cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seoul
Željeznički saobraćaj
U gradu se nalaze dvije veće željezničke stanice: Željeznička stanica Seoul i Yongsan. Glavna, Željeznička stanica Seoul, izgrađena je za vrijeme japanske okupacije, a dograđena je 1989. i 1990. Uprkos dogradnji, zbog preopterećenosti se morala izgraditi nova stanica Yongsan, koja je otvorena 2004. Grad je željezničkim saobraćajem dobro povezan s okolnim gradovima, pogotovo s onima na jugu zemlje. Od 30. marta 2004. firma Korea Train Express (KTX) pustila je u promet prvu brzu željeznicu na relaciji između Seoula i Busana, s najvećom brzinom od 305 km/h, čime je Južna Koreja postala prva država u Aziji koja je iskoristila francusku tehnologiju brzog voza (TGV).
Cestovni saobraćaj
Gustom mrežom autoputeva Seoul je autobuskim saobraćajem povezan sa gotovo svim većim gradovima Južne Koreje te su autobusi dobra alternativa za željeznički saobraćaj u Koreji. Većina tzv. ekspresnih autobuskih linija kreće sa stanice Gangnam na jugu grada, nekoliko linija s istočnog terminala Dong, a nekoliko sa sjevernog terminala Sangbong. Od oko 70 linija koje povezuju Seoul sa drugim gradovima, većina ih vozi u intervalu od jednog sata, dok važnije linije voze i u intervalima od 10-20 minuta. Pored normalnih linija, koje voze od 6 do 21 h, postoje i noćne linije od 21 h do 2 h. Osim ovih brzih linija, koje uglavnom saobraćaju autoputevima, postoje i međugradski autobusi, koji ulaze i u manje gradove i ne voze autoputevima te su im uglavnom povoljnije cijene u odnosu na tzv. ekspresne autobuse.
Gradski saobraćaj
thumb|Sejongno 2012 Cestovna mreža u Seoulu dobro je izgrađena. Osim 6 autoputeva, iz centra grada pruža se 19 ulica u svim pravcima, a sami centar okružuju tri cestovna prstena. Ukupna dužina saobraćajnica 1999. bila je 7.801 km. Sve važnije ceste su višetračne, a najšira je Sejongno sa 20 voznih traka. Uprkos takvoj mreži, u gradu su česti zastoji i kolone, prouzrokovani velikom gustoćom saobraćaja i niskom ekološkom sviješću, što dovodi do visokog zagađenja zraka. Vozne karte za autobus i metro relativno su niske u odnosu na evropske cijene i u zavisnosti su od rastojanja. Međutim, u Seoulu ne postoje mjesečne ili sedmične karte te se plaćanje vrši obično čip-kartama (tzv. T-Money), koje mogu memorizirati novčane iznose do 500.000 vona. Plaćanje se vrši čip-kartom, s koje se elektroničkim putem automatski skida određeni iznos. Ove karte mogu služiti i u druge svrhe te se njima mogu plaćati usluge i kupovati roba u nekim trgovimama. Autobuske karte nije moguće koristiti u metrou i koriste se samo u prevozu autobusom.
Metro
desno|120px|mini|Logo Seulskog metroa Optimalno prevezno sredstvo u Seoulu je metro. Prva dionica puštena je u promet 15. augusta 1974. Danas je ukupna dužina metroa 433 km, a metro se neprekidno dograđuje. Vozovi metroa voze svaki dan od 5:30 h do 23:30, obično u intervalima od 4-6 minuta, a u dijelu dana s najvećim brojem putnika (tzv. špici) svake 3-4 minute. Dnevno seulski metro koristi oko 3 miliona putnika, dok ih godišnje preveze oko 2 i po milijarde, te je najfrekventniji metro na svijetu. Mreža metroa sastoji se od 9 linija, kojima upravljaju 4 firme: Seoul Metro, Seoul Metropolitan Rapid Transit Corporation (SMRT), Korail i Metro 9 (Veolia Transport). Linije metroa obilježene su definiranim bojama (npr., , ) što strancima, koji ne poznaju korejsko pismo, omogućava lakše snalaženje. Ime naredne stanice oglašava se na displeju u metrou, te objavljivanjem naziva stanice na korejskom, kineskom, japanskom i engleskom jeziku.
Metro povezuje Seoul s Incheonom i južnokorejskim provincijama Gyeonggi, Chungcheongnam i Gangwon te ima ukupno 617 stanica.
Tramvaji
mini|Tramvaj u ulici Taihei-Dori U Seoulu je 1. maja 1899. pušten u promet električni tramvaj, koji je vozio sve do 29. novembra 1968, kada je ukinut. Dužina tramvajske mreže u Seoulu iznosila je 1914. godine 26 km, oko 1941. doživjela je svoj maksimum, a oko 1960. iznosila je oko 50 km. U tom vremenu bilo je ukupno 15 linija.
Autobusi
Autobuske linije također su dobro izgrađene. Oko 350 linija dnevno prevozi oko 7 miliona putnika. Postoje tri vrste autobuskih linija: normalne linije, linije susjednih gradova i direktne linije. Normalne linije voze uobičajeno od 5:00 do ponoći i saobraćaju svakih nekoliko minuta. Vremena polaska se na stanicama prikazuju elektronički, a zbog velike zastupljenosti pametnih mobitela, vozne redove svih linija moguće je očitavati pomoću prikladnih aplikacija. Linije susjednih gradova povezuju ona stambena naselja koja nisu povezana normalnom mrežom, tj. normalnim i direktnim linijama. Direktne linije su autobuske linije koje koriste komfornije autobuse i povezuju Seoul s okolnim gradovima, s manje usputnih stanica i bez velikih zadržavanja.
Obrazovanje
mini|150px|Glavni portal Seulskog nacionalnog univerziteta Seoul je obrazovni centar Južne Koreje. U gradu se nalazi 36 univerziteta, od kojih su najpoznatiji Seulski nacionalni univerzitet, Univerzitet Koreja, Univerzitet Yonsei, Korejski nacionalni univerzitet umjetnosti (KARTS), Univerzitet Sungkyunkwan, Univerzitet stranih jezika Hankuk i Ženski univerzitet Ewha.
Zastava Južnoafričke Republike
mini|200px|Zastava Južnoafričke Republike
Zastava Južnoafričke republike je usvojena 27. aprila 1994 kada je ova zemlja dobila demokratsku vladu. Izabrana je kao simbol demokratije.
Zastava ima dvije horizontalne pruge crvene (gore) i plave (dole) boje razdvojene zelenom bojom u obliku slova Y. Y gradi i istostranični trougao čije su stranice označene žutom bojom. Inače središnji dio zelene je oivičen bijelom bojom.
Iako boje zvanično ne nose simboličko značenje, ipak im se često pridaje sljedeća interpretacija:
Y je simbol unije, plava neba i okeana koji okružuju zemlju, zelena farme i prirodu, žuta prirodne resurse, primarno zlato, crna predstavlja crnce u Južnoafričkoj republici ali i pripadnost Africi, a bijela bijelce koji žive u ovoj zemlji, i mir. Osim toga crvena, žuta i zelena su pan-afričke boje. Crna, žuta i zelena su bile prisutne i na prijašnjim zastavama ove zemlje, a crvena, plava i bijela su boje na zastavama Holandije i Ujedinjenog Kraljevstva, pa se ova zastava može tumačiti kao spoj tradicija Južnoafričke Republike sa tim zemljama.
Brijesnica Velika
Brijesnica Velika (nekad Velika Brijesnica) je naseljeno mjesto u općini Doboj-Istok, Bosna i Hercegovina.
Geografija
Kroz Brijesnicu Veliku protiče rijeka Spreča, a naselje je smješteno do planina Trebava i Ozren.
Upala pluća
mini|desno|200px|[[Rendgensko zračenje|Rendgenski snimci grudnog koša: A – zdrava pluća, B – upala pluća]] Upala pluća ili pneumonija (grčka riječ) jedna je od čestih bolesti koja prvenstveno zahvaća male zračne vrećice poznate kao alveole. Simptomi obično uključuju kombinaciju produktivnog ili suhog kašlja, bolova u grudima, groznice i otežanog disanja. Ozbiljnost stanja je promjenjiva. Najčešće je uzrokuju bakterije i virusi a rjeđe drugim mikroorganizmima. Dijagnoza se često zasniva na simptomima i fizičkom pregledu. Rendgen grudnog koša, testovi krvi i kultura sputuma mogu pomoći u potvrđivanju dijagnoze. Bolest se može klasificirati prema tome gdje je stečena, kao što je upala pluća stečena u zajednici ili u bolnici ili povezana sa zdravstvenom skrbi.
Spada u teška oboljenja i pacijenti se najčešće upućuju na bolničko liječenje. Nekad je bila neizlječiva bolest s visokom stopom smrtnosti. S razvojem medicine i pronalaskom penicilina smrtnost od ove bolesti znatno je smanjena i gotovo iskorijenjena. Danas je upala pluća uglavnom izlječiva.
Faktori rizika za upalu pluća uključuju cističnu fibrozu, hroničnu opstruktivnu bolest pluća (KOPB), bolest srpastih ćelija, astmu, dijabetes, zatajenje srca, pušenje u anamnezi, slabu sposobnost kašlja (kao što je nakon moždanog udara) i slab imunološki sistem.
Dostupne su vakcine za prevenciju određenih vrsta upale pluća (kao što su one uzrokovane bakterijom Streptococcus pneumoniae, povezane s gripom ili povezane s COVID-19). Druge metode prevencije uključuju pranje ruku radi sprječavanja infekcije, ne pušenje i socijalno distanciranje.
Liječenje ovisi o osnovnom uzroku. Upala pluća za koju se vjeruje da je uzrokovana bakterijama liječi se antibioticima. Ako je upala pluća teška, oboljela osoba se općenito hospitalizira. Terapija kiseonikom se može koristiti ako je nivo kiseonika nizak.
Simptomi
Simptome je prvi opisao Hipokrat (oko 460. p. n. e – 370. p. n. e). Glavni su simptomi teška groznica, visoka temperatura i glavobolja, praćeni kašljem i probadanjem u prsima.
Bačka Palanka
Bačka Palanka je grad i središte istoimene općine u Bačkoj, na zapadu Vojvodine, u sjeverozapadnom dijelu Srbije, gotovo na samoj granici s Hrvatskom. Prema posljednjem popisu iz 2002. godine u općini je živjelo preko 60.000 stanovnika, a u samom gradu oko 35.000, od čega dobar dio stanovnika dolazi sa područja Bosanske krajine, te dijelova Hrvatske, a u posljednje vrijeme i sa Kosova. Periferni južni dijelovi grada udaljeni su od Dunava 500 m.
Naseljena mjesta
Bačka Palanka, Vizić, Gajdobra, Despotovo, Karađorđevo, Mladenovo, Neštin, Nova Gajdobra, Obrovac, Parage, Pivnice, Silbaš, Tovariševo i Čelarevo.
Sport
U općini se nalazi popularni fudbalski klub FK Bačka Bačka Palanka.
Zlatko Lukić
Zlatko Lukić je savremeni bosanski književnik. Rođen je u Zagrebu, a jedno vrijeme je živio u Banjaluci, gdje se i školovao. Od 1992. godine živi u Švedskoj, a od 1995. godine u Norveškoj radi kao novinar i saradnik je u: "Glas BiH" (Stockholm), "Oslobođenje" (evropsko izdanje, Sarajevo), "Behar" (Zagreb), "Bosanska pošta" (Oslo), "Bosanska riječ" (Göteborg). Piše od gimnazijskih dana. Uvršten u antologiju bh. pripovijetke 1979. godine u redakciji časopisa "Život" sa pričom "Golubovi ne umiru".
Romani
Svrstani u triologiju "Bosanski trokut".
Svrstani u triologiju "Mozak i Metak"
Svi romani su objavljeni u Sarajevu 2002. godine.
U rukopisu
Romani:
Novele:
Drame:
Filmski scenariji:
Vanjski linkovi
Oficijalna internet prezentacija Zlatka Lukića
Harem Jablanica
Harem Jablanice u Novom Gradu nalazi se na uzvisini u centru. Proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.
Harem „Jablanice“ u Novom Gradu ima značajnu izvornu i snažnu simboličku vrijednost. U haremu se nalazi oko 400 nišana od kojih najstariji datira iz 1790. godine, a najmlađi iz 1955. godine.
Mezaristan se prostire na površini od 4,8 hektara. Veliki broj nišana je oboren, prelomljen ili oštećen. Natpisi na nišanima su na arapskom jeziku, a tip nišana je uglavnom krajiški.
Krajiški nišani su bogato ukrašeni sa tordiranom trakom na ivicama nišana, motivima sablje ili puške i različitim vrstama geometrijskih ornamenata. Jedan dio nišana je jednostavnije izrade, sa turbanom i natpisom, bez drugih ukrasa, što ukazuje na veći utjecaj tipova nišana iz srednje Bosne. Ženski nišani su jednostavni. Pravougaone su osnove, ravno odsječeni na vrhu i, ako su i ukrašeni, ukrasi su jednostavniji nego kod muških nišana
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Virovitičko-podravska županija)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Virovitičko-podravska županija je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 2.024 km2 imala 84.836 stanovnika, što predstavlja 1,98% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Virovitičko-podravskoj županiji je 41,92 stanovnika/km2.
Historija Mađarske
Mađarska je zemlja u srednjoj Evropi čija historija pod ovim imenom datira iz ranog srednjeg vijeka, kada Panonsku niziju osvajaju Mađari, polunomadski narod koji je migrirao iz istočne Evrope.
Rana historija
Najstariji arheološki lokalitet u Mađarskoj je Vertesszolos, gdje su otkriveni alati koji datiraju u paleolit i rani ljudski fosil nazvan "Samu" (350.000-godišnji Homo erectus) koji je otkriven 1965. godine. Rimsko carstvo je osvojilo teritoriju zapadno od Dunava između 35. i 9. godine prije nove ere. Od 9. godine prije nove ere do kraja 4. stoljeća nove ere Panonska nizija je bila dio Rimskog carstva. Posljednjih godina Rimskog carstva Panonska nizija je pala pod uticaj grčko-rimske kulture – gradski centri, asfaltirane ceste i pisani izvori. Ovome je došao kraj "seobom naroda" koja je okarakterizirala rani srednji vijek u Evropi.
Nakon pada Zapadnog rimskog carstva u 5. stoljeću počela je migracija germanskih plemena i Karpa, što je dovelo mnoge osvajače u srednju Evropu. Među prvima koji su stigli bili su Huni, koji su izgradili snažno carstvo pod vodstvom Atile 435. godine. Nakon odlaska Huna u 6. stoljeću, Ostrogoti, Langobardi i Slaveni su naselili Panoniju, dok su Gepidi naselili istočni dio Panonske nizije. Avari su 562. godine osnovali Avarski kaganat koji je imao prevlast nad cijelim regionom više od dva stoljeća. Ovaj Kaganat, oslabljen stalnim ratovima i vanjskim pritiscima, je na kraju osvojio Karlo Veliki koji je uspio da pobijedi Avare. Sredinom 9. stoljeća, Franci su osnovali slavensku Kneževinu Balaton, koja je poznata kao Donja Panonija, ali je ova vazalna država 900. godine uništena od strane Ugarskih plemena.
Doseljavanje Mađara u Panonsku niziju
mini|Mađari pod vodstvom Arpada prelaze Karpate Mađari (mađarski: Magyarok) su bili nomadski narod čiji je jezik bio ugrofinskog porijekla, a u Panonsku niziju su došli pod vodstvom Arpada sa područja Dnjepra i Dona krajem 9. stoljeća. Najstarija poznata postojbina im je bila na teritoriji pored rijeke Volge koja je poznata kao Magna Hungarija. Između 7. i 9. stoljeća Mađari su živjeli na teritoriji pored rijeke Don, u kraju zvanom Etelkez. Nakon dolaska na Panonsku niziju, stvorili su jedan oblik konfederacije deset plemena. Pretpostavlja se da ime Ugri dolazi od turske riječi "Onogur" što znači deset strijela i koja označava združenu vojnu snagu u nomadskoj simbolici. Vremenom su se proširili na teritoriju današnjeg Gradišća i južne Slovačke, a nakon poraza u bici kod Lechfelda 955. godine, smjestili su se u Panonsku niziju gdje su se pomiješali sa zatečenim Slavenima, Avarima, Dačanima i drugim narodima koji su u to vrijeme živjeli na ovom prostoru.
Srednji vijek (895–1526)
Ugarski vođa Arpad je ujedinio sva ugarska plemena preko krvne zakletve (mađarski: Vérszerződés) u jedinstvenu ugarsku naciju. Nakon toga je 895. godine stvorio novu državu na području Panonske nizije. Vojna moć nove ugarske države je dozvoljavala ugarima širenje na zapad. Poraz u bici kod Lechfelda 955. godine je označio kraj ugarskog širenja na zapad, ali su nastavljena proširenja na jug na račun Bizantijskog carstva do 970. godine. Tada je knez Gejza je bio nominalni vladar svih sedam ugarskih plemena. On je za cilj imao integraciju Ugarske u zapadnu Evropu kako bi izgradio državu prema zapadnom političkom i socijalnom modelu. Osnovao je dinastiju Arpad i proglasio svog sina Vajka (kasnije kralj Stjepan I) nasljednikom. Ova odluka nije bila u skladu sa tadašnjom tradicijom u kojoj je najstariji preživjeli član vladajuće dinastije proglašavan nasljednikom. Prema pravu predaka, princ Kopani, najstariji član dinastije, je trebao da naslijedi prijestolje. Nakon Gejzine smrti 997. godine, Kopani je digao pobunu u kojoj su mu se pridružila mnoga ugarska plemena sa Podunavlja. Pobunjenici su tvrdili da predstavljaju stari politički poredak, drevna ljudska prava, plemensku nezavisnost i paganska vjerovanja. Nakon toga je Stjepan I dobio odlučujuću bitku protiv svog strica Kopanija i ubio ga.
Nakon pobjede nad Kopanijem, Stjepan I je krunisan za kralja Ugarske 1. januara 1000. godine u glavnom gradu Esztergomu. Time mu je papa Silvestar II dao potpunu administrativnu vlast nad biskupijama i crkvama. Do 1006. godine, Stjepan I je učvrstio svoju vlast nakon uklanjanja svih protivnika koji su željeli da slijede staru pagansku tradiciju ili savez sa pravoslavnim Bizantijskim carstvom. Zatim je pokrenuo sveobuhvatne reforme koje su pretvorile Ugarsku u zapadnu hrišćansku feudalnu državu. Nakon uspostavljanja deset biskupija i dvije nadbiskupije, došlo je do izgradnje mnogih manastira, crkava i katedrala. Kako bi prikupio poreze, zemlju je podijelio na okruge (mađarski: megyék) i uveo latinski jezik.
Nakon smrti hrvatskog kralja Zvonimira, kralj Ladislav I je odlučio zaustaviti sukobe između hrvatskih plemića. Iskoristivši ove nemire, Ladislav I 1090. godine zauzima Slavoniju a njegov nasljednik Koloman, nakon borbe sa Petrom Svačićem, cijelu Hrvatsku. Nakon toga, Koloman sa hrvatskim plemstvom potpisuje Pacta Conventu u Biogradu na Moru 1102. godine, čime Hrvatska ulazi u personalnu uniju sa Kraljevinom Ugarskom. Nakon uspostavljanja personalne unije, Hrvatska je zadržala veliki stepen unutrašnje autonomije, dok je stvarna moć bila u rukama lokalnog plemstva.
Nakon crkvenog raskola između zapadne rimokatoličke i istočne pravoslavne crkve 1054. godine, Ugarska je bila najistočniji bedem zapadne civilizacije. Tokom 12. stoljeća, ugarski kralj Bela III (1172–1196) je bio najbogatiji i najmoćniji kralj sa godišnjim porezom od 23.000 kg čistog srebra. Ovaj iznos je premašivao sredstva francuskog kralja Filipa II koji se procjenjuje na 17.000 kg čistog srebra i engleskog kralja Rikarda I koji se procjenjuje na 11.000 kg čistog srebra. Kako bi smanjio uticaj Bizantijskog carstva u regionu, Bela III je proširio Ugarsku na jugu i jugoistoku zauzimajući Bosnu i Dalmaciju te proširujući suverenitet nad Srbijom.
Mongolski napadi
Tokom Mongolske invazije na Evropu (1241–1242), Kraljevina Ugarska je pretrpjela veliki udarac. Nakon ulaska Mongola u Ugarsku 1241. godine, ugarska vojska je katastrofalno poražena u bici kod Mohija. Ugarski kralj Bela IV je zatim napustio bojno polje i zemlju jer su ga Mongoli gonili. Prije nego što su se Mongoli povukli, veliki dio stanovništva je poginuo; historičari procjenjuju gubitak između 20 i 50% stanovništva. Samo dvorci i snažno utvrđeni gradovi i opatije su mogli izdržati napad, jer mongoli nisu imali vremena za duge opsade – njihov cilj je bio da što prije odu na zapad. Razaranje države od strane Mongola do dovelo naseljavanja velikog broja ljudi iz drugih dijelova Evrope, naročito Njemačke.
Nakon odlaska Mongola, kralj Bela IV je naredio izgradnju nekoliko stotina kamenih zamkova i utvrđenja kako bi se odbranili od eventualne druge mongolske invazije. Mongoli su se vratili u Ugarsku 1286. godine, ali su ih zaustavili novoosnovani sistemi kamenih zamkova i nova vojna taktika koja je uključivala veliki broj naoružanih vitezova. To je dovelo do poraza Mongola u blizini Pešte od vojske kralja Ladislava IV. Zamkovi koje je izgradio Bela IV su se kasnije pokazali vrlo korisnim tokom duge borbe protiv Osmanlijskog carstva. Međutim, troškovi njihove izgradnje su zadužili kralja kod lokalnih feudalnih plemića tako da je kraljevska vlast značajno oslabila.
Doba izabranih kraljeva
Nakon destruktivnog perioda interegnuma (1301–1308), prvi anžuvinski kralj Ugarske Karlo I Robert je uspješno obnovio kraljevsku moć pobijedivši oligarhijske rivale poznate pod imenom "mali kraljevi". Kao potomak dinastije Arpad po ženskoj liniji, njegova fiskalna, carinska i monetarna politika su se pokazale veoma uspješnim. Jedan od primarnih izvora nove kraljevske moći je bilo bogatstvo proizvedeno iz rudnika zlata u istočnoj i sjevernoj Mađarskoj. Proizvodnja je na kraju dostigla izuzetnu količinu zlata od 1350 kg godišnje – jednu trećinu ukupne svjetske proizvodnje i pet puta više od one u bilo kojoj drugoj evropskoj državi. Nakon Italije. Mađarska je bila prva evropska država u kojoj se pojavila renesansa. Jedan od znakova progresivnosti je bilo osnivanje štamparske prese 1472. godine od strane Andrasa Hesa.
Drugi anžuvinski kralj Ugarske Ludovik Veliki (1342–1382) je pripojio svu zapadnu obalu Jadranskog mora i nekoliko puta okupirao Kraljevinu Napulj. Godine 1351. je donio zakon kojim je utvrđeno da nasljedna zemlja plemstva ne može biti oduzeta i da mora ostati u posjedu njenih porodica. Nakon dolaska na poljsko prijestolje (1370–1382) postao je popularan zbog kampanja protiv Tatara i paganskih Litvanaca. Tokom dva uspješna rata protiv Venecije (1357–1381), zauzeo je Dalmaciju, Ragusu i druge teritorije na Jadranskom moru. Osim toga, Venecija je također bila dužna da podigne Anžuvinsku zastavu na trgu sv. Marka tokom svetih dana. Nakon zauzimanja nekoliko balkanskih država (Vlaška, Moldavija, Srbija i Bosna), Osmanlijsko carstvo je sve više napadalo njegovu teritoriju. To je dovelo do uspješne kampanje protiv Osmanlija u bici kod Nikopolja 1366. godine.
Bikovi (kamene gromade)
Bikovi kamene gromade, su geološki spomenik prirode od državnog značaja u Bjelorusiji. Sastoje se od dva bloka crvenog, grubozrnatog granita. Nalazi se 4 km sjeverno od sela Ikani u Borisovskom rejonu Minska oblast, zapadno od puta Zembin — Begomlj. Ovi kameni blokovi su dovezeni iz Skandinavije prije 200 hiljada godina. Dužina sjevernog bloka je 3 m, širina 1,8 m, južnog — 2,5 i 1,4 m. Visina je do 2,1 m, obim 14,3 m. Zapremina je 17 m3, težina oko 50 t. Na površini ovih kamenih gromada "Bikovi", rastu 21 vrsta lišaja i 8 vrsta lisnate mahovine, od kojih su neke rijetke. Naziv "Bikovi" povezan je s legendom, prema kojoj je Bog pretvorio u kamenje bikove i orača, koji je orao njivu za vrijeme Uskrsa.
NGC 2107
NGC 2107 (također poznat kao ESO 57-SC32) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Sto. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 9. februara 1836. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bol
mini|desno|200px|Žena pravi bolnu grimasu dok prima injekciju Bol je subjektivno, neprijatno opažanje i osjećaj, koji se može javiti usljed oštećenja tkiva, njegovog predstojećeg oštećenja, ili usljed psiholoških uzroka. Javlja je gotovo kod svih bolesti i povreda. To je zaštitni mehanizam čija je funkcija da organizam postane svjestan opasnosti i reaguje kako bi uklonio bolni nadražaj, međutim ukoliko se bolni nadražaj ne može ukoniti onda se javlja hronični bol koji nema više zaštitnu funkciju već dodatno opterećuje oboljelog.
Podjela
Bol se može podijeliti na osnovu trajanja bolnog osjećaja i karaktera na akutni (brzi, oštri) i hronični (spori, potmuli).
Akutna bol
Ovaj bol se zove još i brzi, oštri bol, bol uboda, električni bol, itd. Akutni bol nastaje npr. kada se iglom ubode koža, kada se neko opeče ili kad se koža podvrgne električnom šoku. Nastaje u roku od 0,1 sekunde poslije nadražaja. Akutni bol je jakog intenziteta, ali traje vrlo kratko. Ovakvi bolovi nastaju usljed nadražaja receptora za bol, to su slobodni nervni završeci ili nocireceptori. Oni su široko rasprostranjeni u koži i nekim unutrašnjim tkivima kao npr. u koži, periosti, zidovima arterija, pleuri, peritoneumu, membrani zglobova, moždanim opnama. Brz i oštar bol se ne osjeća u većini unutrašnjih organa. Uloga brzog bola je odbrambena, brzo se ukloniti od uzroka, ili ukloniti uzrok bola. Bitna je i njihova uloga u dijagnosticiranju različitih bolesti.
Bol je obično prolazna, traje samo dok se štetni podražaj ne ukloni ili osnovno oštećenje ili patološko stanje zacijeli, ali neka bolna stanja, poput reumatoidnog artritisa, periferne neuropatije, kancernih tegoba i idiopatske boli, mogu trajati godinama. Dugotrajni bol naziva se "hronična" ili "trajna", a bol koji brzo prolazi "akutna". Tradicijski, razlika između akutne i hronične boli temeljila se na proizvoljnom vremenskom intervalu između pojave i razrješenja; dva najčešće korištena markera su tri mjeseca i šest mjeseci od početka, Iako su neki teoretičari i istraživači postavili prijelaz sa akutne na hroničnu bol na 12 mjeseci. Drugi primjenjuju odrednicu "akutno" na bol koja traje manje od 30 dana, a "hronično" na bol  dužu od šest mjeseci, a "subakutna" bol koja traje od jednog do šest mjeseci. Popularna alternativna definicija "hronične boli", koja ne uključuje proizvoljno određeno trajanje, je "bol koja se proteže duže od očekivanog perioda prtestajanja". Hronična bol može se klasificirati kao raku srodna ili" benigna (dobroćudna). Akutna bol može se pojaviti i iznenada, u vidu žigova, grčeva i promadanjka (sandžoja).
Uspješno i pravovremeno liječenje akutne boli nakon operativnog zahvata zanačajno ubrzava oporavak bolesnika, i jedan je od osnovnih terapijskih postupaka za uspostavu neurohomoralno-imunosne ravneteže. Može ublažiti lijekovima koji djelovanje ostvaruju na različitim mjestima duž puta prijenosa boli, tako da smanjuju podražaj nociceptora:
U liječenju akutne, kao i hronične boli koriste se preporuke Svijetske zdravstvene organizacije. Bol se liječi prema „Trostepenij skali liječenja boli“: Pomoćni ili adjuventni analgetici: NMDAR agonisti (Ketaman)
Hronična bol
Ovaj bol također ima više sinonima: spori bol, spori bol pečenja, potmuli bol, tupi bol. Počinje sekundu ili kasnije nakon bolnog nadražaja i vremenom se pojačava, u toku minuta, sati i dana. Hronični bol nema odbrambenu funkciju upozorenja. Ponekad ovakav bol usljed senzibilizacije receptora može nastati spontano, bez spoljašnjeg uzroka. Kod akutnog bola su samo neki receptori za bol u oblasti oštećenja tkiva nadraženi. Kod hroničnog bola se broj nadraženih receptora vremenom povećava jer se stalno aktiviraju novi receptori. Također i prag za aktivaciju receptora se smanjuje, tj. bol se javlja mnogo lakše, tako da se u krajnjem slučaju receptori mogu i spontano aktivirati i poslati svoje električne signale koji se u mozgu pretvaraju u osjećaj bola.
NGC 6532
NGC 6532 (također poznat kao IRAS 17583+5613, MCG 9-29-45, PGC 61220 i UGC 11085) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 253 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 1,80 (132 hiljade sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (66 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Edward Swift 19. septembra 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Johann Kaspar Lavater
mini|Johann Kaspar Lavater, po slikaru [[August Friedrich Oelenhainz|August Friedrich Oelenhainzu]] Johann Kaspar (ili Caspar) Lavater (15. novembar 1741. – 2. januar 1801.) bio je švicarski pjesnik, pisac, filozof, fizionomist i teolog.
Austin (Teksas)
Austin je glavni grad američke savezne države Teksas. Broji 743.074 stanovnika, čime je četvrti po veličini u Teksasu (iza Houstona, San Antonija i Dallasa i 16. u SAD-u.
Johann Kaspar Lavater
Sa jedva dvadeset i jednom godinom, Lavater se veoma istakao osuđujući, zajedno sa svojim prijateljem Henrijem Fuselijem, slikarom, nepravednog sudiju, koji je bio primoran da vrati svoju nezakonito stečenu dobit.
Austin (Teksas)
Grad je sjedište okruga Travis, a nalazi se i na područjima okruga Williamson te Hays. Osnovan je 1839. te je dobio ime po Stephenu F. Austinu, teksaškom revolucionaru i političaru, "ocu Teksasa".
Johann Kaspar Lavater
Godine 1769. Lavater je primio sveti red u ciriškoj crkvi Zwinglian, i služio je do svoje smrti kao đakon ili pastor u crkvama u svom rodnom gradu. Njegov govornički žar i istinska dubina uvjerenja dali su mu veliki lični utjecaj; bio je opsežno konsultovan kao kazuist, i dočekan je sa entuzijazmom na svojim putovanjima po Nemačkoj. Njegovi spisi o misticizmu također su bili široko popularni.
Iste godine (1769.) Lavater je pokušao da preobrati Mosesa Mendelssohna u kršćanstvo, tako što mu je poslao prijevod Palingénésie philosophique Charlesa Bonneta i zahtijevao od njega da ili javno opovrgne Bonnetove argumente ili da se preobrati. Mendelson je odbio i jedno i drugo, a mnogi istaknuti intelektualci stali su na Mendelsonovu stranu, uključujući Lichtenberga i Herdera.
Austin (Teksas)
Austin se, prema nekim istraživanjima, smatra "najzelenijim" gradom u SAD-u, zbog velikog broja zelenih površina i parkova te izuzetnog napora gradskih vlasti u smanjenju zagađenja. Također je poznat kao "Svjetska prijestolnica muzike uživo". U gradu se nalazi Teksaški univerzitet (University of Texas at Austin).
Johann Kaspar Lavater
Poeta
mini| Lavaterov aparat za snimanje silueta. ---(Iz drevne gravure iz 1783.) Kao pjesnik, Lavater je objavio Christliche Lieder (1776–1780) i dva epa, Jesus Messias (1780) i Joseph von Arimathia (1794), u stilu Klopstocka. Relevantniji za religiozni temperament Lavaterovog vremena su njegova introspektiva Aussichten in die Ewigkeit (4 sveska 1768-1778), Geheimes Tagebuch von einem Beobachter seiner selbst (2 sveska, 1772-1773) i ''Pontius Pila Mensch. allen Gestalten'' (4 sveska, 1782–1785).
Tokom njegovih kasnijih godina, Lavaterov uticaj je oslabio, a zbog svoje taštine bio je izložen podsmijehu. Njegovo ponašanje tokom francuske okupacije Švajcarske dovelo je do njegove smrti. Kada su Francuzi zauzeli Cirih 1799. godine, Lavatera je, dok je pokušavao da umiri agresore, upucao razjareni grenadir; umro je godinu dana kasnije.
Švicarska umjetnica i ilustratorica, Warja Honegger-Lavater, bila je direktan potomak Johanna Kaspara Lavatera.
Salt Lake City
Salt Lake City je glavni grad američke savezne države Utah. Smješten je u okrugu Salt Lake. Po popisu iz 2010, u gradu živi 186.440 stanovnika. Grad je sjedište okruga Salt Lake, kojem pripada dolina Salt Lake, te zajedno s gradskom okolinom ima 1.130.293 stanovnika. Okružen je planinama, a od Velikog slanog jezera, po kojem je dobio ime, odvojen je močvarama.
Historija
Osnovan je 1847. od mormonskih doseljenika na čelu s Brighamom Youngom. Otad do današnjih dana predstavlja središte te vjerske zajednice. Kasnije se naglo razvio kao rudarsko središte, željeznički čvor te industrijski bankovno središte. Turizam grada temelji se na zimskim sportovima. S vremenom su u grad počeli dolaziti imigranti iz raznih dijelova svijeta, kao i drugih američkih država. Grad je tako postupno počeo gubiti svoj mormonski karakter. Danas zbog toga predstavlja liberalnu i demokratsku oazu u pretežno konzervativnom i republikanski nastrojenom Utahu.
U gradu je dvorana EnergySolutions Arena, prije zvana Delta Center, koja je ujedno i dom Utah Jazza od 1991.
Grad ima i javni prijevoz, kao što su autobusi i lagahni vozovi. Aerodrom je 6 km od grada. Godine 2007. njime je prošlo 22.029.488 putnika, po čemu je jedan od najprometnijih aerodroma u SAD-u.
Glavne znamenitosti grada nalaze se na Tempel Squareu.
IC 311
IC 311 (također poznat kao PGC 12177 i UGC 2625) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 196 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Perzej. Najveći prečnik je 0,90 (51 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (34 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 10. oktobra 1888. godine.
Fiat M11/39
Razvoj i opis
Prvi prototip je izgrađen 1937. godine. Već sljedeće godine talijanska vojska naručila je 100 takvih tenkova, a 1939. je započela serijska proizvodnja. Proizvodnja je iznosila 9 komada mjesečno. Prototip je imao i radio, dok zbog smanjenja troškava proizvodnje nije bio ugrađivan u serijske modele.
IC 311
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Fiat M11/39
Razvoj i opis
Glavno naoružanje je bio top kalibra 37 mm postavljen na desnoj strani nadgrađa. Top je imao teleskopski vizor. Dodatno naoružanje činila su dva mitraljezaa Breda kalibra 8 mm.
Nivo oklopne zaštite na L11/39 bila je slaba. Najveća debljina od 30 mm bila je dovoljna da se tenk zaštiti od indirektnog udara zrna kalibra 20 mm u prednji dio tenka. Oklop je bio izrađen od čeličnih ploča povezanih zakovicama.
Za pogon je služio dizel motor dizel motor snage 105 KS koji nije bio dovoljno jak da tenku pruži dovoljne mogućnosti kretanja. Tako je L11/39 uz ovaj motor mogao razviti brzinu od 32,2 km/h. Uz izuzetno loš omjer snage i mase od 9,5 KS/t i lošu kvalitetu izrade, L11/39 nije bio pouzdan. Česti su bili kvarovi na motoru i ovjesu.
Na temelju M11/339 tenka izrađen je tenk M13/40 na kojem su uklonjeni neki od glavnih nedostatka koje je imao njegov prethodnik.
Od ukupno 100 proizvedenih primjeraka, 72 su u lipnju 1940. poslana u Libiju, a 24 su poslana talijanskim snagama u istočnoj Africi (12 u Etiopiju i 12 u Somaliju).
Dračevica (župa)
Dračevica je župa u sastavu srednjovjekovne Bosne (1377-1463) i posjed roda Kosače. Ranije je pripadala području sklavinije (zemlje) Konavle, a Konavle i Dračevicu bosanski vladar Tvrtko I. Kotromanić zauzeo je od zetske vlastele Balšića 1377.
Derviš Sušić
Derviš Sušić rođen je u Vlasenici 3. juna 1925. godine. Kao đak sarajevske Učiteljske škole, odlazi s grupom učenika 1942. godine u partizane, što će imati znatnog uticaja na njegov književni svijet i tematsku zaokupljenost.
Nakon rata učiteljovao je u Srebrenici i Tuzli, zatim bio novinar "Oslobođenja", "Zadrugara", povremeno saradnik drugih listova, te upravnik Narodne biblioteke u Tuzli i društveno politički radnik u Sarajevu.
Dračevica (župa)
Dračevicu je držao župan Nikola Altomanović do 1373. Slomom Nikole Altomanovića zetski Balšići su pripojili sebi područje Dračevice. Bosna se proširila na župu Dračevicu početkom 1377. u vrijeme bana Tvrtka I. Kotromanića. Posjed je dodijeljen rodu Kosače. Dračevica je graničila sa župom Konavli na zapadu, na istoku sa posjedima zetskih Balšića i područjem grada Kotora, a na sjeveru područjem Morače, Onogošta (Nikšić) i Pive. Na području Dračevice rezidencijalno mjesto Kosača bio je novoosnovani grad Novi (kasniji Herceg Novi).
Derviš Sušić
"Našoj historiji i tradiciji, Sušić ne prilazi mitomanski, nego u maglinama prohujalog otkriva sve ono što nas čini onakvima kakvi jesmo, sve ono u čemu se pouzdano prepoznajemo, ponosno ili postiđeno."
Umro je u Sarajevu 1. septembra 1990. godine.
Dračevica (župa)
Blizina Dubrovnika omogućavala je raznorazne privredne veze. Među prvim dokumenatima iz vremena bosanske vlasti u Dračevici je ugovor iz juna 1377. godine. Krajut Đurović iz Dračevice prodao je jednu svoju kravu Tvrdislavu Budojeviću za tri perpera. Dokument svjedoči da je mjesno stanovništvo Dračevice dosta pažnje polagalo u razvoju stočarstva, ali i da ga aktualne političke promjene na razini vrhovne vlasti nad Dračevicom nisu spriječavale u obavljanju uobičajenih svakodnevnih poslova.
Stanovništvo Dračevice bavilo se trgovinom, a u relaciji sa obližnjim Dubrovnikom u pitanju je najčešće bila kreditna trgovina. Tako je jula 1421. Gojak Pribojević iz Dračevice napravio zaduženje kod vlastelina Georgija Georgija Gučija iz Firence na iznos od 30 dukata. Na sličan način, septembra 1431. Ratko Pribilović iz Dračevice zadužuje se kod zlatara Sridana Miošića na iznos od šest dukata.
NGC 399
NGC 399 (također poznat kao MCG 5-3-67, PGC 4096 i UGC 712) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 237 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 0,90 (62 hiljade sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (48 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lawrence, 4. Earl of Rosse Parsons 7. oktobra 1874. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Lukas Moodysson
Karl Frederik Lukas Moodysson, rođen 17. januara 1969 je švedski filmski režiser i scenarista.
Dževad Karahasan
Dževad Karahasan (25. januar 1953 – 19. maj 2023) bio je jugoslavenski i bosanskohercegovački književnik, dramatičar, esejist, romanopisac i akademik.
Biografija
Dževad Karahasan rođen je 25. januara 1953. u Duvnu (današnji Tomislavgrad). Osnovnu školu i gimnaziju završio je u rodnom gradu. Diplomirao je na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Sarajevu, studij komparativne književnosti i teatrologije, a u Zagrebu, na Filozofskom fakultetu u Zagrebu, branio je doktorski rad. Dugi niz godina učestvovao je u uređivanju sarajevske revije kao urednik za kulturna pitanja Odjek, te dramaturg u Zeničkom narodnom pozorištu.
Od 1986. do 1993. Karahasan je na mjestu docenta za dramaturgiju i historiju drame na Akademiji scenskih umjetnosti Univerziteta u Sarajevu, gdje vrši dužnost dekana. Bio je glavni urednik časopisa za teoriju i kritiku umjetnost Izraz u Sarajevu. Od 1993. nakon odlaska iz Sarajeva zbog rata u BiH, živi u Grazu. Od akademske 1994/95. godine gostujući je profesor na Univerzitetu u Salzburgu, 2001. u Innsbrucku, a u Berlinu od 2009/10. Godine 1995. postaje stipendist DAAD Berlin, a 1995. i 1997. je lektor za bosanski, hrvatski i srpski jezik na Odsjeku za slavistiku Univerziteta u Göttingenu. U akademskoj godini 2007/08. je stipendist naučnog kolegija Wissenschaftskolleg u Berlinu.
Od 1993. radio je kao dramaturg za pozorište ARBOS – Gesellschaft für Musik und Theater. Pisao je drame, romane, pripovijetke, eseje, historiju i kritiku teatra i učestvovao kao pozorišni reditelj. Njegovi pozorišni komadi igraju se u Austriji (Beč, Krems, Hallein, Eisenstadt, Salzburg, Villach, Klagenfurt), Njemačkoj (Gera, Erfurt, Berlin, Leipzig), Bosni i Hercegovini (Sarajevo), Ukrajini (Odesa), Češkoj (Prag, Hradec Králové, Brno), Kosovu (Priština), Poljskoj (Szczecin), Singapuru (Singapore Arts Festival) i SAD (Washington D.C.). Živio je i radio u Sarajevu i Grazu sa suprugom Draganom Tomašević-Karahasan,  gdje je preminuo 19. maja 2023. godine.
Djela
mini|Mezar Dževada Karahasana Odlike su Karahasanova djela modernističke i inovativne pripovjedne tehnike u kojima se miješaju žanrovske karakteristike, esejizacija i dramatizacija proze, kao i bogatstvo jezika. Iako prvenstveno, po vlastitom izboru i angažmanu dramski pisac, Karahasan je ostvario najjače prodore u narativnoj i esejističko-memoarskoj prozi. Cijenjen i uspješan dramski autor, prije svega u zemljama njemačkog govornog područja, ovaj pisac, po mišljenju mnogih, dijeli u tom aspektu sudbinu jednoga od svojih uzora, Miroslava Krleže: kao i hrvatski pisac, i bošnjački spisatelj je fasciniran pozorištem za koje je napisao veći broj priznatih drama, no njegova najsnažnija djela su ipak, vjerovatno, romani i esejistička memoaristika.
Roman "Istočni divan", djelo o sufijskom mučeniku i svecu Al-Halladžu, kompleksnu studiju u kojoj se preklapaju vjerno rekonstruirani ambijent Bagdada u 8. vijeku, refleksivni pasaži i egzistencijalno-spiritualna drama legendarnog mučenika, pjesnika i aforističkog mislioca. Za razliku od Selimovića u romanu "Derviš i smrt", Karahasan dobro poznaje problematiku sufijskog misticizma. "Dnevnik selidbe" je upečatljiva memoarska proza, prikaz opsade Sarajeva i funkcioniranja ljudske zajednice u neljudskim okolnostima, dok je kratki roman "Sara i Serafina", o dvostrukom identitetu, stalnoj prisutnosti smrti i apsurdnoj pogibiji u opkoljenom gradu virtuozno djelo ispričano u jednom dahu do danas nedovoljno cijenjeno i ocijenjeno ostvarenje u kojemu se prelamaju dokumentaristički realizam, osobno ispovjedna naracija i borgesovski irealna atmosfera.
Riemannova zeta-funkcija
desno|mini|250px|Riemannova zeta-funkcija u [[kompleksna ravan|kompleksnoj ravni]] mini|250px|Riemannova zeta-funkcija za realni s > 1 U matematici, Riemannova zeta-funkcija, nazvana po Bernhardu Riemannu, je važna funkcija u teoriji brojeva zbog veze s teoremom o raspodjeli prostih brojeva. Također se primjenjuje u fizici, teoriji vjerovanoće, i primjenjenoj statistici.
Definicija
Funkcija ζ(s) je funkcija kompleksne varijable s i najprije se definirala slijedećom beskonačnom sumom:
Leonhard Euler je otkrio vezu zeta-funkcije i raspodjele prostih brojeva
Zeta-funkcija daje sljedeće vrijednosti za neke odabrane brojeve:
Poznato je da zeta-funkcija ima nule -2, -4, -6... One se nazivaju trivijalnima. Hipoteza da sve ostale (kompleksne) nule imaju realni dio jednak 1/2 je poznata kao Riemannova hipoteza i do sada nije riješena.
Pierre (Južna Dakota)
Pierre je glavni grad američke savezne države Južne Dakote i sjedište okruga Hughes, prema popisu stanovništva iz 2000. ima 13,876 stanovnika.
Pierre je osnovan 1880. godine na obalama rijeke Missouri nasuprot mjesta Pierre, a glavni grad Južne Dakote je od 1889. Budući da se nalazi u središnjem dijelu savezne države, Pierre je i glavno prometno čvorište, a sam grad je poznat po memorijalnoj dvorani koja se nalazi u njemu.
mini|250px|Pierre Capitol SD mini|250px|Pierre Capitol SD mini|250px|Pierre Capitol SD
Faina Ranjevska
Faina Georgijevna Ranjevska, rođena kao Fani Girševna Feljdman (Taganrog, 27. august 1896 - Moskva, 19. juli 1984.), bila je ruska i sovjetska pozorišna i filmska glumica.
Današnji novinari je često nazivaju jednom od najvećih ruskih glumica 20. vijeka i „kraljicom drugog plana”.
Biografija
Na početku karijere je igrala u mnogim provincijskim pozorištima, na Krimu, u Rostovu na Donu, Bakuu, Arhangelsku, Smolensku, a od 30-ih godina 20. vijeka i u više moskovkskih pozorišta. Skoro četvrt vijeka igrala je u pozorištu Mossoveta, gdje je odigrala dvije svoje najpoznatije uloge, Miss Savage i Lucy Cooper.
Rad u pozorištu Mossoveta je bio obilježen stalnim sukobom glumice i glavnog reditelja Jurija Zavadskog. Sukob je izbijao oko stvaralačkih metoda, za koje su se zalagali glumica i režiser, a koje su se često razilazile. Glumica se zalagala za glumu, blisku  Brehtovom shvatanju pozorišta.
Na filmu je debitovala 1934. godine u filmu Mihaila Roma "Dunda". Početkom Drugog svetskog rata angažovana je u studiju Mosfiljma i Uzbekfilma.
Igrala je mnogo češće u pozorištu nego na filmu. Na filmu je igrala različite uloge: nervoznu Ljalju u komediji  „Potkidыš” (1939),  domaćicu u mjuziklu-komediji "Vesna" (1947),  i zlu maćehu u klasičnoj bajci "Pepeljuga" (1947). Svoj glas je pozajmila ulozi Freken Bok za crtani film "Karlson vernulsя "(1970).
Maštala je o ulozi u filmu Sergeja Ejzenštajna i 1944. Joj je dodeljena uloga Jefrosine Stavricke u filmu "Ivan Grozni", ali je ulogu ipak dobila Serafima Birman.
Bila je član Saveza filmskih umjetnika Sovjetskog Saveza.
Glumica je teatralno osmišljavala i sopstveni svakodnevni život, pretvarajući ga povremeno u svojevrstan tragikomični spektakl. U tome upravo leži tajna njene popularnosti, koja je postala nezavisna od njenog scenskog života. Svojevrstan stil izražavanja i ponašanja se odrazio u velikom folkloru, gdje sve epizode nisu sasvim tačne. Mnoge njene izjave, kao i one koje su joj pripisane, su postale krilatice, čemu su doprinijele njena oštrina, originalnost, odsustvo samocenzure, sloboda razmišljanje (žargonska leksika npr). Istančan osjećaj za stil  joj je dozvoljavao da nastupa u parodiji, i to ne samo scenskoj.
Glumica je voljela da čita Aleksandra Puškina. mini|361x361piksel|Faina Ranjevska u filmu "Aleksandr Parhomenko" 1942. Za 60 godina rada glumica je ostvarila desetine pozorišnih uloga i oko trideset filmskih uloga.
Teško je podnijela smrt prijatelja, glumca Solomona Mihoelsa. Jedino biće, koje je ublažavalo njenu samoću je bio pas Maljčik, koga je spasla sa ulice.
Umrla je 19. jula 1984. u Moskvi, u 88 godini života od infarkta i upale pluća.
Sahranjena je na Novom Donskom groblju u Moskvi, na koje je sahranjena i njena sestra Bela. Na njen grob je postavljena figura njenog psa, Maljčika.
David Guetta
David Guetta (rođen 7. novembra 1967 u Parizu) je francuski DJ.
Elektroprijenos Bosne i Hercegovine
Elektroprijenos Bosne i Hercegovine bosanskohercegovačko je preduzeće sa sjedištem u Banjoj Luci koje se bavi prijenosom električne energije u Bosni i Hercegovini.
Historija
Do početka rata u Bosni i Hercegovini za prijenos električne energije je bilo nadležno preduzeće Elektroprijenos Bosne i Hercegovine sa sjedištem u Sarajevu. Nakon toga, reorganizacijom organizacije "Elektroprivrede" prijenos električne energije u BiH je podijeljen na tri kompanije: Elektroprijenos Sarajevo u sastavu Elektroprivrede Bosne i Hercegovine, Elektroprijenos Banja Luka u sastavu Elektroprivrede Republike Srpske i Elektroprijenos Mostar u sastavu Elektroprivrede Hrvatske zajednice Herceg Bosne.
Godine 2002. su usvajanjem Zakona o prijenosu, regulatoru i operateru sistema električne energije u Bosni i Hercegovini i usvojenom Zakonu o osnivanju kompanije za prijenos električne energije u Bosni i Hercegovini 2004. godine stvorene pretpostavke za osnivanje jedinstvene kompanije za prijenos električne energije na području BiH. Početkom 2006. godine, Elektroprijenos BiH je počeo sa radom.
David Guetta
Često je popraćen pjevačem Chris Willisom.
Elektroprijenos Bosne i Hercegovine
Organizacija
Elektroprijenos Bosne i Hercegovine se sastoji od sljedećih organizacionih jedinica:
David Guetta
13. augusta 2005, učestvovao je na Creamfields španskom festivalu, sa izvođačima poput The Chemical Brothers i Carl Coxa.
Elektroprijenos Bosne i Hercegovine
Operativne jedinice
Elektroprijenos Bosne i Hercegovine se sastoji iz četiri operativne jedinice za rad, održavanje i širenje prijenosnog sistema: Operativna područja imaju status podružnica Kompanije, nemaju status pravnog lica, ali imaju određena ovlaštenja u prometu utvrđena statutom i posebnim aktima Upravnog odbora Kompanije, imaju podračun i transakcijski račun u bankama i registruju se prema mjestu registracije.
David Guetta
David Guetta je svirao na Sensation White, prošle dvije godine, i svirati će tamo i ovu godinu.
Elektroprijenos Bosne i Hercegovine
Operativne jedinice
Operativne jedinice se sastoje od sljedećih organizacionih jedinica. Na njihovom čelu se nalaze direktor operativnog područja i tehnički rukovodilac.
David Guetta
Pjesma "Just A Little More Love" se pojavila u filmu The Football factory, u kojem je pjevana Gospel verzija na Victoria's Secret Fashion Showu u 2006.
Elektroprijenos Bosne i Hercegovine
Vlasništvo
Elektroprijenos Bosne i Hercegovine je u vlasništvu entiteta: 58,90% vlasništva drži Federacija Bosne i Hercegovine i 41,10% Republika Srpska.
David Guetta
Na Novu 2007. godinu pojavio se na Big Beach Boutique 3, koncertu održanom na plaži u Brightonu, UK, uz Fatboy Slima koji je predvodio događaj.
Elektroprijenos Bosne i Hercegovine
Tehnički podaci
U vlasništvu Elektroprijenosa Bosne i Hercegovine nalazi se 306 dalekovoda sa 37 interkonekcija ukupne dužine 6.370,88 kilometara i 155 (+4) trafo stanica.
NGC 5092
NGC 5092 (također poznat kao MCG 4-31-23, PGC 46493 i UGC 8376) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 320 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 1,00 (93 hiljade sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (93 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 12. aprila 1867. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kikinda
Naseljena mjesta
Banatska Topola, Banatsko Veliko Selo, Bašaid, Iđoš, Kikinda, Mokrin, Nakovo, Novi Kozarci, Rusko Selo i Sajan.
U sjevernom dijelu Banata, u neposrednoj blizini granice Srbije i Rumunije, prostire se općina Kikinda, središte ekonomskog i društvenog života ovog dijela Vojvodine.
Disc jockey
mini|DJ Spooky na Sundance Film Festivalu, 2003. Disc jockey (eng.) ili DJ je osoba koja je zadužena za puštanje muzike. To može biti u klubovima, modnim revijama, radiju, itd. U početku se muzika puštala s ploče (vinila) dok danas uz ploče sve više koriste CDove i MP3 format.