cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Američka Djevičanska Ostrva na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Sportisti sa Američkih Djevičanskih ostrva učestvuju po sedmi put na Zimskim olimpijskim igrama. Na svečanom otvaranju zastavu Američkih Djevičanskih ostrva nosila je alpska skijašica Jasmine Campbell.
30p Alpsko skijanje
Na temelju rang lista Međunarodne skijaške federacije od 30. decembra 2013. sportaši sa Američkih Djevičanskih ostrva obezbjedili su jedno mjesto za sudjelovanje na olimpijskim igrama.
Napomene
<references group="N"/>
Rukometna reprezentacija Južne Koreje
Južnokorejska rukometna reprezentacija predstavlja državu Južnu Koreju u sportu rukometu.
Krovna organizacija:
Spisak naseljenih mjesta u općini Odžak
Opći podaci
Općina Odžak se nalazi u Posavskom kantonu, Bosna i Hercegovina. Naseljena mjesta u općini Odžak, po popisu stanovništva iz 2013. (ukupno 14) su:
Lužani Novi
Lužani Novi su naseljeno mjesto u gradu Derventi, Bosna i Hercegovina.
Cochineal
Nakon što su sintetski pigmenti i boje, kao što su alizarin izmišljeni u kasnom 19. stoljeću, proizvodnja prirodnih boja je postepeno umanjena. Zdravstveni strahovi od umjetnih dodataka u hrani su međutim obnovili popularnost cochineal bojila, te povećana potražnja je učinila uzgoj insekata profitabilnim opet.
Historija
lijevo|mini|"Indijanac sakuplja Cochineal-e sa Deer Tail kaktusa" ([[José Antonio de Alzate y Ramírez (1777).)]] Cochineal boja je korištena od strane Azteka i Maya naroda Srednje i Sjeverne Amerike. Jedanaest gradova koje su osvojili Montezuma u 15. stoljeću plaćali su godišnji danak od 2000 uređenih pamučnih deka i 40 vrećica od cochineal boja svaki. Tokom kolonijalnog razdoblja proizvodnja cochineal (grana fina) je naglo porastao. Proizveden gotovo isključivo u Oaxaca-i od domorodačkih proizvođača, cochineal je postao meksikov drugi najveći izvoz u vrijednosti nakon srebra. Ubrzo nakon što je Španija osvojila carstva Azteka počeo je da se izvozi u Španiju, i sedamnaestog stoljeća bio je roba kojom se trguje kao i sada čak i toliko daleko kao što je Indija. Bojilo se konzumira u cijeloj Evropi i bilo je toliko cijenjeno da njegovu cijenu redovito kotiraju na Londonskoj i Amsterdamskoj robnoj razmjeni. 1777 francuski botaničar Nicolas-Joseph Thiéry de Menonville, predstavljajući se kao botanički liječnik, prokrijumčario je insekte i jastučiće kaktusa Opuntia do Saint Domingue, međutim, ovaj kukac nije bio u mogućnosti da se razmnoži, ali je umjesto toga zamijenjen drugim, istovjetnim korištenim za proizvodnju boja. Nakon meksičkog rata za nezavisnost između 1810-1821, meksičkom monopolu na cochineal-u je došao kraj. Proizvodnja velikih razmjera cochineal-a se pojavila pogotovo u Gvatemali i na Kanarskim otocima, on je također uzgajan u Španiji i Sjevernoj Africi.
Potražnja za cochineal-om oštro je pala s nastupom alizarin grimiza na tržištu i mnogih drugih umjetnih bojila otkrivenih u Europi sredinom 19. stoljeća, uzrokujući značajan financijski šok u Španiji kao jedan od glavnih industrija i gotovo je prestala s radom. Delikatni priručnik rada potreban za uzgoj kukaca nije se mogao natjecati s modernim metodama nove industrije, a još manje sa smanjenjem troškova proizvodnje. "Tunjeva krv" boja (od meksičkog naziva za Opuntia voće) zaustavio se koristiti i trgovina sa cochineal-om je gotovo potpuno nestala u toku 20. stoljeća. Uzgoj cochineal kukaca učinjeno je prvenstveno za potrebe održavanja tradicije, nego da bi se zadovoljio bilo koja vrsta potražnje. To je postalo komercijalno vrijedno opet, čak iako su nesvjesni da većina potrošača fraze "cochineal ekstrakt", "karmin", "grimizno jezero", "prirodno crveni 4", "Ci 75.470", "E120", ili čak " prirodne boje " se odnose na boju koja se dobija od insekata. Jedan od razloga njegove popularnosti je da su mnoge komercijalne sintetičke crvene boje koe su pronađene u biti karcinogeni. Pigment može, međutim, izazvati reakciju anafilaktičkog šoka u rijetkim slučajevima.
Biologija
mini|Skupina ženki. Cochineal insekti su štitaste uši mekanog-tijela, ravni, ovalnog oblika. Ženke, bez krila i oko 5 mm (0.20 inča) duga, skupina na kaktus jastučićima. Oni prodrijevaju kaktus sa svojim kljunom nalik na čeljust i hrane na njegovim sokovima, ostajući nepomični. Nakon parenja, oplođena ženka povećava svoju veličinu i rađa male nimfe. Nimfin sekret voštanobijela supstanca pokriva njihova tijela i služi za zaštitu od prekomjernog gubitka vode i jakog sunca. Ova tvar čini da cochineal kukci izgledaju kao bijeli ili sive boje izvana, iako tijelo kukaca i njegove nimfe proizvode crveni pigment, koja čini da unutrašnjost kukaca izgleda tamno ljubičast. Odrasli mužjaci se razlikuje od ženke na tome da mužjaci imaju krila, i dosta su manji u veličini od ženki.
U nimfa fazi (također zvanoj puzuća faza) se cochineal raspršuje. Maloljetnici se premjeste na mjesto hranjenja i dugo proizvode filamentni vosak. Kasnije se pomaknu na rub kaktus jastuka, gdje vjetar ulovi vosak filamenata i nosi cochineal-e novom domaćinu. Ovi pojedinci uspostave mjesta za hranjenje na novom domaćinu i proizvode novu generaciju cochineal-a. Muške nimfe hrane se na kaktusu dok ne dosegnu spolnu zrelost, kad sazriju oni ne mogu više ni da se hrane i žive dovoljno dugo da bi oplodili jaja. Oni su stoga rijetko nadgledani. Osim toga, ženke obično brojno nadmaše muškarce, zbog ekoloških faktora.
Domaćin kaktus
mini|300px|Bjeljugave tačkice su cochineal-i na [[kaktusima u La Palmi.]] Dactylopius coccus je porijeklom iz tropske i suptropske Južne Amerike i Meksika, gdje im domaćini kaktusi rastu nativno. Oni su uvedeni u Španiji, Kanarskim ostrvima, Alžiru, i Australiji zajedno sa svojim domaćinom kaktusom, i u Eritreji, gdje su im njihovi domaćin kaktusi već u izobilju. Postoji 200 vrsta kaktusa Opuntia, i dok je moguće kultivirati cochineal na gotovo sve od njih, najbolje je koristiti je Opuntia ficus-indica. Sve biljke domaćini cochineal kolonije bile su identificirane kao vrste Opuntia, uključujući Opuntia amyclaea, O. atropes, O. cantabrigiensis, O. brasilienis, O. ficus-indica, O. fuliginosa, O. jaliscana, O. leucotricha, O. lindheimeri, O. microdasys, O. megacantha, O. pilifera, O. robusta, O. sarca, O. schikendantzii, O. stricta, O. streptacantha, i O. tomentosa. Hranjenje cochineal-a može oštetiti kaktuse, ponekad ubijajući njihovog domaćina. Cochineal-i osim D. coccus se hrani na mnogim istim vrstama Opuntia, i vjerovatno je da širok raspon domaćina prijavljen za bivšu vrstu je zbog teškoća u razlikovanju ga s ovim drugim, manje uobičajenim vrstama.
Uzgoj
Postoje dva metoda uzgoja cochineala: tradicionalni i kontrolisani. Cochineal-i se uzgajaju na tradicionalan način sadnjom zaraženih kaktus jastučića ili zaražavanjem postojećih kaktusa sa cochineal-ima i berbu insekata rukom. Kontrolirana metoda koristi male košare koje se nazivaju Zapotec gnijezda postavljena na domaćinu kaktusa. Košare sadrže čiste, plodne ženke koje napuštaju gnijezda i naseljavaju se na kaktusu gdje čekaju oplodnju mužjaka. U oba slučaja cochineal-i moraju biti zaštićeni od grabežljivaca, hladnoće, i kiše. Kompletan ciklus traje 3 mjeseca tokom kojih se kaktusi čuvaju pri konstantnoj temperaturi od 27 °C (81 °F). Nakon što su cochineal-i završili ciklus, novi cochineal-i su spremni za početak ciklusa ponovo ili da budu osušeni za proizvodnju boja.
desno|mini|180px|[[Zapotec civilizacija|Zapotec gnijezda na Opuntia ficus-indica domaćin kaktusu]] Za proizvodnju boja iz cochineal-a, insekti su prikupljeni kad su približno devedeset dana stari. Žetva kukaca je težak rad, jer oni moraju biti pojedinačno otrešenii, brušeni ili pokupljeni s kaktusa i stavljeni u vreće. Insekti su prikupljaju u malim grupama kolekcionara koji ih prodaju lokalnim prerađivačima ili izvoznicima.
Nekoliko prirodnih neprijatelja može smanjiti populaciju kukaca na kaktusu domaćinu. Od svih grabežljivaca, insekti se čine da su najvažnija skupina. Kukci i njihove larve kao pyralid moljac (reda Lepidoptera), koji uništavaju kaktus, i grabežljivice poput bubamara (Coleoptera), razni Diptera (kao što su Syrphidae i Chamaemyiidae), insekti čipkastih krila (Neuroptera), i mrava (Hymenoptera) su identificirani, kao i brojne parazitske ose. Mnoge ptice, istoljudski korijen glodavaca (naročito štakori) i gmazovi i hvataju cochineal kukce. U regijama ovisno o cochineal proizvodnji, deratizacije mjere moraju se uzeti ozbiljno. Za male uzgoje, ručne metode kontrole su se pokazale najučinkovitije i najsigurnije. Za velike uzgoje, napredne metode deratizacije moraju biti razvijene, uključujući i alternativne biološke insekticide ili zamke s feromonima.
Uzgoj u Australiji
mini|Prikazan britanski vojnik iz 1742, koji nosi uniformu crvenih mundira. Opuncija je prvi put prebačen u Australiju u pokušaju da se započne cochineal industrija boje 1787, kada je kapetan Arthur Phillip prikupio količinu cochineal-om nasrnjenih biljaka iz Brazila na svom putu prema uspostavi prvih evropskih naselja u Botany Bay (dio koji je sada Sydney, New South Wales). U to vrijeme Španija i Portugal su imali monopol širom svijeta (preko njihovih novosvjetskih kolonijalnih izvora) na cochineal pigment industriju, a britanci su željeli izvor pod vlastitom kontrolom, jer boja im je bila važna za njihovu odjeću i odjevnu industriju (to se na primjer koristilo za bojenje crvenih kaputa kod britanskih vojnika). Pokušaj je bio neuspjeh na dva načina: Brazilski cochineal insekti su ubrzo izumrli, ali se kaktus razvijao, zauzimajući na kraju oko 100.000 kvadratnih milja istočne Australije. Kaktusi su na kraju dovedeni pod kontrolu u 1920 namjernim uvođenjem južnoameričkog moljca, Cactoblastis cactorum, čije larve se hrane kaktusom.
Boja
Duboki tamnocrveni pigment je izvađen iz ženki cochineal kukaca. Cochineal se koristi za proizvodnju svijetlo crvene, narandžaste i drugih tonova crvene. Boja dolazi iz karminske kiseline. Cochineal-ova ekstraktna prirodna karminska kiselina sadrži obično 19-22%. Insekti su ubijeni uranjanjem u vruću vodu (nakon čega su sušeni) ili izloženošću suncu, pari ili toplini iz pećnice. Svaka metoda stvara različite boje koja rezultira u različitim pojavama komercijalnih cochineal-a. Insekt mora biti sasušen na oko 30 posto od njihove izvorne tjelesne težine prije nego što se mogu staviti u skladište bez propadanja. Potrebno je oko 70.000 kukaca da bi se napravila jedna funta cochineal boje.
Postoje dva glavna oblika cochineal boje: cochineal ekstrakt je boja napravljena od sirovih i suhih praškovitih tijela insekata, i karmin boja je više pročišćena boja napravljena od cochineal-a. Za pripremu karmina, tijela insekata u prahu su kuhani u amonijaku ili natrijumov karbonatnom rješenju, netopljive stvari se uklanjaju filtriranjem i alum se dodaje da bi se izbistrilo solno rješenje karminske kiseline da bi se utaložilo u crvenu aluminijsku sol. Čistoća boje se osigurava odsutnošću željeza. Kalaj (II) hlorid, limunska kiselina, boraks, ili želatin mogu biti dodani da bi regulirali osnivanje taloga. Za nijanse ljubičaste, vapno se dodaje u alum.
Od 2005, Peru proizvodi 200 tona cochineal boje godišnje a Kanarski otoci proizvode 20 tona godišnje. Čile i Meksiko su nedavno počeli izvoziti cochineal. Za Francusku se vjeruje da će biti najveći svjetski uvoznik cochineal-a, Japan i Italija također uvoze insekte. Velik dio ovih uvoza su obrađeni i ponovo uvoženi drugim razvijenim ekonomijama. Od 2005e tržišna cijena cochineal-a je između 50 i 80 USD po kilogramu, dok su sintetska sirova bojila hrane dostupna po cijenama niskim i do 10 -20 USD po kilogramu.
Upotreba
desno|mini|180px|[[Vuna bojena sa cochineal-om]] Tradicionalno cochineal je korišten za fabrike bojenja. Tokom kolonijalnog perioda, uz uvođenje ovaca u Latinskoj Americi korištenje cochineal-a se povećalo pošto je davao najintenzivnije boje i najviše se primao na vunene haljine nego na odjeću od materijala od pre-hispanskog porijekla, kao što su pamuk, agava vlakna i vlakna juka. Jednom kad je evropsko tržište otkrilo kvalitete ovog proizvoda, njihov zahtjev za to se dramatično povećao, a do početka sedamnaestog stoljeća se trguje na međunarodnoj razini. Karmin je postao jaka konkurencija za druge kolorante poput broć korijena, kermesa, poljskog cochineal-a, brazilijanskog drveta i Tyrian ljubičaste, koji su se koristili za bojenje odjeće kraljeva, plemića i svećenstva. Za posljednjih nekoliko stoljeća to je bio najvažniji kukac boja korišten u proizvodnji ručno tkanih orijentalnih tepiha, i gotovo u potpunosti je zamjenuo laca. Korišten je također za slikanje, rukotvorine i goblene. Cochineal-om bojena vuna i pamuk su još uvijek važni materijali za umjetnički meksički narod i obrt.
Danas se koristi kao boja za tkaninu i kozmetiku te za prirodno bojenu hranu, kao i za uljne boje, pigmente i akvarele. Kada se koristi kao dodatak hrani boja mora biti naznačena na naljepnici paketa. Ponekad je karmin označen kao E120. Kod malog broja ljudi je utvrđeno da su alergijčni na karmin, u rasponu od blagih prihvatljivih slučajeva do fibrilacija atrija i anafilaktičkog šoka, s 32 slučaja dokumentirana do datuma. Utvrđeno je da je karmin uzrok astme kod nekih ljudi. Cochineal je jedna od boja koju Hyperactive Children's Support Group preporučuje da treba biti eliminirana iz prehrane hiperaktivne i djece. Prirodna karmin boja se koristi u hrani i kozmetici može pružiti proizvod neprihvatljiv za vegetarijanske ili veganske potrošače, mnogi muslimani smatraju hranu koja sadrži karmin zabranjenom (haram), jer boja je dobijena iz insekta, a i židovi isto tako izbjegavaju hranu koja sadrži ovaj dodatak (čak iako je to nije treif i neke vlasti dopuštaju njegovu upotrebu zato što je insekat sasušen i umanjen u prah).
Cochineal je jedan od rijetkih vodotopivih boja koja odoljeva vremenskoj degradaciji. To je jedna od najviše svjetlosno i toplotno stabilnih i otpornih na oksidaciju od svih prirodni boja i još je stabilniji od mnogih sintetskih boja hrane. Vodotopljivi oblik koristi se u alkoholnim pićima sa kalcijem karminom; netopljivi oblik se upotrebljava u širokoj vrijanti proizvoda. Zajedno s amonij-karminom se mogu naći u mesu, kobasicama, prerađenim proizvodima od peradi (mesni proizvodi ne mogu biti obojeni u SAD-u, ukoliko nisu označeni kao takvi), surimi, marinadama, alkoholnim pićima, pekarskim proizvodima i preljevima, kolačićima, dezertima, punilima za pite, džemovima, dodatcima, želatinskim dezertima, pićima sa sokom, vrste cheddar sira i drugih mliječnih proizvoda, umacima, te slatkišima. Prosječan čovjek troši jednu do dvi kapi karminske kiseline svake godine s hranom.
Karmin je jedan od rijetkih pigmenata smatran dovoljno sigurnim za korištenje u očnoj kozmetici. Značajan udio netopljivih karmin pigmenata koji se proizvodi se koristi u kozmetičkoj industriji i produktima za njegu kose i kože, ruža za usne, prah za lice, rouges, i maskare. Svijetlo crvena boja i mrlja karmin koja se koristi u mikrobiologiji je često izrađena od karmin ekstrakta takođe. Farmaceutska industrija koristi cochineal za bojenje pilula i masti.
Spisak irskih kraljeva
Kraljevina Irska je država nastala odlukom Engleskog parlamenta 1542. godine. Tada je engleski kralj Henrik VIII odlučio da Irsku, kojom je do tada vladao kao gospodar, uzdigne na nivo kraljevine. Papa Adrijan IV, jedini papa rodom Englez, je 1171. godine engleskog kralja Henrika II proglasio gospodarem Irske i dozvolio mu da je okupira, s tim da će njome vladati kao vazal papstva. Istovremeno su ostatkom ostrva vladali vrhovni kraljevi. Gospodari Irske su bili:
NGC 6138
NGC 6138 (također poznat kao MCG 7-36-5, NGC 6363, PGC 60164 i UGC 10827) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 410 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 1,10 (131 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (107 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan u septembra 1872. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
2. maj
2. maj / svibanj (2. 5) jest 122. dan godine po gregorijanskom kalendaru (123. u prestupnoj godini). Do kraja godine ima još 243 dana.
Kajmanska ostrva na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Kajmanska ostrva na zimskim olimpijskim igrama 2014. u Sočiju, koje će se održati od 7. februara do 23. februara 2014. će predstavljati jedan takmičar u alpskom skijanju, koji su u protekloj sezoni ostvarili kvotu za učestvovanje.
Sportisti sa Kajmanskih ostrva učestvuju po drugi put na Zimskim olimpijskim igrama. Na svečanom otvaranju zastavu Kajmanskih ostrva nosio je alpski skijaš Dow Travers.
30p Alpsko skijanje
Na temelju rang lista Međunarodne skijaške federacije od 30. decembra 2013. sportaši sa Kajmanskih ostrva obezbjedili su jedno mjesto za sudjelovanje na olimpijskim igrama.
Napomene
<references group="N"/>
IC 1498
IC 1498 (također poznat kao MCG -1-60-2 i PGC 71677) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 238 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodolija. Najveći prečnik je 1,90 (132 hiljade sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (42 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 5. novembra 1891. godine.
NGC 1632
NGC 1632 (također poznat kao IC 386 i PGC 15769) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 230 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 1,00 (67 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (40 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Frank Muller 1886. godine.
IC 1498
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 1632
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Elizejska palača
mini|250px|Elizejska palača Elizejska palača (fr. Palais de l'Élysée) službena je rezidencija i ured predsjednika Francuske Republike. Nalazi se u Parizu, u 8. pariskom arondismanu, Rue du Faubourg Saint-Honoré broj 55, u blizini Elizejskih poljana.
Palaču je u klasicističkom stilu projektirao arhitekt Armand-Claude Mollet. Građena je u razdoblju od 1718 do 1722. godine.
Crna rijeka (Željeznica)
Crna rijeka izvire između padina Jahorine i Trebevića. Nastaje spajanjem dva potoka: Duboki potok i jedan neimenovani, a oba izviru  na nadmorskoj visini od oko 1320 m.
NGC 7639
NGC 7639 (također poznat kao IC 1485, MCG 2-59-32 i PGC 71256) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 370 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 0,50 (54 hiljade sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (43 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Andrew Ainslie Common 8. augusta 1880. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 3214
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
.me
.me je najviši Internet domen za Crnu Goru.
Historija
U sastavu Savezne Republike Jugoslavije i Srbije i Crne Gore, Crna Gora je koristila domen cg.yu. Nakon osamostaljenja Republika Crna Gora je od Međunarodne asocijacije za standarde zatražila novu dvoslovnu i troslovnu skraćenicu. Za troslovnu dvoslovnu skraćenicu izabran je nastavak mne, a dvoslovnu me koja je ujedno i internet domen. Skraćenice cg, odnosno cgr su odbijene zato što ih upotrebljava Republika Kongo.
NGC 1698
NGC 1698 (također poznat kao ESO 56-SC6) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 23. decembra 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ivica Propadalo
Ivica Propadalo (rođen 13. marta 1950. godine u Livnu) jest bosanskohercegovački međunarodno priznati slikar, scenograf i dizajner. Nakon srednje škole završio je i Elektrotehnički fakultet u Sarajevu. Od 1965. do 1977. godine aktivno se bavio muzikom i jedno vrijeme bio je član sarajevskih rock sastava "Teška industrija" i "COD". Od 1977. do 1988. godine radio je kao inženjer u naftnoj kompaniji INA i Končar Elektroindustrija. Bavi se slikarstvom od 1975. godine, a kao samostalni umjetnik djeluje od 1988. godine. Do sada je izlagao na 70 samostalnih i preko 250 skupnih izložbi u zemlji i inostranstvu, a dobitnik je niz domaćih i međunarodnih nagrada. Kreirao je nekoliko statueta za nagrade kao što su Porin, Dora, Plavi i Zeleni turistički cvijet, Djelatnik godine i Zlatna Penkala Hrvatske turističke zajednice. Dizajnom i scenografijom počeo se baviti 1994. godine, a u Hrvatskoj se pamti po dizajnu nacionalnog izbora za Pjesmu Evrovizije "Dora" i staklene statuete "Porin", koja je simbol muzičke nagrade koja se dodjeljuje u 43 kategorije, 38 za domaću muziku i 5 za inostranu. Njegovo glavno sredstvo umjetničkog izražavanja je akvarel, u kom su nastali njegovi najuspjeliji radovi. Također, Ivica propadalo je u zadnjih deset godina pokazao veliko zanimanje prema obnovi dalmatinskih zdanja te uređenju interijera. Od 1977. godine živi i radi u Zagrebu.
Tkivni faktor
Tkivni faktor, također zvani trombocitni tkivni faktor, faktor III, u CD142, je protein kodiran genom F3, prisutan u subendotelnom tkivu i leukocitima. Njegova uloga u procesu zgrušavanja je pokretanje stvaranja trombina iz zimogenskog protrombina. Tromboplastin definira kaskadu koja vodi do aktivacije faktora X—puta tkivnog faktora. Čineći to, zamijenio je prethodno imenovani vanjski put, kako bi se eliminirala dvosmislenost.
Funkcija
Gen F3 kodira faktor koagulacije III, koji je glikoprotein ćelijske površine. Ovaj faktor omogućava ćelijama da započnu kaskade koagulacije krvi, i funkcioniše kao receptor visokog afiniteta za faktor zgrušavanja VII. Rezultirajući kompleks pruža katalitski događaj koji je odgovoran za pokretanje kaskada koagulacijskih proteaza specifičnom ograničenom proteolizom. Za razliku od ostalih kofaktora ovih proteaznih kaskada, koji cirkulišu kao nefunkcionalni prekursori, ovaj faktor je moćan inicijator koji je potpuno funkcionalan kada se eksprimira na površini ćelija. Postoje tri različita domena ovog faktora: vanćelijski, transmembranski i citoplazmatski. Ovaj protein je jedini u putu koagulacije kod kojeg urođeni nedostatak nije opisan. Pored tkivnog faktora vezanog na membranu, pronađen je i rastvorljivi oblik tkivnog faktora koji je rezultat alternativno prerađenog transkripata iRNK tkivnog faktora, u kojem nedostaje egzon 5, a egzon 4 je spojen direktno na egzon 6.
Koagulacija
TF je receptor ćelijske površine za serin-proteazni faktor VIIa. Najpoznatija funkcija tkivnog faktora je njegova uloga u koagulaciji krvi. Kompleks TF sa faktorom VIIa katalizira konverziju neaktivne proteaze faktora X u aktivnu proteazu faktora Xa. Zajedno sa faktorom VIIa, tkivni faktor formira ekstrinzični put koagulacije. Ovo je suprotno unutrašnjem (amplifikacijskom) putu, koji uključuje i aktivirani faktor IX i faktor VIII. Oba puta dovode do aktivacije faktora X (uobičajeni put), koji se kombinuje sa aktiviranim faktorom V u prisustvu kalcija i fosfolipida za proizvodnju trombina (aktivnost tromboplastina ).
Citokinska signalizacija
TF je srodan poridici proteina poznatoj kao porodica citokinskih receptora klase II. Članove ove porodice receptora aktiviraju citokini. Citokini su mali proteini koji mogu uticati na ponašanje bijelih krvnih ćelija. Također je utvrđeno da vezivanje VIIa za TF pokreće signalne procese unutar ćelije. Signalna funkcija TF/VIIa ima ulogu u angiogenezi i apoptozama. Proupalni i proangiogeni odgovori aktiviraju se cijepanjem posredovanim TF/VIIa receptorom 2 aktiviranim proteazom (PAR2). EphB2 i EphA2 iz porodice receptora Eph tirozin-kinaza (RTK) također se mogu otcijepiti pomoću TF/VIIa.
Struktura
Tkivni faktor pripada natporodici citokinskih receptora i sastoji se od tri domena:<: Imajte na umu da se jedan od domena faktora VIIa, GLA-domen, vezuje u prisustvu kalcija za negativno naelektrisane fosfolipide, i ovo vezivanje u velikoj meri pojačava vezivanje faktora VIIa za tkivni faktor.
Tkivna distribucija
Neke ćelije oslobađaju TF kao odgovor na oštećenje krvnih sudova (vidi sljedeći paragraf), a neke samo kao odgovor na upalne medijatore (endotelne ćelije/makrofage). TF se eksprimira u ćelijama koje normalno nisu izložene krvotoku koji teče, kao što su subendotelne ćelije (npr. ćelije glatkih mišića i ćelije koje okružuju krvne sudove (npr. fibroblasti). Ovo se može promijeniti kada je krvni sud oštećen, naprimjer, fizičkom ozljedom ili rupturom aterosklerotskog plaka. Izlaganje ćelija koje eksprimiraju TF tokom povrede omogućava formiranje kompleksa TF sa faktorom VII. Faktor VII i TF formiraju ekvimolarni kompleks u prisustvu iona kalcija, što dovodi do aktivacije faktora VII na površini membrane. Unutrašnja površina krvnog suda sastoji se od endotelnih ćelija. Endotelne ćelije ne eksprimiraju TF, osim kada su izložene upalnim molekulama kao što je faktor nekroze tumora-alfa (TNF-alfa). Drugi tip ćelija koji eksprimira TF na površini ćelije u upalnim stanjima je monocit (bijela krvna zrnca).
Tromboplastin
Historijski gledano, tromboplastin je bio laboratorijski reagens, obično izveden iz placentnih izvora, koji se koristio za ispitivanje protrombinskog vremena (PT-vrijeme). Tromboplastin, sam po sebi, može aktivirati vanjski put koagulacije. Kada se manipuliše u laboratoriji, mogao bi se stvoriti derivat nazvan parcijalni tromboplastin, koji se koristio za mjerenje unutrašnjeg puta. Ovaj test se naziva aPTT, ili aktivirano parcijalno tromboplastinsko vrijeme. Tek mnogo kasnije su identifikovane potkomponente tromboplastina i parcijalnog tromboplastina. Tromboplastin sadrži fosfolipide kao i tkivni faktor, koji su oboje potrebni za aktivaciju vanjskog puta, dok parcijalni tromboplastin ne sadrži tkivni faktor. Tkivni faktor nije potreban da bi se aktivirao unutrašnji put.
Interakcije
Pokazalo se da tkivni faktor reaguje sa faktorom VII.
Futura
Futura (ISSN 1330-5115) je hrvatski časopis za špekulativnu fikciju, prvenstveno za naučnofantastičnu književnost.
Historija
Časopis je počeo izlaziti u oktobru 1992. u izdanju poduzeća Bakal d.o.o. iz Zagreba, kao neslužbeni nasljednik Siriusa koji je izlazio od aprila 1976. do decembra 1989. U početku objavljuje samo strane autore, ali s dolaskom novog urednika, Krste A. Mažuranića, urednička politika se mijenja i u gotovo svakom broju se pojavljuju jedna ili dvije priče domaćih autora, što doprinosi razvoju nove generacije hrvatskih SF književnika sredinom 90-ih, među kojima se posebno ističu Marina Jadrejčić, Tatjana Jambrišak, Darko Macan i Aleksandar Žiljak.
Tokom 2000. i 2001. godine Futura prestaje držati dotad uglavnom redovan mjesečni ritam izlaženja, te počevši s brojem 94, u julu 2001. izdavanje Future preuzima preduzeće Strip-agent d.o.o. iz Zagreba. Časopis redovno izlazi do 2004., no u 2005. izlazi samo šest brojeva, u 2006. tri broja, a u 2007. samo jedan.
Vanjski linkovi
Službena stranica izdavača
Digitalni karbon
Digitalni karbon ili Digitalni ugljik (eng. Altered carbon) je naučnofantastični roman britanskog pisca Richarda Morgana, pripada vremenu koje bismo najbolje mogli nazvati poslije cyberpunka, a ističe se mogućnošću pohranjivanja identiteta osobe digitalnim putem (što omogućava utakanje, tj. oživljavanje bilo preminulih bilo poginulih ljudi).
Radnja
Sve ono što nas čini individuom može se snimiti, pohraniti, ponovo pročitati i upisati u kapsulu koju svaki čovjek dvadeset šestog vijeka nosi usađenu u donji dio lobanje, što je prilično jednako pojmu besmrtnosti. Bar za bogate koji mogu klonirati svoja tijela ili kupiti neku bolju verziju od one koju trenutno nose. Ujedinjeni narodi vladaju novim kolonijama putem posebno obučenih jedinica ­ takozvanih Poslanika – ratnika čije ličnosti ne smeta ni često mijenjanje tijela ni povremena smrt. Takvi odredi provode ponekad dvojbenu politiku majčice Zemlje.
Takeshi Kovacs je Poslanik-dezerter, koji zaleđene svijesti trenutno izdržava kaznu zbog počinjene pljačke. Cijenu preostalih 117 godina zatvora otkupio je milijarder Lawrence Bancroft ne bi li riješio misteriju vlastitog samoubistva. Nakon što je oživljen u novom tijelu, s posljednjom pohranjenom verzijom svoje ličnosti ustanovio je da mu nedostaje 48 sati sjećanja. Što se dogodilo u tih 48 sati da je jednog od najmoćnijih ljudi na Zemlji natjeralo da sebi oduzme život – to treba otkriti Takeshi Kovacs, useljen u tijelo policajca osuđenog zbog korupcije. Ako uspije preživjeti istragu i otkriti istinu, Takeshi će biti pomilovan, a ako ne, biće ponovo zamrznut.
Svijet budućnosti u "Digitalnom karbonu" Richarda Morgana okrutna je ekstrapolacija globalizacije, ali u osnovi to je klasičan noir krimić. Nastavci "Digitalnog karbona" su "Broken angels" i "Woken furies".
Prevodi
Roman je na hrvatski preveo Neven Dužanec, a ilustracija na naslovnici je od Igora Kordeja u izdanju Algoritma. Iako je prvo izdanje u Ujedinjenom Kraljevstvu objavljeno 2001. u Srbiji se pojavilo u maju 2013. godine u izdanju izdavačke kuće "Lagune".
Rukometna reprezentacija Kuvajta
Kuvajtska rukometna reprezentacija predstavlja državu Kuvajt u sportu rukometu.
Religija u Bosni i Hercegovini
Religija u Bosni i Hercegovini je izražena kroz vjeroispovijesti koje su tu prisutne: islam, pravoslavlje, katoličanstvo, judaizam, i druge. Sloboda vjeroispovijesti (vjere) je propisana i zagarantirana Ustavom Bosne i Hercegovine kroz Zakon o slobodi vjere, kao i Ustavom Federacije Bosne i Hercegovine, te Ustavom Republike Srpske.
Islam u Bosni i Hercegovini
Islam u Bosni i Hercegovini ima bogatu i višestoljetnu tradiciju čiji korijeni sežu nekoliko stoljeća unazad kroz historiju. Većinu muslimanskog stanovništva u BiH čine Bošnjaci, koji su uglavnom hanefijski suniti, iako su sufije imale veliki historijski uticaj na ovim prostorima. Pored Bošnjaka u muslimansku populaciju u BiH se ubrajaju i Turci, Albanci kao i dio Roma.
3. maj
3. maj / svibanj (3. 5) jest 123. dan godine po gregorijanskom kalendaru (124. u prestupnoj godini). Do kraja godine ima još 242 dana.
Religija u Bosni i Hercegovini
Islam u Bosni i Hercegovini
Od ukupno 3.531.159 stanovnika koliko ih je živjelo u Bosni i Hercegovini (prema popisu iz 2013), 1.790.454 stanovnika se izjasnilo kao pripadnici islamske vjeroispovijesti što je više od polovine od ukupnog stanovništva države, odnosno 50,70%.
Pravoslavlje u Bosni i Hercegovini
U Bosni i Hercegovini živi preko milion stanovnika pravoslavne vjeroispovijesti. Velika većina njih su pripadnici srpskog naroda.Shodno tome u Bosni i Hercegovini djeluje Srpska pravoslavna crkva. Ona je na prostoru BIH organizirana u slijedećih pet eparhija:Mitropolija dabrobosanska,Eparhija banjalučka,Eparhija bihaćko-petrovačka,Eparhija zahumsko-hercegovačka i primorska,Eparhija zvorničko-tuzlanska.
Katoličanstvo u Bosni i Hercegovini
Katolička crkva Bosne i Hercegovine dio je opće Katoličke crkve, pod duhovnim vodstvom pape i rimske kurije. Sastoji se od Vrhbosanske nadbiskupije, koja se dijeli na tri biskupije: Banjalučku, Mostarsko-duvanjsku i Trebinjsko-mrkansku. Skopska biskupija također pripada pod Vrhbosansku nadbiskupiju. U BiH postoje i dvije franjevačke provincije: Bosne Srebrene sa sjedište u Sarajevu i Uznesenja Marijina na nebo sa sjedištem u Mostaru .U Bosni i Hercegovini je po popisu iz 2013. godine živilo 544.780 katolika.
Judaizam u Bosni i Hercegovini
Jevrejska zajednica se održala do današnjih dana, iako u malom broju. Veliki broj Jevreja u gradskim sredinama BiH (Sarajevo, Tuzla, Banja Luka, Doboj, Zenica itd.) se utopio u lokalno stanovništvo islamiziranjem, a značajan dio je nestao u ustaškim pogromima tokom Drugog svjetskog rata (danas u Tuzli stoji spomenik "Suza" posvećen tim dešavanjima). Jedan dio je nakon rata odselio u Izrael. O dugotrajnom prisustvu Jevreja u BiH svjedoče sinagoga u Sarajevu, kao i Jevrejska groblja u Sarajevu, Bihaću i Tuzli, koji su danas historijski spomenici i nusu funkcionalne cjeline. Također su postojala dva groblja u Banjoj Luci, kao i četiri sinagoge, koje su ili srušene za vrijeme NDH ili im je promijenjena funkcija.
Crkva bosanska
Crkva bosanska je bila autohtona crkva u Bosni koja je postojala tokom srednjeg vijeka. Bosna je od samog početka srednjeg vijeka bila posebna etnička, kulturna i politička cjelina. Ona je imala vlastiti kulturno-politički razvoj koji je doveo do stvaranja niza posebnosti, kako u sferi duhovnosti (domaća bogumilska vjera), tako i u kulturi (stećci, vlastitio pismo bosančica i dr), politici (domaća vladarska dinastija banova i kraljeva, razvijena i jaka država), te niz drugih tipičnih bosanskih karakteristika koje su poznate širom svijeta.
Katolička crkva naziva pripadnike Crkve bosanske hereticima sa aspekta svojih dogmi, kao što je i njeno učenje heretičko za učenje Crkve bosanske. Uvidom u izvore različitog porijekla može se utvrditi da se u njima spominju, s jedne strane Crkva bosanska, a s druge hereza (dualizam, manihejstvo) i heretici (jeretici),odnosno babuni, bogumili, patareni.
Šolaji
Šolaji su naseljeno mjesto u općini Kneževo, Bosna i Hercegovina. Naselje Šolaji se nalazi zapadno od općine Kneževo, u samom podnožju planine Čemernice na 764 m nadmorske visine.
Trimetilaminurija
Trimetilaminurija (TMAU), također poznata i kao sindrom ribljeg mirisa ili sindrom mirisa ribe, je rijetki metabolički poremećaj koji uzrokuje defekt u normalnoj proizvodnji enzima zvanog flavin sa monooksigenazom 3|monooksigenaza 3 koja sadrži flavin (FMO3 ). Kada FMO3 ne radi ispravno ili ako se ne proizvodi dovoljno enzima, tijelo gubi sposobnost da pravilno pretvori trimetilamin (TMA) iz prekursornog spoja u varenju hrane u trimetilamin-oksid (TMAO), u procesu koji se zove N-oksidacija. Trimetilamin se tada nakuplja i oslobađa u znoju, urinu i dahu osobe, ispuštajući jak riblji miris ili jak tjelesni miris. Varijanta TMAU (sekundarna trimetilaminurija ili TMAU2) postoji tamo gdje nema genetičkog uzroka, ali se prekomjerno izlučuje TMA, vjerovatno zbog crijevne disbioze, promijenjenog metabolizma ili hormonskih uzroka.
Simptomi i znaci
Čini se da je ovo stanje češće kod žena nego kod muškaraca, iz nepoznatih razloga. Naučnici sumnjaju da ženski polni hormoni kao što su progesteron i estrogen pogoršavaju stanje. Prema nekoliko izvještaja, stanje se pogoršava oko puberteta. Kod žena, simptomi se mogu pogoršati neposredno prije i za vrijeme menstruacije, nakon uzimanja oralnih kontraceptiva i oko menopauze.
Čini se da miris varira u zavisnosti od mnogih poznatih faktora, uključujući ishranu, hormonske promjene, nivo stresa, količinu znoja, druge mirise u prostoru i čulo mirisa posmatrača.
Genetika
Čini se da se većina slučajeva trimetilaminurije nasljeđuje po autosomno recesivnom obrascu, što znači da su dvije kopije gena u svakoj ćeliji promijenjene. Roditelji osobe s autosomno recesivnim poremećajem su oboje nositelji jedne kopije izmijenjenog gena. Mogu imati blage simptome trimetilaminurije ili doživjeti privremene epizode tjelesnog mirisa poput ribe.
Mutacije u genu FMO3, koji se nalazi na dugom kraku hromosoma 1, uzrokuju trimetilaminuriju. FMO kodira enzim koji razgrađuje spojeve koja sadrže dušik iz ishrane, uključujući trimetilamin. Ove spojeve proizvode bakterije u crijevima dok probavljaju proteine iz jaja, mesa, soje i druge hrane. Normalno, enzim FMO3 pretvara trimetilaminski miris na ribu u trimetilamin N-oksid koji nema miris. Ako enzim nedostaje ili je njegova aktivnost smanjena zbog mutacije gena FMO3, trimetilamin se ne razgrađuje, već se umjesto toga nakuplja u tijelu. Kako se spoj oslobađa u znoju, urinu i dahu osobe, uzrokuje jak miris karakterističan za trimetilaminuriju.
Postoji više od 40 poznatih mutacija povezanih s TMAU. Gubitak funkcije mutacije, nonsens i misens mutacije su tri najčešće. Nonsen s i misens mutacije uzrokuju najteže fenotipove.
Iako mutacije FMO3 predstavljaju većinu poznatih slučajeva trimetilaminurije, neki slučajevi su uzrokovani drugim faktorima. Tjelesni miris sličan ribi može biti rezultat viška određenih proteina u ishrani ili povećanja broja bakterija u probavnom sistemu. Identificirano je nekoliko slučajeva ovog poremećaja kod odraslih s oštećenjem jetre uzrokovanim hepatitisom.
Godine 2007. proučavana je evolucija gena FMO3, uključujući evoluciju nekih mutacija povezanih sa TMAU.
Dijagnoza
An aliza urina za omjer trimetilamina i trimetilamin-oksida je standardni skrining test. Dostupan je test krvi za genetičku analizu. Istaknuti enzim koji sadrži flavin monooksigenazu 3, odgovoran za TMA N-oksigenaciju kodiran je genom "FMO3".
Lažno pozitivni rezultati mogu pojaviti se u sljedećim stanjima, gdje povišeni TMA može biti prisutan u urinu bez ikakvog osnovnog TMAU:
Sličan smrdljiv miris mokraće je također povezan s kolonizacijom urinarnog trakta bakterijom zvanom Aerococcus urinae, posebno kod djece.
Liječenje
Ne postoji poznat lijek ili tretman za ovaj poremećaj.
Metaboličke i kliničke manifestacije TMAU-a općenito se smatraju benignim, jer ne postoji pridružena disfunkcija organa. Ovo potvrđuje i činjenicu da lijekari često ne prepoznaju stanje, pogrešno dijagnosticiraju i mogu imati važne posljedice uključujući promašenu ili odloženu dijagnozu.
Pogođene osobe doživljavaju sram i neugodnost, ne uspijevaju održati odnose, izbjegavaju kontakt s ljudima koji komentiraju njihovo stanje, opsesivni su u prikrivanju mirisa higijenskim proizvodima, pa čak i pušenju. Aspekt neugodnog mirisa može imati ozbiljne i destruktivne efekte na školovanje, lični život, karijeru i odnose, što rezultira društvenom izolacijom, niskim samopoštovanjem, depresijom, paranojom u ponašanju i samoubistvom. Zakašnjela dijagnoza, tjelesni miris i nedostatak lijeka mogu dovesti do psihosocijalnih problema. Kada se sumnja ili se zna da se bolest javlja u porodici, genetičko testiranje može biti od pomoći u identifikaciji određenih osoba koje imaju ili nose gen za ovaj poremećaj.
Načini smanjenja mirisa ribe mogu uključivati:
Dodatno, najmanje jedno istraživanje sugerirao je da dnevni unos suplemenata aktivni ugalj i bakarnog hlorofilina može poboljšati kvalitet života osoba oboljelih od TMAU, pomažući njihovim tijelima da oksidiraju i pretvore TMA u "N"- bezmirisni oksidni (TMAO) metabolit. Učesnici studije iskusili su subjektivno smanjenje mirisa, kao i objektivno smanjenje TMA i povećanje koncentracije TMAO mjereno u njihovom urinu. Studija je pokazala da:
Svjetsko prvenstvo u nogometu 2006.
Svjetsko prvenstvo u nogometu - Njemačka 2006., službenog naziva 2006 FIFA World Cup Germany™, održano je od 9. juna do 9. jula 2006. godine u dvanaest njemačkih gradova. Organizator prvenstva bila je svjetska nogometna federacija FIFA, a ono je bila ukupno 18. završnica Svjetskog prvenstva u nogometu.
U kvalifikacijama za prvenstvo učestvovalo je ukupno 197 reprezentacija, a na samoj završnici prvenstva 32 reprezentacije koje su izborile mjesto u kvalifikacionim grupama. Od svih reprezentacija koje su se kvalificirale na završnicu prvenstva, samo se reprezentacija Njemačke izravno kvalificirala kao reprezentacija zemlje domaćina, a ovo prvenstvo razlikuje se od prijašnjih, po tome što se na njega prvak prethodnog prvenstva, reprezentacija Brazila, nije izravno kvalificirala na završnicu prvenstva već je morala igrati kvalifikacijske utakmice kao i sve ostale reprezentacije. U Njemačkoj su svoj prvi nastup na završnici Svjetskog prvenstva u nogometu ostvarile reprezentacije Angole, Gane, Obale Slonovače, Toga, Trinidada i Tobaga te Ukrajine.
Stadioni
Dvanaest stadiona je izabrano da ugosti utakmice svjetskog prvenstva. Mnogi stadioni su imali druga imena, jer FIFA zabranjuje sponzorska imena stadiona tokom takmičenja osim ukoliko je sponzor stadiona također službeni sponzor FIFA-e. Na primjer, Allianz Arena u Münchenu se tokom prvenstva zvala FIFA WM-Stadion München, te su čak slova kompanije Allianz na stadionu bila odstranjena ili prekrivena. Neki od stadiona su također imali manji kapacitet za svjetsko prvenstvo nego inače, jer FIFA-ine regulacije zabranjuju stajaći prostor; bez obzira, to nije predstavljalo problem jer je nekoliko stadiona imalo oznaku UEFA-inih pet zvjezdica. Stadioni u Berlinu, Münchenu, Dortmundu i Stuttgartu su ugostili po šest utakmica, dok su ostali stadioni ugostili po pet.
Kampovi reprezentacija
32 reprezentacije su koristile bazne kampove za boravak i treniranje prije početka i tokom trajanja svjetskog prvenstva. FIFA je objavila lokacije baznih kampova svih reprezentacija.
Grupe
Osam nosioca žrijeba za turnir 2006. objavljeno je 6. decembra 2005. Nosioci žrijeba čine šešir A. Šešir B sadrži nenosioce iz Južne Amerike, Afrike i Okeanije; Šešir C je sadržao osam od devet preostalih evropskih ekipa, bez Srbije i Crne Gore. Šešir D sadržao je nenosioce koji dolaze iz regija CONCACAF i Azije. Srbija i Crna Gora se nalazila u posebnom šeširu: ovo je učinjeno kako bi se osiguralo da ni jedna grupa ne sadrži više od tri evropske ekipe. Prvo je Srbija i Crna Gora izvučena, nakon čega su izvučena tri nenosioca iz neevropskih nacija, Argentine, Brazila i Meksika.
Prije izvlačenja je određeno da Njemačka, kao domaćin, bude smještena u grupu A, kako bi se znali stadioni grupne faze prije izvlačenja. FIFA je također objavila unaprijed da će Brazil (branilac titule) biti smješten u grupu F.
Žrijeb je održan 9. decembra 2005. i tada je određen redoslijed igranja utakmica. Nakon završenog žrijebanja, komentatori su naznačili da je grupa C izgledala kao grupa smrti, dok su drugi bili mišljenja da je to grupa E.
Pravila
Prva runda, ili grupna faza, se sastoji od 32 ekipe koje se podijeljene u 8 grupa sa po četiri ekipe. Svaka grupa se igra po Bergerovom sistemu od po tri utakmice, gdje je svaka ekipa odigrala jednu utakmicu protiv svake druge ekipe u grupi. Ekipe su dobile tri boda za pobjedu, jedan bod za izjednačen rezultat i bez bodova u slučaju poraza. Ekipe koje su završile na prva dva mjesta u grupi su se kvalifikovale za osminu finala.
Kriteriji izjednačenosti
Ukoliko ekipe imaju isti broj bodova, poredane su po sljedećim uslovima:
U prvobitnoj verziji pravila za takmičenje, kriteriji izjednačenosti su bili poredani drugim redoslijedom, gdje su se međusobni rezultati nalazili ispred ukupne gol razlike. Ta pravila su promijenjena na gore navedeni spisak prije takmičenja, ali je starija verzija još uvijek bila dostupna na veb-sajtovima FIFA-e i UEFA-e, što je dovodilo do zabuna kod onih koji su htjeli utvrditi kriterije. Na kraju, samo dva para ekipa su bili izjednačeni na kraju grupne faze: Argentina i Holandija sa po 7 bodova u grupi C; Tunis i Saudijska Arabija sa po 1 bodom u grupi H. Obe izjednačenosti su riješene ukupnom gol razlikom. Također, u oba slučaja ekipe su odigrale izjadnačeno u međusobnom susretu, tako da redoslijed kriterija nije stvarao problem.
Grupna faza
thumb|upright=2.05| {{legend|#2b42a3|Prvaci}} {{legend|#34c0be|Drugoplasirani}} {{legend|#269c5a|Treće mjesto}} {{legend|#81c846|Četvrto mjesto}} {{legend|#e4e454|Četvrtfinala}} {{legend|#f4d4ac|Osnima finala}} {{legend|#b94954|Grupna faza}}
Sva vremena su po srednjoevropskom ljetnom računanju vremena (UTC+2).
U sljedećim tabelama:
Pripovijetka
Pripovijetka je posebna, moderna literarna forma kratke proze, čija je glavna osobina u jakoj kompresiji (zgušnjivanju) sadržaja.
Nastanci
Pripovijetke datiraju još iz perioda tradicija usmenog prenošenja koje su proizvele važne priče kao što su Homerova Ilijada i Odiseja. Ove priče su prenošene u ritmičnom, poetskom formatu, sa rimama kao olakšicom ljudima da zapamte sadržaj priče. Ove priče su izdjeljene u kraće dijelove, kako bi pripovjedaču bilo olakšano prenijeti ih iz dijelova. Bajke, koje su, ustvari, narodne priče sa eksplicitnom poukom, su po Herodotusu izumljene od strane grčkog roba imena Ezop, u 6. vijeku prije nove ere. Mnoge od tih priča su sačuvane i poznate i danas, kao Ezopove basne. Drugi davni oblik kratke priče, anegdote, bile su popularne u doba Rimskog carstva. Anegdote su funkcionisale kao vrsta parabole, kratka realistična priča koja ima pouku. Anegdote sačuvane iz tog perioda su kasnije sakupljene, u 13. ili 14. vijeku, u zbirci "Gesta Romanum". Smatra se da su se izvorima iz te knjige kasnije koristili Chaucer, Gower, Boccaccio, Shakespeare.
U Evropi, tradicija usmene predaje počinje da se pretvara u pisanu formu u ranom 14. vijeku, napoznatiji primjer su Chaucerove Kanterberijske priče i Boccacciov Dekameron. Obje knjige su komponovane od individualnih kratkih priča koje se dužinom i sadržajem razlikuju. U doba renesanse termin novela se koristio za kratku priču. Krajem 17. vijeka u Francuskoj se izdaju tradicionalne bajke (najpoznatija kolekcija je pripremljena od Charlesa Perraulta). Pojava Antoine Gallandovog prvog modernog prijevoda ''Hiljadu i jedne noći (1704.) ima jak uticaj na kratku priču 18. vijeka, npr. Voltaire, Diderot i drugi.
Moderna pripovijetka
Moderna pripovijetka kao vlastiti žanr nastala je u Italiji, u ranom 19. vijeku. Rani primjeri zbirki kratkih priča uključuju "Bajke" braće Grimm (1824-1826), Gogoljeve "Večeri na farmi blizu Dikanke" (1831-1832), Edgar Allan Poove "Priče groteske i arabeske"(1836), Nathaniel Hawthorneove "Dvaput ispričane priče"(1842). U kasnijem dijelu 19. vijeka, rast tržišta štampanih magazina i žurnala kreirao je jaku potražnju za kratkom pričom, između 3000 i 15000 riječi dužine. Među poznatim pričama iz ovog perioda je Okrug br. 6, Antona Čehova.
U prvoj polovini 20. vijeka, pojavljuju se kvalitetni časopisi, koji izdaju kratke priče. Potraživanja za kratkim pričama su ogromne, to je bila fantastična zarada, tako da su se mnogi slavni pisci bavili pisanjem za novine, kako bi platili neke svoje troškove, kao npr. Čehov ili F. Scott Fitzgerald.
Potraživanje za kratkim pričama doživjelo je sredinom 20. vijeka svoj maksimum, kada je, 1952. magazin Life štampao Hemingwayevu podugu pripovijetku (koja se više smatra novelom) "Starac i more". Izdanje sa ovom pričom prodano je u 5.300.000 primjeraka za samo dva dana. Od tada se broj magazina koji izdaju pripovijetke smanjuje.
Meksiko na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Meksiko na zimskim olimpijskim igrama 2014. u Sočiju, koje će se održati od 7. februara do 23. februara 2014. će predstavljati jedan takmičar u alpskom skijanju, koji je u protekloj sezoni ostvario kvotu za učestvovanje.
Poreč
Poreč ( ili ) grad je u Hrvatskoj, u Istarskoj županiji.
Meksiko na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Sportisti iz Meksika učestvuju po osmi put na Zimskim olimpijskim igrama. Na svečanom otvaranju zastavu Meksika nosio je alpski skijaš Hubertus von Hohenlohe.
Poreč
Historija
Tokom 2. stoljeća pne. rimski castrum podignut je na malom poluostrvu, na kojem danas stoji jezgra staroga grada. Za vrijeme vladavine cara Oktavijan Augusta u 1. stoljeću, castrum je službeno proglašen gradom i uključen u rimsku koloniju.
Meksiko na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
30p Alpsko skijanje
Na temelju rang lista Međunarodne skijaške federacije od 30. decembra 2013. sportaši iz Meksika obezbjedili su jedno mjesto za sudjelovanje na olimpijskim igrama.
Poreč
Historija
Nakon pada Rimskog carstva 476. godine, grad je potpao pod vlast Ostrogota, a nakon 539. bio je dio Bizantijskog Carstva kojim je u to vrijeme vladao car Justinijan I. Od 788. godine gradom su vladali Franci.