cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Segedinski mir
Edirne
U konačnim uslovima stajalo je da će Murat prognanom Brankoviću vratiti 24 srpska grada, uključujući i velike tvrđave Golubac i Smederevo. Murat se obavezao i da oslobodi dva Brankovićeva oslijepljena sina, Grgura i Stefana. Obnovljena srpska despotovina bila je vazal Osmanlijama, pa je morao da plaća danak i daje vojnu pomoć. Sa Mađarskom je uspostavljeno desetogodišnje primirje, a Vlad II Drakul, vojvoda Vlaške, više nije bio dužan da prisustvuje Muratovom dvoru, iako je i dalje morao da plaća danak. Nakon što se Murat zakleo da će poštovati ugovor, sporazum je poslan u Mađarsku sa Baltaoğluom Süleymanom i Grkom Vranasom na ratifikaciju Vladislavu, Hunyadiju i Brankoviću.
Politikanstvo
Uprkos pregovorima o sporazumu, planiranje krstaškog rata protiv Osmanlija se nastavilo. Općenito se pretpostavlja da je Vladislav do početka jula znao rezultate pregovora u Edirne. Ipak, 2. 7. 1444. godine, na nagovor kardinala Cesarinia, Vladislav je uvjerio svoje saveznike u svoju namjeru da predvodi krstaški rat izjavljujući da će se 15. 7. uputiti u Varad da okupi vojsku.
Krstaški rat bi dao legitimitet Vladislavu na prijestolje, a poljska frakcija je posebno željela provjeru njegovog prava da vlada nad trogodišnjim Ladislavom, zakonitim kraljem Ugarske. Također je bio prisiljen od strane uvjerljivog Cesarinia, koji je žarko vjerovao u krstaški rat. U vrijeme kada je kralj dao svoju izjavu, riječ o mirovnim pregovorima se proširila, što je izazvalo dodatni pritisak od strane prokrstaša, uključujući despota Konstantina XI, da se odreknu sporazuma. U međuvremenu, u Poljskoj je došlo do građanskog sukoba, a tamošnja frakcija je tražila da se vrati kako bi ih okončao. Protiv nastavka rata govorili su i gubici tokom prethodne zime.
Vladislav nije bio jedini koji je bio prisiljen. Pismo koje je napisao Ciriaco Pizzicolli 24. juna 1444. moli Hunjadija da ignoriše mir, navodeći da su Turci preplašeni "i da svoju vojsku pripremaju za povlačenje radije nego za bitku". Nastavio je objašnjavajući da će ugovor omogućiti Muratu "da se osveti za poraz koji mu je Hunijadi nanio u nedavnoj prošlosti" i da bi Mađarska i drugi kršćanski narodi trebali napasti Trakiju nakon što "(proglase) rat dostojan kršćanske religije ".
Branković je imao mnogo veći interes da se mirovni sporazum provede i tražio je Hunjadijevu podršku. Očekivalo se da će mu Srbija biti vraćena po ratifikaciji sporazuma, pa je podmitio Hunjadija obećavajući mu zemlju koju je držao u Mađarskoj. Dana 3. 7. 1444. vlast Világosvar je zauvek prenijeta na Hunijada. Otprilike u isto vrijeme, kao dodatno osiguranje, prebačeni su i posjedi Mukačevo, Baja Mare, Satu Mare, Debrecen i Böszörmény, a Hunijadi je postao najveći zemljoposjednik u Kraljevini.
Seged
Početkom avgusta u Seged su stigli osmanlijski ambasadori Baltaoglu i Vranas. Kardinal Cesarini je 4. 8. 1444. implementirao rješenje koje je pripremio za kralja. Sa Hunijadijem, baronima i prelatima Kraljevine Ugarske, Vladislav se svečano složio da će se "odreći bilo kakvih sporazuma, sadašnjih ili budućih, koje je sklopio ili je trebao sklopiti sa sultanom". Cesarini je pažljivo formulisao deklaraciju tako da se pregovori mogu nastaviti i da se sporazum i dalje može ratificirati zakletvom, bez otklanjanja mogućnosti krstaškog pohoda ili kršenja uslova sporazuma jer je zakletva poništena čak i prije nego što je data.
Uprkos Cesarinijevom rješenju, pregovori su trajali deset dana. Konačnom verzijom ugovora Srbija je ponovo uspostavljena kao tampon država i regulisan njen povratak Brankovićima, kao i povratak Albanije i svih ostalih osvojenih teritorija, uključujući 24 tvrđave, Ugarskoj. Osmanlije su također morale platiti odštetu od 100.000 zlatnih florina i osloboditi dva Brankovićeva sina. Ugarska je u međuvremenu pristala da neće napadati Bugarsku niti prelaziti Dunav, i uspostavljeno je primirje od 10 godina. Sumnja se i da je Branković, koji je sporazumom najviše dobio, vršio privatne pregovore sa Baltaogluom, ali rezultati nisu poznati. Sporazum je 15. 8. 1444. ratifikovan u Varadu uz zakletvu Hunijadija, kako za sebe tako i „u ime samog kralja i cijelog naroda Ugarskog“ i Brankovića.
Posljedice
22. 8. 1444., sedmicu dana nakon okončanja pregovora, Branković je ponovo zauzeo Srbiju. Tokom te sedmice, Vladislav je ponudio i tron Bugarske Hunijadiju, ako je bio spreman da se odrekne zakletve, što je i bio. Do sredine septembra, svi transferi, kako oni određeni sporazumom, tako i oni u pozadini pregovora, su završeni, što je omogućilo da krstaški rat postane primarni fokus Ugarske.
U međuvremenu, Osmanlijsko carstvo nije čulo za Cesarinijevo poništavanje sporazuma. Do kraja avgusta 1444. Karamanidi su pokoreni, ostavljajući Muratu utisak da su njegove granice sigurne. Očekivao je da će povoljni uslovi dati Segedinskim mirom i nagodbom sa İbrahimom II od Karamanida dati trajni mir. Ubrzo nakon pobjede nad Karamanidima, Murat je abdicirao u korist Mehmeda II, svog dvanaestogodišnjeg sina, s namjerom da se mirno povuče.
Muratova nada se nije ispunila. Do kraja septembra ugarske su pripreme za krstaški rat bile gotove, a pripreme njihovih saveznika su bile uveliko u toku. Mnoge ranije nezavisne osmanlijske rubne teritorije počele su da vraćaju svoju zemlju, a 20. 9. 1444. ugarska vojska je počela marširati južno od Segedina. Marš je prošao dobro za Ugare, što je navelo Osmanlije da opozovu Murata. 10. 11. 1444. godine, dvije vojske sukobile su se u bici kod Varne, kada su se Osmanlije borile pod Muratovim zastavom s prekršenim sporazumom zakovanim na nju. Krstaši su odlučno poraženi, a Vladislav ubijen. Ugarska je ponovo upala u građanski rat i uklanjanje prijetnje osmanlijskom balkanskom frontu omogućilo im je da koncentrišu snage za osvajanje Konstantinopolja (Istanbula) 1453. godine.
Kundići
Kundići su naseljeno mjesto u općini Travnik, Bosna i Hercegovina. Naselje Kundići je udaljeno od Travnika 4.6 km. Omeđeni su naseljima: Zlokići 1 km, Peševići 1.4 km. Reljef je pretežno brdovit.
Historija
Prvobitan naziv ovog sela bio je Đuboborci. Međutim, kako su se doseljavale familije s prezimenom Kundić, selo je dobilo ime Kundići.
Klima
Kundići imaju umjereno-kontinentalnu klimu. Prosječna ljetna temperatura je 25 °C, dok je prosječna zimska temperatura 5 °C.
Land art
mini|desno|300px|[[Robert Smithson, Spiral Jetty, 1970.]] Land art umjetnički pravac u savremenoj umjetnosti koji se razvijao šezdesetih godina 20. vijeka u Americi. Land art napušta galerije i razvija monumentalne projekte u slobodnom prostoru i time ukida granice između ljudskog stvaralaštva i prirode. U land artu materijal oblikovanja postaje prirodan ili industrijski izmjenjen pejzaž. U zabačenim, nenastanjenim predjelima svijeta umjetnici su kopali jame (Michael Heizer), vukli po zemlji duge linije kredom (Walter de Maria) ili slagali na gomilu komadiće kamenja (Robert Smithson). Ova prolazna dokumentacija čovjekovog prisustva u praznom prostoru je čin protesta protiv izvještaćenosti modernog svijeta, protiv estetike metala i protiv "utilitarizma umjetnosti".
Rugvica
Rugvica je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Zagrebačkoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Dugo Selo.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Rugvica je imala 7.871 stanovnika, od čega u samoj Rugvici 722.
Općina Rugvica
Napomena: Nastala iz stare općine Dugo Selo.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Rugvica je imalo 600 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Mezmerize
Mezmerize je četvrti studijski album američko-armenske grupe System of a Down, izdat 2005 godine.
Izdat je kao prvi dio dvostrukog albuma Mezmerize/Hypnotize. Album se nalazio na vrhu top liste Billboard 200, te je prodat u više od šest miliona primjeraka. Objavljeni su singlovi "Question!" i "B.Y.O.B." za koji su osvojili Grammy u kategoriji najbolje hard rock izvedbe.
Nevorići
Nevorići su naseljeno mjesto u općini Novo Goražde, Bosna i Hercegovina.
Donje Ljubinje
Donje Ljubinje je naselje Sredačke župe kod Prizrena.
Naselja su tipično zbijenog tipa. Kroz Donje Ljubinje protiče rijeka Ljubinska bistrica koja nastaje iz Slapske (koja je prepuna vodopada), Duečke i Pobenice.
Historija
U drugoj polovini 18. vijeka stanovništvo Ljubinja primilo je islam. Tokom osmanlijske vladavine mještanima Donjeg Ljubinja je glavno zanimanje bilo stočarstvo. U pomenutom periodu 6-7 domaćinstva su imala 70-150 svojih ovaca. Bilo je 17 katuna (bačila). Bez obzira na velike površine pod livadama (190 hektara) i 542 hektara pod pašnjacima i u ovom selu naglo je počeo opadati interes za stočarstvom u drugoj polovini 20. vijeka.
Pljačke stoke su jedan od od razloga gubljenja interesa za stočarstvom. Za vrijeme Kraljevine Jugoslavije je postavljena žandarmerijska stanica na mjestu zvanom Vardišta kako bi se brzo reagovalo na dolazak pljačkaša (uglavnom iz Albanije). U 20. vijeku veliki broj radno sposobnog stanovništva otišlo je u Grčku, Tursku, Rumuniju i SAD. Do Grčke se putovalo pješice 7-8 dana.
U centru sela je stara džamija koja je 1930. godine adaptirana dok je krajem 20. vijeka izgrađena i nova džamija sa minaretom. Godine 1926. otvorena je prva škola koja je radila sve dok nije 1930. izgrađena nova školska zgrada. Godine 1951. je učinjen pokušaj formiranja osmogodišnje škole, ali se od toga ubrzo odustalo. Ipak je 1962. pokrenuta osmogodišnja škola. Savremena zgrada osnovne škole je podignuta na mjestu dotadašnje zgrade osnovne škole.
Geografija
Koordinate
Stanovništvo
Ukupno: 3200 [Bošnjaci 100%]
Osanica (rijeka)
Osanica je rijeka u istočnoj Bosni i Hercegovini kod Goražda.
Geografija
Protječe kroz općine Goražde i Foča. Nastaje spajanjem Trudanjskog potoka i Trševina kod Žilića. Ulijeva se u Drinu ispod sela Bogatići, kod mjesta Osanica. Ukupna dužina toka iznosi 16,75 km, s visinskom razlikom 375 m i prosječnim padom 22,5 m/km.
Mini HE Osanica 4
Osnovne karakteristike:
Na Osanici je predviđena izgradnja pet malih hidroelektrana, od kojih su dvije akumulacijsko-derivacijskog tipa, s ukupnom snagom 3,5 MW i godišnjom proizvodnjom 13,482 MWh.
Kazimir Maljevič
Kazimir Severinovič Maljevič (ruski: Казимир Северинович Малевич; 23. februar 1879. - 15. maj 1935.) bio je ruski slikar i teoretičar umjetnosti čiji je pionirski rad duboko utjecao na razvoj apstraktne umjetnosti 20. stoljeća. Svojim konceptom suprematizma je nastojao razviti oblik izražavanja koji se odmakao dalje od svijeta prirodnih oblika (objektivnosti) i predmeta kako bi pristupio "nadmoći čistog osjećaja" i duhovnost. Maljevič se smatra dijelom ukrajinske avangarde zajedno sa Aleksandrom Arhipenkom, Vladimirom Tatlinom, Sonjom Delone, Aleksandrom Ekster i Davidom Burljukom.
Maljevič je slikao u različitim stilovima asimilirajući pokrete impresionizma, simbolizma, fovizma i kubizma. Pojednostavljujući svoj stil razvio je ključna djela koja se sastoje od čistih geometrijskih oblika i njihovih međusobnih odnosa. Nakon Oktobarske revolucije 1917. godine, Trocki je ohrabrio avangardne pokrete suprematizam i konstruktivizam. Od 1928. do 1930. godine predavao je na Kijevskom umjetničkom institutu sa Aleksandrom Bogomazovom, Viktorom Palmovom i Vladimirom Tatlinom. Početak represije protiv inteligencije prisilio je Maljeviča da se vrati u Sankt Peterburg. Tokom vladavine Josifa Staljina bio je zatvoren na dva meseca zbog sumnji koje je izazvao svojim putovanjem u Poljsku i Njemačku. Prisiljen je da napusti apstrakciju pa je slikao u reprezentativnom stilu. Njegova umjetnost je utjecala na savremenike poput Lazara Lisickog, Ljubov Popovu i Aleksandra Rodčenka, kao i na generacije kasnijih apstraktnih umjetnika poput Adolfa Reinhardta. Tokom devedesetih godina prošlog vijeka njegovi nasljednici su osporavali tvrdnje o vlasništvu muzeja nad mnogim njegovim djelima.
Eferding (okrug)
Okrug Eferding nalazi se u središnjem dijelu austrijske pokrajine Gornje Austrije.
Upravna podjela
mini|400px|Općine u okrugu Eferding Okrug se sastoji od ukupno 12 općina. Od toga je jedan grad i tri općine sa statusom Markt. Broj stanovnika u pojedinoj općini nalazi se u zagradi.
Kentaur
mini|Kentaur, [[rimska kopija grčkog originala iz 2. vijeka p. n. e.]]
Kentauri (grč. Κένταυροι, Kéntauroi)) bića su iz grčke mitologije. Kentaur je polukonj i polučovjek koji šeće šumama i voli samoću. Često ih prikazuju kao raskalašena i nagla bića. Jedini izuzetak je Hiron. Izvrsni su ratnici, a hrane se sirovim mesom.
Etimologija
Kentaursko grčko ime Κένταυρος, Kentauros moglo bi biti složenica od ken i tauros što znači probadajući bik, ali bi također moglo označavati i ubicu bikova.
Borba s Lapitancima
mini|[[Sebastiano Ricci: Borba Kentaura i Lapitanaca, 1715.]]
Kentauri su najpoznatiji zbog borbe s Lapitancima. Naime, htjeli su oteti Hipodamiju i ostale žene na dan njena vjenčanja s kraljom Piritom, Iksionovim sinom. Ondje je bio prisutan i Tezej, junak i osnivač gradova, koji je pomogao Piritu. Jedan lapitski junak, Kenej, koga oružje nije moglo raniti, bio je pretučen od Kentaura kamenjem i granama drveća. No, na kraju su Kentauri pobijeđeni i uništeni. Kao i Gigantomahija i Titanomahija, i ovaj je rat metafora borbe između civiliziranosti i barbarizma.
Zimske olimpijske igre 2014.
mini|desno|x00px|Lokacija borilišta na olimpijadi thumb|Olimpijska borilišta na planinama iznad Sočija (interaktivna mapa) XXII zimske olimpijske igre održane su od 7. do 23. februara 2014. u ruskom gradu Sočiju, na crnomorskoj obali.
Kentaur
Kentauri
mini|lijevo|150p|[[Heraklo i Nes, 7. vijek p. n. e.]]
Pjesnik Pindar iznosi da je Kentaurima otac bio Kentaur, sin lapitskog kralja Iksiona i kraljice Nefele, utjelovljenja oblaka. Poslije je mlađi naraštaj Kentaura izgubio svoju surovost te su se pridružili Dioniziovoj pratnji - Satirima.
Moguće je da su isprva Kentaurima smatrani Tesalijci koji su stalno jahali konje, a kasnije se ta metafora pretvorila u mit. Homer Kentaure naziva više zvijerima nego ljudima.
Zimske olimpijske igre 2014.
Zemlje učesnice
mini|center|600px|Zemlje učesnice ZOI-a 2014 (zelena boja); debitanti (plava boja) 1 - zbog suspenzije Indijskog olimpijskog komiteta u decembru 2012. zbog miješanja politike u proces izbora njegovih članova, indijski predstavnici na ceremoniji otvaranja prvobitno su marširali pod olimpijskom zastavom kao nezavisni takmičari; međutim, 11. februara 2014. suspenzija je ukinuta i Indijci su do kraja Igara ponovo mogli nastupati pod svojom zastavom ; ipak, Shiva Keshavan nastupao je kao nezavisni takmičar i registriran je kao takav budući da je ukidanje suspenzije uslijedilo nakon njegovog takmičenja, ali na ceremoniji zatvaranja dozvoljeno mu je da maršira pod indijskom zastavom
Kentaur
Kentauri
Najpoznatiji Kentauri bili su Nes, Hiron, Fol i Eurition koji su bili likovi u pričama o Heraklu.
Zimske olimpijske igre 2014.
Sportovi
Održano je 98 takmičenja iz 15 disciplina u 7 sportova. Brojevi u zagradama označavaju koliko je bilo takmičenja po disciplinama u kojima su podijeljene medalje.
Hiron
mini|Hiron poučava [[Ahileja sviranju lire, 65. - 79. ]]
Hiron (grč. Χείρων, Kheírôn = ruka) sin je Krona i okeanide Filire; Kentaur i odgajatelj mnogih grčkih junaka.
Mitologija
Kentauri su bili zloglasni kao nasilni i nekulturni pijanice. Za razliku od njih, Hiron je bio pravi kontrast, inteligentan, civiliziran i ljubazan. Bio je stručnjak za umjetnost, lov i medicinu, a također i proricanje. Bio je Okirojin otac, s nimfom Hariklom, a živio na gori Pelion.
Hiron je odgajao i poučavao brojne grčke junake i bogove - Asklepija, Aristeja, Ajanta, Tezeja, Ahileja, Jazona i Herakla. Imao je dar kojim je omogućio svojim učenicima da otkriju svoje najveće potencijale.
Hironova smrt
Bio je Kronov sin i Titan te nije mogao umrijeti. Ostao je posljednji Kentaur i želio je žrtvovati svoj život da bi omogućio čovječanstvu da koristi vatru. Budući da je bio besmrtan, Heraklo se dogovorio sa Zeusom da razmijeni Hironovu besmrtnost za život okovanog Prometeja.
Dok je Heraklo izvršavao svoj zadatak u kojem je trebao ubiti erimantskog vepra, večerao je s Folom. Heraklo je zatražio vina, a Fol mu je dao sveto Dionizovo vino koje je privuklo Kentaure prevođene Nesom koji su se skupili vani. Heraklo je na njih ispalio strijele, a oni su ih gađali kamenjem, drvećem i stijenama. Jedna je strijela, umočena u otrovnu Hidrinu krv, pogodila i Hirona. Hiron ju je izvukao iz tijela i upitao se kako tako mala strijela može uzrokovati toliko smrti i uništenja. U tom je trenutku umro, odrekao se svoje besmrtnosti, a bogovi su ga postavili kao sazviježđe Strijelca na nebu. U novije je vrijeme s njime poistovjećivano sazviježđe Kentaura.
Julia Bond
Julia Bond (26. februar 1987, Long Beach, Kalifornija) je bivša američka porno glumica i pjevačica.
NGC 289
NGC 289 (također poznat kao ESO 411-25, IRAS 00502-3128, MCG -5-3-10 i PGC 3089) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 75 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kipar. Najveći prečnik je 5,10 (111 hiljada sg) a najmanji 3,6 uglovnih minuta (79 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 27. septembra 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Julia Bond
U porno industriju se uključila 2005. godine, kada je napunila osamnaest godina.
Spisak nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine u Banjoj Luci (privremena lista)
Ovdje se nalaze svi nacionalni spomenici Bosne i Hercegovine na području Banja Luke.
Nevermind
Nevermind je drugi studijski album američke rok-grupe Nirvana. Objavljen je 24. septembra 1991. pod izdavačkom kućom DGC Records. Na albumu se nalaze neki od najpoznatijih singlova grupe: "Smells Like Teen Spirit", "Come as You Are", "In Bloom" i "Lithium". Pjesma "Smells Like Teen Spirit" jest ne samo najpoznatiji singl grupe nego i jedna od najpoznatijih rok-pjesama ikad. Ovaj album podigao je grunge na svjetski nivo, pa je pomogao popularizaciji ne samo Nirvane nego i drugih bendova iz Seattlea, kao što su Pearl Jam, Alice in Chains i Soundgarden. Prodano je oko 26 miliona kopija ovog albuma. Tokom snimanja albuma u bendu su bili sljedeći članovi: pjevač i gitarist Kurt Cobain, basist Krist Novoselić i bubnjar Dave Grohl. Sve pjesme napisao je Cobain.
Spisak pjesama
Napomene
Leksikografski zavod "Miroslav Krleža"
mini|desno|300px|Zgrada Leksikografskog zavoda Miroslav Krleža u ZagrebuLeksikografski zavod Miroslav Krleža u Zagrebu središnja je hrvatska leksikografska ustanova. Utemeljen je kao Leksikografski zavod FNRJ 05. 05. 1950. odlukom jugoslavenske vlade, 1962. preimenovan u Jugoslavenski leksikografski zavod, 1972. osnivačka su prava prenesena na Hrvatski sabor, 1991. uredbom Vlade RH dobio je sadašnje ime, a njegov ustroj i područje djelovanja uređeni su zakonom iz 2003. kojim je Zavod institucionaliziran kao javna ustanova u djelatnosti leksikografije i enciklopedike od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku.
Zavod je osnovan na inicijativu Miroslava Krleže koji je bio i njegov prvi direktor (do smrti 1981., od 1984. ustanova u nazivu nosi njegovo ime). Osnivanje Zavoda Krleža se mogao ostvariti u Zagrebu, gdje je već postojala jaka leksikografska tradicija i neposredno radno iskustvo na Hrvatskoj enciklopediji (1941–1945) čiji je glavni urednik Mate Ujević postao Krležinim pomoćnikom i preuzeo vođenje organizacijsko-stručnih poslova. Krleža je konceptualizirao i kao glavni urednik vodio specifični projekt Enciklopedije Jugoslavije (1. izdanje 1955–1971., 8 svezaka), Ujević je bio glavni urednik prve zavodske strukovne enciklopedije – Pomorske enciklopedije (1. izdanje 1954–1964., 8 svezaka), jedne od rijetkih takve vrste u svijetu, a rijetke i po sistemu i načinu obrade.
Od drugog desetljeća 21. st. uz rad na Hrvatskoj enciklopediji (od 2013. kao mrežno izdanje enciklopedija.hr) i Hrvatskom biografskom leksikonu kao temeljnim izdanjima, Zavod se posebno posvetio digitalizaciji štampanih enciklopedija, a među novijim izdanjima je Hrvatska tehnička enciklopedija u 4 sveska (2018–2022. izašla 2 sveska).
NGC 4995
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Atina (polis)
mini|Atina 431. p. n. e. Atina je bila jedan od najjačih polisa u Antičkoj Grčkoj. Svaki grčki grad ili polis bio je nezavisno središte kulturnog, političkog i trgovačkog života. Bio je okružen zidinama, imao je mjesto za zadnju odbranu akropolu, a na njoj su bili smješteni hramovi vrhovnih božanstava.
Akropola je svoj konačan oblik dobila u 5 vijeku p. n. e. za vrijeme vladavine jednog od najznačajnijih državnika Perikla. U njegovo doba Atina je postala demokratska republika. Bogatašima je nametnuo visoke poreze, a novac koristio za uređenje Atine, posebno Akropole. Tada su napravljena brojna veličanstvena dijela grčke umjetnosti. Stoga se razdoblje vladavine Perikla naziva “Zlatno doba” Atine. Tada su podignuti hramovi Partenon, Erehtion, hram božice Nike i svečani ulaz Propileje.
Partenon se nalazio na platou visokom oko 70 m. Predstavlja glavni akcent čitavog arhitektonskog sklopa. Vidi se iz velike udaljenosti, ali se gubi kad se penjemo na akropolu i ponovo se pojavljuje kad stupimo pred njega. Ulaz se nalazi s druge strane pa ga treba cijelog obići. Partenon je uzdužna građevina podijeljena na dva dijela cele i opistodoma. U predvorju Partenona se nalazi niski reljef koji prikazuje Pantenajske svečanosti. Taj reljef su izradili Fidija i njegovi učenici između 440. i 437 godine p. n. e.
Erehtion je sagrađen oko 421. godine p. n. e. Hram je bio podjeljen na nekoliko razina zbog kosog nagiba terena. Razine su spojene stepenicama. Razlika u visini između svetišta Atine i nekih drugih dijelova hrama bila je i do 3 m. Taj hram nije bio pravilnog oblika kao većina drugih hramova. U Erehtonu nalazilo se svetište Atene, Posejdona i Erehteja.
Svaki je grad imao i jedan trg agoru koji je služio za trgovačke djelatnosti, skupove, bila je administrativni i društveni centar. U agori se odvijao svakodnevni život.
Organizacija vlasti
Atina je po obliku vladavine uvijek bila republika, do Solonovih reformi je bila aristokratska, poslje je postala demokratska. U fazi aristokratske republike najvažniji organi vlasti su bili: devet arhonata i aeropaga. Obavljali su neke vrhovne upravne i vjerske funkcije kao kolegijalno tijelo.
Spisak sportskih klubova u Sarajevu
Spisak sportskih klubova u Sarajevu sadrži spisak aktivnih sportskih klubova koji egzistiraju u glavnom gradu Bosne i Hercegovine Sarajevu. Pod terminom Sarajevo podrazumjeva se Grad Sarajevo, s njegove četiri gradske općine, a ne Kanton Sarajevo.
Atina (polis)
Organizacija vlasti
Od Solonovih reformi pored postojećih organa vlasti se uvode novi demokratski organi državne vlasti: Eklezija, Bule, Helieja.
Spisak sportskih klubova u Sarajevu
Također, pojedinačno su navedeni i klubovi koji su dio nekog od sportskih društava.
Atina (polis)
Organizacija vlasti
Kolegijum Arhonata i Aeropag i dalje egzistiraju ali im opada značaj.
Eklezija- Narodna skupština od Periklovih reformi postaje najznačajniji organ vlasti, i u nju su ulazili svi punoljetni muškarci s navršenom 20 godinom. Žene, meteci i robovi nisu imali to pravo, pa je atinska demokratija bila ograničenog tipa. Zasjedala je jednom mjesečno, a razvitkom i 4 puta zbog povećanja uloge. U nadležnosti eklezije je bilo donošenje zakona, biranje funkcionera, suđenje za najvažnije delikte, i ostrakizam. Pravo zakonodavne incijative imao je svaki član Eklezije, državni organ ili funkcioneri. Također je Eklezija imenovala poslanike na strani, sklapala je saveze sa drugim  grčkim državicama, naređivala mobilizaciju, objavljivala je rat i sklapala mir. Imala je sudsku funciju u političkim deliktima kao i ostrakizam-protjerivanje iz zemlje. Vijeće-Bule – je bilo sastavljeno od 400, a zatim od 500 članova koji su navršili trideset godina. Ono je imenovalo posebne komisije, npr. kontrolu stupanja u Ekleziju, ispitivali su podobnost za službu javnih službenika, kontroliralo njihov rad i zakonitost njihovih akata, primalo je žalbe protiv fukcionera itd. Uskoro su postali vrhovni organ upravljanja državom. Bule je bilo i izvršni organ eklezije, nadziralo je državne finansije, vodilo brigu o izgradnji ratnih brodova i uopće o floti, naoružanju, konjici i dr. Halieja – ovaj sud se naziva još i Porotni sud a postoji od Solonovih reformi. Sastoji se od 6000 članova. Svake godine birali su se njegovi članovi između građana starijih od trideset godina i koji su pripadnici prva tri razreda. Sud je radio u sudskim vijećima-dikasterijama, obično 500 ili 200 članova. Nadležnost je bila mješavina sudskih, zakonodavnih i upravnih funkcija. Bila je prvostupanjski organ, i rješavala je u prvom stupnju za djela protiv države i neke druge stvari, a u drugoj instanci, po žalbama, odluke nižih sudova, i davala je konačno odobrenje za novi zakon i nadzirala je rad službenika. Atenski funkcioneri - osim cetnralnih postojali su i niži organi i svi su oni bili izborni organi. Vojne funkcionere ili stratege je birala Skupština ili teritorijalna fila. Najviši funkcioneri su bili arhonti, zatim stratezi kao vojni činovnici, zatim finansijski činovnici itd.
Osnivanje atinske države popraćeno je podjelom atinskog demosa u 3 klase, bez obzira iz kojeg gensa ili plemena poticali.
Pomenute klase su bile:
Zakonodavnu vlast je pripadala narodnoj skupštini, izvršna vlast vijeću od 400 članova, a sudska vlast velikom porotnom sudu Helieji.
Stanovništvo je podjeljeno prema imovinskom stanju na 4 razreda:
Solonove reforme je nastavio Pizistrat koji je oslobodio dužnike. Njegov nasljednik Klisteb je umjesto cenzorske uveo teritorijalnu podjelu i imao je 10 teritorijalnih sila koje su se dijelile na 3 dijela: seoska, gradska i primorska (u svakoj teritiji se nalazilo dvije trećine gradskog i jedna trećina seoskog stanovništva). Tritije se dijele na deme kao osnovne samoupravne jedinice. Svaka dema je birala svog starješinu demarha koji je rukovodio njenim poslovima. Izvršno vijeće od 400 članova povećao na 500, uveo je ostrakizam – prognanstvo za one atinjane koji su se toliko obogatili da bi mogli narušiti atinske demokratske institucije.
Novakovići (Novo Goražde)
Novakovići su naseljeno mjesto u općini Novo Goražde, Bosna i Hercegovina.
IC 198
IC 198 (također poznat kao MCG 1-6-40, PGC 8011 i UGC 1592) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 425 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,10 (136 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (74 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 15. decembra 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 6430
NGC 6430 (također poznat kao IRAS 17430+1809, MCG 3-45-19, PGC 60805 i UGC 10966) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 141 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 1,90 (78 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (25 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 2. juna 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Odiseja
mini|350p|desno|John William Waterhouse: [[Odisej i Sirene]]
Odiseja (grčki Ὀδύσσεια, Odýsseia, doslovno: Pjesma o Odiseju), jedan je od dva grčka epa koji se pripisuju pjesniku Homeru. Nastala je nedugo nakon Ilijade, vjerovatno oko 725. p.n.e. Aleksandrijski filolozi podijelili su Odiseju u 24 pjevanja prema broju slova u grčkom alfabetu. Sastoji se od 12 110 heksametara.
Okosnica priče je Odisejeva desetogodišnja borba za povratak na rodnu Itaku nakon Trojanskog rata. Dok se Odisej bori protiv mističnih stvorenja i suočava se s gnjevom bogova, njegova žena Penelopa i njegov sin Telemah odbijaju prosce koji se bore za Penelopinu ruku i Itakin tron dovoljno dugo dok se Odisej vrati kući. Ispripovijedana radnja obuhvaća oko šest nedjelja, uz česta zahvaćanja iz ranijih dijelova prije početka priče.
Opis
Ep otpočinje vijećanjem bogova koji zaključuju da je prošlo deset godina nakon pada Troje te da se Odisej, kojega na otoku Ogigiji zadržava nimfa Kalipsa, napokon može vratiti kući. S Olimpa se priča premješta na Itaku, gdje se Odisejev sin Telemah, uz pomoć božice Atene, odlučuje raspitati o očevoj sudbini (pjevanja 1–4). U međuvremenu Kalipsa na Zeusovu zapovijed pušta Odiseja, koji nakon velikih iskušenja na moru dospijeva na Sheriju, u zemlju Feačana (5). Ondje ga na obali otkriva kraljeva kći Nauzikaja, te je zahvaljujući njoj gostoljubivo primljen na tamošnjem dvoru (6–8). Odisej domaćinima pripovijeda što mu se dogodilo nakon pada Troje: o sukobu s Kikoncima, boravku kod Lotofaga i obračunu s divom Polifemom (9); o susretu s bogom vjetrova Eolom i njegovu kobnom daru, o ljudožderima Lestrigoncima koji su mu uništili jedanaest od dvanaest brodova, o dolasku na otok Eeju, gdje ga je zasužnjila čarobnica Kirka, a njegove drugove pretvorila u svinje (10). Na Kirkin nagovor spustio se Odisej u podzemlje kako bi od vrača Tirezije doznao kakve su mu prilike kod kuće i kako se može sigurno vratiti (11). Ploveći prema Itaci, uspijeva izmaknuti zamamnomu pjevu sirena, Scili i Haribdi, ali zbog neopreznosti drugova, koji su uvrijedili boga Helija, brod strada u oluji i jedino Odisej dopliva živ na Kalipsinu Ogigiju (12). Završetak Odisejeve priče podudara se tako s početnom epizodom epa.
Feačani ga potom prebacuju na Itaku, a Atena ga iz opreza preruši u prosjaka (13). Od vjernoga svinjara Eumeja doznaje za obijesno ponašanje prosaca; otkriva se sinu Telemahu i zajedno s njim smišlja obračun s uljezima (14–16). Nakon dvadesetogodišnjeg izbivanja u rodnom ga domu prepoznaje pas Arg, no zbog prosjačkoga ruha izložen je uvrjedama i fizičkim napadima (17–18). Penelopa objavljuje da će se udati za onoga koji uspije iz Odisejeva luka odapeti strijelu kroz uške dvanaest nanizanih sjekira (19). Nakon jalovih pokušaja prosaca, Odisej s lakoćom ispuni taj zadatak; uz pomoć sina i vjernih pomoćnika obračuna se sa zlostavljačima, te potom uz Ateninu pomoć spriječi nastavak nereda na Itaci (20–24).
Velik dio Odiseje ispričan je na usta likova, ponajprije naslovnoga junaka, koji je tako u povlaštenu položaju da ponudi svoju verziju zbivanja. U odnosu prema pripovjednoj strategiji Ilijade krupna je novina i to da se opsežni odsječci priče pripovijedaju naknadno, izvan pretpostavljena kronološkoga slijeda. Za razliku od plošne ratničke etike Ilijade, likovi u Odiseji pokazuju veću moralnu raznolikost. U njoj bogovi nisu iracionalno svrstani uz sukobljene strane; njihove intervencije u zemaljska zbivanja posljedica su općerazumljive, gdjekad i jasno obrazložene moralne prosudbe, bila riječ o kazni ili o nagradi.
Sadržaj
mini|John Flaxman: [[Odisej i Polifem]] mini|John Flaxman: [[Odisej i Kirka]] mini|John Flaxman: [[Odisej i Sirene]] mini|John Flaxman: [[Odisej i Skila]] mini|John Flaxman: [[Odisej i Leukoteja]] mini|John Flaxman: [[Odisej i Alkinoj]] mini|John Flaxman: [[Odisej i Demodok]] mini|John Flaxman: [[Odisej na Itaki]]
Lernejska Hidra
Lernejska Hidra u grčkoj mitologiji stvorenje je sa zmijskim tijelom i mnogo zmijskih glava te otrovnim dahom; Tifonov i Ehidnin potomak. Lernejsku Hidru ubio je Heraklo kao jedan od svojih zadataka, a ona je sama živjela u Lernejskom jezeru u Argolidi.
Mitologija
Heraklov zadatak bio je ubiti lernejsku Hidru. Stigao je do Lernejskog jezera gdje je ona živjela. Prekrio je usta i nos tkaninom da ne bi udisao otrovne pare te je ispalio goruće strijele u njen brlog da bi je izmamio. Potom se suočio s njom te joj je srpom odsjekao glavu, ali kad bi to učinio, narasle bi nove dvije.
mini|lijevo|200p|[[Antonio Pollaiuolo: Heraklo i Hidra, 15. vijek]]
Apolodor donosi da je Heraklo shvatio da ovako ne može pobijediti Hidru te je zamolio svog nećaka Jolaja za pomoć. On se dosjetio (možda ga je nadahnula Atena da spale rane nakon što odsjeku glavu. Heraklo je odsjekao glavu, a Jolaj je spalio rane i to je ubilo Hidru. Jednu njenu besmrtnu glavu postavio je ispod velikog kamena na svetom putu između jezera i Eleja, a potom je umočio strelice u Hidrinu otrovnu krv i tako završio zadatak.
Druga verzija priče govori da je, nakon što bi osjekao svaku glavu, umočio mač u Hidrinu krv i koristio njen otrov da glave ne bi ponovno narasle. Jedna verzija priče donosi da je Hera poslala raka da mu grize noge i da ga gnjavi nadajući se da će biti uzrok njegovoj smrti. Poslije ga je postavila kao sazviježđe Rak na nebu da slijedi Lava, Heraklovog simbola.
Hera i Euristej poslije su rekli da je zadatak nevažeći jer mu je nećak pomogao te je, umjesto prvobitnih deset, Heraklo morao izvršiti dvanaest zadataka.
Heraklo je poslije koristio otrovne strelice da bi ubio Kentaura Nesa. Njegova otrovana krv naposljetku je ubila i samog Herakla nakon što je Nes dao Dejaniri otrovanu košulju koju je ona poklonila Heraklu bjevši ljubomorna na drugu ženu.
Grčka riječ za strelice - toxon povezana je s grčkom riječju za otrov - toxis, što bi se mitološki povezalo time da je Heraklo stvorio otrovne strelice iz Hidrine krvi.
Stupnik
Stupnik je općina u Hrvatskoj, u Zagrebačkoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu užeg područja grada Zagreba. Sjedište općine je u naselju Gornji Stupnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Stupnik je imala 3.735 stanovnika, od čega u Gornjem Stupniku 2.003.
Napomena: Nastala iz stare općine Grad Zagreb.
Dražeta (prezime)
Dražeta je prezime koje se prvi put pominje na području Hercegovine, ime je u stvari zapadno-slavenskog porijekla, odnosno nastalo je kao razvojni oblik imena "Draže", koje se prvi put pominje u Poljskoj, a tek u vrijeme slavenskih migracija je doneseno na južno-slavenske prostore. Danas je to prezime uglavnom srpsko i hrvatsko, dok nema saznanja o bošnjačkim porodicama islamske vjeroispovjesti koje nose ovo prezime. Prezime je dosta rijetko i izvorno ga nalazimo u pet mjesta na području bivše Jugoslavije; u selima Mošorin i Stari Banovci (Vojvodina), selima Ivoševci i Hodilje (Dalmacija) i u gradu Jajcu, (Bosna). Dražete u Mošorinu, Starim Banovcima i Ivoševcima su srpske narodnosti i pravoslavne vjere, dok su Dražete u Hodilju i Jajcu hrvatske narodnosti i katoličke vjere. Dražete pravoslavne vjere za krsnu slavu imaju Svetog Stefana.
Slavenski marš
thumb|200px|desno|Petar Iljič Čajkovski Slavenski marš u b-molu, Op. 31 jest orkestarska tonska poema Petra Iljiča Čajkovskog komponirana i orkestrirana kasnog septembra i ranog oktobra 1876. Premijerna izvedba ovog djela bila je u okviru humanitarnog koncerta u Moskvi novembra iste godine pod dirigentskom palicom Nikolaja Rubinštajna. Napisano je u čast proslave ruske intervencije u srpsko-osmanlijskim ratovima (1876-1878).
Dražeta (prezime)
Nastanak prezimena
thumb|400px|Porodično stablo familije Dražeta iz Mošorina thumb|400px|Porodično stablo familije Dražeta iz Starih Banovaca thumb|400px|Porodično stablo familije Dražeta iz Ivoševaca thumb|400px|Porodično stablo familije Dražeta iz Hodilja thumb|400px|Porodično stablo familije Dražeta iz Jajca Prije nego što je postalo prezime, Dražeta je bilo lično ime, koje se na području bivše Jugoslavije pominje od 12. vijeka. Ime Dražeta je nastalo kao razvojni oblik imena Draže. Ime je slovenskog porijekla i nastalo je od opisnog pridjeva "drag".
Slavenski marš
O djelu
Čajkovski je dobio narudžbu da napiše muzičko djelo u okviru humanitarnog koncerta u korist srbijanskih vojnika ranjenih u borbi (uz pomoć ruskih dobrovoljaca) protiv Osmanlijskog Carstva. Stoga je Čajkovski kroz naslov "Slavenski marš" ovo muzičko djelo proglasio pohodom za sve Slavene, a ne samo za Ruse. Iako relativno kratko djelo, objedinjuje niz različitih raspoloženja, a zasnovano je na narodnim melodijama iz Rusije i Srbije. Odlikuje se svijetlim, svečanim prijelazima u kontrastu sa zlokobnim, pri čemu različite sekcije orkestra istovremeno predvode svoje melodijske linije, stvarajući slojevit efekat. Kako marš napreduje ka svom trijumfalnom završetku, intenzitet muzike se povećava, a glavna tema postepeno se pomjera sa drvenih puhača i gudača na limene puhače i udaraljke.
Dražeta (prezime)
Nastanak prezimena
Ne možemo tačno reći kada je i gdje nastalo prezime Dražeta. Prvi sigurni podaci o prezimenu potiču iz 18. vijeka. U selu Desići u Crnoj Gori je 1521. godine zabilježena osoba sa imenom Dražeta Radivoj, ali ne možemo tačno znati da li je toj osobi Dražeta bilo ime ili prezime.
Literatura:
Porijeklo prezimena
Prezime Dražeta se javlja u Mošorinu od 1783, a u Starim Banovcima od 1805. godine. Dražete u ova dva sela su jedni druge smatrali rođacima i u prošlosti su se često posjećivali. Prema "Hronici Starih Banovaca" (Sremska Mitrovica, 1989), Dražete su se u Stare Banovce doselili sa područja današnje Hrvatske. U matičnoj knjizi umrlih u Mošorinu, zabilježen je 1783. godine Dražeta Marko, sin Grigorija "šijaka". Nazivom "šijak" su u to vreme označavani doseljenici iz Hrvatske. Pošto na području Hrvatske nalazimo prezime Dražeta u selu Ivoševci u sjevernoj Dalmaciji, možemo sa velikim stepenom vjerovatnoće tvrditi da su se Dražete u Mošorin i Stare Banovce doselile iz Ivoševaca. To potvrđuje i krsna slava, Sveti Stefan, koju slave Dražete u sva tri sela. Zanimljiv je i navod dr Dušana J. Popovića (Srbi u Vojvodini, knjiga druga, Novi Sad, 1990) da se u Mošorinu i Vilovu nalazilo naročito mnogo "šijaka" porijeklom iz Dalmacije i Hrvatske.
Prema drugoj priči, Dražete ne potiču od Vujasinovića, već su se i Dražete i Vujasinovići u Ivoševce doselili iz sela Lužaca kod Sanskog Mosta u zapadnoj Bosni, a srodstvo ove dvije porodice dolazi odatle što se predak Vujasinovića oženio iz Dražeta. Prema nepotvrđenim pričama u okolini Prijedora u zapadnoj Bosni bilo je Dražeta muslimanske vjere, što govori u prilog tvrdnji da Dražete vode porijeklo sa ovog područja. U knjizi "Prezimena Srba u Bosni" (Đorđe Janjatović, Sombor, 1993), na području Prijedora i Sanskog Mosta nalazimo prezimena Vujasinović i Vujasin, a obje porodice za krsnu slavu imaju Svetog Stefana, što potvrđuje da Vujasinovići u Ivoševcima vode porijeklo iz tih krajeva.
U "Antroponimiji Bukovice" se navodi da je stanovništvo zapadne Bosne, Like i Dalmacije, doseljeno u te krajeve tokom 16. i 17. vijeka, direktan potomak naroda kojem kao izvor migracija možemo označiti Crnu Goru i Hercegovinu, posebno kraj između Pive, Tare, Lima i gornje Neretve. Upravo se na području Crne Gore, u selu Desići, 1521. godine spominje osoba sa imenom Dražeta Radivoj, ali ne možemo tačno znati da li je toj osobi Dražeta bilo ime ili prezime. U prilog formiranja prezimena Dražeta na ovom području, može da govori i nepotvrđena priča po kojoj je u Boki Kotorskoj u Crnoj Gori bilo Dražeta pravoslavne vjere.
Što se tiče porijekla Dražeta katoličke vjere u Hodilju i Jajcu, ne možemo tačno reći da li su ove dve grupe u međusobnom srodstvu ili u srodstvu sa pravoslavnim Dražetama. Prema dr Nikoli Zvonimiru Bjelovučiću (Poluostrvo Rat (Pelješac), Naselja i poreklo stanovništva, knjiga 11, Beograd, 1922), Dražete su se u Hodilje doselili prije 100 godina (oko 1822.) iz nepoznatog mjesta. Postoji više priča o tome odakle su se mogli doseliti; pominju se Hercegovina, sjeverna Dalmacija, Vojvodina, hrvatsko Zagorje, itd, a postoje i priče da su Dražete iz Hodilja ranije bili ili pravoslavne ili muslimanske vjere. Ovo se svakako nadovezuje na priču po kojoj je u zapadnoj Bosni bilo Dražeta muslimanske vjere. Također postoje priče da su se Dražete u Hodiljama ranije prezivali Delo ili Ruda. Za Dražete u Jajcu se ne zna kada su i odakle došli u to mjesto, prema jednoj priči potiču iz južne Dalmacije (Hodilje), a prema drugoj iz Vojvodine. Vjerovatnija će biti tvrdnja da potiču iz južne Dalmacije, budući da su Dražete u južnoj Dalmaciji katoličke vjere, isto kao i Dražete u Jajcu, dok su Dražete u Vojvodini pravoslavne vjere.
Literatura:
Slična imena i prezimena
U matičnim knjigama u selu Mošorin prezime Dražeta je ubilježeno u četiri različite varijante: Dražeta, Dražetin, Dražetić i Dražetič, iako nema sumnje da je originalni oblik prezimena glasio Dražeta. Danas su se kod Dražeta porijeklom iz Mošorina za prezime zadržali oblici Dražeta i Dražetin, dok su oblici Dražetić i Dražetič iščezli.
Nesporno je da je prezime Dražetić nastalo od imenske osnove Dražeta, ali ne možemo reći da li je Dražeta u ovom slučaju bilo ime ili prezime. Ukoliko je prezime Dražetić nastalo od prezimena Dražeta, postavilo bi se pitanje mogućeg srodstva Dražetića i Dražeta, prije svega onih iz Hodilja i Jajca, budući da su Dražetići katoličke vjere, isto kao i Dražete u ovim mjestima. Zabilježeni su i Dražetići pravoslavne vjere u selu Golubinjak kod Daruvara u Slavoniji.
U Sarajevu je 1882. godine zabilježeno prezime Dražetović. Radi se o osobi ili osobama pravoslavne vjere, koje su za krsnu slavu imale Svetog Savu. Ovo prezime nije izvedeno od imenske osnove Dražeta, već od imenske osnove Draže, od koje je izvedeno i samo ime Dražeta.
U Srpskom riječniku Vuka Stefanovića Karadžića (u Beču, 1852), zabilježen je izraz "dražetina", kao augmentativ od pridjeva "draga".
Literatura:
Natpis iz Čičeva
Najstariji podatak o ličnom imenu Dražeta nalazimo na kamenom odlomku u crkvi Svetog Petra u Čičevu kod Trebinja, u današnjem selu Crnču. Natpis datira iz 12. vijeka (između 1177. i 1200. godine). Po svemu sudeći, radi se o tri brata koji sahranjuju majku. Natpis glasi:
Literatura:
Bogomilski poglavar
Početkom 13. vijeka jedan od poglavara bosanskih bogomila zvao se Dražeta. O njemu govore dva historijska izvora: "Bilinopoljska izjava" i "Spisak bogomilskih vladara".
"Bilinopoljska izjava" je dokument u kojem su poglavari bosanske bogomilske crkve, pred izaslanikom rimskog pape, izjavili da se odriču svoje heresije. Izjava je potpisana 8. aprila 1203. godine na Bilinom polju kod Zenice, a jedan od bogomilskih poglavara koji su je potpisali zvao se Dražeta. Ostali poglavari zvali su se: Dragič, Ljubin, Pribiš, Ljuben, Radoš i Vladoš. Dragič je tada bio poglavar ("djed"), dok su Ljubin i Dražeta bili njegovi pomoćnici ("gosti"), koji su poslije postali njegovi nasljednici. Poslije potpisivanja izjave, Ljubin i Dražeta su otišli ugarskom kralju Emeriku i pred njim 30. aprila položili zakletvu da će se držati odluka iz izjave. Ova izjava bila je samo formalnog karaktera, jer su se bogomilski poglavari, uprkos potpisanoj izjavi, i dalje držali svoje vjere.
Drugi izvor koji govori o Dražeti bogomilu je "Spisak bogomilskih vladara", koji se nalazi u evanđelju bosanskog tepačije Batala iz 1393. godine. U spisku se nalazi spisak bogomilskih poglavara od sredine 11. vijeka, pa sve do 1393. godine. Ovaj spisakpokazuje da je, poslije "djeda" Dragiča, "djed" bio Ljubin, a poslije njega Dražeta. Dakle, Dražeta je bio vrhovni poglavar ("djed") bosanske bogomilske crkve. Smatra se da je Dražeta upravljao bosanskom crkvom između 1215. i 1220. godine.
Literatura:
Zapis sa stećka
Na zapisu sa stećka iz mjesta Gornje Hrasno kod Stolca, koji datira iz 1258. godine, pominje se klesar sa imenom Dražeta. Zapis je sljedeći:
Dečanske hrisovulje
Lično ime Dražeta, kao i ime ili prezime Dražetin pominju se u Dečanskim hrisovuljama, srednjovjekovnim srpskim ispravama nastalim u vrijeme podizanja manastira Dečana u prvoj polovini 14. vijeka. U hrisovuljama se nalazi spisak stanovnika Dečanskog vlastelinstva, a među stanovnicima vlastelinstva popisane su i osobe koje su imale navedena imena. Dečanske hrisovulje su nastale oko 1330/1331. godine.
Lično ime Dražeta nalazi se u drugoj Dečanskoj hrisovulji, a popisano je u selu Dobra Reka, koje se nalazilo na području današnje opštine Andrijevica u Crnoj Gori. Zapis glasi:
U trećoj Dečanskoj hrisovulji nalazi se ime ili prezime Dražetin, koje je popisano u selu Vlasi Sremljane, koje se nalazilo na području današnje opštine Đakovica u Metohiji. Zapis glasi:
Prema "Srpskom prezimeniku" (Dr Velimir Mihajlović, Novi Sad, 2002), Dražetin je ovdje predstavljalo "očinstvo", odnosno prezime, dok ga Milica Grković (Imena u Dečanskim hrisovuljama, Novi Sad, 1983) smatra imenom.
Literatura:
Crnogorski defteri
U Crnogorskom haračkom defteru iz 1521. godine u selu Desići u Crnoj Gori pominje se osoba sa imenom Dražeta Radivoj. Iako je u Carskom defteru za Crnu Goru i nahije Grbalj iz 1523. godine ovo selo zabilježeno kao Lešnji Desići, a osoba kao Dražeta Radonja, nema sumnje da se radi o istom selu i istoj osobi. Međutim, ne možemo znati da li je ovoj osobi Dražeta bilo ime ili prezime.
Katastig Pećke patrijaršije
Ime Dražeta pominje se u mjestu Berčul u Banatu 1660. godine, u "Svetom katastigu monastira svetie i velikie crkve patriarhie pekske". Katastig predstavlja spisak u koji je zabilježeno šta je ko dao Pećkoj patrijaršiji. Prilikom posjete patrijarhovih punomoćnika mjestu Berčul 1660. godine, načinjen je sljedeći zapis:
Ovde dakle vidimo da se starješina mjesta ("kmet") zvao Dražeta, a sudeći prema količini datog novca, može se zaključiti da je bio i najimućniji domaćin u mjestu.
Literatura:
Grb Kolumbije
mini|desno|200px|Grb Kolumbije Grb Kolumbije je usvojen 9. maja 1834. Grb se sastoji od štita koji je podjeljen na tri dijela. U gornjem dijelu se nalazi šipak, pored koga se nalaze dva roga ispunjena zlatnim i srebrnim novčićima, kao i tropskim voćem. U srednjem dijelu se nalazi frigijska kapa, kao simbol slobode. U donjem dijelu se nalaze dva broda koji simboliziraju moreplovsku prošlost Kolumbije i panamskog kanala koji je bio u sastavu Kolumbije do 1903. Iznad štita je kondor koji u kljunu drži maslinovu granu, a ispod njega je traka sa natpisom "Liberty and Order" (Sloboda i Red). Pored štita se viore četiri kolumbijske zastave, po dvije sa svake strane štita.
Svinjska gripa
mini|200px|Virus svinjske gripe Svinjska gripa je bolest koju uzrokuju različiti sojevi virusa gripe koji su endemični za svinje.
Svinjska gripa se najčešće javlja kod svinja, a rjeđe kod ljudi. Rijetko, virus svinjske gripe mutira u takav oblik koji je sposoban da prelazi sa čovjeka na čovjeka, kao što je to slučaj 2009. godine. Virus se i u ovom slučaju 2009. godine naziva virus svinjske gripe jer proteini na površini virusa su slični virusima koji inficiraju svinje, ali nije poznato da li je ovaj soj virusa zarazan za svinje.
Lijek ili vakcina za sada ne postoje, ali je "Centar za kontolu i prevenciju bolesti" u Atlanti preporučio lijekove koji se koriste kod ptičje gripe.
Klasifikacija
Uzročnici svinjske gripe se klasifikuju ili kao virus gripe C ili kao neki od podtipova virusa gripe A (H1N1, H1N2, H3N1, H3N2 ili H2N3).