cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andaluzit
Nalazišta
Andaluzit je čest mineral metamorfnih stijena koje su nastale pod visokim pritiskom i/ili temperaturama. Minerali kijanit i silimanit su polimorfi andaluzita i svaki se pojavljuje pod različitm temperaturnim uvjetima i pritiskom pa ih, stoga, rijetko nalazimo sva tri zajedno u nekoj stijeni. Zbog toga su ova tri minerala vrlo korisni indikatori p-T uvjeta nastanka stijena u kojima su nađeni.
Prvi andaluziti su pronađeni u Andaluziji, Španija, 1789. godine, i po toj regiji su i dobili ime.
Slični minerali
Polimorfi:
Alteracije
Pri izuzetno visokim temperaturama i andaluzit i oba njegova polimorfa mogu prijeći u mulit, Al6Si2O13.
NGC 3131
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 4625
NGC 4625 (također poznat kao Arp 23, IC 3675, IRAS 12395+4132, MCG 7-26-38, PGC 42607 i UGC 7861) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 27 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 1,60 (13 hiljade sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (11 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 9. aprila 1787. godine.
Aymara
mini|desno|Rasprostranjenost Aymara jezika Aymara (fonol: Ajmara) je velika grupa južnoameričkih Indijanaca na području središnjih Anda u Peruu i Boliviji. Aymare govore jezicima porodice Aymara, koja je po nekima dio još veće porodice Quechumaran (Quechu-Maran). Aymare su naseljeni uglavnom na bolivijskom i peruanskom uzvišicama, najviše oko jezera Titikaka. Greenberg je ova plemena jezično klasificirao zajedno sa Quechua Indijancima kao posebnu granu nekih mega-porodica 'Andean Stock' i 'Andean Equatorial Phylum', stavljajući u njih grupe kao što su: Alacaluf, Tehuelche, Zaparo Indijance, Cahuapana, Catacao, Xibito, Colan, Sec i Leco. Ova su plemena veoma različita po samom izgledu, kulturi i mentalitetu. Njegova klasifikacija u naučnom svijetu nije priznata. Danas se velika porodica Quechumaran dijeli na dvije porodice: Aymara i Quechua.
Život i običaji
mini|desno|175p|Pripadnica ovog naroda se moli Aymare su zemljoradnici i uzgajivači lama. Krompir je njihova najvažnija uzgojna biljka. Postoji preko 200 imenovanih varijanti, većinom priređuju smrznute osušene kriške krompira poznate kao chuñu. Uzgajaju 10 varijanti Oxalis tuberose i 5 Ullucus tuberosusa, 6 vrsta kukuruza (Zea mais). Stada lama i alpaka posao su za žene i djecu. Lame se koriste za nošenje tereta, njihovo meso rijetko se jelo, tada kao 'charqui' ('jerky'). Alpaka se držala zbog fine vune od koje Aymare proizvode vlastitu odjeću. Muškarce ovih Indijanaca lahko prepoznajemo po kapama sa poklopcima za uši. Ribarstvo je također prisutno kod Aymara. Oni izrađuju plovila poznata kao 'balsa' izrađena od trske-totora iz kojih love ribu, služe se dubinskim mrežama, mrežama na povlačenje i ogradama u vodi, u koju riba treba prvo ući.
Kuće Aymara su jedno-prostorne, 2,5 sa 3 metra, u blizini vrata uvijek se nalazi peć od gline. Socijalna jedinica je muškarac sa svojom braćom, njihovim ženema i neudanim kćerima ,to su takozvane 'proširene obitelji'. Patrilinearni 'ayllu', u španskom prijevodu 'comunidad', politička je jedinica koja se sastoji od više proširenih obitelji. Oni su vlasnici zemljišta.
Aymara danas
Aymara danas žive u Boliviji i Peruu, i nešto u Čileu, čine uglavnom ruralno stanovništvo. Tri su glavne grupe Aymara (Aymaraes), Kawki i Jaqi koji govore jezikom jaqaru, ovi posljednji, barem što se tiče jezika gotovo su nestali. Svih zajedno ima ih preko 2,000,000.
Vanjski linkovi
Minnesota State University
Mikloš Küzmič
Mikloš Küzmič (mađarski: Küzmics Miklós) slovenski pisac, rimokatolički svećenik i prekmurski dekan.
NGC 1593
NGC 1593 (također poznat kao IC 2077, MCG 0-12-44, NGC 1608, PGC 15447 i UGC 3082) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 173 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Bik. Najveći prečnik je 1,60 (81 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (30 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 7. novembra 1863. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mikloš Küzmič
Preveo je četiri evanđelja i pisao molitvene knjige, kalendare itd. 1790. godine je napisao knjigu pod imenom ABC knjiga. Dobro je govorio hrvatski jezik i koristio ga u svojim djelima. Ima veliku važnost za očuvanje nacionalne svijesti mađarskih Slovenaca.
Njegova djela su dalje promovisali pisac Jožef Košič, Jožef Borovnjak i slovenski svećenik Jožef Sakovič u 20. vijeku.
Mrzla Planina
Mrzla Planina je naseljeno mjesto u sastavu općine Sevnica, regija Posavska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Sevnica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Mrzla Planina je imala 108 stanovnika.
Napomena: ''U 2010. izvršena je manja razmjena teritorija između naselja Mrzla Planina i Zabukovje nad Sevnico.''
Vjera
Vjera je u praksi vrlo korisna jer u svakodnevnom životu vjerujemo u više stvari nego što se čini. Ljudi vjeruju u poruke, ideje, djelotvornost, ljubav, druge ljude i namjere, kao i u mnoge druge vjerovatne ili nevjerovatne događaje, kao što su horoskopi i vještice.
Primjer
Policija vjeruje da su lopovi koji su ukrali laptop i vanjski tvrdi disk od radnika Sektora ratnih veterana, željeli prodati tu opremu, kaže Washington Post. U takvom kontekstu razlikujemo pojedinačno vjerovanje od brojnih vjerovanja koja prevladavaju u cijeloj zajednici.
Psihologija
U psihološkom smislu, vjera je predstavljačko stanje duha koje ima oblik tvrdnje.
Logika
U klasičnoj logici, vjera se smatra tvrdnjom, jer iznosi neku tvrdnju ili očekivanje o stvarnosti za koju se pretpostavlja da je istinita ili lažna (čak i ako se to ne može praktički provjeriti, kao što je vjera u postojanje nekog božanstva). historijski gledano, filozofske analize naravi vjere proučavale su je kroz pojam suda. U tome se posebno ističu David Hume i Immanuel Kant.
Wolfsburg
Wolfsburg peti je najveći grad u njemačkoj pokrajini Donjoj Saksoniji. Nalazi se na rijeci Aller sjeveroistočno od Braunschweiga, leži na oko 75 km istočno od Hannovera i 230 km zapadno od Berlina.
NGC 810-2
NGC 810-2 (također poznat kao MCG 2-6-26, PGC 3126708 i UGC 1583) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 341 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ovan. Najveći prečnik je 0,20 (20 hiljada sg) a najmanji 0,1 uglovnih minuta (9 hiljada sg).
Wolfsburg
Wolfsburg je popularan kao lokacija sjedišta Volkswagen AG i najvećeg autoindustrijskog pogona na svijetu koji pokriva površinu veličine Gibraltara. Autostadt je atrakcija posjetioca fabrici Volkswagena koja posjeduje niz modela: Audi, Bentley, Bugatti, Ducati, Lamborghini, MAN, Neoplan, Porsche, Scania, SEAT, Škoda Auto i VW komercijalna vozila. Wolfsburg je jedan od nekoliko njemačkih gradova sagrađen tokom prve polovine 20. vijeka. Od njegovog osnivanja 1. jula 1938. kao doma za radnike koji prozivode "KdF-Wagen" (VW Buba) do 25. maja 1945, grad je bio poznat kao "Stadt des KdF-Wagens bei Fallersleben". Godine 1972, populacija je po prvi put prešla 100.000 stanovnika.
Geografija
Wolfsburg se nalazi na južnom kraju drevne doline rijeke Aller na Mittellandkanal (središnji kanal). Ograničen je distriktima Gifhorn i Helmstedt.
Klima
Ukupna godišnja padavina je oko 532 mm što je veoma nisko jer spada u deset najnižih izmjerenih podataka u Njemačkoj. Samo 7% svih meteoroloških stanica Njemačke meteorološke stanice bilježe manje brojke. Najsušniji je oktobar, najveće padavine su izmjerene u junu gdje meteorološke stanice mjere 1,9 puta veće padavine nego u oktobru. Padavine se teško preinačavaju i konstantno je distribuirana cijele godine. Samo 17% meteoroloških stanica bilježe niža godišnja odstupanja.
Historija
Dvorac "Wolfsburg" prvi put je spomenut 1302. u dokumentu domicilne plemićke loze Bartensleben. Prvobitno je utvrda pored Allera bila zaštićena vodenim rovom vijekovima kasnije. Godine 1372. prvi dokumentirani izvor govori da se Burg Neuhaus (dvorac Neuhaus) pojavio pored Wolfsburga. Nakon izumiranja porodične linije Bartensleben 1742. imovina i Schloss Wolfsburg (Wolfsburgov Dvorac) predat je Earlovima od Schulenburga. Komunalna plemićka kuća bila je važan poslodavac za bližnja naselja Rothenfelde i Heßlingen.
Neki od današnjih gradskih distrikta, uključujući Heßlingen, pripadali su Knezu od Magdeburga u 18. vijeku. Godine 1932. su ovi distrikti odvojeni od pruske provincije Saksonije i pripojeni u administrativni distrikt Lüneburg koji je pripadao Hannoveru.
Ostali gradski distrikti, poput Vorsfelde i sela, pretvorili su se u Wolfsburg iz okruga Helmstedt, koji su vijekovima pripadali kasnijem Knezu od Braunschweiga (Brunswick). Fallersleben i ostala sela pripadala su biračkom tijelu Braunschweig - Lüneburg ili Kraljevini Hanover.
Wolfsburg je osnovan 1. jula 1938. kao "Stadt des KdF-Wagens bei Fallersleben", planirani grad centriran oko sela Fallerslebena, sagrađen za radnike fabrike Volkswagen (narodni auto) podignute za sastavljanje modela Volkswagen Buba.
Tokom Drugog svjetskog rata, vojni automobili, avioni i ostala vojna oprema napravljeni su tamo, uglavnom od natjeranih radnika i zarobljenika rata u tim fabrikama. Godine 1942, Nacisti su na nekoliko mjeseci osnovali koncentracioni logor Arbeitsdorf u gradu.
Na nagovor britanskih okupacionih snaga, grad je preimenovan u "Wolfsburg" 25. maja 1945, po istoimenom dvorcu lociranom tamo. Ironično, 'Wolf' je bio nadimak Adolfa Hitlera među njegovim najbližim kolegama i također se nalazio u 'Vučjoj jazbini' i usvojenom imenu njegove sestre. Godine 1951, Wolfsburg je odvojen od Distrikta Gifhorn i postao je urbani distrikt.
Godine 1955. milionita VW Buba proizvedena je u Wolfsburgu. Poslijeratna proizvodnja Bube završila je u Wolfsburgu 1974, mada je njemačka proizvodnja Bube nastavljena u Emdenu do 1978. Fabrike u Wolfsburgu ostaju ključni dio Volkswagenovog proizvodnog kapaciteta.
Tokom godina Njemačkog ekonomskog čuda, Wolfsburg je doživio velike prilive radnika-imigranata, posebno iz Italije.
Godine 1958. napravljena je gradska vijećnica. Kasnije je 1960. Volkswagenwerk GmbH (ograničeno partnerstvo sa ograničenom odgovornošću) izmijenjeno u AG (dioničko društvo).
Tokom zemljišne reforme u Donjoj Saksoniji 1972. godine, 20 lokaliteta je dodano gradu kroz "Wolfsburg-Act". Wolfsburg je dobio status velegrada sa približno 131.000 stanovnika. Područje grada raslo je od 35 do skoro 204 kvadratnih kilometara. Godine 1973. najveća populacija grada dostigla je brojku od 135.000 stanovnika.
U 1982, A39 - sporedni put od A2 (Oberhausen–Hannover–Werder), napravljen je kao direktan autoput do Wolfsburga.
Godine 1988. grad je postao univerzitetski centar sa osnivanjem Univerziteta primjenjenih nauka Braunschweig/Wolfenbüttel. Današnje mu mu je ime "Ostfalia univerzitet primjenjenih nauka".
Kao promocija za lansiranje 5. generacije Volkswagen Golfa, grad Wolfsburg je dočekao posjetioce na internetu, na službenom priboru za pisanje i na svakom znaku ograničenja u gradu s imenom "Golfsburg" od 25. augusta do 10. oktobra 2003. Ova kampanja je privukla općenarodnu pažnju novina, radija i TV-a.
Na ljeto 2009, Wolfsburg je dobio općenarodnu pažnju kada je njegov nogometni klub, VfL Wolfsburg, osvojio Njemačku nogometnu ligu. Zabava je održana u centru grada s oko 100.000 ljudi, a bila je prva u historiji grada.
Kultura i atrakcije
Centar Wolfsburga je prilično jedinstven u Njemačkoj. Umjesto srednjovjekovne gradske vijećnice, Wolfsburg posjeduje novu i modernu atrakciju zvanu Autostadt (grad automobila). Stari dio grada, Alt Wolfsburg (de), prikazuje nekoliko plemićkih zgrada u tradicionalnom okvirnom stilu. Na vrhu brda pored rijeke Aller nalazi se Wolfsburg dvorac.
Autostadt je muzejski park na otvorenom posvećen automobilima koje posjeduje i kojim upravlja Volkswagen. U centru parka su paviljoni koji karakterišu Volkswagenovi veći brendovi: Volkswagen i Audi na sjeveru, dalje na jugu su SEAT, Škoda Auto, Lamborghini, Bentley, Bugatti i Premium Clubhouse. Odmah pored lagune je Porsche paviljon. Upečatljiv paviljon Volkswagen privrednih vozila nalazi se jugoistočno od parka.
Sljedeća veća atrakcija jeste Wolfsburg Water Show, najveći svjetski muzejski šou sa vodenom-vatrenom-laserskom-video fontanom sa svojim do 70 metara visokim fontanama.
Razvoj populacije
Od oko 1.000 stanovnika 1938. populacija grada se popela na 25.000 u 1950. i duplirala do 50.000 do 1958. Na 1. juli 1972. populacija Wolfsburga prvi put je prešla cifru 100.000 zbog suburbanizacije nekoliko sela koji su učinili Wolfsburg velegradom. U 1973. populacija je dostigla svoj najveći nivo: 131.971. Na kraju decembra 2010. 121.451 stanovnika registrovano je sa njihovim prebivalištem Wolfsburgu. Do kraja 2012. ovaj se broj povećao do 123.144.
Organizacija
Grad Wolfsburg je podijeljen u 40 distrikta. Jedan ili više distrikta čine zajedno jedan od ukupno 16 lokaliteta koje reprezentiraju njihova vlastita vijeća. Svako vijeće ima lokalne službenike poput gradonačelnika.
Sprva su vijeća bila uspostavljana na 11 lokaliteta suburbaniziranih u 1972. godini. Ona su dijelom preuzela funkciju bivšeg vijeća grada svakog okruga. U 1991. i 2001. neki od lokaliteta su podijeljeni u manja područja tako da danas postoji 16 lokaliteta, svaki sa svojim vijećem za koja direktno glasaju građani.
Jedini izuzetak od ove organizacije jeste Allerpark (Aller Park), lokalna rekreativna zona koja okružuje Allersee jezero, područje fabrike Volkswagen pri čemu su oboje u centralnom gradskom području.
Administrativno područje Wolfsburga uključujue šest prirodnih rezervi. Pet njih se nalaze u drevnoj dolini rijeke Aller.
Sport
Najpopularniji profesionalni sporstski klub u gradu je VfL Wolfsburg, osnovan 1945. Muški nogometni klub je osvojio Bundesligu 2009, DFB Pokal i DFL-Supercup 2015. Ženski nogometni tim je bio čak uspješniji, osvajajući Bundesligu 2013. i 2014. kao i DFB-Pokal u 2013 i 2015. godini. Ženski tim je također uspio u osvajanju UEFA Women's Champions League u dvije uzastopne godine, 2013. i 2014.
Također baziran u gradu je i teniski turnir Volkswagen Challenger, koji je bio održavan godišnje u Wolfsburgu od 1993.
Sestrinski gradovi - pobratimljeni gradovi - povezani gradovi
Wolfsburg je pobratimljen sa sljedećim gradovima:
Wolfsburg ima vezu sa sljedećim udruženim gradovima:
MAPKAPK2
MAP kinaza-aktivirana protein-kinazom 2 jest enzim koji je kod ljudi kodiran genom MAPKAPK2 sa hromosoma 1
Funkcija
Ovaj gen kodira člana porodice Ser/Thr protein kinaze. Ova kinaza regulirana je direktnom fosforilacijom, pomoću p38 MAP-kinaza. Poznato je da je, zajedno sa p38 MAP-kinazom, ova kinaza uključena u mnoge ćelijske procese, kao što su  stres i upalne odgovore, jedarni eksport, regulaciju ekspresije gena i proliferaciju ćelija. Pokazalo se da je protein toplotnog šoka HSP27 njegov glavni direktni supstrat in vivo. Za ovaj gen su pronađene dvije varijante transkripta koje kodiraju dvije različite izoforme.
Inicijacija SASP-a
MAPKAPK2 posreduje u inicijaciji sekretornog fenotipa vezanog za starenje (SASP), pomoću mTOR (mehanička meta rapamicina). Interleukin 1 alfa (IL1A) nalazi se na površini senescentnih ćelija, gdje doprinosi proizvodnji SASP faktora zbog pozitivne povratne petlje sa NF-κB. Translacija iRNK za IL1A u velikoj mjeri ovisi o aktivnosti mTOR-a. Aktivnost mTOR povećava nivoe IL1A, posredovane putem MAPKAPK2.
Interakcije
Pokazalo se da MAPKAPK2 ima interakcije sa:
Arheologija
mini|250px|Radovi na arheološkoj lokaciji Dolina Pano, Španija Arheologija (grč. ἀρχαıολογία, od ἀρχαῖος: prastar, drevan i -λογια: -logija) je naučno studiranje ostataka ljudskih civilizacija i kultura.
Razvoj arheologije
Nije precizno utvrđeno kada je nastala arheologija. Iskopavanja antičkih spomenika i pravljenje kolekcija antikviteta su bili prisutni hiljadama godina. Flavio Biondo, renesansni historičar iz Italije sistematski je kreirao i dokumentovao vodič za rimske ruševine i topografski vodič starog Rima. Zbog toga ga neki nazivaju ranim osnivačem arheologije. Ipak tek u XIX-tom vijeku sistematsko izučavanje prošlosti kroz njene materijalne ostatke počelo je podsjećati na arheološku nauku kakva se danas izučava na univerzitetima. Iskopavanja i otkrića su se ipak bazirala na slučajnosti, a važnost koncepta kao što su raslojavanje i stavljanje nalazišta u određeni kontekst su potpuno zanemareni. [1803. godine Thomas Bruce, sedmi Earl od Elgina je uputio je žestoku kritiku zbog uklanjanja mermernih skulptura sa grčkog Panteona na kojem su se nalazile. Ipak u ovoj kritici on je skulpture spominjao i vrjednovao samo kroz njihovu umjetničku vrijednost, a ne kroz historijsku.
Britanija je bila jedna od prvih zemalja koja je razvila sistematski prilaz arheologiji i prepoznala je kao zasebnu disciplinu (a debata da li je to nauka ili umjetnost još uvijek traje). Prvi osobe koje su pokazale ozbiljniji individualni interes bile su sveštenici. Oni su bilježili lokalne orjentire uz pomoć parohljana uz opise pojedinosti terena, a neki od tih spomenutih pojedinosti su predstavljali drevne spomenike, kao naprimjer uspravno kamenje – a vjerovatno nisu bili ni svjesni značaja nekih od spomenika. Zahvaljujući njima znamo mnogo o nekim arheološkim nalazima koja su u međuvremenu pomjerena sa izvorne lokacije, ili čak nestala u potpunosti. U XVI-tom i XVII-tom vijeku antikvari poput John Lelanda, John Aubreya i William Stukeleya vodili su pregled zemlje (Britanije), crtajući, opisujući i interpretirajući spomenike i predmete s kojima su se sretali.
U Americi, Thomas Jefferson[, vjerovatno inspirisan svojim iskustvima u Evropi, nadgledao je sistematsko iskopavanje indijanskih pogrebnih humki na svojoj zemlji u Virđiniji 1784. godine. Jeffersonove metode iskopavanja su bile napredne za to doba (što mu je donijelo titulu jednog od očeva arheologije), ali su bile primitivne u poređenju sa današnjim standardima. On nije jednostavno kopao u unutrašnjost humke "da bi našao nešto", već bi iskopao uzorak zemlje da bi ga proučio. Rezultati nisu inspirisali njegove savremenike da nastave tim putem, već su oni općenito neselektivno kopkali unaokolo, kako na Bliskom istoku i evropskim humkama, tako i na sjevernoameričkim lokacijama, uništavajući tako vrijedne artefakte tokom iskopavanja.
Nešto poslije Napoleonove armije su sprovodile iskopavanje tokom Egipatske kampanje. Imperator je poslao s njima grupu od 500 naučnika, specijalista u poljima biologije, hemije i lingvistike, da bi oni sproveli puno istraživanje drevnih civilizacija. Rad Jean-François Champolliona na kamenu iz Rosette preko kojeg je uspio prevesti hijeroglife, poslužio je kao ključ za daljnje istraživanje Egipta.
Jedna od ključnih figura u razvoju metoda arheologije bio je Pitt Rivers. Arheologija je još uvijek bila amaterski hobi, kada je Rivers, zahvaljujući veličini britanskog kolonijalnog carstva, dobio priliku da istražuje antikvitete u mnogim zemljama. Tokom svoje vojne karijere uspio je sakupiti veliki broj artefakata sa svih strana svijete, i sve ih je smještao na svoj posjed, praveći nukleus muzeja koji je danas smješten u Oxfordu i koji nosi njegovo ime. Razvio je tipologiju radeći na svojoj ličnoj kolekciji, što je bilo od neprocjenjivog značaja za budući razvoj arheologije i razvoj metode određivanja starosti.
Spisak autoputeva u Šri Lanci oznake A
Ovaj članak je spisak autoputeva u Šri Lanci oznake A.
Spisak indijanskih plemena
mini|250px|desno|rani indijanski jezici u [[USA]] Ovo je lista autohtonih naroda na američkom kontinentu, uobičajeno nazivanih "indijanci".
Aconipan
Ekvador.
Adaizan
SAD (Louisiana).
Algonquian
Kanada; SAD; Meksiko.
Andoquean
Kolumbija.
Apolistan
Bolivija.
Arauan
Brazil
Araucanian
(Araukanci) Čile, Argentina
Arawakan
Brazil; Venecuela; Kolumbija; Bolivija. Arawakan s rezervom. -(*prema današnjim potomcima plemena Tequesta i Timucua, plemena označena (*) porijeklom su od Taino-Arawaka). Arawakan s rezervom Velika porodica Arawakan, Neklasificirani
Atalán (Tallanes)
Ekvador, Peru Caraque
Athapaskan
Kanada, Sjedinjene Države, Meksiko.
Attacapan
SAD, Louisiana, Texas.
Auaké
Venecuela
Auishiri
Peru
Aymaran
Bolivija, Peru
Aymore
Brazil, Espirito Santo, Santa Catarina, Minas Gerais, Bahia.
Tomislav Ladan
Tomislav Ladan (Ivanjica, Kraljevina Jugoslavija, danas Srbija), 25. juni 1932. - Zagreb 12. septembra 2008), hrvatski književnik, kroatist, prevodilac i polihistor.
Biografija
Godine djetinjstva i školovanja proveo je u Travniku, Bugojnu, Banjoj Luci i Sarajevu, gdje je diplomirao na Filozofskom fakultetu 1958. Pod utjecajem poliglota Rikarda Kuzmića i Henrika Barića, za vrijeme filoloških studija podjednako se posvetio proučavanju klasičnih jezika uz slavistiku i germanistiku. Kako nije uspio dobiti mjesto na Filozofskom fakultetu, radio je neko vrijeme kao privatni poučavatelj, tumač, novinar, urednik za stranu književnost u izdavačkom poduzeću.
Spisak indijanskih plemena
Baenan
Brazil
Tomislav Ladan
Biografija
Na lični poziv Miroslava Krleže 1961. prelazi na posao u Leksikografski zavod u Zagrebu, gdje je bio glavni direktor, te urednik "Osmojezičnog enciklopedijskog rječnika". Putovao je u mnoge evropske i vanevropske zemlje (Egipat, Kanada, Island, Kina) kao tumač ili predavač, ili radi proučavanja živih jezika i leksikografije. Godine 1963./64. bio je lektor hrvatskog jezika na Univerzitetu u Uppsali. Prvim književnim sastavcima javio se 1950. Nakon manjeg broja početničkih pjesama djeluje kao esejist, kritik, prozaik, prevodilac i leksikograf, koji je za četvrt stoljeća u LZ "Miroslav Krleža" napisao stotine enciklopedijskih jedinica s područja kroatistike, opće etimologije, skandinavistike, te engleske i njemačke književnosti.
Bio je član Vijeća za normu hrvatskog standardnog jezika.
Spisak indijanskih plemena
Barbacoan
Kolumbija; Ekvador.
Beothukan
Kanada.
Tomislav Ladan
Književni rad
Znatan dio Ladanovog rada zauzimaju prijevodi pjesničkih, dramskih, proznih i filozofskih djela s grčkog, latinskog, engleskog, njemačkog, švedskog i norveškog. Tako je preveo sa starogrčkog dijelove Biblije (Evanđelja), Eshilovu "Orestiju", Euripidovu "Medeju"; Aristotelovu "Metafiziku", "Nikomahovu Etiku", "Fiziku" i "Politiku"; s latinskog djela hrvatskih latinista, Ovidija, Descartesa, Dantea, Petrića, Aurelija Augustina; s njemačkog "Sagu o Niebelunzima"; sa švedskog djela Bergmana i Strindberga; s norveškog Henrik Ibsena; s engleskog razna djela T. S. Eliota, E. Pounda, W. Shakespearea, te po jedno djelo Normana Mailera, Virginije Woolf, Jamesa Jonesa, Vladimira Nabokova, Herberta Marcusea i Maxa Horkheimera.
Ladanovi radovi, koji imaju za temu jezikoslovlje, jezičku nauku i jezikotvorstvo nisu brojni, ali su zato veoma utjecajni. Odnosi se to posebno na oštru kritiku takozvanih "rječnika dviju Matica", naslovljenu "Centaurski rječnik centaurskog jezika"; temeljnu studiju o hrvatskom standardnom jeziku "Hrvatska književna koine", 1971, te na veliku poligrafiju "Riječi: značenje, uporaba, podrijetlo", u kojoj razlaže, na sistemski način i na preko 1.100 stranica, sve temeljne pojmove ljudskog opstojanja preko etimologije u hrvatskom i glavnim evropskim i svjetskim jezicima-od Boga do globalizacije. Drugo izdanje ovog djela izašlo je pod nešto promijenim naslovom "Život riječi: etimologija i uporaba" na skoro 1.300 stranica 2009. godine.
Spisak indijanskih plemena
Boran
Kolumbija.
Tomislav Ladan
Književni rad
Jedini Ladanov roman Bosanski grb (1975.) je intelektualistička proza koja jedva može zadovoljiti kriterije "romana", čak i u postmodernističkoj poetici. Iako protkana motivima hrvatske sudbine na prostorima središnje Bosne (Kupres, Travnik, Livno), ova virtuozna konstrukcija je zapravo bliža "anatomijama" ili hibridnim kompozicijama renesansnih pisaca poput Roberta Burtona ili Rabelaisa, iako reperspektivizirana eksperimentalnim žarom Joycea i svjesnom gradnjom i razgradnjom mikromotiva, ironiziranjem klišea "pripovjedačke Bosne" i poigravanjem stilističkim izričajima - od uzvišenog do opscenog. Moglo bi se reći da je glavni "junak" (ako se uopće može govoriti u tim kategorijama) "Bosanskog grba" - hrvatski jezik.
Kao esejist, Tomislav Ladan je našao svoj pravi žarn. Enciklopedijsko znanje i analitička strast najbolje dolaze do izražaja u slobodnoj formi eseja, u kojoj se stapaju aforistička oštroumnost, ludička zaigranost mogućnostima jezika te autorov spisateljski vitalizam: Ladan je "strpao" u eseje obilje raznorodnih tema, od uloge psovke u književnosti i dominantnih svjetonazora evropskog srednjovjekovlja do meditacije o umiranju i smrtnosti. Po svom habitusu nesklon tradicionalnim književnim žanrovima (poeziji, drami, romanu), Ladan se suvereno izražava u mediju u kojem se stapaju "rubni" književni izrazi kao esej, aforizam, kritika i slobodna poligrafija. U kritici je dao sjajne analize klasika kao što su Broch, Musil i Faulkner, dok je hrvatsku, srpsku i bošnjačku književnost zadužio pobiljem analiza, kojima je podvrgao i mnoge potpuno marginalne književne uratke - često na konsternaciju "objekata" književne anatomije ovog nepodmitljivog kritika.
U oktobru 2007. godine izazvao je kontroverze svojim sudjelovanjem u reklami za City Center One u kojoj daje "stručno" objašnjenje pojma "onetastičan".
Spisak indijanskih plemena
Bororoan
Brazil
Caddoan
SAD
Cahuapanan
Peru. Jeberoan
Caingangan
Brazil
Bičer
Bičer je naseljeno mjesto u općini Kakanj, Bosna i Hercegovina.
Spisak indijanskih plemena
Camacanian
Brazil
Canichanan
Bolivija
Capixana (Canoe)
Brazil
Carajan
Brazil
Cariban
Antili; Južna Amerika.
Caririan
Brazil
Catacaoan
Peru
Catembri
Brazil.
Catuquinean
Brazil, po državama Amazonas i Acre.
Chamicura
Peru
Charruan
Urugvaj.
Chibchan
Kolumbija; Ekvador; Panama.
Chimarikan
SAD, Kalifornija
Chimmesyan
Kanada, British Columbia; SAD, Alaska.
Chinookan
SAD, Oregon, Washington.
Chiquitoan
Bolivija
Chirino
Ekvador
Chitimachan
SAD, Louisiana.
Chocoan
Kolumbija, Panama.
Cholonan
Peru.
Chon
Argentina
Chumashan
SAD, Kalifornija
Coahuiltecan
Meksiko, Coahuila, Tamaulipas, Nuevo Leon; SAD, Texas. Aguastaya. Alasapa. Andacamino. Annas. Apayxam. Aranama (vidi gore). Asan. Atajal. Atastagonies. Borrados. Cabia. Cacafes. Cachopostales. Camai. Cantunas. Casas Chiquitas. Casastles. Chaguantapam. Chagustapa. Chapamaco. Chemoco. Choyapin (možda Tonkawan). Chuapas. Cimataguo. Cluetau. Cocomeioje. Cupdan. Escaba. Espopolames. Gabilan. Geies. Guanipas. Gueiquesales. Guerjuatida. Guisoles. Haeser. Hapes. Harames. Heniocane. Hiabu. Hihames. Huacacasa. Huanes. Hume. Juamaca. Jueinzum. Juncatas. Junced. Macapao. Macocoma. Mallopeme. Mamuqui. Manam. Manico. Manos Colorados. Manos de Perro. Manos Prietas. Maquems. Maraquites. Matucar. Matuime. Maubedan. Mauyga. Mazapes. Menenquen. Mescales. Mesquites. Milijaes. Morbanas. Muruam (možda Tonkawan). Narices. Natao. Nazas. Necpacha. Nigco (možda Sinicu). Nonapho (možda Tonkawan). Obozi (?). Ocana. Odoesmades. Ohaguames. Orejones. Oydican. Paac. Paachiqui. Pabor. Pacaruja (Uhde, 1861). Pachal. Pachalaque. Pachaloco. Pachaquen. Pachaug. Pacpul. Pacuaches. Pacuachiam. Paguan. Paguanan. Pajalat. Pajarito. Pakawa. Pamaque. Pamaya. Pamoranos. Pampopas. Papanac. Paquache. Parantones. Parchaque. Parchinas. Pasalves. Pasnacanes. Pasqual. Pastaloca. Pastancoyas. Pasteal. Patague. Patan. Patanium. Pataquilla (možda Karankawan). Patou. Patzau. Pauganes. Pausaqui. Pausay. Payaya. Payuguan. Peana. Pelones. Pescado (?). Piedras Blancas. Piquique. Pinanaca. Piniquu. Pintos. Pita. Pitahay. Pomuluma. Prietos. Psaupsau. Pulacuam (možda Tonkawan). Putaay. Quanataguo. Quems. Quepanos. Quesal. Quide (?). Quioborique (?). Quisabas (?). Quitacas. Quivi (?). Salapaque (?). Salinas (?). Samampac. Sampanal. Sanipao. Saracuam (?). Secmoco. Semonan (?). Senisos. Siaguan. Siansi. Sijame (možda Tonkawan). Sillanguayas. Simaomo (možda Tonkawan). Sinicu. Siupam. Sonaque. Sonayan. Suahuaches (?). Suanas. Sulujame. Tacame. Taimamares. Tamcan (?). Tamique (?). Tanpacuazes. Tarequano. Teana. Tecahuistes. Tejones. Teneinamar. Tenicapeme. Tepachuaches. Tepemaca. Terocodame. Tet. Tetanauoica. Tetecores. Tetzino (možda Tonkawan). Tilijaes. Tinapihuayas. Tiopane (možda Karankawan). Tiopines. Tishim. (možda Tonkawan). Tocas. Tonzaumacagua. Tripas Blancas. Tuancas. Tumamar. Tumpzi. Tusanes. Tusonid. Tuteneiboica. Unojita (?). Uracha. Utaca (?). Venados. Vende Flechas. Viayam. Viddaquimamar. Xarame. Xiabu. Yacdossa. Ybdacax. Yman. Ymic. Yorica. Ysbupue. Yurguimes. Zorquan.
Sa rezervom
Comecrudan
SAD; Meksiko.
Copallén
Ekvador
Coran (Corachol)
Meksiko.
Costanoan
SAD, Kalifornija
Cuitlatec
Meksiko
Culli
Peru.
Cunan
Panama; Kolumbija.
Cuitlatec
Meksiko, Guerrero
Diaguitan
Argentina.
Erikbaktsá
Brazil
Esmeralda
Ekvador
Esselenian
SAD, Kalifornija
Eyak
SAD, Alaska.
Fulnio
Brazil.
Gamelas
Brazil.
Gé (Je)
Brazil
Timbira
Acroa
Guahiban
Venecuela, Kolumbija
Guamo
Venecuela
Guaycuran (Waicurian)
Meksiko, Baja California Sur.
Guaycuruan (Guaicuruan)
Argentina; Brazil; Bolivija; Paragvaj
Harakmbet
Peru
Huamói
Brazil
Huarian
Brazil
Huavean
Meksiko
Huitotoan
Kolumbija
Iroquoian
Kanada, Ontario. SAD.
Itonaman
Bolivija.
Jicaquean
Honduras.
Jirajaran
Venazuela
Jivaroan
Ekvador, Peru. Paltan
Kalapooian
SAD, Oregon.
Kamsá (Mocoa)
Kolumbija
Karankawan
SAD, Texas.
Keresan
SAD, New Mexico.
Kiowan
SAD, Prerije.
Kitunahan (Kutenai)
SAD; Kanada
Koaia
Brazil
Koluschan (Tlingit)
SAD, Alaska.
Kukurá
Brazil
Kulanapan
SAD, Kalifornija
Kusan (Coos)
SAD, Oregon.
Lecan
Bolivia.
Lencan
Honduras, Salvador.
Lorenzan
Peru
Lulean
Argentina. Često se povezuju u 'Veliku porodicu' Lule-Vilelan.
Lutuamian
SAD, Kalifornija, Oregon; Oklahoma.
Makú
Brazil.
Makuráp
Brazil.
Manguean
Honduras; Nikaragva; Meksiko, Chiaps.
Mariposan (Yokuts)
SAD, Kalifornija.
Mascoian
Paragvaj
Matanawi
Brazil
Mayan
Meksiko, Belize, Gvatemala, Honduras.
Misumalpan (Misuluan)
Honduras; Nikaragva.
Mixtecan
Meksiko.
Moquelumnan
SAD, Kalifornija
Mosetenan
Bolivija.
Moviman
Bolivija.
Muran
Brazil
Muskhogean
SAD, Alabama, Georgia, Florida, Mississippi.
Nahuatlan
Meksiko; Gvatemala; Kostarika; Nikaragva, Salvador; Honduras; Panama.
Natchesan
SAD, Mississippi
Natú
Brazil
Nhambicuaran
Brazil
Nootkan
Kanada, British Columbia /ostrvo Vancouver/; SAD, Washington. Pripadaju porodici Wakashan.
Ofaye
Brazil.
Omurano (Mayna)
Peru.
Oti
Brazil.
Otomacan
Venecuela
Otomian (Oto-Pamean)
Meksiko
Palaihnihan
SAD, Kalifornija
Pankaruru
Brazil
Panoan
Brazil; Peru; Bolivija.
Payan
Honduras.
Peban
Peru.
Piman
SAD, Arizona; Meksiko.
Popolocan
Meksiko.
Puelche
Argentina
Puinavean
Kolumbija, Brazil
Puquinan
Bolivija
Puri-Coroado
Brazil
Quechuan
Peru; Bolivija; Argentina; Kolumbija; Ekvador; Čile.
Quoratean
SAD, Kalifornija
Rama
Nikaragva; Kostarika.
Salinan
SAD, Kalifornija
Salishan
SAD, Washington, Oregon, Montana; Kanada, British Columbia.
Salivan
Venecuela, Kolumbija.
Serian
Meksiko.
Shahaptian
SAD, Washington, Oregon, Idaho.
Shastan
SAD, Kalifornija.
Shoshonean
SAD, Kalifornija, Oregon, Idaho, Arizona, Utah, Colorado, Nevada.
Simacuan
Peru
Siouan
SAD; Kanada.
Skittagetan /Haida/
SAD, Alaska; Kanada, British Columbia.
Takilman
SAD, Oregon.
Talamancan
Kostarika, Panama.
Tanoan
SAD, New Mexico, Texas.
Tarascan
Meksiko
Tarairiú
Brazil
Taruma
Gvajana i Brazil.
Tequistlatecan
Meksiko.
Timotean
Venecuela
Timuquanan
SAD, Florida, Georgia. . /prema njihovom vjerovanju oni su Taino-porijekla./
Tiniguan
Kolumbija
Tonikan
SAD, Mississippi.
Tonkawan
SAD, Texas..
Totonacan
Meksiko.
Trumaian
Brazil
Tucanoan
Kolumbija; Ekvador; Peru; Brazil.
Tucunan
Brazil
Tupian
Brazil.
Arikém
Awetí
Jurúna
Mawé Satere
Mondé
Puruborá
Ramaráma (Rama-rama, Itangá), Rondônia.
Tuparí
Tupí-Guaraní
Tusha
Brazil
Tuyoneiri
Peru
Uchean
SAD, Jugoistok.
Vilelan
Argentina
Uru-Chipaya
Bolivija
Waiilatpuan (Wailatpuan)
SAD, Oregon.
Weitspekan
SAD, Kalifornija.
Washoan
SAD, Nevada, California.
Davide Valsecchi
Davide Valsecchi (Eupilio, Lombardija, Italija, 24. januar 1987) je talijanski vozač.
Spisak indijanskih plemena
Wishoskan
SAD, Kalifornija.
Xincan
Gvatemala.
Xokó
Brazil
Xukuru
Brazil
Spisak naseljenih mjesta u općini Novi Grad
Opći podaci
Novi Grad (prije Bosanski Novi) jest naselje i općina koja se nalazi u sjevero-zapadnom dijelu Bosne i Hercegovine. Naseljena mjesta u općini Novi Grad, po popisu stanovništva iz 2013. (ukupno 48) su:
Spisak indijanskih plemena
Yabutian
Brazil, Rondônia
Yahgan
Čile.
Yakonan
SAD, Oregon.
Davide Valsecchi
Potpuni spisak rezultata u F1
(Key)(Utrke u boldu označuju najbolju startnu poziciju) (Utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
Spisak indijanskih plemena
Yanan
SAD, Kalifornija.
Yaruro
Venecuela
Yuman
SAD, Kalifornija, Arizona; Meksiko
Yuncan
Ekvador, Peru.
Yuri
Brazil
Yurimangi
Kolumbija
Zamucoan
Paragvaj
Zaparoan (Zaparan)
Peru; Ekvador.
Zapotecan
Meksiko.
Zunian
SAD, New Mexico Popis indijanskih plemena -klasifikacija II
Novi Grad (Sevnica)
Novi Grad je naseljeno mjesto u sastavu općine Sevnica, regija Posavska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Sevnica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Novi Grad je imao 40 stanovnika.
Napomena: Povećano za naselje Živa Gora koje je ukinuto.
Ksaver Šandor Gjalski
Ksaver Šandor Gjalski, (Đalski) pravim imenom Ljubomir Tito Babić (Gredice, Klanjec, 26. oktobar 1854. - Gredice, Klanjec, 9. februar 1935.), je bio hrvatski književnik. Pisao je romane, pripovjetke, hronike, književne članke, filološke oglede te političke i historijske rasprave.
Jedan od najtipičnijih hrvatskih književnika druge polovine 19. i početka 20. stoljeća. Rođen je u plemićkoj porodici Hrvatskog zagorja, što će znatno utjecati na izbor njegovih književnih tema. U svojim pripovijetkama Pod starim krovovima, Za materinsku riječ i Na rođenoj grudi, on je ne samo hroničar, već i osjetljivi lirik, te istančan i zreo umjetnik. Do izražaja dolazi njegov emocionalni odnos prema prirodi i zagorskom ladanju.
Biografija
Hrvatski književnik i političar Ksaver Šandor Gjalski rođen je kao Ljubomir Tito Babić 26. oktobra 1854. godine u Gredicama kod Zaboka. Kasnije će u svom djelu Za moj životopis zapisati:
U roditeljskom domu odgajan je u izrazito ilirskom duhu, o čemu će u djelu Za moj životopis zapisati: Pored domoljublja Gjalski je u ranom djetinjstvu otkrio veliku ljubav prema knjizi, posebno prema latinskim klasicima i poeziji. Ljubav prema književnosti vjerovatno je naslijedio od majke koja je rado čitala djela francuskih, engleskih i njemačkih književnika.
Osnovnu školu i gimnaziju pohađao je u Varaždinu, a nakon završetka gimnazije u Zagrebu upisuje studij prava na Pravoslovnom fakultetu. Studij prava završiti će 1874. godine, ali ne u Zagrebu već u Beču. U vrijeme školovanja susreće se s Eugenom Kvaternikom i s oduševljenjem prihvaća njegove političke stavove i zamisli. No, kasnije će njegove političke stavove odbaciti i zastupatiti ideje Josipa Jurja Strossmayera. Četiri godine kasnije (1878.) u Beču će položiti državni ispit i zaposliti se u Koprivnici kao državni činovnik. Kasnije će često mijenjati mjesto boravka (Virovitica, Osijek, Sisak, Pakrac, Šušak, Zagreb...). Pri Kraljevskoj zemaljskoj vladi zaposliti će se 1891. godine, ali već sedam godina kasnije (1898.) biti će umirovljen zbog neslaganja s politikom bana Khuen-Hédervárya.
Književno stvaralaštvo
mini U hrvatskoj književnosti javlja se prvi puta u listu Vienac 1884. godine pripovjetkom Illustrissimus Battorych uzevši književni pseudonim Ksaver Šandor Gjalski po majčinom ocu. Jedno će vrijeme, zajedno s Milivojem Dežmanom, biti urednik lista Vienac. Vrhuncem njegova stvaralaštva smatra se djelo Pod starim krovovima (1886). No, značajni su svakako i njegovi romani U novom dvoru te Na rođenoj grudi. Pored njih piše i politički roman U noći te tri historijska romana: Osvit, Za materinsku riječ i Dolazak Hrvata. Svakako treba spomenuti i djela: Iz varmeđinskih dana, Diljem doma, Tri pripovijesti bez naslova, Janko Borislavić, Bijedne priče, Đurđica Agićeva, Male pripovijesti, Radmilović, Ljubav lajtnanta Milića i druge pripovijetke, Sasma neobični i čudnovati doživljaji illustissimusa Šišmanovića. Pored romana pisao je i književne članke, filološke oglede te političke i historijske rasprave. U dva mandata bio je predsjednik Društva hrvatskih književnika, a 1903. godine izabran je za počasnog člana JAZU.
U politički život uključuje se 1906. godine kada biva izabran za zastupnika u Hrvatskom saboru. U vremenu od 1929. do 1920. godine na dužnosti je velikog župana Zagrebačke županije. Preminuo je 9. februara 1935. godine u rodnim Gredicama.
Dani Ksavera Šandora Gjalskog
Njemu u čast, od 1979. godine povodom obilježavanja 125-godišnjice rođenja u Zaboku održava se manifestacija Dani Ksavera Šandora Gjalskog, na kojem se dodjeljuje i istoimena nagrada, nagrada "Ksaver Šandor Gjalski". Od početne zamisli da se Nagrada K. Š. Gjalski, kao poticaj neafirmiranim autorima za pisanje književne proze, dodjeljuje svake druge godine za rukopis neobjavljenog djela, Nagrada je 1985. godine postala godišnja književna nagrada, ugledno i prestižno priznanje piscu najboljeg objavljenog proznog književnog djela u Hrvatskoj. Kulturna manifestacija održava se svake godine krajem oktobra, u sedmici kada je rođen Gjalski. U okviru manifestacije organiziraju se mnogobrojni kulturni programi — izložbe, koncerti, kazališne predstave, promocije knjiga i, kao najznačajniji program, svečanost dodjele Nagrade.
Zrak
Volumni udio pojedinih plinova u zraku je:
U zraku se nalaze i sljedeći elementi u tragovima:
MIR194-1
MikroRNK 194-1 je nekodirajuća RNK  koja je kod ljudi kodiran genom MIR194-1 sa  hromosoma 1.
Funkcija
mikroRNK (miRNK) su kratke (20-24 nukleotidne) nekodirajuće RNK koje su uključene u posttranskripcijsku regulaciju ekspresije gena u višećelijskim organizmima, utječući na stabilnost i translaciju iRNK. miRNK transkribuju se pomoću RNK-polimeraze II, kao dio zatvorenih i poliadeniliranih perimarnih transkripata (pri-miRNK) koje mogu biti kodirajući ili nekodirajući za proteine. Primarni transkript cijepa enzim Drosha ribonukleaza III, kako bi se proizvela približno 70-nt matična petlja prekursorna miRNK (pre-miRNK), koju dalje cijepa citoplazmatska Dicer ribonukleaza za stvaranje zrelih proizvoda miRNK i antisens miRNK zvijezda (miRNK*). |Zrela miRNA je inkorporirana u RNK-inducirani kompleks za utišavanje (RISC), koji prepoznaje ciljne mRNK putem nesavršenog uparivanja baza sa miRNK i najčešće rezultira inhibicijom translacije ili destabilizacijom ciljne iRNK. Predviđenu mikroRNK matičnu petlju predstavlja RefSeq.
Antropologija
mini|220p|Anatomske razmjere ljudskih bića. Crtež [[Albrecht Dürer|Albrechta Dürera (c.1500)]] Antropologija (grč. άνθρωπος - antropos = čovjek + λoγοs - logos = nauka, znanje, znanost, učenje), u najširem smislu,  obuhvata praktično sve oblasti ljudske spoznaje jer svako znanje o sebi i okolnom svijetu može uticati na sopstveno ponašanje prema prirodi i društvu.
Svi ljudi današnjice i njihovi neposredni fosilni preci pripadaju jednoj i jedinstvenoj biološkoj vrsti – Homo sapiens   (lat. homo = čovjek, sapiens = razumni, umni, onaj koji zna), koja je proizvod prirode i njen nerazdvojni dio. Međutim, čovjek je veoma osobeno prirodno biće – jedino živo biće u općoj ekonomiji prirode koje svoj opstanak osigurava svjesnom proizvodnjom egzistencijalnih uvjeta. Kao aktivni stvaralac sredstava za život, on prilagođava i mijenja svoju sredinu, unoseći u nju krupne – samo njemu svojstvene – antropogene promjene. Zato čovjekov položaj u prirodi, pored čisto bioloških, ima i posebne – društvene i kulturne odrednice. Na toj osnovi antropologija se dijeli na biološku (bioantropologija) i društvenu, tj. kulturološku (kulturalna antropologija, socioantropologija).
Bioantropologija
Bioantropologija (biološka antropologija, biologija čovjeka, fizička antropologija, somatska antropologija) proučava čovjeka kao živo biće, kao pripadnika žive prirode i biološku vrstu. To je, dakle, osnovna prirodna znanost čiji je "predmet" proučavanja čovjek, a "problem" – njegova sveukupna biologija. Prema tome, bioantropologija obuhvata niz problemskih bioloških naučnih disciplina – od molekularne biologije, preko citologije, histologije, anatomije, genetike, fiziologije, ekologije (i dr.) do evolucije čovjeka i paleoantropologije. U ovim područjima bioantropoloških interesovanja postoji značajno interdisciplinarno preklapanje i prožimanje sa ostalim prirodnim (hemija, fizika, geologija itd) i matematičko–informatičkim znanostima. Primijenjena bioantropologija ima nekoliko veoma značajnih područja djelovanja, na osnovu čega se, naprimjer, izdvajaju medicinska, forenzička, industrijska antropologija i sl.
Koadaptacija biološkog i kulturnog nasljeđivanja
Koadaptacijski sistem biološkog i kulturološkog nasljeđivanja je osnova specijalnog položaja ljudske vrste u ekonomiji prirode. Biološki kontinuitet čovječanstva ostvaruje se zahvaljujući procesima i pojavama organskog nasljeđivanja u kojima materijalni nosioci genetičke poruke povezuju neprekidni niz roditeljskih i potomačkih pokoljenja. Kontinuitet kulture, međutim, počiva isključivo na međuljudskoj komunikaciji. Kulturni razvoj se ostvaruje prijenosom, razmjenom i širenjem znanja, umijeća i navika. Nositelji biološkog nasljeđivanja ne prenose ljudska svojstva koja su stečena tokom života, dok se nasljeđivanje kulture tiče samo takvih obilježja! Kultura se stiče samo podražavanjem, vježbanjem i učenjem od drugih ljudskih bića (tj. nebiološkim putem). Nedvojbeno je da nasljedne sklonosti mogu uticati na brzinu, kvalitet i kvantitet usvajanja kulture i njenih pojedinih elemenata, ali one nikada ne određuju što se, zapravo, stiče ili prenosi. Genetički faktori mogu, npr., uticati na to da li će neko lakše ili teže naučiti jedan ili više jezika, ali ne i koje, a još manje šta će, kada i kako na svakom od njih govoriti. Po svom kulturnom identitetu, ljudi nisu od rođenja Bosanci, Amerikanci, Kinezi ili Hotentoti niti su predodređeni da budu seljaci, rudari, vojnici, naučnici ili umjetnici, nisu rođeni kao vjernici ili ateisti, kulturno superiorni ili ispodprosječno "kultivirani". Oni to postaju učenjem i odgojem, odnosno prihvatanjem i usvajanjem karakterističnih elemenata kulturne posebnosti pomenutih skupina.