cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bakar (Hrvatska)
Grad Bakar
Napomena: ''Nastao iz stare općine Rijeka. Od 1857. do 1981. sadrži dio podataka općine Čavle, a u 1910., 1921., 1961.i 1971. dio podataka sadržan je u gradu Rijeci.''
Bakar (naseljeno mjesto)
Napomena: ''Sadrži podatke za bivše naselje Vitoševo koje je od 1857. do 1890. iskazivano kao naselje. U 2001. smanjeno izdvajanjem dijela naselja Bakar pod imenom Sveti Kuzam koje je postalo samostalno naselje u gradu Rijeci.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Bakar je imalo 1.853 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Božićni krastavac
Izgled
U Sjedinjenim Američkim Državama je božićni običaj objesiti božićni krastavac na božićno drvce skriven između grana. Zbog svoje zelene boje, krastavac nije tako lako uočiti. Osoba koja prva otkrije božićni krastavac dobit će dodatni dar. Proizvode se različite veličine kako bi se razina težine prilagodila dobi djece i veličini stabla.
Porijeklo
Porijeklo običaja nije poznato. U Sjedinjenim Američkim Državama ovaj se običaj opisuje kao stara njemačka tradicija. Međutim, u većini područja njemačkog govornog područja božićni krastavac nije poznat.
Prema institutu za istraživanje javnog mnijenja YouGov, 91% Nijemaca ispitanih 2016. izjavilo je da nije upoznato s običajem. Samo 2% izjavilo je da sami prakticiraju tradiciju. Ipak, katalog Lyra Fahrrad-Werke iz Prenzlaua u Brandenburgu iz 1909. godine u svom asortimanu ukrasa za božićno drvce nudi i božićni krastavac. Nejasno je mogu li božićni kiseli krastavci ,koji su se nedavno pojavili u zemljama njemačkog govornog područja potjecati iz gotovo zaboravljene lokalne tradicije ili su ih preuzeli iz Sjedinjenih Država.
Između ostalog, u Americi se proširio mit da tradicija seže do emigranta iz Kraljevine Bavarske po imenu John C. Lower (izvorno Hans Lauer). Po predanju je služio u Američkom građanskom ratu na strani sjevernih država, a nakon zarobljavanja u aprilu 1864. konačno je prebačen u logor za ratne zarobljenike Camp Sumter blizu Andersonvillea, koji je kasnije postao poznat po nehumanom postupanju prema zatvorenicima. Prema predanju, Lower je bio na rubu gladi na Badnjak i navodno je preživio samo zahvaljujući milosti čuvara, koji mu je dao jedan kiseli krastavac. Nakon završetka rata, Lower se navodno vratio svojoj porodici i od tada je uvijek kačio krastavac na božićno drvce u znak sjećanja na njegovo spašavanje. Tačno podrijetlo ove legende nije jasno, a također nisu poznati dokazi za autentičnost opisanih događaja.
Nu (slovo)
Nu (veliko Ν, malo ν) je 13. slovo Grčkog alfabeta. U grčkom sistemu označavanja brojeva ovaj karakter ima vrijednost 50. Njegov ekvivalent u Latinskom pismu je slovo N.
NGC 6196
NGC 6196 (također poznat kao IC 4615, MCG 6-36-58, PGC 58644 i UGC 10482) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 433 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 2,00 (252 hiljade sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (151 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 9. jula 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nu (slovo)
Malo slovo ν se koristi i kao simbol:
Junus-paša
Junus-paša bio je osmanlijski državnik, veliki vezir Osmanlijskog Carstva i bosanski sandžak-beg od 1513. do 1515, kad je smijenjen s položaja. Godine 1517. imenovan je velikim vezirom da bi 13. septembra iste godine bio pogubljen.
Vrijeme u kojem je Junus-paša obavljao visoke funkcije u Osmanlijskom Carstvu poznato je i kao vrijeme velikog bošnjačkog utjecaja na dvoru. tako da ne treba čuditi što su brojni Junus-pašini prethodnici i nasljednici na funkciji velikog vezira bili Bošnjaci.
Dok je bio bosanski sandžak-beg, osvojio je tvrđave Tijesnu i Sokol 1513, a sljedeće godine s bosanskom vojskom pridružio se osmanskoj vojsci u Anadoliji, gdje su nakon toga ratovali protiv Perzije.
Kao sandžak-beg Bosne, dao je sagraditi džamiju u Žepi. Iza sebe je ostavio brojne vakufe, od kojih je najpoznatiji njegova džamija, poznata i kao Kuršumlija, u Tarakliju u Anadoliji.
Mladen I Šubić
Mladen I Šubić Bribirski je bio jedan od najistaknutijih članova bribirske plemićke loze iz sjeverne Dalmacije na prijelazu iz 13. u 14. stoljeće. Bio je sin Stjepka II Šubića Bribirskog i mlađi brat moćnog hrvatskog bana Pavla I Šubića Bribirskog.
Philipp Melanchthon
Philipp Melanchton (Bretten, 16. mart 1497. - Wittenberg, 19. april 1560.), njemački reformator, teolog i filozof.
Mladen I Šubić
Historičari smatraju da je 1298. hrvatski ban Pavao, ne zna se da li milom ili silom, postao gospodar i u Bosni. Ovakav zaključak stvoren je na osnovu podataka jedne povelje od 7. aprila 1299. U njoj napuljski kralj Karlo II potvrđuje bosanskom knez Hrvatinu Stjepaniću″ i njegovu rodu dolnje kraje bosanske za sva vremena″. Tako je Pavao došao do Bosne i Donjih krajeva. Ali, Bosnu nije zadržao za sebe, nego ju je dao na upravu bratu Mladenu I, kojemu također podieli naslov bana bosanskoga«. Hrvatin je jedini bosanski velikaš koji je priznao Pavla, pa se s pravom sumnja da su Bribirci već tada imali pod svojom vlašću neki znatniji dio bosanske teritorije osim Donjih krajeva, gde je vrhovnu vlast priznao lokalni vlastelin knez Hrvatin Stjepanić.
Odnos Bribiraca i Hrvatinića jednak je odnosu ″između seniorske i vazalne porodice″, a tri međusobna ugovora znače ″postepeno proširivanje jemstva Hrvatinićima″. Nema izvornih podataka da su Bribirci ″skupo plaćali za priznavanje svoje vlasti u Bosni« i ostaloj bosanskoj vlasteli″, osim Hrvatinićima.
Pavao s čitavom obitelji u početku 1301. g.upriličio je sastanak u Skradinu sa knezom Hrvatinom. da bi od svoje strane nagradili »plemenitog muža Hrvatina, pokojnog Stjepana kneza Donjih krajeva Bosne«. Sačuvana je Pavlova »zavjernica« u kojoj naziva se »banus Croatorum pa se ne može zaključiti da ima vlast u Bosnom.,
U martu 1304. g.u Splitu dolazi do drugoga sastanka izmeu Bribiraca (Pavao, banus Croatorum i Mladin, banus bosnensis)i Hrvatina. Međutim, ni taj novi ugovor između Bribiraca i Hrvoja nije svjedočanstvo da je Mladin I zaista uspio potisnuti Stjepana I s banstva, iako su sukobi na Drini svršili u njegovu korist. U prilog takvoj pretpostavci mogla bi govoriti i činjenica da je iste 1304. godine Mladin I ubijen u Bosni u sukobu sa patarenima.
Šubići se sastaju 21. februara 1305. godine ponovno u crkvi sv. Marije u Skradinu da bi se iznova, u novom dogovoru, zakleli knezu Hrvatinu.
Naslijedio ga je nećak Mladen II Šubić, najstariji sin Pavla I.
Gurdži Mehmed-paša
Gurdži Mehmed-paša je porijeklom iz Kefe. Kada je smijenjen s položaja u Egiptu, dodijeljen mu je Bosanski ejalet. U vrijeme njegovog namjesnikovanja, u Bosni je harala epidemija kuge. U međuvremenu, Osmanska carevina je sklopila mir sa Austrijom 1606. godine, završivši s time rat koji je započeo još 1593. godine. Dok je Gurdži Mehmed-paša bio namjesnik Bosne, ništa se značajno nije dešavalo.
Weberov broj
Weberov broj je bezdimenzionalni broj u mehanici fluida koji je često koristan u analizi strujanja fluida gdje postoji granica između dva različita fluida, posebno za višefazna strujanja kod jako zakrivljenih površina. Ovaj broj može se predstaviti kao mjera relativne važnosti inercije fluida u poređenju sa njegovim površinskim naponom. Ova veličina je jako korisna u analiziranju strujanja tankih slojeva i formiranja kapljica i mjehurića.
Ostani / Ples nevjernih godina
Ostani / Ples nevjernih godina deveta je singl-ploča sarajevske pop-rok grupe Crvena jabuka. Objavila ga je zagrebačka izdavačka kuća Jugoton u julu 1989. Obje pjesme komponirao je gitarist Zlatko Arslanagić. Na A-strani singla je balada "Ostani" u kojoj dominira akustična gitara Zlatka Arslanagića. U ovoj pjesmi posebno su se istakli pjevač Dražen Žerić, Nikša Bratoš sa solom na akustičnoj gitari, te ostali muzičari ovog pop rok sastava njihovim kvalitetnim pratećim pjevanjem u refrenu. Muziku i tekst napisao je Zlatko Arslanagić. Na B-strani je pjesma "Ples nevjernih godina" urađena u plesnom pop rok stilu i za koju je tekst napisao Zlatko Arslanagić. Zanimljivost u pjesmi je violinski solo odsviran u stilu western muzike. Novi kvalitet u muziciranju Crvene jabuke donio je Nikša Bratoš na električnoj i akustičnoj gitari, koji je ujedno bio snimatelj i producent. Pjesme na ovoj singl ploči uvrštene su sa njihovog četvrtog albuma "Tamo gdje ljubav počinje" i predstavljaju nastavak uspješne serije ljubavnih pop rok pjesama koje su im donijele popularnost na prostorima bivše Jugoslavije kao i potvrdu statusa jednog od veoma značajnih sastava sarajevske škole pop roka iz druge polovine 1980-ih.
Weberov broj
Naziv je dobio po Moritzu Weberu (1871–1951), a može se pisati kao:
gdje je
Modifikovani Weberov broj,
jednak je omjeru kinetičke energije pri uradu i površinske energije,
i
Nordijska kombinacija na Zimskim olimpijskim igrama 2014 - mala skakaonica
Takmičenja u nordijskoj kombinaciji na ZOI 2014. u Sočiju na maloj skakakonici održano je u skakačkom centru Ruskije gorki (ili RusSki Gorki) u Krasnoj Poljani 12. februara.
Takmičenje na maloj skakaonici je održano u 13:30, a trka na 10 km u 16:00 po lokalnom vremenu. U ovoj disciplini su učestvovala 46 skijaša iz 15 zemalja.
Max Scheler
mini|desno|Max Scheler Max Scheler (München, 22. august 1874 - Frankfurt na Majni, 19. maj 1928) bio je njemački filozof. Bio je učenik R. Euckena, poslije, jedan od najistaknutijih predstavnika fenomenologijske škole E. Husserla, profesor u Kölnu i Frankfurtu. Husserlovu fenomenologijsku metodu prenio je na područja etike, filozofije kulture i religije, sociologije znanja itd., razvivši značajnu fenomenologiju zrenja bîti i vrjednota. Fenomenologija je za Schelera stav duhovnoga zrenja koje se treba razlikovati od običnoga promatranja zato što je predmet u aktu duhovnoga zrenja dat kao što on uistinu jest, a ne po svojim empirijskim datostima. Fenomenolog mora istupiti iz svoje svakidašnje životne situacije kako bi, oslobođen svih kontingentnih određenosti, mogao zahvatiti samu stvar u njezinoj bîti (fenomenologijska redukcija). Fenomen se tako konstituiše u području između predmetâ zrenja i čovjekovog stanja prilikom njihovog iskušavanja. Ta korelacija predmeta i svijesti daje samu stvar, odnosno njezinu bit. U svom glavnom djelu Formalizam u etici i materijalna etika vrednota (Der Formalismus in der Ethik und die materiale Wertethik, 1913) svoju etičku poziciju skicirao je razlikujući nauk o vrednotama, nauk o osobi i nauk o supripadnosti vrednota i osoba.
Utjecao je na razvoj savremene etike i aksiologije, a njegov utjecaj posebno je vidljiv u djelu N. Hartmanna. U svom glavnom djelu Formalizam u etici i Materijalna vrijednosna etika pobija Kantov formalizam.
Avber
Avber je naseljeno mjesto u sastavu općine Sežana, regija Obalno-kraška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Sežana.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Avber je imao 109 stanovnika.
NGC 4784
NGC 4784 (također poznat kao MCG -2-33-53 i PGC 43929) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 176 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 1,90 (98 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (21 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 25. marta 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bogić Bogićević
Bogić Bogićević (Ugljevik, 15. maj 1953) bosanskohercegovački je političar i član Predsjedništva SFRJ od 16. maja 1989. do septembra 1991. godine. Za člana Predsjedništva SFRJ izabran je referendumom građana Bosne i Hercegovine, 25. juna 1989. godine, između pet kandidata, te tako postao prvi, demokratski izabran član Predsjedništva SFRJ iz SR BiH. Pored toga obavljao je funkciju Predsjednika Saveznog savjeta za zaštitu ustavnog poretka.
Sudionik je historijske sjednice Predsjedništva SFRJ, održane 12. marta 1991. godine kada je ovaj organ odlučivao o uvođenju vanrednog stanja u SFRJ. Formalno, vojni vrh predlaže podizanje borbene gotovosti, ali je stvarni cilj bio uvesti vojnu upravu u Sloveniju i Hrvatsku te srušiti republička rukovodstva u Makedoniji i Bosni i Hercegovini.
Na iznenađenje pro-miloševićevskih članova Predsjedništva, iako i sam Srbin, Bogićevićev glas protiv, spriječio je vojnu intervenciju JNA. Iz tog perioda datira njegova izjava: Zbog svog čvrstog projugoslovenskog stava i zastupanja svih građana Socijalističke Republike Bosne i Hercegovine (SR BiH) bit će označen od Srpske demokratske stranke (SDS) da ne odražava mišljenje srpskog naroda. Kasnije je prestao da prima plaću kao član predsjedništva, šta će u intervjuu za Radio Slobodna Evropa ocijeniti kao kaznu jer je glasao protiv, te je zahvaljujući prijateljima opstao dok nije počeo da radi za SDP.
Rat u Sloveniji
Zajedno sa makedonskim članom Predsjedništva Vasilom Turpukovskim, bio je posrednik u pregovorima između slovenačke vlade i Vrhovne komande JNA o puštanju regruta i deblokadi kasarni tokom desetodnevnog rata koji se vodio između slovenačke Teritorijalne odbrane i JNA.
Rat u Bosni i Hercegovini
Ratni period 1992–1995. proveo je u Sarajevu. Bio je poslanik u Predstavničkom domu Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine, potpredsjednik Socijaldemokratske partije BiH, te predsjednik Olimpijskog komiteta Bosne i Hercegovine.
Poslijeratna aktivnost
Bogić je 2003. osnovao konsultantsko preduzeće Fides, koje se bavi istraživanjem tržišta. Danas živi i radi u Sarajevu.
Razno
Anketa novina Dani, koja je obavljena 1998. s ciljem da se ispita stanovništvo Sarajeva, Banja Luke i Zapadnog Mostara, došla je do rezultata da je Bogićević među najpopularnijim političarima u Zapadnom Mostaru i Sarajevu.
FK Sarajevo – sezona 2015/2016.
Sezona 2014/2015. je 16. sezona Sarajeva u Premijer ligi, odnosno 22. u prvoj nogometnoj ligi Bosne i Hercegovine.
Pregled sezone
''Ažurirano: 8. 4. 2016.''
Sastav FK Sarajevo u sezoni 2015/16.
Trenutni sastav: 20. septembar 2015.
Statistika igrača u sezoni 2015/16.
Ažurirano: 28. 2. 2016.
Disciplina igrača u sezoni 2015/16.
Ažurirano: 8. 4. 2016.
Novinarstvo
Novinarstvo je oblast komunikacionih nauka, profesija i vještina sakupljanja, pripreme, uređivanja i distribucije vijesti i medija u vezi, preko pamfleta, novina, časopisa, knjiga, radija, televizije, a u novije vrijeme i preko savremenih digitalnih komunikacija kao što je internet.
Novinarstvo je također proizvodnja i distribucija izvještaja o interakciji događaja, činjenica, ideja i ljudi koji su "vijesti dana" i koji obavještavaju društvo u barem određenoj mjeri. Riječ, imenica, odnosi se na zanimanje (profesionalno ili ne), metode prikupljanja informacija i organiziranje književnih stilova.
Pojam novinarstvo se u početku odnosio na prenošenje aktuelnih događaja široj publici, preko štampanih medija kao što su novine, ali sa razvojem novijih tehnologija, kao što su radio, televizija i internet, značenje pojma proširilo i danas podrazumjeva sve štampane, elektronske i digitalne medije preko kojih se prenose aktuelna dešavanja.
Odgovarajuća uloga novinarstva varira od zemlje do zemlje, kao i percepcije profesije i statusa koji iz toga proizilazi. U nekim zemljama, mediji su pod kontrolom vlade i nisu nezavisni. U drugim slučajevima, mediji su nezavisni od vlade i rade kao privatna industrija. Osim toga, zemlje mogu imati različite primjene zakona koji se bave slobodom govora, slobodom štampe, kao i slučajevima klevete i klevete.
Antika
Dok su publikacije koje su vijesti izvještavale širu javnost na standardizovan način počele da se pojavljuju tek u 17. vijeku i kasnije, vlade su još za vreme dinastije Han u Kini koristile redovno objavljivane biltene vijesti. Slična izdanja nastala su u Republici Veneciji u 16. vijeku. Ovi bilteni su, međutim, bili namijenjeni samo državnim službenicima, te stoga nisu bili novinarske vijesti u modernom smislu te riječi.
Rane moderne novine
Kako su se širile tehnologije masovnog štampanja kao što je štamparska mašina, osnovane su novine kako bi sve pismenijoj publici pružile vijesti. Prvi spomen privatnih novinskih izdavača u Kini datiraju iz kasne dinastije Ming 1582. godine.Relation aller Fürnemmen und gedenckwürdigen Historien Johanna Carolusa, objavljena 1605. godine u Strazburu, često se spominju kao prve novine u Evropi.
Sloboda štampe je formalno uspostavljena u Velikoj Britaniji 1695. godine, a Alan Rusbridger, bivši urednik The Guardiana, izjavio je: "licenciranje štampe u Britaniji je ukinuto 1695. Sjetite se kako su slobode koje su ovdje osvojene postale uzor za veći dio ostatak svijeta, i budite svjesni kako nas svijet još uvijek promatra da vidi kako štitimo te slobode." Prvi uspješni engleski dnevni list, Daily Courant, izlazio je od 1702. do 1735. godine. Dok su novinarska preduzeća pokrenuta kao privatni poduhvati u nekim regijama, kao što su Sveto Rimsko Carstvo i Britansko Carstvo, druge zemlje kao što su Francuska i Pruska zadržale su strožu kontrolu nad štampom, tretirajući je prvenstveno kao način vladine propagande i podvrgavajući je jednoobraznoj cenzuri. Druge vlade, kao što je Rusko carstvo, imale su još veće nepoverenje prema novinarskoj štampi i efektivno su zabranjivale novinarske publikacije sve do sredine 19. vijeka. Kako je izdavanje novina postajalo sve više ustaljena praksa, izdavači bi povećavali izdavanje na sedmičnu ili dnevnu stopu. Novine su bile više koncentrisane u gradovima koji su bili centri trgovine, kao što su Amsterdam, London i Berlin. Prve novine u Latinskoj Americi nastale su sredinom do kasnog 19. vijeka.
Novosti i revolucije 18. i 19. vijeka
Novine su imale značajnu ulogu u mobilisanju podrške javnosti u korist liberalnih revolucija kasnog 18. i 19. vijeka. U američkim kolonijama, novine su motivisale ljude na pobunu protiv britanske vladavine objavljivanjem pritužbi protiv britanske krune i ponovnim objavljivanjem pamfleta revolucionara kao što je Thomas Paine, dok su lojalističke publikacije motivirale podršku protiv američke revolucije. Novinske publikacije u Sjedinjenim Državama će ostati ponosno i javno pristrasne tokom cijelog 19. vijeka. U Francuskoj su političke novine nastale tokom Francuske revolucije, a L'Ami du peuple, koju je uređivao Jean-Paul Marat, igrala je posebno poznatu ulogu u zalaganju za prava revolucionarnih nižih klasa. Napoleon će ponovo uvesti stroge zakone o cenzuri 1800. godine, ali nakon njegove vladavine štampane publikacije će procvjetati i igrati važnu ulogu u političkoj kulturi. Kao dio revolucija 1848. godine, radikalne liberalne publikacije kao što su Rheinische Zeitung, Pesti Hírlap i Morgenbladet motivirale su ljude da svrgnu aristokratske vlade Centralne Evrope. Druge liberalne publikacije su imale umjereniju ulogu: Ruski bilten hvalio je Aleksandra II o ruskim liberalnim reformama u kasnom 19. vijeku i podržavao je povećanje političkih i ekonomskih sloboda za seljake, kao i uspostavljanje parlamentarnog sistema u Rusiji. Dalje na lijevoj strani, socijalističke i komunističke novine imale su široke sljedbenike u Francuskoj, Rusiji i Njemačkoj uprkos tome što su bile zabranjene od strane vlada.
Kina
Novinarstvo u Kini prije 1910. prvenstveno je služilo međunarodnoj zajednici. Zbacivanje starog imperijalnog režima 1911. dovelo je do porasta kineskog nacionalizma, okončanja cenzure i potražnje za profesionalnim novinarstvom širom zemlje. Svi veći gradovi su pokrenuli takve napore. Do kasnih 1920-ih, međutim, postojao je mnogo veći naglasak na reklamiranju i širenju tiraža, a mnogo manje zanimanja za onu vrstu zagovaračkog novinarstva koje je inspirisalo revolucionare.
Francuska
Pariške novine su uglavnom stagnirale nakon Prvog svjetskog rata; tiraž se povećao na šest miliona dnevno sa pet miliona 1910. godine. Najveća poslijeratna uspješna priča bila je Paris Soir; kojoj je nedostajala bilo kakva politička agenda i bila je posvećena pružanju mješavine senzacionalnog izvještavanja za pomoć cirkulaciji i ozbiljnih članaka za izgradnju prestiža. Do 1939. njegov tiraž je bio preko 1,7 miliona, duplo više od njegovog najbližeg rivala tabloida Le Petit Parisien. Pored svojih dnevnih novina, Paris Soir je sponzorisao veoma uspješan ženski časopis Marie-Claire. Još jedan magazin Match kreiran je po uzoru na fotoreporterstvo američkog magazina Life.
Velika Britanija
Do 1900. popularno novinarstvo u Britaniji usmjereno na najveću moguću publiku, uključujući radničku klasu, pokazalo se uspješnim i profitiralo je oglašavanjem. Alfred Harmsworth, 1. vojvova Northcliffea (1865–1922), "Više od bilo koga... oblikovao je modernu štampu. Razvoj koji je on uveo ili iskoristio ostaje centralni: širok sadržaj, iskorištavanje prihoda od reklama za subvencioniranje cijena, agresivan marketing, podređena regionalna tržišta, nezavisnost od partijske kontrole. Njegov Daily Mail držao je svjetski rekord u dnevnoj cirkulaciji do svoje smrti. Premijer Lord Salisbury je šaljivo rekao da su ga "napisali kancelarijski momci za kancelarijske momke".
Opisana kao "mjerka stoljeća", jer je nova novinarka The Daily Telegrapha 1939. godine Clare Hollingworth bila prva koja je izvijestila o izbijanju Drugog svjetskog rata. Dok je putovala iz Poljske u Njemačku, uočila je i prijavila njemačke snage nagomilane na poljskoj granici; Naslov Daily Telegrapha je glasio: "1.000 tenkova skupljeno na poljskoj granici"; tri dana kasnije bila je prva koja je prijavila Njemačku invaziju na Poljsku.
Tokom Drugog svjetskog rata, George Orwell je sedam godina radio kao novinar u The Observeru, a njegov urednik David Astor dao je svakom novom regrutu primjerak Orwellovog eseja Politika i engleski jezik” – kritika nejasnog, aljkavog jezika. Godine 2003. književni urednik u novinama Robert McCrum napisao je: "Čak i sada, to se citira u našoj knjizi stilova".
Indija
Prve novine u Indiji, Hicky's Bengal Gazette, objavljene su 29. januara 1780. Ovaj prvi napor u novinarstvu trajao je vrlo kratko, ali je bio značajan, jer je iznjedrio moderno novinarstvo u Indiji. Nakon Hickyjevih napora koji su morali biti ugašeni samo u roku od dvije godine od tiraža, nekoliko engleskih novina počelo je izlaziti nakon toga. Većina njih je imala tiraž od oko 400 i bili su sedmične novine koje su davale lične vijesti i reklame o raznim proizvodima. Kasnije, 1800-ih, engleske novine su pokrenuli indijski izdavači sa Indijcima koji govore engleski kao ciljnom publikom. Tokom te ere velike razlike u jeziku bile su glavni problem u omogućavanju nesmetane komunikacije među ljudima u zemlji. To je zato što su jedva poznavali jezike koji su preovladavali u drugim dijelovima ove ogromne zemlje. Međutim, engleski je postao lingua franca širom zemlje. Značajna među ovom vrstom je ona pod nazivom Bengal Gazette koju je pokrenuo Gangadhar Bhattacharyya 1816. godine.
Sjedinjene Američke Države
Krajem 19. i početkom 20. vijeka u Sjedinjenim Državama su se pojavila medijska carstva pod kontrolom osoba poput Williama Randolpha Hearsta i Josepha Pulitzera. Shvativši da bi mogli proširiti svoju publiku napuštanjem politički polariziranog sadržaja, čime su zarađivali više novca od reklama, američke novine su počele napuštati svoju stranačku politiku u korist manjeg političkog izvještavanja počevši oko 1900. godine. Novine ove ere prihvatile su senzacionalizirano izvještavanje i veće tipove i rasporede naslova, stil koji će postati nazvan "žuto novinarstvo". Izdavanje novina postalo je mnogo više profesionalizovano u ovoj eri, a pitanja kvaliteta pisanja i discipline u radnoj prostoriji doživjela su ogroman napredak. Ova era je vidjela uspostavljanje slobode štampe kao pravnu normu, jer je predsjednik Theodore Roosevelt pokušao, ali nije uspio, tužiti novine zbog izvještavanja o korupciji u njegovom rukovanju kupovinom Panamskog kanala. Ipak, kritičari primjećuju da, iako je sposobnost vlade da suzbije novinarski govor jako ograničena, koncentracija vlasništva u novinama (i općenito medijima) u rukama malog broja vlasnika privatnih preduzeća dovodi do drugih predrasuda u izvještavanju i autocenzure medija koja ide u prilog interesa korporacija i vlade.
Etika i standardi
Iako različiti postojeći kodeksi imaju neke razlike, većina njih ima zajedničke elemente uključujući principe – istinitosti, tačnosti, objektivnosti, nepristrasnosti, pravičnosti i javne odgovornosti – budući da se oni odnose na pribavljanje informacija vrijednih vijesti i njihovog naknadnog širenja javnosti.
Bill Kovach i Tom Rosenstiel predlažu nekoliko smjernica za novinare u svojoj knjizi The Elements of Journalism. Njihov stav je da je novinarstvu primarna lojalnost prema građanima i da su novinari zato obavezni da govore istinu i da moraju služiti kao nezavisni monitori moćnih pojedinaca i institucija u društvu. U tom smislu, suština novinarstva je da građanima pruži pouzdane informacije kroz disciplinu verifikacije.
Neki novinarski etički kodeksi, posebno evropski, također uključuju brigu o diskriminatornim referencama u vijestima na osnovu rase, vjere, seksualne orijentacije i fizičkih ili mentalnih invaliditeta. Parlamentarna skupština Savjeta Evrope usvojila je 1993. godine Rezoluciju 1003 o etici novinarstva kojom se novinarima preporučuje da poštuju pretpostavku nevinosti, posebno u slučajevima kojima su još uvijek sudski procesi u toku.
U Velikoj Britaniji, sve novine su vezane Kodeksom prakse Nezavisne organizacije za standarde štampe. Ovo uključuje tačke kao što su poštovanje privatnosti ljudi i osiguranje tačnosti. Međutim, Media Standards Trust je kritizirao Kodeks, tvrdeći da ga treba radikalno promijeniti kako bi se osiguralo povjerenje javnosti u novine.
Ovo je u oštroj suprotnosti s medijskom klimom prije 20. vijeka, gdje su medijskim tržištem dominirale manje novine i pamfletiri koji su obično imali otvorene i često radikalne ciljeve, bez pretpostavke ravnoteže ili objektivnosti.
Zbog pritiska na novinare da promptno i pred konkurencijom izvještavaju vijesti, činjenične greške se češće javljaju nego u pisanoj formi koja se proizvodi i montira pod manjim vremenskim pritiskom. Tako tipično izdanje velikih dnevnih novina može sadržati nekoliko ispravki članaka objavljenih prethodnog dana. Možda najpoznatija novinarska greška uzrokovana vremenskim pritiskom bilo je izdanje Chicago Daily Tribunea Deweyjem porazom Trumana, zasnovano na rezultatima prijevremenih izbora koji nisu predvidjeli stvarni rezultat američkih predsjedničkih izbora 1948. godine.
Etički kodeksi
Postoji preko 242 etička kodeksa u novinarstvu koji se razlikuju u različitim regijama svijeta. Etički kodeksi nastaju kroz interakciju različitih grupa ljudi kao što su javnost i sami novinari. Većina etičkih kodeksa služi kao reprezentacija ekonomskih i političkih uvjerenja društva u kojem je kodeks napisan. Uprkos činjenici da postoji niz etičkih kodeksa, neki od ključnih elemenata prisutnih u svim kodeksima su: ostati objektivan, pružiti istinu i biti pošten.
Novinarstvo nema univerzalni kodeks ponašanja; pojedinci nisu zakonski obavezni da poštuju određeni skup pravila kao što to čine doktori ili advokati. Bilo je diskusija za stvaranje univerzalnog kodeksa ponašanja u novinarstvu. Jedna sugestija se fokusira na postojanje tri zahtjeva za vjerodostojnost, opravdanu posljedicu i tvrdnju o ljudskosti. U okviru tvrdnje o kredibilitetu, od novinara se očekuje da javnosti pruže pouzdane i tačne informacije, i da dopuste javnosti da preispita prirodu informacija i njihovo sticanje. Druga tvrdnja o opravdanim posljedicama fokusira se na odmjeravanje koristi i štetnosti potencijalno štetne priče i postupanje u skladu s tim. Primjer opravdane posljedice je razotkrivanje profesionalca sa sumnjivim postupcima; s druge strane, postupati u okviru opravdanih posljedica znači saosećajno pisati o porodici u žalosti. Treća tvrdnja je tvrdnja humanosti koja kaže da novinari pišu za globalnu populaciju i stoga moraju služiti svima globalno u svom radu, izbjegavajući manju lojalnost državi, gradu itd.
NGC 7713A
NGC 7713A (također poznat kao ESO 347-30, MCG -6-51-10 i PGC 71912) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 138 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kipar. Najveći prečnik je 1,80 (72 hiljade sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (56 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Artviže
Geografija
Artviže se nalaze u Ćićarijskom Kras na masivu Brkini (ital. Birchini)) na 786,2 m n/v, 6 km sjeverno od Materije (na putu Rijeka-Trst). Istočno se nalaze Kozjane i Tatre, a udaljen je 10,2 kilometara od opštinskog središta.
Historija
U Habsburškoj Monarhiji Artviže je bila samostalna opština
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Sežana.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Artviže su imale 47 stanovnika.
NGC 3261
NGC 3261 (također poznat kao ESO 263-40, IRAS 10268-4423, MCG -7-22-15 i PGC 30868) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 118 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Jedro. Najveći prečnik je 3,50 (120 hiljada sg) a najmanji 2,8 uglovnih minuta (96 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 15. marta 1836. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Hugo od svetog Viktora
mini|desno|200px|Hugo od sv. Viktora Hugo Graf von Blankenburg (1096 ili 1078. - 1141.), nazvan '''Hugo od sv. Viktora''' po augustinskom samostanu St. Victoire blizu Pariza, čijom je čuvenom školom upravljao od 1133., bio je srednjovjekovni njemački filozof.
Hugo nije tipičan skolastički filozof, budući da se priklanja iracionalističko-mističnom smjeru bliskom sv. Bernardu iz Clairvauxa, na kojega je utjecao. Premda pretežito platoničar, te sljedbenik sv. Augustina i kršćanskog neoplatoničara Pseudodionizija Areopagitu, materiju ipak shvaća aristotelovski kao neuništivi sastojak stvarnosti unatoč svim promjenama. Razmatrajući odnos materije i duha, a posebno njihovo jedinstvo (unio) u čovjeku, ustvrđuje kako je sama mogućnost toga jedinstva nedostupna razumu koje svjedoči o Božijoj svemoći. Bog, dakle, uspijeva čak i povezati tako oprečna načela kao što su tijelo i duša - koliko god da su razmjerno bliski budući je duša najniža među duhovnim, a tijelo najviše među materijalnim stvarima.
U svojoj vrlo originalnoj teoriji spoznaje, koju pak drži tek putem prema mističnom životu, Hugo iznosi poznatiu tvrdnju o "tri oka", primjerena trima različitim predmetima. Mesnato oko spoznaje iskustveni, osjetilni svijet, ono umno dubine vlastita čovjekovog bitka, a ono treće svijet duha i, nadasve, samoga Boga. Riječ je zapravo o tri spoznajne moći, koje Hugo nazivlje cogitatio, meditatio i contemplatio. Ova posljednja priskrbljuje nam visio intellectualis, dohvaćajući čistim mističkim duhovnim zrenjem najvišu istinu o najvišoj zbiljnosti. Nadmoćna je nad pukim mišljenjem, svojstvenim razumu kojim, uz vjeru, inače operira skolastička filozofija.
Što se same terminologije tiče, neće nas daleko odvesti ako Hugovu terminologiju tumačimo strogo etimološki, jer sve tri riječi označavaju zapravo neku vrstu promatranja i mišljenja. Skladno smislu njegove ideje, međutim, pod kogitacijom imamo smatrati empirijsko-racionalnu spoznaju, meditacija je duševna introspekcija, a kontemplacija - mistična intuicija.
Hugovu je trojnu teoriju spoznaje prihvatio i njegov učenik Richard od sv. Viktora.
Djela u: Patrologia latina (Jean Paul Migne ed.), svezak CLXXV - CLXXVII (1844 - 1864).
Danil Harms
Daniil Harms (ru ski: Даниил Хармс; Sankt Petersburg 1905 - Lenjingrad 1942) Satiričar rane sovjetske ere, koristio je nadrealistički i apsurdni stil, virtuoz crno-humorno-groteskne parodije kanoniziranih žanrova i temeljnih poetičkih načela ruske, sovjetske i svjetske mimetičke tradicije. Rođen je kao Danil Ivanovič Juvačev (ruski: Даниил Иванович Ювачев), a pseudonim Harms je smislio u srednjoj školi. Koristio je i pseudonime Horms, Čarms, Šardam itd.
Harms nije stekao veliku slavu i većina njegovih djela je izdata u tajnosti kao samizdat. Osuđen je zbog antisovjetskog djelovanja i proveo je godinu dana u zatvoru u Kursku. Tokom okupacije Lenjingrada 1941. godine uhapšen je po drugi put zbog iskazivanja defetizma. Umro je od gladi u zatvoru 2. februara 1942. godine.
Leopold I, car Svetog Rimskog Carstva
Leopold I (9. juni 1640 – 5. maj 1705) bio je car Svetog Rimskog Carstva, kralj Njemačke, Ugarske, Hrvatske, Češke, te vladar ostalih habsburških posjeda. Kao mlađi sin Ferdinanda III, cara Svetog Rimskog carstva, i njegove prve supruge (ujedno i prve rodice), Marije Ane Austrijske, postao je nasljednik nakon smrti starijeg brata Ferdinanda. Njegova vladavina je poznata po sukobima sa Francuskom i Osmanlijskim carstvom.
Dolazak na vlast
Bio je predodređen za karijeru u Crkvi i dobro obrazovan. Međutim, iznenada je postao očev prijestolonasljednik 1654. godine, po smrti starijeg brata, koji je vladao kao ugarski kralj Ferdinand IV, od boginja.
Godine 1655. izabran je za ugarskog kralja, sljedeće godine za češkog kralja, a 1657. je postao i hrvatski kralj. U julu 1658. godine, skoro godinu dana poslije očeve smrti, konačno je izabran za cara Svetog Rimskog Carstva u Frankfurtu, uprkos nastojanjima kardinala Julesa Mazarina da ukloni Habsburgovce s prijestolja Svetog Rimskog Carstva.
Ratovi
mini|lijevo|Leopold I [[1667. godine.]] Iako je proveo veći dio svoje vladavine ratujući, Leopold nije volio ratove i nikada nije lično učestvovao u bici. Prvi rat je vodio sa Švedskom, kasnije i s Osmanskim Carstvom, a gotovo tokom cijele vladavine je bio u sukobu sa Francuskom. U Ugarskoj, vlastitom kraljevstvu, bio je prisiljen suzbijati pobune plemića. Posebno mnogo problema je imao u Ugarskoj, gdje su njegova nastojanja da suzbije protestantizam izazivala pobune velikih razmjera.
Od velike je važnosti i Leopoldovo sudjelovanje u Ratu za špansko naslijeđe, koji je uslijedio po smrti njegovog rođaka Karla II, španskog kralja iz dinastije Habsburg, 1700. godine. Godine 1703. svoje pretenzije na špansko prijestolje prepustio je mlađem sinu Karlu.
Leopold je bio religiozan rimokatolik. U svojim zemljama je protjerivao protestante i Jevreje; jedan distrikt Beča (Leopoldstadt) dobio je ime po njemu u znak zahvalnosti Austrijanaca za protjerivanje Jevreja iz tog dijela grada. Na njega su utjecali Isusovci, a bio je i veliki zagovornik protivreformacije.
Ostavštvina
Leopold je umro 5. maja 1705. Za života je uspio osigurati svojoj dinastiji zakonsko pravo na nasljeđivanje ugarske i hrvatske krune, odnosno automatske nasljeđivanje tih kruna od strane svojih muških potomaka u muškoj liniji. Sa svojim sinovima je potpisao i sporazum kojim je dogovorena da će, u slučaju izumiranja dinastije Habsburg u muškoj liniji, vlast nad habsburškim nasljednim posjedima naslijediti kćeri njegovog najstarijeg sina Josipa, a nakon njih i njihovog potomstva kćeri mlađeg sina Karla, a nakon njih i njihovog potomstva njegove vlastite kćeri.
Leopold je komponovao muziku i bio sponzor muzičara. Obogaćivao je muziku dvora zapošljavajući glasovite muzičare kao što su Antonio Bertali, Giovanni Bononcini, Johann Kaspar Kerll, Ferdinand Tobias Richter, Alessandro Poglietti, i Johann Fux. Među Leopoldovim preživjelim djelima su ona napisana u čast njegove prve supruge, carice Margarete Terezije, te djela stvorena za sahranu njegove druge supruge, carice Klaudije Felicije.
Brakovi i potomci
mini|desno|Leopoldova prva supruga, [[Margareta Terezija Kastiljska, bila je centralna figure slike Las Meninas, slikara Diega Velázqueza. Ima potomstva preko kćeri Marije Antonije.]]
Car Leopold I se ženio tri puta.
Njegova prva supruga bila je kastiljsko-aragonska infanta i austrijska nadvojvotkinja Margareta Terezija, kćerka njegove sestre Marijane i njegovog daidže, kastiljsko-aragonskog kralja Filipa IV. S njom je imao četvero djece:
Carica Margareta Terezija je umrla u 21. godini života. Njegova druga supruga bila je njegova rodica, nadvojvotkinja Klaudija Felicita Austro-Tirolska. Oženio ju je 15. oktobra 1673. godine. Rodila mu je dvije kćerke:
Carica Klaudija Felicija je umrla u 22. godini života. Iste godine je oženio Eleonoru Magdalenu Nojburšku, s kojom nije bio u tako bliskom srodstvu kao s prvim dvjema suprugama. S njom je imao desetero djece:
Damietta (guvernorat)
Guvernorat Damietta (arapski: محافظة دمياط) je jedan od 27 guvernorata Egipta. Nalazi se u sjevernom dijelu države, u delti rijeke Nil.
Guvernorat se prostire na površini od 1.029 km2 a prema podacima iz 2014. godine u njemu živi 1.300.815 stanovnika.
Glavni grad ove administrativne jedinice je Damietta.
Historija
Evropski krstaši su privremeno okupirale grad Damiettu u periodu između 1219. i 1221. godine tokom petog krstaškog rata. Tokom sedmog krstaškog rata, Memluci su pod vladavinom 4. egipatskog sultana porazili krstaše u bici kod Damiette nakon čega je propao još jedan pokušaj kršćana za osvajanjem muslimanskog svijeta.
Berićet džamija
Berićet džamija se nalazi u mostarskom naselju Jasenica.
Historija
Džamija je izgrađena 1975. godine. Srušile su ga snage HVO-a 11. maja 1993.
Trenutno stanje
Džamija je svečano otvorena uz prisustvo reisu-l-uleme dr. Mustafe ef. Cerića 11. maja 2008.
1200-te
Dekada 1200-tih je trajala od 1. januara 1200., do 31. decembra 1209. To je prva dekada 13. vijeka.
Univerzalna decimalna klasifikacija
Jedan od velikih i značajnih bibliotečko-bibliografskih klasifikacijskih sistema je UDK - Univerzalna decimalna klasifikacija. To je univerzalna shema koja nastoji obuhvatiti sva područja znanja. U našoj literaturi, o toj, u nas najrasprostranjenijoj klasifikaciji, nalazimo je najsažetije definiranu kao sveobuhvatan informacijski jezik za indeksiranje i pretraživanje, u obliku klasifikacijskog sistema sa decimalnim oznakama.
Historija i razvoj UDK
Univerzalna decimalna klasifikacija (UDK) je nastala na samom kraju 19. vijeka, kada je 1895. u Bruxellesu odlučeno da se za potrebe izrade svjetskog bibliografskog pregleda literature iz svih oblasti znanja prihvati decimalni sistem Melvil Deweya. Tvorcima ovoga sistema smatraju se dvojica belgijskih pravnika: Paul Otlet (1868-1944) i Henri La Fontaine (1853-1943).
Struktura UDK Glavne tablice Glavne grupe su:
Pomoćne tabele
Sadrže elemente koji su zajednički mnogim različitim predmetima. Mogu biti opće ili specijalne. Opće pomoćne tablice se mogu kombinirati sa svim skupinama glavnih tablica, pa se objavljuju kao posebna cjelina, dok su specijalne pomoće tablice vezane isključivo za određene stručne skupine unutar glavnih tablica, pa se stavljaju u okviru istih (oznaka: .0 ili –0/-9). Neke od pomoćnih tablica su:
Master reference file (MRF) SISTEM MRF BAZA
Zelinja Srednja
Zelinja Srednja je naseljeno mjesto u gradu Gradačcu, Bosna i Hercegovina.
Geografija
Zelinja Srednja je najzapadniji dio općine Gradačac, i od grada Gradačca je udaljena 17 kilometara. Naselje je smješteno između obronaka Mediđskog i Samar brda. Sastoji se od 7 zaseoka i to: Kamenjani, Rijeka, Habibovići, Samar, Seperovivći, Subašići i Mujkići. Kroz naselje protiče rijeka Zeljinka.
Kultura
U naselju se nalazi Osnovna škola i Dom kulture u kojem se nalaze čitaonica, sala za zabavu i drugi sadržaji.
Sport
Naselje je opremljeno malonogometnim poligonom sa rasvjetom i koševima za košarku. Od 2008. godine svakog ljeta igra se tradicionalna liga u malom nogometu.
Lojze Grozde
Blaženik Lojze Grozde (rođen kao Lojze Alojzij Grozde), (27. maj 1923., Zgornje Vodale, Slovenija - 1. januar 1943., Mirna, Slovenija) bio je slovenski pjesnik i mučenik.
Mladost
Lojze Grozde se rodio 27. maja 1923. u Zgornjim Vodalama u župi Tržišče kod Mokronoga na Dolenjskom (danas Slovenija; tada Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca), kao vanbračno dijete. Kad mu je bilo četiri godine, majka se udala i tamo je nije smio posjećivati. Kasnije, kad je Lojze napredovao u školi, očuh mu je postao pristupačniji. Tako je Lojzek, kako su ga zvali od milja, ostao u svojoj kući a za njega se brinula pobožna tetka Ivanka. Od nje je naučio zdrave pobožnosti i marljivosti. Ona se pobrinula, da je poslije četiri razreda narodne škole otišao studirati u gimnaziju u Ljubljanu, gdje je i ona otišla služiti. Dobrotvori su joj pomogli, da je Lojze mogao redovno pohađati školu. Stanovao je u katoličkom đačkom zavodu Marijanišče i posjećivao klasičnu gimnaziju, gdje je bio odličan đak. Među školskim drugovima se je isticao kao pjesnik i literat. Postao je član i kasnije vođa đačke Katoličke akcije i sarađivao je i u zavodskoj zajednici Marijine družbe. Zadnje godine gimnazijskog studija počeo je Drugi svjetski rat, kao i građanski rat, kad je "brat podigao svoju ruku na brata". Zbog toga su se prilike sve više zaoštravale, što ga je poticalo na tješnji odnos sa Euharistijskim Isusom. Svi znaci su pokazivali, da želi Lojze poći u bogosloviju. Nije se bavio politikom niti se je htio uključivati u neku stranku. Iz njegovih riječi i ponašanja može se zaključivati o njegovom miroljubivom stavu. On nije htio činiti pravde oružjem, nego obraćati grešnike uvjeravanjem, molitvom i žrtvom.
Mučeništvo
mini|Mirna na Dolenjskom - Slovenija
mini|Grob Lojzeta Grozdeta u Šentrupertu
Za vrijeme božićnog raspusta u osmom razredu gimnazije Grozde nije išao kući jer je tamo bilo sve više nasilja i posjete nisu bile jednostavne. Usprkos upozorenjima odlučio se na odlazak za Novu godinu 1943. Zamolio je za putnu dozvolu. Najprije se javio prijateju u Strugama. Na prvi petak, koji je pao te godine na 1. januara, bio je na misi u Cistercijanskom samostanu Stična, a zatim je pošao vozom iz Ivančne Gorice do Trebnjega. Tamo je saznao da vozom ne može dalje jer je pruga bila prekinuta. Htio je otići do Mirne pješice. Usput je prisjeo na neki voz. Kod prve kuće u Mirni morao je sići s voza jer ga je uhvatila partizanska straža te ga počela saslušavati. Kod njega su našli latinsku misnu knjižicu (do kraja 2. vatikanskog sabora se je u rimskom obredu upotrebljavao latinski jezik kod mise i u brevijaru), knjigu duhovnih pobuda Tome Kempenca Nasljeduj Krista i knjižicu o Majci Božijoj Fatimskoj. Odveli su ga u obližnju gostionicu te ga dalje saslušavali. Opasnost prilika pokazuje činjenica da su tri sata prije nego su uhvatili Grozdeta u Mirni streljali bogoslova Janeza Hočevara koji je za praznike htio obići svoje rođake u bližnjom Šentrupertu. U Grozdetu su tražili vojnog obavještajca; u njemu su vidjeli mladog čovjeka sa vjerskim uvjerenjem koje su oni prezirali i progonili. Među ljudima se brzo iza toga pronio glas o okrutnosti novogodišnjeg slavlja Tomšičeve partizanske brigade koja je zaposjela Mirnu.
NGC 1770
NGC 1770 (također poznat kao ESO 56-SC35) je otvoreno zvjezdano jato i emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 3. augusta 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Lojze Grozde
Nalaženje neistrunutog tijela
O mučenju ipak govori već prvi Grozdetov kratki životopisni sažetak. Slično također glavni životopisac Strle spominje, da leš nije bio pokopan i da je posebna komisija odmah poslije pronalaska ustanovila na njemu očite tragove zlostavljanja.
Dana 23. februar 1943. se djelimično otkrilo što se zapravo događalo s Grozdetom kojeg su usred noći mučili u Mirni. Školarci su brali u šumi visibabe i pronašli njegov leš. Na njemu su bili tragovi strašnog mučenja, a leš je bio neistrunut. Prevezli su ga u susjedni Šentrupert gdje je komisija načinila zapisnik.
Sahrana u Šentrupertu
Grozdetovo tijelo su zatim pokopali na šentrupertskom groblju; zbog opasnih prilika onih dana ga naime nije bilo moguće prevesti u domaću župu Tržišče. Vijest o mučenju i ubistvu nevinog studenta je među ljude unijela uzbunu te duboko potresla njegovu rodbinu, školske drugove i profesore, kao i poznanike i prijatelje. Grozdetov glavni mučitelj je točno četiri godine nakon toga, 1. januara 1947., počinio samoubistvo: navezao se autom pred lokomotivu.
Beatifikacija
mini|Za vrijeme Prvog slovenskog euharistijskog kongresa je proglašen blaženim Lojze Grozde
Pjesnik, koji naslućuje svoju smrt
Godine 1991. je izašla iz štampe neke vrste četvero-logija o Grozdetu sa naslovom Slovenski mučenec Lojze Grozde (Slovenski mučenik Alojzije Grozde). U njoj je najprije životopis, kojeg je vjerno prema izjavama mnogih svjedoka te iz vlastitih iskustava te uspomena napisao Lojzetov odgojitelj, koji ga je i najbolje poznavao, prefekt u zavodu Marijanišče, doktor Anton Strle. To je ponovnu štampu onog iz godine 1944., proširen sa ocjenama Kermaunera, kratkim uspomenama Pogačara i izborom pjesama, koje je pripremila historičarka Berta Golob. Nakon štampanja knjige »Mladec Kristusa Kralja« (Mladić Krista Kralja) su ga vlasti za pet godina zatvorile te mu pridodale još tri godine oduzimanja građanskih prava. Strle je strpljivo podnosio sudbinu, vrlo sličnu onoj, koja je skoro u isto vrijeme zadesila zagrebačkog nadbiskupa i kasnijeg kardinala Blaženog Alojzija Stepinca. U toj knjizi kasniji profesor dogmatike na Teološkom fakultetu u Ljubljani opisuje, "kako su Lojzeta boljele nesreće, koje su druga za drugom dolazile nad narod" za vrijeme (građanskog) rata. Ipak "malodušnost u Lojzetovu srcu nije imela mjesta." To pokazuje i pjesma "Bolni sonet" iz godine 1942.
Istina je doduše, da su smrt slutili također drugi pjesnici; na primjer Srečko Kosovel (1904-1926) kod Slovenaca, Đuro Sudeta (1903-1927) kod Hrvata ili Branko Radičević (1824–1853) kod Srba. Imamo takvih slutnji i kod velikih pjesnika ili pisaca drugih naroda: oni smrt nisu samo slutili, nego su mladi i umrli. Ipak se ovdje radi o očekivanju smrti, koju donosi bolest – a najčešće tada još neizlječiva tuberkuloza. U Grozdetovu slučaju pak se radi ne samo o slutnji smrti, nego o predviđanju (svoje) krvavo-nasilne i okrutne smrti. Kao da je slutio, da ga čeka sudbina slična mnogim žrtvama, među njima i onima, koje je poslije zadesila Bleiburška tragedija. Nevjerovatno su si slični sa Balantičem (1921-1943) u tamnoj slutnji, da smrt nije više daleko. U tome pak je Francetu Balantiču i Lojzetu Grozdetu još najbliži Ivan Goran Kovačić (1913-1943) Slično je slutio i opisivao svoju skoru i krvavu smrt Miklós Radnóti (1909-1944). Kao što je bilo Grozdetovo i Balantičevo djelo izdano tek posthumno, tako je bilo i sa Goranom (Jama), Brankom i Miklošem.