.
Proučavan je zbog njegovih efekata na endotelne ćelije (CEC) i srčane matične ćelije (CSC).
Fitohrom
mini| Spektar apsorpcije fitohroma [[zobi (Devlin, 1969)]] Fitohrom je fotoreceptor, odnosno pigment, koji biljke, neke bakterije i gljive, koriste za prepoznavanje svjetlosti. Osjetljiv je na svjetlost u crvenom i dugotalasnom crvenom području vidljivog dijela spektra. Mnoge cvjetnice koristiti ga za regulaciju početka cvjetanja, na osnovu dužine dana i noći (fotoperiodizam) i podešavanje dnevno-noćnih ritmova. Također uređuje i druge reakcije, uključujući i klijanje sjemenki (fotoblastija), izduživanje sadnica, veličinu, oblik i broj listova, sintezu hlorofila i ispravljanje epikotila ili hipokotilske kuke dikotiledonskih klijanaca. Nalazi se u listovima većine biljaka.
Sa biohemijskog gledišta, fitohrom je protein sa bilinskom hromatoforom. Nađen je kod većine biljaka, uključujući sve više biljke; vrlo slične molekule pronađeni su i u nekoliko bakterija. Fragmenti bakterijskog fitohroma omogućili su rješavanje trodimenzijske strukture proteina.
Ostali biljni fotoreceptori uključuju kriptohrome, fototropine i UVR8, koji su osjetljivi na svjetlo u plavom i ultra-ljubičastom području spektra.
Struktura
Fitohrom se sastoji od dva identična lanca (A i B). Svaki lanac ima PAS i GAF-domen. PAS domen služi kao signalni senzor, a GAF je odgovoran za vezanje za cGMP, kao i za osjećanje svjetlosnih signala. Zajedno, ove podjedinice čine fitohromnu regiju, koja regulira fiziološke promjene u biljkama na promjene u crvenom i dugotalasnom crvenom svjetlu. U biljaka, promjene u crvenom svjetlu dovode fitohrom u biološki aktivni oblik, dok ih promjene u dugom crvenom svjetlu mijenjaju u neaktivni oblik
Josipdol (Ribnica na Pohorju)
Josipdol je naseljeno mjesto u sastavu općine Ribnica na Pohorju, regija Koruška, Slovenija.
Fitohrom
Izoforme ili stanja
thumb|250px|Dvije hipoteze za objašnjenje pretvaranja fitohroma pod uticajem svjetlosti (PR – crvena forma PIRx – dugocrvena forma B – protein). Lijevo – disocijacija H+. Right - formation of the chlorophyll - like ring.
Josipdol (Ribnica na Pohorju)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Radlje ob Dravi.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Josipdol je imao 311 stanovnika.
Fitohrom
Biohemijska svojstva
Fitohrom se sastoji od hromoforfe, molekule bilina koja sadrži otvoreni lanac četiri pirolska prstena, vezana do proteinskog dijela. To je hromofora koja upija svjetlost, a kao rezultat toga bilin mijenja konformaciju, a potom se kopča za protein, mijenjajuči ga iz jednog stanja ili izoforme u drugo/drugu.
Fitohromna hromatofora obično je fitohromobilin, koji je blisko srodan sa fikocijanobilinom (hromoforom fikobiliproteina) kod cijanobakterija i crvenih algi, za upijanje svjetlosti za fotosintezu) i žučnim pigmentom bilirubinom, čija je struktura također podložna izlaganju svjetlosti. To je svojstvo koje se primjenjuje u fototerapiji žutice kod novorođenčadi).
Termin "bili" i nazivi koli se s njim povezuju, odnose se na žuč. Bilini su izvedenice koje su srodne tetrapirolskom prstenu hema pri oksidacijskoj reakciji koju katalizira hem-oksigenaza u stvaranju karakterističnog otvorenog lancat. Hlorofil je također derivat hema. Nasuprot bilinima, u centru prstena, hem i hlorofil imaju atom metala, željeza, odnosno magnezija.
Pfr stanje prenosi signal drugim biološkim sistemima u ćeliji, kao što su mehanizmi koji su odgovorni za ekspresiju gena. Iako je ovaj mehanizam gotovo sigurno biohemijski proces, to je još uvijek predmet mnogih rasprava. Poznato je da, iako se fitohromi sintetiziraju u citosolu, a Pr forma je tu lokalizirana, Pfr oblik, kada je generiran osvetljenjem, translokacira se na ćelijsko jedro. To podrazumijeva ulogu fitohroma u kontroli ekspresije gena, a za mnoge geni se zna da ih regulira fitohrom, ali tačan mehanizam tek treba da bude u potpunosti otkriven. Predloženo je da fitohrom u Pfrobliku, može djelovati kao kinaza, a dokazano da može formirati direktnu komunikaciju sa faktorom transkripcije,
Otkriće
Pigment fitohrom otkrili su Sterling Hendricks i Harry Borthwick u Centru USDA-ARS Beltsville Agricultural Research Center, Maryland, u periodu od kasnih 1940-ih do ranih 1960-ih. Koristeći spektrograf izgrađen od dijelova koji su pozajmljeni ili su bili ratni višak, otkrili su da je crveno svjetlo vrlo efikasno za podsticanje klijanja ili aktiviranje odgovora za cvjetanje. Odgovori na crvena svjetlo su reverzibilni na dugotalasnom crvenom svjetlu, što ukazuje na postojanje i fotoreverziblnih pigmenta.
Vrbovec (Trebnje)
Vrbovec (njem. Verbovetz) je naseljeno mjesto u sastavu općine Trebnje, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Trebnje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vrbovec je imao 102 stanovnika.
Javnik
mini|280px|Javnik, vijadukt Javniški graben na Mariborskoj cesti Javnik je naseljeno mjesto u sastavu općine Podvelka, regija Koruška, Slovenija.
Zaklepica
Zaklepica je naseljeno mjesto u sastavu grada Ivanić-Grada, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Ivanić-Grad.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zaklepica je imala 88 stanovnika.
Petar Šegrt
Petar Šegrt (Đurđevac, 8. maj 1966.) je bivši hrvatski nogometaš koji je nastupao za nekoliko njemačkih klubova. Prve nogometne korake je napravio u ekipi VFR Hirsau, da bi potom igrao za omladinske klubove Alzenberg Wimberg i FV Calw.
Prvi profesionalni ugovor potpisuje za FV Calw 1984. godine. U klubu se zadržao do 1987. godine kada prelazi u FV Plochingen gdje provodi jednu sezonu. Po jednu sezonu je igrao i za TSV Schweickheim, te SV Allmersbach. 1992. godine potpisuje za FC Walldorf, da bi naredne godine u ekipi SV Waldhof Mannheim A. završio igračku karijeru.
U trenerskoj karijeri je vodio nekoliko njemačkih klubova od kojih se izdvajaju Bochum i Duisburg. 2008. godine je bio selektor nogometne reprezentacije Gruzije. Trenutno radi kao šef stručnog štaba Zvijezde iz Gradačca.
Xi Aurigae
Xi Aurigae (ξ Aurigae, ξ Aur) je zvijezda u sazviježđu Kočijaš. Ima prividan sjaj od 4,99 mag. Udaljena je 240 sg od Sunca. Ubraja se u subdivove spektralne klasse A2V.
Kinematika
Kreće se brzinom 15˙km/s u odnosu na Sunce. Njena galaktocentrična udaljenost iznosi oko 23300-35900˙sg. Za približno 4,4 miliona godina približit će se našem Suncu na razdaljinu od 100˙sg. Tada će njen prividni sjaj iznositi 3,09 mag.
Hemijski sastav
Prisustvo željeza iznosi oko 44% u poređenju sa Suncem.
Medellín
Medellin (špan. Medellín) je grad u Kolumbiji, te glavni grad departmana Antioquia. Najnaseljeniji je grad u tom departmanu, te drugi najnaseljeniji grad u zemlji, sa 2.441.123 stanovnika 2017. godine. Španac Francisco Herrera Campuzano podigao je 1616. godine malo autohtono selo ("poblado") poznato kao San Lorenzo de Aburrá, koje se nalazi u današnjoj komuni El Poblado. Dana 2. novembra 1675. godine, kraljica Marijana Austrijska osnovala je "Villa de Nuestra Señora de la Candelaria de Medellín" u regiji Aná, koja danas odgovara središtu grada (na istočnoj obali - centralna zona) i prvo opisuje region kao "Medellín". Godine 1826, Nacionalni kongres nastale republike Gran Kolumbija proglasio je Medellin glavnim gradom departmana Antioquia, koju čine današnja Kolumbija, Venecuela, Ekvador i Panama. Nakon što je Kolumbija dobila nezavisnost od Španije, Medellín je postao glavni grad federalne države Antioquia do 1888. godine, proglašenjem kolumbijskog Ustava iz 1886. godine. Tokom 19. vijeka, Medellín je bio dinamičan trgovački centar, prvi izvoznik zlata, zatim veoma značajno središte za proizvodnju i izvoz kahve.
Početkom 21. vijeka grad je povratio industrijsku dinamičnost, izgradnjom prigradske željeznice u Medellin metrou, liberalizovanom politikom razvoja, te poboljšanom bezbjednošću i poboljšanim obrazovanjem.
Bizantijska arhitektura
Bizantijska arhitektura predstavlja arhitekturu Bizantijskog Carstva, koje je poznato i kao kasno Rimsko carstvo ili Istočno Rimsko Carstvo. Ovaj naziv koriste moderni historičari prilikom označavanja srednjovijekovnog Rimskog Carstva, koje se razvilo kao prepoznatljivi kulturni i umjetnički entitet sa središtem u Konstantinopolju novom središtu carstva nakon Rima. Kao i kod bizantijske umjetnosti, rana bizantijska arhitektura je bila samo nastavak tradicije rimske arhitekture, pa zbog toga historičari umjetnosti nisu bili u stanju uspostaviti oštru liniju njihovog arhitektonskog stilskog razdvajanja. Tokom više od 11 vijekova postojanja, Bizantijsko Carstvo (koje je objedinjavalo bogatu grčko-rimsku tradiciju) je imalo ogroman utjecaj na evropsku i bliskoistočnu arhitekturu, te je na taj način bilo glavna osnova za kasniji razvoj renesansne i osmanlijske arhitektonske tradicije. Ovo doba arhitekture može se grubo podijeliti u tri faze: rana, srednja i kasna (komnenska i paleološka) epoha.
Rimska arhitektura
Bizantija kao istočna polovina Rimskog Carstva u svom ranom periodu, nastavila je sa rimskom tradicijom u arhitekturi kao i u drugim aspektima kulture. Urbana područja karakterisala su: snažni dokazi o urbanističkom planiranju, veliki otvoreni prostori za komercijalnu i javnu upotrebu, široke ulice - od kojih je većina bila popločana, a važnost su dobili portici i korištenje javnih spomenika kao što su statue važnih ličnosti i monumentalni lukovi i gradske kapije. Glavne javne usluge koje pružaju hipodrom, amfiteatar i javna kupatila su i dalje prisutne. Neke zgrade iz rimske epohe ispale su iz upotrebe, posebno gimnaziji i stadioni za atletiku, te na kraju pozorište gdje su nastupali nepristojni pantomimičari što je izazivalo neodobravanje crkve.
Kako su ove zgrade, a pogotovo paganski hramovi, propale, njihovi materijali su bili ponovo korišteni. To je dovelo do izgradnje novih građevina s eklektičnom mješavinom stubova i kapitela unutar iste strukture, koja je na kraju postala odlika bizantijskih građevina, dok je stroga uniformnost klasičnih građevina bila napuštena. Rimske vile sa privatnim unutrašnjim dvorištima i dalje su bile rezervisane samo za bogate, dok su siromašniji članovi društva živjeli u običnim višespratnim zgradama (insulae) gdje su prizemni spratovi često korišteni kao trgovine i konobe. Većina stanovništva imala je koristi od pristupa tekućoj vodi, fontanama i sistemima odvodnje, zahvaljujući dobro planiranom sistemu cijevi, akvadukta i cisterni.
Rana hrišćanska arhitektura
thumb|desno|300px|Unutrašnjost [[Bazilika svetog Pavla izvan zidina|bazilike svetog Pavla izvan zidina u Rimu predstavlja izvrstan primjer izgleda ranih crkava građenih u vrijeme Konstantina Velikog.]]
Konstantin Veliki je u vrijeme dok je Rimsko Carstvo još bilo ujedinjeno uložio velika novčana sredstva u izgradnju velikog broja prostranih carskih crkava, koje su bile dovršene za samo nekoliko godina. Ova nova vrsta građevina koje historićari umjetnosti danas nazivaju rane hrišćanske bazilike biće osnovni model za razvoj crkvene arhitekture prvo u Konstantinopolju, a zatim i u ostalim dijelovima carstva. Nažalost, nijedna od ovih prvih crkvenih građevina nije sačuvana u svom izvornom obliku, ali je plan najveće konstantinove Crkve svetog Petra u Rimu, poznat sa veoma značajnom preciznošću. Unutrašnji izgled ovakvih crkava najbolje se može vidjeti u Bazilici svetog Pavla izvan zidina. Još jedna značajna sačuvana građevina iz ovog perioda je Slavoluk i grobnica Galerija posvećena caru Galeriju izgrađena približno 300 n. e., a danas je to jedna od 15 paleohrišćanskih i bizantijskih spomenika u Solunu koji su uvršteni na UNESCO-ovu listu svjetske baštine 1988. godine. Građevina je stajala u prostranom predjelu koji se na istoku i zapadu završavao polukružnim prostorom - eksedrom. Njen kružni oblik (jedinstven u Grčkoj) stilski je povezuje s Panteonom Agripe u Rimu. Cilindrični zid konstrukcije izveden je od šuta, ojačan u intervalima širokim slojevima opeke. Visina zgrade od poda do vrha kupole je 29,8 metara. Kupola i lukovi građeni su isključivo od opeke. Na vrhu kupole nalazio se kružni prozor okulus (grčki: opaion) koji je propuštao vazduh i svjetlost.
Rane hrišćanske građevine bile su zasnovane na dva klasična prototipa:
Bazilikalni tip crkve odlikuje predvorje (atrijum), koje vodi do trijema (narteks), prostirući se duž jednog od kratkih krajeva crkve. Vrata poznata pod nazivom crkveni portal vode iz narteksa ka dugom središnjem dijelu koji se naziva brod. Visoki stropovi naosa odvojeni su od prolaza na obje strane sa redovima stupova. Naos je osvijetljen prozorima sa gornjeg sprata (clerestorium) koji se uzdiže iznad bočnih krovova. Na suprotnom kraju broda nalazi se polukružni prostor (apsida) koji služi kao simbolično jezgro crkve u kojoj se nalazi oltar uzdignut na platformi. Ponekad se tu nalazi i transept, horizontalno krilo koje prelazi naos ispred apside, dajući crkvi oblik slova T.
Crkve sa centralnim planom bile su jedan od veoma dobro dizajniranih arhitektonskih oblika, koje su rani hrišćani naslijedili od Rimljana. Crkve sa centralnim planom imaju: atrijum, narteks i apsidu. Naos je prostor koji sadrži svetište, apsidu i kupolu koja se nalazi iznad. Karakteristika ovakvog tipa crkve je kupola koja se nalazi iznad kvadratne ili blago izdužene pravougaone osnove crkve. Umjesto uzdužne ose baziličnih crkava, koji privlači vjernike naprijed prema apsidi, crkve sa centralnim planom imaju više vertikalnu osu. To čini njihove kupole simboličnim "nebeskim svodovima", prirodnim središtem pažnje iznad glavnog molitvenog prostora. Crkve sa centralnim planom će biti zaštitnim znakom tokom prvog zlatnog perioda bizantijske umjetnosti i arhitekture, a posebno od 7. vijeka n. e. pa nadalje.
Rana bizantijska arhitektura u Konstantinopolju
Vrlo važna arhitektonska građevina tadašnjeg Konstantinopolja bili su odbrambeni bedemi, danas poznati kao Carigradski bedemi. Prvo je car Konstantin Veliki dao da se izgrade novi bedemi (sa 192 kule) oko 3 kilometra zapadno od starih bedema iz vremena starogrčkog Bizantijuma, tako uvečavši četiri puta gradsku površinu. Danas nije ništa ostalo od konstantinovih bedema, ali se približno može odrediti linija (od Atatürkovog mosta do Istanbulske bolnice) njihovog prostiranja na osnovu podataka iz sačuvanih starih dokumenata. Među drugim dodacima i izmjenama u samom gradu od strane nasljednika cara Konstantina najviše se izdvajaju one cara Teodozija II, koji je u 413. n.e. dao da se prošire bedemi kraj mora i da se izgrade novi bedemi oko 1,3 kilometra dalje od konstantinovih bedema. Veći dio teodozijevih zidina i dalje stoje, iako sa značajnim kasnijim popravkama. Konstantin je također dao da se izgradi velika palata u Konstantinopolju, te novi javni trg kružnog oblika, danas poznat kao Konstantinov trg. Vrijedno je napomenuti da je i prije Justinijana I bila izgrađena crkva svetog Polieukta (grčki: Ἅγιος Πολύευκτος, Hagios Polyeuktos), prva bazilika sa središnjim planom (kupolom u sredini). Izgrađena je po nalogu plemkinje Anicije Julijane, a bila je posvećena svetom Polieuktu i namijenjena kao potvrda njene vlastite carske loze. Također je predstavljala otvoreni izazov novoj vladarskoj porodici sa Balkana. Građevina je bila bogato ukrašena i predstavljala je najveću crkvu u gradu prije izgradnje Aja Sofije.
Rana bizantijska arhitektura izvan Konstantinopolja
thumb|250px|desno|Crkva svetog Simeona Stilita kod Halepa, podignuta u drugoj polovini 5. vijeka n. e. u čast [[Simeon Stilit|Simeona Stilita ranog sirijskog kršćanskog askete. Predstavlja jedno od najstarijih primjera rane bizantijske arhitekture na području Sirije.]] Uspon Konstantinopolja nije isprva podrazumijevao ozbiljan pad važnosti drugih velikih gradova Bliskog istoka, od kojih su Aleksandrija u Egiptu i Antiohija u tadašnjoj Siriji bili najvažniji. Njihovi velikodostojanstvenici su sa nepovjerenjem gledali na brzi uspon u važnosti novog sjedišta carske moći, a koji je prije odluke Konstantina Velikog bio samo mali provincijski grad na obali Bosfora. Veoma malo se zna o arhitekturi Aleksandrije u ovom ranom periodu od vladavine Konstantina Velikog pa sve do dolaska Justinijana I na vlast. Nijedna građevina iz tog vremena nije sačuvana do danas, a crkve koje su tada građene u stilu rimskih bazilika bile su prostorno velike sa drvenim krovovima. Za vrijeme vladavine bizantijskog cara Zenona (474. - 491. n. e.) došlo je do procvata umjetnosti i arhitekture na području današnje Sirije. Najpoznatiji primjer je crkva svetog Simeona Stilita kod Halepa (arap. كنيسة مار سمعان العمودي‎‎) koja je izgrađena u drugoj polovini 5. vijeka. Nalazi se 30 km. sjeverozapadno od grada Halepa u sjevernoj Siriji. Predstavlja najstariji primjer bizantijske arhitekture u ovom području, a građena je od rezanog kamena tradicionalnog materijala sirijske arhitekture. Bizantijski car Zenon je osim izgradnje veljepnih crkvenih zdanja u Siriji i drugim dijelovima carstva, zaslužan i za dogradnju kompleksa Alahan manastira koje je prije njega započeo bizantijski car Leon I sredinom 5. vijeka n. e. Alahan manastir koji se nalazi u južnom dijelu Male Azije, predstavlja kompleks građevina ključan za razumijevanje historije rane bizantijske arhitekture, pola vijeka prije velikih dostignuća Anicije Julijane i Justinijana I u Konstantinopolju.
Bizantijska arhitektura za vrijeme vadavine Justinijana I (527 - 565 n. e.)
Bizantijska arhitektura doživjela je prvo i najveće zlatno razdoblje za vladavine cara Justinijana I, čiji su napori poznati zahvaljujući mnogim sačuvanim arhitektonskim draguljima i pisanom djelu historičara Prokopija pod nazivom "De aedificiis" (bosanski: O građevinama). Iako su građevinske aktivnosti Justinijanove vlade kvantitativno bile usmjerene na izgradnju utvrda i niskogradnju (putevi i rezervoari), danas su vjerovatno najpoznatiji sakralni objekti. Među njima posebno se ističu: "Hram božanske mudrosti" (Haja Sofija), Crkva svetih apostola, "Crkva svetog mira" Aja Irena, Bazilika svetog Jovana u Efesu, crkva svetih Sergija i Vaha (takozvana Mala Aja Sofija), bazilika sveti Vitale u Ravenni, bazilika Sant'Apollinare Nuovo i bazilika svetog Apolinarija u Klasi. Bizantijski arhitekti uglavnom su koristili kvadratnu ciglu (plinthos) kao materijal, a sačuvali su njen rimski oblik i natpis (oznaku). Međutim, drugi drevni primjeri grčke i rimske arhitekture vremenom su bili zapostavljeni, promijenjeni i na kraju uglavnom nestali. Suprotno tome, novi elementi su kupole, koje su na kraju prevladale u bizantijskoj arhitekturi, i svodovi na kojima su se često nanosili mozaici. U početku je bila plava boja, kasnije uglavnom zlatna i promijenili su se njezini stilovi. Suprotno tome, neki elementi (često lirski) dolazili su iz istočnih sirijsko-palestinskih područja i Perzije. Za razliku od izrade skulptura (pod kojima se smatralo stvaranje modela), obrtnici su prilično često pribjegavali obradi metala.
Tako je 527. godine Justinijan I dao da se izgradi crkva svetih Sergija i Vaha, a danas poznata kao džamija mala Aja Sofija (turski: Küçük Ayasofya Camii). Prilikom gradnje ove crkve njeni vajari su osmislili sistem arhitektonskog ukrašavanja, pri čemu se manje pažnje obraćalo na stare motive, a kod vijenaca i kapitela u ovoj crkvi je odbačen čisto naturalistički tretman u korist apstraktnog. Čak i u slučajevima kad listovi čine osnovu dizajna, važnost je data oblicima koji oni sačinjavaju, a ne njihova sličnost sa prirodom.
Ova crkva je bila jedna od prvih građevina koje je Justinijan I dao da se izgradi. Predstavljala je najavu odlučujućeg događaja u razvoju Bizantijske umjetnosti, a istovremeno je bila i model pri ponovnoj izgradnji crkve Haja Sofija.
Aja Sofija
thumb|250px|lijevo|Vanjski izgled Haja Sofije sa minaretima dograđenim nakon osmanlijskog osvajanja Konstantinopolja. thumb|350px|desno|Unutrašnji izgled Aja Sofije. Aja Sofija je po nalogu Justinijana I izgrađena velikom brzinom za samo 5 godina (od 532-537). Njena izgradnja je bila povjerena dvojici grčkih arhitekata Antemiju iz Trala i Izidoru iz Mileta. Sama činjenica da su poznata imena idejnih tvoraca ovog arhitektonskog djela je veoma neobična za Bizantijsku umjetnost i arhitekturu, jer ogromna većina umjetničkog stvaralaštva u Bizantijskom carstvu urađena je od strane anonimnih umjetnika. "Velika crkva" kako su je nazivali sami Bizantinci, bila je duhovno središte kako Konstantinopolja tako i cjelokupnog Bizantijskog carstva, a tu je bilo obavljano i krunisanje svih bizantijskih careva.
Kupola crkve pruža ogroman, zlatom obložen i vanjskim svjetlom (koje ulazi kroz mnogobrojne prozore) ispunjen baldahin, koji se nalazi visoko iznad prostora za procesije kojima su prisustvovali mnogi sveštenici i članovi carskog dvora, koji su se tu okupljali kako bi proslavljali euharistiju. Dizajn Haja Sofije predstavlja jedinstvenu kombinaciju oba tada preovladavajuća stila u crkvenoj arhitekturi. Ima uzdužnu osu rane hrišćanske bazilike, a istovremeno je bila zasnovana na prototipu bazilike sa središnjim planom u čijoj osnovi je kvadrat sa kupolom iznad. Za formiranje uzdužnog broda, niša - polukupole se proširuju prema van iz središnje kupole, povezujući narteks na jednom kraju i školjku svetišta apside na drugom. Ovo središnje jezgro, koje se naziva naos u bizantijskoj arhitekturi, okružen je bočnim brodovima, (galerijama), koji su otvoreni i sa pogledom na naos, a nalaze se iznad prolaza. Glavna kupola je podržana sa pendentivima, trokutastim zakrivljenim zidnim sekcijama izgrađenim između četiri ogromna luka koji se nastavljaju na stupce na uglovima kvadratne osnove kupole. Jedna od najvećih inovacija koje karakteriziraju Haja Sofiju je koncepcija zgrade u kojoj je najveća pažnja usredsređena na unutrašnjost, za razliku od klasičnog hrama poput Partenona ili čak stare bazilike svetog Petra kao i bazilike Santa Maria Maggiore u Rimu. Aja Sofija predstavlja remek djelo bizantijske arhitekture, gdje je arhitektonski koncept kupole iskorišten u najvećoj mogućoj mjeri, a upravo tu su ideje koje su stajale iza nove arhitekture bile razvijene do njihovog savršenstva.
Poikilia
Poikilia je grčki izraz u bizantijskoj arhitekturi koji znači "obilježen raznim bojama" ili "šareni". Razvijen je u grčkoj estetskoj filozofiji u svrhu sugeriranja na složene i različite sklopove elemenata koji stvaraju polisenzorno iskustvo. Bizantijski interijeri i smještaj predmeta i elemenata unutar interijera dizajnirani su tako da stvore uvijek promjenljiv i animiran interijer pri čemu svjetlost otkriva razlike u površinama i bojama. Raznobojni elementi postignuti su i drugim tehnikama poput upotrebe traka ili pozlaćenih površina kao i složeno klesanih kamenih površina.
Naprimjer, glavni stubovi u Haja Sofiji bili su tako zamršeno izrezbareni, da se činilo kao da se kamen dematerijalizirao u svjetlu i sjeni. Dekorativne trake zamijenile su lajsne i vijence, zapravo zaokružujući unutarnje uglove tako da se činilo da slike prelaze s jedne površine na drugu. Focije I je opisao ovaj površinski efekt u jednoj od svojih besjeda:
Briševo (Prijedor)
Briševo je naseljeno mjesto u gradu Prijedoru, Bosna i Hercegovina.
Historija
Naselje Briševo se do 1963. nalazilo u sastavu općine Ljubija.
Radio Federacije Bosne i Hercegovine
Federalni Radio jest entitetski radio Federacije Bosne i Hercegovine (FBiH). Radio Federacije Bosne i Hercegovine je dio Radiotelevizije Federacije Bosne i Hercegovine (RTV FBiH).
Historija
Dana 7. maja 2001. u 06:00 sati, prestalo je emitiranje Radija Bosne i Hercegovine, a s emitiranjem su počeli Federalni Radio (Radio F) i Bosanskohercegovački Radio (BH Radio 1). Radio F od tog datuma koristi FM predajnik bivšeg Radija Bosne i Hercegovine (9 predajnika). Prvi glavni urednik Radio F-a bio je Esad Cerović. Federalni Radio emitira dječiji program, radio dramu, vijesti i muziku.
El-Mu'min
Sura El-Mu'min jest 40. sura islamske knjige Kur'ana. Sastoji se od 85 ajeta i ubraja se u mekanske sure, sure objavljene u Meki.
Olimpijski stadion "Yves du Manoir"
Stade Olympique Yves-du-Manoir (Olimpijski stadion "Yves du Manoir"), poznat i kao Stade Olympique de Colombes, jeste ragbijaški, atletski i nogometni stadion koji se nalazi u Colombesu, u blizini Pariza. Ime je dobio 1928. u spomen na francuskog ragbijaša Yvesa du Manoira. Bio je glavni stadion Olimpijskih igara 1924. i imao je kapacitet od 45.000 mjesta u to vrijeme. Tokom OI 1924. na njemu su se održavala takmičenja iz atletike, biciklizma, kao i konjičkog sporta, gimnastike, tenisa, nogometa, ragbija i mačevanja. Kasnije je kapacitet stadiona proširen na 60.000 gledalaca. Na ovom stadionu odigrano je i finale SP-a u nogometu 1938. između Italije i Mađarske.
El-Mu'min
U suri se spominju dvojica od pet Ulul-'azm poslanika: Nuh i Musa.
Olimpijski stadion "Yves du Manoir"
Racing Club igrao je na Colombesu do 1985, a onda je prešao na druge stadione prije no što se opet vratio 2000.
Ragbijaški klub Racing Métro 92 nikad nije napustio stadion. Prvobitno su planirali ponovo razviti "Yves du Manoir" u stadion kapaciteta 15.000 sjedišta te da se dijeli s Racing Clubom, ali su u međuvremenu odlučili izgraditi potpuno novi stadion, provizorno poznat kao Arena 92, u obližnjem Nanterreu.
Stadion je prikazan i u filmu Bijeg u pobjedu, u kojem su glavne uloge tumačili Sylvester Stallone i Michael Caine.
El-Mu'min
Sadržaj
Nakon karakterističnog početka, sura govori o Knjizi koja se objavljuje i njenim ajetima o kojima pojedini raspravljaju. Tema u kojoj narodi kojima je poslan poslanik i objava traže od poslanika dodatne dokaze i raspravljaju o Objavi je česta kur'anska tema i uglavnom se veže uz neke od poslanika. U slučaju ove sure kao takav primjer navodi se Nuhov narod. U nastavku se govori o melecima koji drže Arš i koji Gospodara slave, kafirima koji će tek kada ih zaslužena kazna stigne povjerovati ali za njih će biti kasno i završiti će u džehennemu. Od 15. do 22. ajeta govori se o uzvišenosti Gospodara, o Bliskom danu (Jevmul-Azife) što je jedan od naziva za Sudnji dan, kada nevjernici ni prisna prijatelja ni posrednika neće imati koji će uslišan biti. Obraćajući se posljednjem Poslaniku, kazuje se i o Musi koji je od naroda kojemu je poslan također smatran lažnim. U nastavku dio sure kazuje o događaju između Musaa i faraona i faraonovom konačnom porazu kada će biti uvedeni u patnju najtežu.
Vanjski linkovi
✅
Ždrapanj
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Ždrapanj je imao 21 stanovnika.
Napomena: ''U 1869. podaci su sadržani u naselju Vaćani.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Ždrapanj je imalo 134 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Fotosintetski protein
Fotoreceptorski proteini su svjetlosno-osjetljivi proteini koji su uključeni u osjećanje i odgovor na svjetlost kod raznih organizama. Neki primjeri su rodopsin i fotoreceptorska ćelija kičmenjaka mrežnjača, fitohrom kod biljaka te bakteriorodopsin i bakteriofitohromi kod nekih bakterija. Oni posreduju odgovor na svjetlo kada variraju vizualna percepcija, fototropizam i fototaksije, kao i odgovore na cikluse svjetlo-tama, kao što su cirkadijalni ritam i drugi fotoperiodizmi, uključujući i kontrolu vremena cvjetanja biljaka i sezone parenja kod životinja.
Struktura
Fotoreceptorski proteini obično se sastoje od proteinskog  i neproteinskog dijela fotopigmenta koji  reagira na svjetlost putem fotoizomerizacije ili fotoredukcije, čime se podstiče promjena receptorskog  proteina koji pokrećekaskadu  signala. Pigmenti u fotoreceptorima uključuju retinal (retiniliden-proteine, naprimjer rodopsin kod životinja), flavin (flavoproteine, naprimjer kriptohrom u biljaka i životinja) i biline (biliproteine, naprimjer fitohrom kod biljaka).
Fotoreceptori životinja
(Također pogledajte: Fotoreceptorska ćelija)