cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gari Kasparov
Haos i samovolja
FIDE, koja ima finansijske probleme, naglo je izmijenila sistem takmičenja; titula "prvak svijeta FIDE" izgubila je dosadašnji smisao. PCA je također zapala u probleme zbog međusobnog protivništva vrhunskih igrača, različitih interesa sponzora i pritiska FIDE. Kasparov, harizmatična osoba i odličan u odnosima s medijima i sponzorima, praktički sam donosi odluke, kao što je to činili svjetski prvaci u periodu 1886-1946. godine.
Početkom 1998. bilo je objavljeno da će Anand i Kramnik, drugi i treći na rating listi, igrati meč kandidata, nakon čega će pobjednik igrati meč protiv Kasparova. Pod pritiskom predsjednika FIDE Kiršana Iljužminova, Anand je odustao od meča. U PCA dolazi do raskola. Kasparov hitro raspušta tu organizaciju i uz pomoć španskog bogataša i šahovskog mecene Luisa Rentera osniva novu organizaciju World Chess Council (WCC). Za Anandovog zamjenika imenovan je Aleksej Širov; vrhunski igrač, koji je dobio špansko državljanstvo, što je svakako utjecalo na odluku.
Gubitak titule
Tek pet godina nakon prethodne odbrane titule, organiziran je meč u kojem je Kasparov branio titulu. Izazivač je ovog puta bio Kramnik. Sponzor i organizator bio je BrainGames Network (BGN). Igralo se opet 16 partija. Kramnik je razradio savršenu taktiku: od početka igra na "umrtvljenje" pozicije, izbjegava komplikacije u kojim Kasparov uživa i čeka da se protivnik "istrči". To je bila taktika koju je primjenjivao Karpov, ali Kramnik je imao više uspjeha. Kasparova je iznevjerila kreativnost: u 15 odigranih partija nije dobio nijednu. Kramnik je dobio dvije, 13 je bilo remi, i tako Kramnik postaje svjetski prvak.
Mečevi protiv računara
Kasparov je odigrao nekoliko značajnih mečeva protiv računarskih programa, koji su početkom prvog desetljeća postali toliko jaki da dobijaju većinu partija i protiv vodećih velemajstora. U februaru 1996. igrao je meč u šest partija protiv IBM-ovog računara Deep Blue. Izgubio je prvu partiju, ali zatim dobija tri partije uz dva remija.
U maju 1997. gubi meč protiv poboljšanje verzije Deep Bluea. Pri rezultatu 1-1 uz tri remija, izgubio je posljednju partiju nakon grube greške u otvaranju. Dugo vremena nakon tog meča Kasparov, a i drugi velemajstori, izražavali su sumnju da je IBM varao, tako što je neki velemajstor u tajnosti provjeravao poteze koje je računar izabrao. Programi, naime, računaju varijante stotinu miliona puta brže od čovjeka, ali ponekad se izgube u pozicijama gdje je potrebna dalekosežna strategija, pa ljudska intuicija nadvladava.
Deep Blue je bio poseban računar sastavljen do 50 PC-a, spojenih u cjelinu samo za ovu namjenu. Nakon toga takvi računari se više ne pojavljuju. Velikim napretkom snage računara, vrhunski šah sada igraju i programi koji rada na standardnim računarima.
U novembrz 2003. igrao je meč u četiri partije protiv programa X3D Fritz, koji je na osnovu prethodnih rezultata imao rating 2807. U meču su korišteni virtuelna tabla, 3D naočale i sistem za prepoznavanje glasa. Meč je završen neriješeno, 1:1 uz dva remija.
Ovaj program računa sto miliona poteza u sekundi, dok čak i svjetski prvak ne može računati više od dva poteza u sekundi. Nakon što su programeri unaprijedili igru šahovskih programa puno više nego što je to još 1980-ih izgledalo moguće, može se reći i da je Kasparov odbranio čast Homo sapiensa i demonstrirao zadivljujuću moć ljudske intuicije.
Historijska ocjena
Kada je Kasparov osvojio naslov svjetskog prvaka, Dražen Marović je zapisao:
IC 86
IC 86 (također poznat kao IRAS 01110-1630 i PGC 165316) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 606 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,70 (123 hiljade sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (53 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 2. septembra 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Svjetsko prvenstvo u košarci 1978.
Svjetsko prvenstvo u košarci 1978 je međunarodno košarkaško takmičenje održano u Filipinima od 1. do 14. oktobra 1978. Rizal Memorial Coliseum u Manili i Araneta Coliseum u Quezon City (oba grada u Metro Manila), su bile dvorane prvenstva.
Kuna Pelješka
mini|280px|Kuna Pelješka, rimokatolička crkva Kuna Pelješka je naseljeno mjesto u sastavu općine Orebić, Dubrovačko-neretvanska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Dubrovnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Kuna Pelješka je imala 211 stanovnika.
Napomena: ''Od 1857. do 1961. iskazivano pod imenom Kuna.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Kuna Pelješka je imalo 292 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Muzika u srednjovjekovnoj Bosni
Razvoj muzike u Bosni i Hercegovini pripada manje poznatim sferama kulturnog života, naročito u najstarijim vremenima. Život starih Bosanaca se nije odvijao bez muzike, ali podaci o njenom upražnjavanju su oskudni. Tek u razvijenom srednjem vijeku podaci su konkretniji, ali i tada samo za povlaštene feudalne slojeve bosanskog društva.
Osnova za sagledavanje muzike nalazi se u naglom razvoju ritersko-dvorjanske kulture na dvorovima vladara i velmoža. U praćenju tih novih običaja i tokova evropske kulture koji su se primjenjivali i produbljivali u Bosni nalaze se i elementi muzičke kulture. Kao i njihovi savremenici u Evropi i bosanski vladari i velmože okružuju se na svojim dvorovima raznoraznim zabavljačima i umjetnicima radi zabave, razonode, ali i pokazivanja raskošnog šarenila koje nudi statusni izraz najuglednijih predstavnika. Pored inostranih muzičara i zabavljača pojavljuju se i domaći stvaraoci (frulaši, trubači, dobošari, lautaši, gajdaši i drugi) koji vremenom prerastaju u profesionalne predstavnike svoga umijeća i zanata. Muzičari djeluju putem družina, u ekipama koje zajedno sa glumcima i zabavljačima po ugovoru nastupaju kod bosanskih vladara i velikaša. Omiljeni su u vrijeme istaknutih proslava, kao što su rođenja nasljednika, krunisanja, vjenčanja, a i sastajanja susjednih velikaša pred kojima se i muzikom prezentira bogatstvo, status i ukus sredine.
Poznato je da su profesionalni muzičari dolazili iz Dubrovnika u Bosnu, ali i da su bosanski umjetnici odlazili u Dubrovnik, naročito u vrijeme tamošnje najveće proslave dana dubrovačkog zaštitnika svetoga Vlaha (na 3. februar).
Malo se zna o muzičkom stvaralaštvu kao dijelu liturgijskog obreda među različitim bosanskim vjerskim krugovima i među nižim društvenim slojevima stanovništva u Bosni. No, i oni su se oraspoložavali muzikom po narodnim običajima i uz svoje domaće umjetnike vješte frulama.
Joseph Goebbels
Joseph Paul Goebbels (29. oktobar 1897 – 1. maj 1945) bio je njemački propagandista i jedan od najuticajnih nacionalsocijalističkih političara. Rođen je u 29. oktobra 1897. godine u Rheydtu, u blizini Mönchengladbacha. Kada su sovjetske snage ušle u Berlin Goebbels je 1. maja 1945. godine, počinio samoubistvo. Njegovi dnevnici su jedni od najznačajnih historijskih dokumenata o vremenu nacističke vladavine u Njemačkoj do kraja Drugog svjetskog rata.
Djetinjstvo
Goebbels je rođen 1897. godine u Rheydtu, (danas dijelu Mönchengladbacha), kao treći sin Friedericha (1867-1929) i Marie Goebbels (rođ. Oldenhausen). Sa svojom braćom Konradom (1895-1949), Hansom (1893-1947), sestrama Elisabeth (1901-1915) i Mariom Katharinom (1910), odrastao je u tradicionalno rimokatoličkoj porodici. Otac mu je bio prokurist u fabrici, nakon što je mladost proveo u traženju posla, zarađujući kratkotrajnim dnevnim poslovima. Majka mu je bila holandskog porijekla i u mladosti radila kao sluškinja na seoskim gazdinstvima (njem.: Magd). Kako nikad nije dobro svladala njemački jezik, uglavnom je komunicirala u dijalektu i bila gotovo nepismena. Zbog svoje odanosti religiji nikada nije bila članica NSDAP, a nakon samoubistva Goebbelsa, odbila je preuzeti njegovu ostavštinu. Sa četiri godine obolio je od upale koštane srži, te mu se je desna podkoljenica deformirala, tako da je imao iskrivljeno stopalo (lat.: Pes equinovarus). Zbog svoje relativno male visine od 165 cm, bio je cilj propagadnih karikatura iz inostranstva i nazivan patuljkom, šepavcem i sl. (njem. Schrumpfgermane, Humpelstilzchen).
Politička karijera
Radikalizacija Goebbelsovih političkih pogleda započinje zauzimanjem Ruhrskog područja od strane francuskih i belgijskih trupa 1923. godine, kao i carinsko i političko otcjepljenje Rheinland područja. Goebbels je te političke odluke smatrao poniženjem Njemačke, te od tada dolazi do izražaja njegov antisemitizam. Već 1924. godine učlanjuje su u NSDAP. Iste godine piše eksperesionistički roman ''Michael. Ein deutsches Schicksal in Tagebuchblättern'', koji izdavača nalazi tek 1929. godine.
Gregor Strasser
Goebbels postaje privatni sekretar Gregora Strassera, njemačkog političara, jednog od učesnika Hitler-Ludendorff puča. Sa braćom Strasser izdaje 1925. godine Nacionalsocijalistička pisma (njem.:Nationalsozialistischen Briefe). Kritičari iz desnog krila NSDAP smatraju njegove govore komunističkim, te on zajedno sa braćom Strasser, Gregorom i Ottom svoje političke stavove vidi više u socijalizmu nego u nacionalsocijalizmu. Dolazi čak do ideje da bi Njemačka trebala proširti saradnju i stvoriti politički savez sa Sovjetskim Savezom i Lenjinom, koga je smatrao nacionalnim osloboditeljom Rusije. Također Njemačka se ne bi trebala boriti za kapitalizam, a on se čak izjašnjava kao njemački komunist. U ovo se vrijeme Goebbels službeno distancira iod Hitlera. Nedostatak Hitlerove politike on vidi u nepravilnim novčanim tokovima njemačke industrije. U to vrijeme zalaže se za jačanje političkog krila braće Strasser, te premještanje centrale NSDAP iz Münchena prema sjeveru Njemačke. Hitler bi po tom planu ostao počasni vođa partije, a vođe partije bi bili braća Strasser. Na zasjedanju u Bambergu 14. februara 1926. godine, Hitler pridobija Goebbelsa, pokazujući mu odlomke iz knjige Mein Kampf, koji se dotiču propagande i organizacije partije. Oduševljen Hitlerovim idejama, Hitler ga pridobija k sebi, te mu on od tada postaje vjerni saradnik.
Djelovanje u Berlinu
Nakon toga, Goebbels dobija mjesto gauleitera u NSDAP za oblast Berlin-Brandenburg. Šef propagande u partiji postaje Gregor Strasser. NSDAP u to vrijeme u Berlinu je bila loše organizirana, većinu su imali komunisti i socijaldemokrati. Goebbelsov cilj bio je jačanje partije kroz okupljanje novih članova. Organizirajući partijske mitinge u radničkim okruzima Berlina, u istim lokalima gdje su se održavali mitinzi komunista, plakate NSDAP sliče komunističkim, te obavezuje sve članove NSDAP na obavezno prisustvo na demonstracijama 11. februara 1927. godine kroz Wedding. Time provocira komuniste, koji demonstraciju smatraju provokacijom, te istog dana dolazi do sukoba sa komunistima, koji su namjeravali omesti demonstracije. Ulaskom u dvoranu, napadnuti su od pripadnika SA, koji su u rezervi očekivali napad komunista. Tokom sukuba Goebbels mirno ostaje na bini, a nakon što su nekoliko pripadnika SA ozlijeđeni, dovodi ih na binu, demonstrativno im pružajući ruku i u govoru optužuje komuniste za nasilje. Njegov retoristički talenat privlači nove članove, te se slijedeći dan bilježi 2.600 novih članova, a od toga 500 ih se želi priključiti odredima SA. Na jednom slijedećem mitingu 4. maja 1927. godine biva od strane SA, jedan svećenik ozlijeđen, te šef policije Berlina, zabranjuje NSDAP u Berlinu. Goebbels izlazi na naslovnim stranicama novina. Osnivanjem klubova u gradu, Goebbels izbjegava zabranu, te i dalje drži govore na organiziranim mitinzima. Ovakvo političko stanje Goebbels koristi za sebe, propagandnim trikovima, predstavlja se kao mučenik, krivotvorenim fotografijama, koje ga prikazuju vezanog, stiče sklonost javnosti. U novinskim člancima piše kako je proganjan od strane komunista. Žrtve u vlastitim redovima proglašava partijskim nacionalsocijalističkim mučenicima (njem. Blutzeuge ). U ovo vrijeme Goebbels se sukobljuje sa zamjenikom predsjednika berlinske policije Bernhardom Weißom, koji je pokušavao jakim policijskim intervencijama, spriječiti propagandne aktivnosti nacista. Zbog njegovog židovskog porijekla ga Goebbels naziva Isidor Weiß.
Časopis Der Angriff
Profesionalnom najavom plakatima, Goebbels uz financijsku pomoć partije (NSDAP), osniva 4. jula 1927. godine novine Der Angriff. U početku novine se prodaju na, samo malo prodajnih mjesta, što Goebbelsa čini nezadovoljnim, te pokušava proširiti prodajnu mrežu. Novine su zamišljene kao radničke novine, koje bi mase pokretale protiv izrabljivača. Za Gregora Strassera, izdavača Berliner Arbeiter-Zeitung, nove su novine, bile konkurencija njegovima, te dolazi čak do obračuna izmedu prodavača dviju novina. 29. oktobra 1927. godine ukida mu se zabrana nastupa i govora, te Goebbels pojačava aktivnost u Der Angriffu. Njegova se slika pojavljuje skoro na svakoj naslovnoj stranici, a novine služe uglavnom za obezvrjeđivanje i potcjenjivanje političkih protivnika. Nakon što od političkih protivnika biva nazvan viši (glavni) bandit (njem.: Oberbandit ), već na slijedećim plakatima, svoj govor najavljuje frazom: Večeras govori viši bandit Dr. Goebbels (njem.:Heute abend spricht Oberbandit Dr. Goebbels).
Šef propagande NSDAP
27. april 1930. godine Hitler ga proglašava za šefa propagande unutar NSDAP. Time počinje njegova karijera organizatora masovnih demonstracija, priredbi sa postrojenom gardom, zastavama, koji gotovo obavezno prate dolazak govornika na binu. Goebbels ne nastupa na svim govorima, uvodi govornike tzv. Reichsredner, koji su njega instruirani i kontrolirani. Shvatajući svoje mogućnosti manipuliranja masama, Goebbels je u razgovorima, kao i u svojim bilješkama iznosio čuđenje lakoćom i mogućnostima manipulisanja. Osim progadandnih akcija, poticao je i teror od strane odreda SA, koje je u svojim člancima označavao kao heroje. Smrt Horsta Wessela iskoristio je organiziranjem sahrane i držanja govora za stvaranje kulta ličnosti Horsta Wessela, za čiju je smrt okrivio komuniste.
Na izborima za skupštinu 1928. godine Goebbels je zajedno sa jedanaest predstavnika NSDAP izabran u parlament.
Izbori
mini|Goebbels (naprijed)sa Hermannom Göringom, snimak iz 1930. godine |mini|hochkant=0.8|Goebbels na mitingu SA, Berlin, 25. august 1934. godine mini|Hitler i Goebbels u UFA am 4. januar 1935. godine mini|Miting sa [[Benito Mussolini|Mussolinijem, Maifeld (Berlin), 28. septembar 1937. godine]] Za parlamentarne izbore 1930. godine Goebells je postavio cilj najmanje 40 izabranih predstavnika NSDAP. Na preko 6.000 propagandnih mitinga, nastupili su birani govornici, koji su prezentirani u novinama, plakatima, koje su preplavili državu. Rezultati, sa osvojenih 18% glasova, dodijelili su mjesto 107-ici predstavnika u parlamentu. Novac je počeo dolaziti od strane bogatih industrijalaca i Časopis Der Angriff počeo je izlaziti kao dnevnik. Politika tadašnjeg predsjednika vlade Heinricha Brüninga, kao i uticaj ekonomske krize, povećao je broj članova partije na preko milion. Raznim obećanjima biračima, koje će ostvariti ako nacisti dođu na vlast, pridobio je mnogobrojne birače. Mada često dvosmislenim izbornim obećanjima (npr. Najavio je smanjenje stanarine, ali i povećanje prihoda od najma stanova stanodavcima.), zadobio je većinu željenih glasova. Pobjeda na izborima nije donijela željenu prevlast, te se Goebbels okreće novim izborima, izborima za kancelara 1932. godine, gdje uspijeva zadobiti kandidaturu Adolfa Hitlera protiv Hindenburga. Na tim izborima i pored angažmana Goebbelsa, Hitler nije dobio potrebnu većinu, mada se čak i Goebbels osobno pojavio na tri predizborna mitinga. Hindenburg je dobio relativnu većinu u drugom krugu izbora. Goebbelsova namjera je da se u narednim izborima Hitler češće pojavljuje kao govornik, novinari pripadnici partije se instruiraju, o načinu izvještavanja javnih nastupa Adolfa Hitlera. Osim organizacije mitinga, Goebbels reaguje nasiljem i provokacijama, organizira sukobe izmedu komunista i nacionalsocijalista
Ministar propagande
13. marta 1933. godine Goebbels je proglašen ministrom narodnog obavještavanja i propagande. Pod kontrolom ovog ministarstva nalazile su se u to vrijeme literatura, štampa, umjetnost, pozorište, radio i film. Goebbelsu je već vrlo rano bilo jasna važnost radija, kao masovnog medija, nad kojim je u Njemačkoj još vlada Franz von Papena 1932. godine preuzela upravu. 1933. godine u cilju masovnog informisanja naroda predstavljen je i pušten u prodaju jednostavni radio prijemnik sa povoljnom cijenom od 36 Reichsmaraka, pod nazivom DKE38 kao skraćenica za Mali njemački prijemnik 38 (njem. Deutscher Kleinempfänger 1938). Film je takode korišten u propagandne svrhe. Mada su gotovo tri četvrtine snimljenih filmova bile komedije, producirani su filmovi sa antisemitskim sadržajem kao npr. Der ewige Jude i Jud Süß, na kojem je i sam Goeebels radio. Njegov uticaj širio se i na autore scenarija. 1937. godine uspio je primorati Alfreda Hugenberga za prodaju filmskog studija i firme Ufa, koja je prešla u državno vlasništvo. Od Goebbelsa osnovana kulturna komora (njem.: Reichskulturkammer), kontrolisala je pristup svim područjima kulture. Židovski su umjetnici postepeno protjerani iz svih oblasti, a njihova su djela na razne načine prisvajana i otimana. Organiziranjem izložbe „Entartete Kunst“, Goebbels je političkim dekretom prisvojio umjetnička djela poznatih židovskih umjetnika.
Goebbelsov odnos prema Židovima
Odnos Goebbelsa prema Židovima, razlikuje se vremenski, mada se u njegovim ranijim dnevnicima nalaze antižidovske izjave. U razdoblju prije preuzimanja vlasti od strane nacionalsocijalista, njegovi novinski članci pokatkad govore negativno o Židovima, mada postoje i njegove izjave o novinaru Theodor Wolffu, šefu redakcije Berliner Tageblatt, kojeg je kao novinara cijenio. U kasnijem razvoju, pogotovo nakon dolaska u Berlin, sukobom sa šefom berlinske policije, koga ironično naziva Isidor, te objavljivanjem 10 teza o Židovima, odnos prema Židovima, pretvara se u otvorenu mržnju. Kasnije odluke Hitlera o konačnom rješenju židovskog pitanja, kao i odluke Wansee konferencije, nadovezuju se na Goebbelsove stavove iz tridesetih godina. U svom dnevniku 27. marta 1942. godine napisao je:
Neki historičari, objašnjavaju ovakvo pisanje Goebbelsa, njegovim oportunističkom približavanju Hitleru, mada drugi njegovi radovi, članci u novinama, kao i dnevnički dijelovi, govore o jasnoj mržnji prema Židovima.
Kristalna noć
Inicijator novembarskih pogroma 1938. godine, nazvanih Kristalna noć smatra se Goebbels. 8. novembra na godišnjicu minhenskog puča, Goebbels je u svom govoru optužio Židove za ubistvo Ernst Eduard vom Ratha. U govoru je ukazao na već započete akcije nasilja u Magdeburg-Anhalt i Kurhessenu, te je naglasio da partija nema interesa za smirivanjem nemira. Akcije su širene preko regionalnih partijskih uprava i odreda SA, koji su imali za cilj, stvaranje nereda, koji bi trebali biti predstavljeni kao opravdani bijes naroda.
Drugi svjetski rat
Početak rata 1939. godine, Goebbels nije primio sa oduševljenjem. U strahu od gubitka rata, kao i nepopularnosti rata od strane širokih masa, izjavio je nakon ulaska Velike Britanije u rat:
Usprkos tome, Hitleru je javno ponudio svoju pomoć i podršku na svim poljima svog djelovanja.
Poskok
Poskok  je ujedno najveća, najotrovnija i najopasnija evropska otrovnica. Glava mu je srcolikog izgleda, s karakterističnim roščićem na vrhu nosa. Boja tijela varira u zavisnosti od prebivališta i ide od svijetlosive do crvenkastosmeđe. Vijugava leđna šara je kontinuirana i jasno izražena. Ženke narastu oko 60 cm, a mužjaci mogu narasti i do 100 cm. U nekih je populacija uočljiva razlika u boji između mužjaka i ženki. Mužjaci su pepeljastosivi, a ženke su najčešće smeđe, sivosmeđe ili crvenosmeđe. Na leđima se nalazi karakteristična "cik - cak" linija koja je u nekih primjeraka izlomljena, te čini rombove. Nije agresivan i ako se uznemirava počinje siktati i pokušava pobjeći.
Joseph Goebbels
Ratna propaganda
Odmah nakon početka rata, zakonskom je odredbom zabranio slušanje stranih radio stanica. Čak su i ministri u vladi, trebali posebno odobrenje za prijem programa stranih radio-stanica. Za neizvršavanje i nepoštibanje ove zakonske odredbe u ekstremnim slučajevima bile su predviđene i smrtne kazne. Od 1940. godine bio je izdavač novina Das Reich, koje su izlazile jednom sedmično. U člancima je, kao i partijskim sjednicama te javnim istupima, iskazivao svoju vjeru u konačnu pobjedu njemačkih trupa, kao i moralnu, vojnu kulturnu nadmoć njemačkog naroda.
Puč 20. jula 1944.
Smatra se da je za neuspjeh pokušaja vojnog puča 20. jula 1944. godine upravo Goebbels zaslužan. Major Otto Ernst Remer u operaciji nazvanoj Walküre, imao je zadatak uhapsiti Goebbelsa. Međutim zbog nesporazuma i Remerovog prvobitnog mišljenja da je Goebbels na strani pučista, Remer je nakon telefonskog razgovora sa Hitlerom, promijenio stranu, te preuzeo Hitlerovu naredbu o organizovanju hapšenja pučista. Kako su zbog propusta u organizaciji puča, telefonske linije ostale neprekinute, Goebbelsu je lako bilo stupiti u kontakt sa Hitlerom, te provoditi dalje akcije u cilju obavještavanja naroda o neuspjehu puča. Snimkom sa Hitlerovim glasom, emitovanom na državnom radiju, Goebbels je otklonio svaku sumnju u uspjehu puča.
Poskok
Ishrana
Poskok se hrani gušterima, sljepićima, malim miševima/glodavcima, zmijama i pticama. Zabilježeni su i slučajevi kanibalizma. Njegov snažan otrov može ubiti male kralješnjake za par sekundi.
Joseph Goebbels
Totalni rat
Usljed savezničkih bombardovanja njemačkih gradova, raslo je nazedovoljstvo stanovništa, ponajviše prema vlasti i nemogućnosti vojske da zaštiti gradove od uništavanja. Tako se, umjesto zaštite od bombardovanja, stanovništvu nudila pomoć u hrani, nužnom smještaju, te su se u propagadnim žurnalima težiste stavljalo na pomoć države ugroženom stanovništvu, a manje na stvarne uzroke. Nakon poraza u bitci za Staljingrad, te predaje njemačkih jedinica sovjetskim trupama 31. januara i 2. februara 1943. godine. Goebbels je pokušao verbalnim uljepšavanjem situacije, smanjiti intenzitet poraza. Vjerom u pobjedu, potrebu za solidarnošću, obračao se njemačkom narodu, ciljem da problematiku poraza preokrene u motiv za borbu protiv neprijatelja. U takvim govorima, došlo je spominjanja fraze Totalni rat, koju je Goebels kasnije često povezivao sa mržnjom prema neprijatelju i željom za konačnom pobjedom.
Poskok
Stanište i razmnožavanje
Poskok se sreće u svim krajevima BiH do visine od 2000 m/nv. Prebivališta su mu veoma različita, od suhih kamenjara do riječnih obala i šumskih proplanaka. Veći dio dana je izložen sunčevoj toploti. Kada je sunca manje, u proljeće i jesen, poskok je uglavnom aktivan danju. Ljeti, kada je danju vrlo vruće, poskoci postaju aktivniji u sumrak i noću.
Joseph Goebbels
Totalni rat
Na dan 31. januara i 2. februara 1943. u Trećem se rajhu širila vijest o predaji njemačkih snaga pred Staljingradom. Goebbels je naredio da se ova vijest objavi u većini njemačkih novina sa crnim okvirima, čime bi se predstavila tuga za gubitkom bitke. Poraz je Goebels propratio komentarima o preustrojavanju trupa, mada ovi verbalni eufemizmi ( npr.Frontbegradigung) nisu uspjeli u narodu promijeniti mišljenje o porazu i budućoj propasti režima. Time započinje proklamiranje revolta, poziv na solidanost i međusobno povjerenje sa vojnicima na frontu, te poziv na sveopću borbu protiv neprijatelja, ne samo bombardiranjem pogođenih građana, nego sveukupnog njemačkog naroda.
Poskok
Stanište i razmnožavanje
Pari se u proljeće, a u jesen ženka okoti 3 - 10 (ponekad i više) živih mladih.
Joseph Goebbels
Totalni rat
Kao i Hitler, Goebbels je bio uvjeren da je odluka o uspjehu ili neuspjehu historijskih događaja učinak, izgovorene riječi i njegovih političkih govora. Nakon što je poraz u Staljingradu, trebao podići retoričkim aktom u Njemačkoj, te time pojačati hrabrosti i nepokolebljiva odlučnost ponovne pobijede, odlučuje da poistovjećivanjem naroda i skupštine učvrsti vjeru u pobjedu, te pozivom na Totalni rat, aktivira mržnju i bijes naroda na mitinzima, te stvarajući raspoloženje u narodu, svim sredstvima obeća pobjedu nacističkih ideja u Evropi.
Poskok
Otrov
Često ga je potrebno jako isprovocirati da bi ugrizao. Ako, međutim, dođe do ugriza, potrebno je potražiti ljekarsku pomoć, jer je poskok jako otrovan. Prvi simptomi trovanja su bol i/ili oticanje ugriženog dijela tijela. Otok se javlja 2 - 3 minute nakon ugriza i brzo se širi. U velikih primjeraka zubi mogu biti i 1 cm dugi, pa otrov može biti unesen u mišić što ubrzava razvoj simptoma trovanja. Neliječeni ugriz ima često smrtni ishod.
Joseph Goebbels
Samoubistvo
mini|Goebbels čestita maloljetnim borcima u [[Laubanu (9. mart 1945)]] U aprilu 1945. godine Goebbels se nalazi zajedno sa porodicom u podzemnom bunkeru, koji se nalazio ispod sjedišta vladine zgrade. 21. aprila 1945. godine zadnji se put obratio javnost riječima:
Poskok
Otrov
Pošto se poskoci lako održavaju i razmnožavaju u zatočeništvu, oni se često koriste kao izvor otrova za proizvodnju antiseruma.
Breza (Polimlje)
Breza je značajna karavanska stanica i trg u Polimlju.
Smatra se da je srednjovjekovno naselje Breza u Polimlju današnja Breza u pljevaljskom kraju. Ona je smještena ispod visa Breza, između sela Mataruga i Kozice, a u blizini srednjovjekovnog grada Koznika. Breza je imala podgrađe Podbrezu.
Svoj razvoj Breza može da zahvali trgovačkom putu koji je iz Dubrovnika vodio u Prijepolje i Komorane. Kao i Polimlje i područje Breze postalo je bosansko 1373., poslije sloma srpskog oblasnog gospodara Nikole Altomanovića. Breza je pripadala posjedu roda Kosače.
Breza se prvi put pominje 1398. kroz dva primjera u vezi sa bosanskim robljem (de Briesa contrata Bosne; de Briesi partium Bossine). Breza je pomenuta i 1405. (de Isbriexa Bossine). Dvadesetih i tridesetih 15. vijeka Breza se pominje u tridesetak dokumenata koji se odnose na dubrovačku karavansku trgovinu. Breza je cilj brojnih karavana, što govori o razvijenom trgu na tom području i usputno mjesto kuda prolaze karavani do svojih daljnjih uporišta što pokazuje da se razvila iz karavanske stanice.
Oddish
Biološke karakteristike
Oddish sliči na malenu animiranu biljku. Tijelo mu je ljubičaste, plave ili crne boje, s dvije male nožice i crvenim očima. Iz vrha njegove glave raste 5 dugih listova.
Oddish je noćni Pokémon i radije koristi mjesečinu nego Sunčevu svjetlost radi fotosinteze. Tokom dana, Oddish izbjegava toplinu i svjetlost Sunca ukopavajući se u zemlju, ostavljajući na površini samo listove na njegovoj glavi. Na ovaj način prerušava se u biljku, krivo usmjeravajući njegove predatore.
Dok je zakopan, Oddish se hrani upijajući hranjive tvari iz zemlje koristeći svoje noge, za koje kažu da se privremeno pretvaraju u strukturu nalik korijenu samo radi ove svrhe.
Ako iko pokuša iščupati Oddisha iz zemlje vukući ga za lišće, Oddish će reagirati vrišteći jezovitim glasom. Ovo ponašanje nalikuje mitološkoj biljci, mandragori, iako Oddishovo vrištanje ne djeluje pogubno kao vrištanje mandragore.
Kada padne noć, izloženost mjesečini čini Oddisha aktivnijim. Počne se izvlačiti iz zemlje, i njegovi se ekstremiteti vraćaju natrag u oblik nogu. Tada se nastavlja kupati u mjesečini i raste, lutajući 300 metara uokolo raspršujući sjemenke kako bi širio svoju vrstu. S dolaskom zore, cijeli se ciklus ponavlja.
Oddish je jedini Pokémon čije se latinsko ime zna iz Pokédexa, a glasi Oddium Wanderus.
U videoigrama
Oddisha je veoma čest u mnogim igrama. U Pokémon Yellow može ga se pronaći Stazi 12, 13, 14, 15, 24 i 25, dok ga se u Pokémon Red može naći na svim navedenim Stazama, kao i Stazama 5, 6 i 7. Pokémon FireRed povećava njegovu dostupnost i na Šumu Bobica, Veznom Mostu, Rtu Brink i Vodenom Putu.
U Pokémon Silver i Gold, Oddisha se može pronaći na Stazama 5, 6, 24, 25 i Ilex Šumi.
U Pokémon Ruby, Sapphire i Emerald, Oddisha se može pronaći na Stazama 110, 117, 119, 120, 121, 123 i Safari Zoni.
Kao Elementarni Pokémon s još dva stupnja razvoja, Oddish ima prilično dobre statistike, posebno Special Attack. Uči mnoge tehnike koje uzrokuju status-efekte, kao i moćan Travnati napad Ples latica (Petal Dance). Iako bi mogao izdržati protiv mnogih Pokémona, Oddishovi evoluirani oblici Gloom, Vileplume i Bellossom češće se upotrebljavaju u borbama.
U animiranoj seriji
Oddish se u animiranoj seriji pojavljivao nekoliko puta, ali više-manje svaki put imao je sporednu ulogu. Oddish se često pojavljuje kao član neke grupe Travnatih Pokémona.
Línia evolutiva d'Oddish Seznam pokémonů (41-60) List of Pokémon (1–51) es:Anexo:Pokémon de la primera generación Luettelo Pokémon-lajeista (41–60) 포켓몬 목록 (041-060) Lista Pokémonów (41-60) Família de Oddish
Velika nagrada Bahreina
Velika nagrada Bahreina prvi se put održala 4. aprila 2004. godine na stazi koja je jedinstvena staza u svijetu, da je izgrađena u pustinji u Shakiru. Organizacija prve utrke je dobila nagradu FIA-e kao najbolje organizirani Grand Prix. Obilježja staze su ogromne izletne zone koje su kritikovane jer ne kažnjavaju vozačke greške, ali imaju svoj cilj, jer je staza jedna od najsigurnijih. Uz to, spriječavaju nanošenje pijeska na stazu. Staza se sastoji od nekoliko dugačkih pravaca, nakon kojih su spori zavoji, pa je imperativ imati dobre kočnice i veliku brzinu na pravcu. U prvoj utrci je pobijedio Michael Schumacher.
Višestruki pobjednici (konstruktori)
Podebljani konstruktori su i dalje aktivni u takmičenju Formule 1.
Višestruki pobjednici (motori)
Podebljani motori su i dalje aktivini u takmičenju Formule 1
NGC 1004
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Smuk
Smuk (Zamenis longissimus) je najveća bosanskohercegovačka zmija. Smuk je neotrovna zmija i može narasti i preko 2 m. Boja tijela je jednolična, sivkastosmeđa bez jasnih šara. Nalazimo ga po livadama i šumskim proplancima do 1500 m ali se može naći i u naseljenim mjestima.
Ishrana
Hrani se sitnijim sisarima i pticama.
Bijela Rudina
Bijela Rudina je naseljeno mjesto u opštini Bileća, Bosna i Hercegovina. Administrativno je dio Republike Srpske. Prema popisu stanovništva 2013. Bijela Rudina ima 92 stanovnika.
Geografija
Bijela Rudina je locirana u istočnoj Hercegovini. Nadmorska visina seoskog područja je 630 m. Na području Bijele Rudine se ukrštaju sredozemna i kontinentalno-planinska klima. Reljef je brdovit. Južno od Bijele Rudine nalazi se grad Bileća. Godine 1990. je održan prvi skup Salatića na Bijeloj Rudini.
Hapten
Jednom kada tijelo stvori antitijela na hapten-nosaču, aduktirani mali molekulski hapten se također može povezati s antitijelom, ali obično neće pokrenuti imunski odgovor; obično to može učiniti samo aditivni hapten-nosač. Ponekad je mala molekula haptena može čak i blokirati imunski odgovor na adukt hapten-nosača, sprečavajući adukt od vezanja antitijela, proces koji se zove haptenska inhibicija.
Mehanizmi odsustva imunskog odgovora mogu varirati i uključuju složene imunske procese, ali mogu uključivati odsutne ili nedovoljne signale kostimulacije iz antigen-prezentirajućih ćelija.
Hapteni su korišteni za proučavanje alergijskog kontaktnog dermatitisa (ACD) i mehanizama upalne bolesti crijeva (IBD) da induciraju autoimunske reakcije. Koncept haptena nastao je iz djela Karla Landsteinera koji je takođe započeo i upotrebu sintetskih haptena za proučavanje imunohemijskih fenomena.
Primjeri haptena
Prvi istraživani hapteni bili su anilin i njegovi karboksilni derivati (antranilna kiselina, 3-aminobenzojeva kiselina i p-aminobenzojeva kiselina). Dobro poznat primjer haptena je rushiol, toksin koji se nalazi u otrovnom bršljanu. Kad se apsorbira kroz kožu iz biljke, urushiol se, u ćelijama kože, podvrgava oksidaciji, kako bi nastao stvarni hapten, reaktivna molekula kinona, koji tada reagira s proteinima kože kako bi tvorio haptenske adukte. Obično prvo izlaganje izaziva samo senzibilizaciju, pri kojoj postoji proliferacija efektorskih T-ćelija. Nakon naknadne, druge izloženosti, proliferirane T-ćelije mogu se aktivirati, stvarajući imunsku reakciju koja stvara tipske plikove na izloženoj površini otrovnom bršljanu. Neki hapteni mogu izazvati autoimune bolesti. Primjer je hidralazin, lijek za snižavanje krvnog pritiska koji povremeno može proizvesti lijek (za lupus erythematosus) kod određenih osoba. Čini se da je to i mehanizam pomoću kojeg anestetički plin halotan može prouzrokovati opasni po život hepatitis, kao i mehanizam pomoću kojeg penicilin, lijek koji izaziva autoimunu hemolitku anemiju. Ostali hapten koji se najčešće koriste u molekulskoj biologiji uključuju primjenu floresceina, biotina, digoksigenina i dinitrophenola. Konačno, alergiju na nikl uzrokuju ioni nikla, metala koji prodiru u kožu i vežu se za proteine kože.
Haptenska konjugacija
Zbog svoje prirode i svojstava, aditivi haptena-nosača su bili od ključne važnosti u imunologiji. Oni su korišteni za procjenu svojstava specifičnih epitopa i antitijela. Važni su u pročišćavanju i proizvodnji monoklonskih antitijela. Također su od vitalnog značaja za razvoj osjetljivih kvantitativnih i kvalitativnih imunoloških analiza. Međutim, da bi se postigli najbolji i najpoželjniji rezultati potrebno je uzeti u obzir mnoge faktore u oblikovanju haptenih konjugata. Uključuju metod konjugacije haptena, vrstu korištenog nosača i gustoću haptena. Varijacije ovih faktora mogu dovesti do različitih snaga imunskog odgovora na novoformiranu antigenu determinantu.
Općenito, nosači proteina trebaju biti imunogeni i sadržavati dovoljno aminokiselinskih ostataka u reaktivnim bočnim lancima da se konjugiraju s haptenima. Ovisno o haptenima koji se koriste, drugi faktori u razmatranju proteinskih nosača mogu uključivati njihovu in vivo toksičnost, komercijalnu dostupnost i troškove.
Najčešći nosači uključuju serumski globulin, albumine, ovalbumin i mnoge druge. Iako se proteini uglavnom koriste za haptensku konjugaciju, takođe se mogu koristiti i sintetski polipeptidi poput poli-L-glutaminske kiseline, polisaharida i liposomi.
Metodi konjugacije haptena
Prilikom izbora prikladnog metoda za kontenzivno povezivanje, moraju se identificirati funkcionalne skupine na haptenu i njegovom nosaču. Ovisno o prisutnim grupama, može se primijeniti jedna od dvije glavne strategije: og metoda kontenzivne konjugacije je u tome što postoji automatizirana analiza uzorka i ispitivanje njegove interakcija može se odrediti u slobodnoj otopini. Ovaj metod konjugacije hapten-protein izuzetno je djelotvoran kod konjugata male gustoće epitopa, gdje je inače vrlo zahtjevna upotreba drugih metoda za određivanje njihove električne ili ionske pokretljivosti.
Inhibicija haptena
Inhibicija haptena ili „poluhaptena“ je inhibicija hipersenzitivnosti tipa III. Inhibirane molekule haptena vežu se sa antitijelima na tu molekulu bez izazivanja imunskog odgovora, ostavljajući manje antitela da se vežu za imunogeni adukt hapten-proteina. Primjer hapten inhibitora je dekstran 1, što je mali dio (1 kilodaltona) cijelog kompleksa dekstrana, koji je dovoljan za vezanje antitijela protiv dekstrana, ali nedovoljno za rezultira formiranjem imunskih kompleksa i rezultirajućih imunskih odgovora.
Lapis lazuli
mini|desno|200px|Lapis lazuli Lapis lazuli je u srednjem vijeku vrlo rijedak dragi kamen od kojeg se dobija plava boja zvana ultramarin. Lapis lazuli se svrstava u stijene, a ne u minerale, jer je sastavljen od više minerala.
Iako je bilo i drugih izvora, kao indigo, sač, bakar i dr, u srednjem vijeku najtraženije i najvrjednije plave boje bile su azur i ultramarin. Plava boja bila je izuzetno značajna u slikarstvu na različitim materijalima, tkanini, drvetu, zidu, ali i pri ukrašavanju knjiga. Azur se dobijao od minerala azurita, a ultramarin od minerala lapis lazulija.
Iz Bosne se izvozio azurit za spravljanje azura, a prema jednom podatku iz sredine 15. vijeka u Bosni se vadio i mineral lapis lazuli od kojeg je dobijan ultramarin (i koji se većinom uvozio iz Perzije u Evropu). Azurit se nalazio u rudnicima srebra, a za lapis lazuli je teško znati. I inače se nije nalazio u većim količinama.
Bjelouška
Bjelouška (Natrix natrix) je vrsta evropske neotrovne zmije. Zmija naraste do 1,10 m. Tijelo je tamnomaslinasto sa crnim tačkicama i upadljivim bijelim mrljama iza glave, dok je trbuh žućkastobijel. Vezana je za vodu i odlično pliva. U Bosni i Hercegovini brojna je na Lokvanjskom jezeru na Bjelašnici.
Ishrana
Hrani se tritonima, punoglavcima i insektima. Kao većina zmija donju čeljust može odvojiti od gornje pa može progutati cijeli pljen veći od njene glave. Najmilija hrana su joj ribe i žabe.
Marijanska brazda
mini|250px|Položaj Marijanske brazde
Brazde nastaju na granicama dviju tektonskih ploča, a Marijanska je nastala na mjestu gdje Pacifička ploča pada ispod Filipinske ploče. Njena najdublja tačka se nalazi u zapadnom dijelu Tihog okeana, prema jugu i istoku Marijanskih ostrvâ.
Pri dnu Marijanske brazde pritisak je više od hiljadu puta veći od standardnog atmosferskog pritiska na nivou mora.
Hrana
Hranu proučava posebna naučna disciplina - nauka o hrani. osim hrane čovjeku je potrebna i voda ( a prema definiciji hrane i voda je hrana), koju je čovjek u predindustrijskom društvu dobijao kroz namirnice biljnog porijekla (voće i povrće), a kako danas mnogi jedu nezdravo (jako malo voća i povrća) vodu je potrebno unositi samostalno.
Kad govorimo o hrani, često je dijelimo na hranu životinjskog i biljnog porijekla. So spada u posebnu grupu.
Proizvodnja hrane
U predindustrijskom društvu čovjek je hranu sam uzgajao, a ponekad i prodavao (tržnice postoje oduvijek), dok se danas proizvodnjom hrane bavi manji dio društva. Danas su razvijene:
Kontrola kvalitete
Kako nekonzervirana hrana podliježe kvarenju (što može dovesti do epidemija), razvijeni su sistemi kontrole kvalitete hrane, od proizvođača do mjesta kupnje, najpoznatiji je HACCP.
Nutritivne osobine hrane
mini|lijevo|Mesni proizvodi Prehrambene (nutritivne) knonstituente u voću i povrću možemo podijeliti u dvije osnovne grupe: U mikronutritijente iz voća i povrća danas se svrstavaju i ostale grupe spojeva grupa fitohemijskih tvari: antioksidansi, bioflavonoidi, fitoenzimi, fitohormoni, flavonoidi, izoflavini, piknogenoli, i sl. Tamnije i obojene vrste povrća i voća su bogatije sadržajem provitamina A (karotenoida) i flavonoida. U posljednje vrijeme ovi spojevi postaju sve više predmet izučavanja u pogledu njihovog uticaja na humani metabolizam i poboljšanje zdravlja. Makro i mikronutritienti voća i povrća su produkti metabolizma biljnih vrsta. To podrazumijeva da biljke proizvode hemijske komponente u toku svog metabolizma. Primarne komponente metabolizma biljaka su u stvari makrokonstituenti: ugljikohidrati, masnoce, proteini (nukleotidi i peptidi) i nastaju u tokom centralnog metabolizma biljaka. Sekundarni metaboliti nisu dio centralnog metabolizma biljaka ali imaju značajnu funkciju u zaštiti biljaka od bolesti i tzv. stresa izazvanog uvjetima okruženja a istovremenu igraju važnu ulogu u ljudskoj prehrani. Fiziološka potreba za hranom je potreba za sasvim određenim nutrijentima koji su sadržani u hrani. Nutritijenti su hemijski sastojci hrane, bitni za pravilno funkcionisanje tijela. Svaki nutritijent ima jednu ili više sljedećih funkcija:
Energetska funkcija hrane
Energetska funkcija podrazumijeva stvaranje izvora energije za metabolizam ili aktivnosti. Pri tome je različita energija koju oslobađaju ugljikohidrati, masnoće ili proteini. Ponekad je za svaki prehrambeni proizvod potrebno definirati energetsku vrijednost na deklaraciji proizvoda, a propisi određenih država (kao u SAD, a prema zahtjevima ministarstava FDA, USDA) to ponekad striktno nalažu. S tim u vezi preporučuje se proizvođačima definiranje veličine porcije. Glavni energetski izvor voća i povrća su ugljikohidrati, mada postoje neke vrste koje su bogate proteinima i masnoćama. Energija iz hrane dobija se metabolizmom masti, ugljikohidrata i bjelančevina, a iskazuje se u kilodžulima (kJ) ili u kilokalorijama (kcal). Prilikom preračunavanja iz jednih u druge jedinice primjenjuju se sljedeće vrijednosti: 1 kJ = 0.2388 kcal, a 1 kcal= 4.184 kJ. Treba voditi računa da kozumacija alkohola također doprinosi ukupnom unosu energije. Za izračunavanje energije koriste se tzv. "pretvorbeni faktori". To su prosječne vrijednosti dobivene sagorijevanjem (metaboliziranjem) bjelančevina, masti, ugljikohidrata i alkohola.
Voda u voću i povrću
Voda je glavni sastojak voća i povrća sa značajnom funkcionalnom ulogom pošto neposredno učestvuje u izgradnji biljnih tkiva, a istovremeno ima uticaja na odabir i primjenu metoda i postupaka konzerviranja. U odnosu na većinu namirnica, povrće i voće je najbogatije vodom. Povrće općenito sadrži 90-96% vode, dok voće normalno može sadržavati između 80 i 90%. Prisutna količina vode nalazi se vezana u raznim oblicima. Od načina vezanosti zavisi njena uloga u održavanju strukture kao i ponašanje i uticaj na izvođenje tehnoloških postupaka prerade. Voda u voću i povrću može biti slobodna i vezana, a to vezivanje može biti hidrataciono, osmotsko i mehaničko.
Oblici vode u biljnim ćelijama
Većina najvažnijih makromolekularnih sastojaka voća i povrća ima hidrofilne osobine, te vodu vezuje putem adsorpcije, gradeći pri tome hidrokoloide. Uslijed dipolnog karaktera oko molekule vode stvara se hidratni omotač. To se manifestira vezivanjem vode sa polarnim grupama, odnosno hidrofilnim grupama kao što su hidroksil, amino, karboksil i slične grupe. Voda koja se na taj način adsorbuje naziva se hidratna voda. Ova količina vode proporcionalna je ravnotežnom sadržaju vode, a zavisi od energije vezivanja molekula vode sa odgovarajućim makromolekularnim sastojcima kao što su želatin, škrob i sl. Osmotski način fizičko-hemijskog vezivanja vode svojstven je proteinskom ljepku brašna, pri čemu se zapaža jako bubrenje.
Mehaničko–fizikalno vezivanje vode
Tipično za ovu vrstu vezanosti vode u mnogim namirnicama je mogućnost njenog uklanjanja mehaničkim djelovanjima (na primjer presovanjem). Mehanički vezana voda pojavljuje se u više oblika i to kao:
Strukturalna voda je vezana od strane komplicirane unutrašnje strukture koloidnog sistema. U raznim namirnicama za koje je karakteristična gel-struktura voda je "zarobljena" tj. imobilizirana u potpunosti od strane prostorne konfiguracije stvorene od prisutnih suhih materija. Ovako se može objasniti kompaktan oblik i čvrsto stanje oguljenog krastavca uprkos visokom sadržaju vode (skoro 98%), a također i mnogih drugih vrsta povrća sa 80-95%, odnosno mesa sa preko 70% vode. Mikrokapilarna i makrokapilarna voda smještena je u kapilarima. Svojstveno za mikrokapilarnu vodu je činjenica da je pritisak zasićene vodene pare u mikrokapilari manji nego što je u okolnom prostoru. To dovodi do kapilarne kondenzacije vode čak i u slučajevima kada je relativni sadržaj vlage okoline niži od 100%. Makrokapilarna voda se nalazi u kapilarama gdje je pritisak zasićene vodene pare u kapilarama identičan sa pritiskom zasićene vodene pare iznad ravne vodene površine. Površinski vezana voda raspoređena je isključivo na spoljnim površinama. Ova voda je vezana čistom adhezijom, tj. nagomilavanjem na čvrstim česticama materija većih od pojedinačnih molekula. U odnosu na ostale načine vezivanja vode, ova veza je najslabija, tako da se voda može odstraniti bez teškoća, na primjer centrifugiranjem.
Slobodno ili vezano stanje vode u namirnicama od velikog je značaja i sa praktičnog stanovišta. Pod slobodnom vodom se podrazumijeva ona voda koja raspolaže punom sposobnošću rastvaranja. Adsorpciona voda je dijelom ograničena i u pogledu sposobnosti rastvaranja, i u pogledu svoje pokretljivosti. Strukturalna voda, međutim, ima praktično istu sposobnost rastvaranja kao i slobodna voda, uprkos svoje prilične imobiliziranosti. Voda u mikrokapilarama, makrokapilarama, kao i površinski vezana voda, po svojim karakteristikama i aktivnosti spadaju u kategoriju slobodne vode. Srazmjerno najviše slobodne vode sadrže tečne namirnice (voćni sokovi, mlijeko, vino). Količinski je sadržaj vode u namirnicama sa mnogo masti mali, ali je sva ta količina ili "slobodna" ili samo mehanički vezana. Najmanje slobodne vode imaju namirnice koje sadrže malo vode, a mnogo bjelančevina i ugljikohidrata (npr. sušeni proizvodi od povrća i voća, brašna i sl.).
NGC 6759
NGC 6759 (također poznat kao MCG 8-35-2 i PGC 62779) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 112 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 1,00 (33 hiljade sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (23 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Auguste Voigt u jula 1865. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Srbi
Srbi su južnoslavenski narod koji pretežno živi na Balkanu i Panonskoj niziji. U Srbiji čine oko 83,3% stanovništva, u Bosni i Hercegovini oko 30,77%, a u Crnoj Gori 28,73%. Navedene države imaju najveću koncentrciju srpskog stanovništva. Manji broj Srba živi u Hrvatskoj, Makedoniji, Sloveniji, Rumuniji, Albaniji i Mađarskoj, kao i u raznim zemljama u dijaspori.
Srbi su većinom pravoslavne vjeroispovjesti, većina ih govori srpskim jezikom koji pripada južnoslavenskoj grupi slavenskih jezika.
Etimologija
Naziv Srbi potiče od staroslavenskog oblika *sъrbъ. U srednjovjekovnim grčkim spisima spominje se kao Σέρβιοι, Σέρβλοι, a u starim srpskim spisima kao srъbinъ, srъblinъ. Naziv se očuvao u imenu oblasti Zribia (Majsen) koja se pominje kod Kosmasa. Kod Konstantina VII Porfirogenita naziv Σέρβιοι se odnosi na jedno južnoslavensko pleme. Oblik *sъrbъ se dovodi u vezu sa ruskim izrazom пасерб (posinak), sa ukrajinskim прісербіті (pridružiti se, priključiti se), sa staroindijskim sarbh- (tući, seći, ubiti), sa latinskim sero (sastavljati) i sa grčkim ειρω (nizati).
Jezik
Srbi govore srpskim jezikom. Srpski jezik je službeni jezik Srbije i jedan od tri službena jezika Bosne i Hercegovine te jedan od dva službena jezike sporne teritorije djelimično priznatog Kosova.
Murat V
mini|desno|Murat V Murat V ( 21. septembar 1840. - 29. august 1904.), osmanlijski sultan.
Murat V postaje sultan 30. maja 1876. godine poslije pobune koja svrgava njegovog rođaka Abdul Aziza. Pod pritiskom upravljanja državom ovaj sultan jednostavno nije izdržao i psihički se slomio. Smijenjen je zbog mentalne nesposobnosti samo 3 mjeseca kasnije.
Naslijedio ga je brat Abdul Hamid II 31. augusta 1876. godine. Ostatak života, sa zdravljem koje mu se sada kad je bio bez odgovornosti poboljšalo, on provodi mirno i umire prirodnom smrću.
Severin Freund
Severin Freund nekadašnji je njemački skijaš-skakač.
Karijera
U Kontinentalnom kupu debitirao je u decembru 2004 i u njemu je ostvario tri pobjede. Na Svjetskom juniorskom prvenstvu 2008. osvojio je zlatnu medalju u ekipnim skokovima. Debi u Svjetskom kupu imao je u decembru 2007. u švicarskom Engelbergu. Do sezone 2010/11. najbolji plasman bio mu je 12. mjesto u Sapporu iz januara 2010.
Dana 29. decembra iste godine zauzeo je šesto mjesto na prvoj stanici Novogodišnje turneje u Oberstdorfu, a 15. januara 2011. došao je i do prve pobjede u karijeri, također u Sapporu. U istoj sezoni osvojio je i svoju prvu medalju na nekom takmičenju, došavši do bronze u ekipnim skokovima na maloj skakaonici na SP-u 2011. u Oslu.