cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bugarski jezik
Novobugarski književni jezik
Novobugarski književni jezik stvoren je na osnovi sjeveroistočnog dijalekta, kojem po rođenju pripadaju glavni predstavnici bugarske književnosti 19. vijeka (Ljuben Karavelov, Hristo Botev, Ivan Vazov, Petko Slavejkov), ali u 20. vijeku na oblikovanje savremenog književnog jezika u znatnoj mjeri su utjecali i zapadni govori. Krajem 19. vijeka pojavljuje se i bugarska slavistika (L. Miletič, B. Conev). Pravopis, koji se razvijao na osnovu crkvenoslavenske tradicije i ruskih uzora, bio je više puta reformiran; posljednja reforma od 1945. uklonila je iz pisma nepotrebne jerove, a nekadašnji jat "ě" (ѣ) razlučila prema izgovoru na "ja" i "e". U glasovnom pogledu za bugarski jezik karakterističan je prijelaz praslavenskih konsonantskih grupa /tj/ i /dj/ u /št/ i /žd/ (npr. "svešt", "mežda" prema bosanskom "svijeća", "međa", ruskom "sveča", "meža").
Praslavenski nazali i oba jera svedeni su na neodređen (»bezbojan«) vokal i na "e". U književnom jeziku, po uzoru na sjeveroistočne govore, jat (ě) se odražava kao "ja" i kao "e", u zapadnim dijalektima uvijek kao "e", a u jugoistočnim uvijek kao "ja". Naglasak može stajati na različitim slogovima i pomičan je. Uz makedonski, bugarski jezik jedini je slavenski jezik koji ima član; on se razvio iz pokazne zamjenice, te je (poput člana u rumunskom i albanskom jeziku) postpozitivan, tj. nalazi se na kraju imenske riječi (imenice, pridjeva, broja, zamjenice) stopljen s njom. Uloga člana u bugarskom jeziku analogna je funkciji koju on ima u drugim evropskim jezicima.
Deklinacija je u bugarskom jeziku reducirana; padežni odnosi izražavaju se najčešće prijedložnim konstrukcijama, ponajviše prijedlogom "na", uz koji ime redovno dobija značenje genitiva ili dativa. Komparacija pridjeva vrši se prefiksima: "po" za komparativ, "naj" za superlativ. Glagolski sistem je bogat: postoji više oblika za prošlo vrijeme, dva jednostavna: aorist i imperfekt, te nekoliko složenih. Među glagolskim oblicima koji izražavaju različite načine i vidove glagolske radnje specifična je razlika među oblicima koji neku tvrdnju izražavaju kao nezavisnu (kategoričnu, vlastitu) ili kao zavisnu (presumptivnu). U bugarskom jeziku, u većoj mjeri nego u ijednom drugom slavenskom jeziku, sačuvan je rječnički fond staroslavenskog jezika.
Cotonou
Cotonou je ekonomski centar Benina, i njegov najveći grad. Službeno, Cotonou ima preko 761 000 stanovnika, po podacima iz 2006. Postoje i proračuni koji kazuju da grad već ima 1,2 miliona stanovnika. Populacija je 1960-tih brojala samo oko 70 000 ljudi. Urbano područje se nastavlja proširivati, značajno u pravcu zapada. Grad leži na jugoistoku zemlje, između Atlantskog okeana i jezera Nokoué, sa položajem na 6°22' sjevrno, 2°26' istočno (6.36667, 2.4333).
Pored toga što je najveći grad Benina, Cotonou je sjedište više vladinih i diplomatskih službi, tako da je on de facto glavni grad iako je službeni glavni grad Porto-Novo. Cotonou je glavna luka, a tu je i aerodrom i željeznička pruga koja ide do Parakou-a.
Druga značajna mjesta u gradu su: Cotonou stadion prijateljstva, katedrala, centralna džamija, stari most i velika pijaca Dantokpa.
Cotonou je sjedište Nacionalnog univerziteta Benina. Posebnost grada su taksiji na motorima, takozvani Zémidjans.
Izmet
mini|desno|200px|Konjski izmet Izmet, stolica ili feces je naziv za odbacujući proizvod životinjskog i ljudskog probavnog sistema, koji se izbacuje kroz anus za vrijeme vršenja nužde. Sem nesvarenih ostataka hrane, često se u izmetu nalaze i dodatni „otpad" metabolizma, poput nekih organskih kiselina i toksičnih materija, ili produkata raspadanja hemoglobina.
Karakterističan neugodan miris izmeta dolazi zbog bakteriološkog djelovanja. Bakterije proizvode spojeve poput indola, skatola i tiola.
Životinjski izmet se uglavnom koristi kao gnojivo za oranice. Izmet bi se iskoristio za proizvodnju metana ili vodika koji bi se dalje mogli upotrijebiti za punjenje gorivih ćelija, pogon mikroturbina ili motora s unutrašnjim izgaranjem. Izmet domaćih životinja, posebno krava, već se godinama koristi kao izvor energije na američkim farmama, ali još niko to nije pokušao iskoristiti u zoološkim vrtovima.
NGC 2687A
NGC 2687A (također poznat kao MCG 8-16-38 i PGC 25031) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 0 hiljada sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 0,20 (0 hiljada sg) a najmanji 0,1 uglovnih minuta (0 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Jelica Belović-Bernadzikowska
Jelica Belović-Bernadzikowska (1870-1946) je imala veliku ulogu u kulturnom životu Sarajeva boreći se za položaj žena. U Sarajevu je 1913. objavljena knjiga pod nazivom Srpkinja, njezin život i rad, njezin kulturni razvitak i njezina narodna umjetnost do danas koju je uredila. Ova knjiga mnoge je zaintersovala zbog biografija mladih srpskih umjetnica i zbog tema koje su ukazivale na društvene probleme s kojima su se žene susretale početkom 20. stoljeća.
NGC 7656
NGC 7656 (također poznat kao ESO 605-5, MCG -3-59-8 i PGC 71357) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 348 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodolija. Najveći prečnik je 1,20 (122 hiljade sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (112 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 9. oktobra 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bilice (Kotor-Varoš)
Bilice je naseljeno mjesto u općini Kotor Varoš, Bosna i Hercegovina.
Aleksandar Deroko
Aleksandar Deroko (16. septembar 1894 — 30. novembar 1988.) je bio srpski arhitekta i pisac mnogobrojnih knjiga iz domena arhitekture, ali i drugih oblasti, koje je najčešće sam ilustrovao. Bio je višegodišnji profesor Univerziteta u Beogradu i član Srpske akademije nauka i umjetnosti.
Stvarao je u nekoliko arhitektonskih pravaca: srpskom nacionalnom stilu i moderni.
Biografija
Rodio se u Beogradu 16. septembra 1894, gde je maturirao i upisao Tehnički fakultet. Početak Prvog svjetskog rata ga je dočekao na studiju. U ratu je učestvovao kao kaplar sa činom narednika. Tokom tog rata je postao jedan od prvih srpskih pilota.
Po okončanju rata vratio se studiju arhitekture i umjetnosti u Rimu, Pragu, Brnu i Beogradu gdje je diplomirao 1926. godine. Kao stipendista francuske vlade odlazi u Pariz gdje se druži sa Pikasom, Šumanovićem, Le Korbizijeom, Rastkom Petrovićem i drugima koji su tada živjeli u Parizu.
Sa Bogdanom Nestorovićem je 1926. godine napravio projekat Hrama svetog Save sa kojim je pobijedio na konkursu; izgradnja tog hrama se danas privodi kraju. Početkom tridesetih godina postao je profesor na Arhitektonskom i Filozofskom fakultetu na kojima je predavao do penzionisanja 1974. godine.
Na Arhitektonskom fakultetu u Beogradu, Deroko je bio redovan profesor na predmetu Savremena arhitektura. Tokom Drugog svjetskog rata bio je zatočen u logoru na Banjici.
Član SANU postao je 1956. godine. Umro je 30. novembra 1988. godine.
11. juni
11. juni / lipanj (11. 6) jest 162. dan godine po gregorijanskom kalendaru (163. u prestupnoj godini). Do kraja godine ima još 203 dana.
Etnobotanika
Etnobotanika (od etnologija – nauka o narodima i botanika – nauka o biljkama) je interdisciplinarna naučna oblast o odnosima ljudi i biljaka, uključujući i mogućnosti iskorištavanja divljih biljaka za liječenje, ishranu i druge potrebe. Kao "otac etnobotanike" često se navodi Richard Evans Schultes.
Cilj etnobotaničara jest dokumentirati, opisati i objasniti kako biljke, kako se ponašaju i kako se koriste u različitim kulturama i društvima (npr. kao hrana, lijekovi, kozmetika, boje, pomoćna sredstva za konzerviranje, tkanine, odjeća, građevinski materijal, alat, sredstvo plaćanja, u književnosti, ritualima i društvenom životu).
Historija
Iako je tek 1895. američki botaničar John William Harshberger uveo termin "etnobotanika", njegovo porijeklo seže daleko unazad. Godine 77, grčki liječnik Dioscorides objavio je rad De Materia Medica, popis od oko 600 biljaka na Sredozemlju. Uključio je i podatke o tome kako Grci koriste određene biljke, uglavnom u ljekovite svrhe. Ova ilustrirana knjiga o biljkama sadržavala je podatke o tome kako i kada se pojedine biljke beru, jesu li bile otrovne ili ne, njihova upotreba i jesu li jestive (čak su im priloženi i recepte). Dioskorid je također naglasio ekonomski potencijal biljaka. Mnoge generacije učenjaka koristile su njegov priručnik, tako da do kraja srednjeg vijeka nije došlo do stvarnog napretka u ovom polju.
Na terenu je takve biljke proučavao njemački botaničar i ljekar Leonhard Fuchs. U 1542. objavljena je njegova knjiga „De Historia Stirpium“, u kojoj je katalogizirao 400 biljaka iz Njemačke i Austrije. John Ray (1686. - 1704.) dao je prvu definiciju "vrste" u svom djelu "Historia Plantarum": vrsta je skupina jedinki koje reprodukcijom stvaraju nove potomke. Ray je u ovom radu opisao i 18.600 biljnih vrsta.
U 1753. je Carl Linnaeus izdao Species Plantarum, gdje je opisao oko 5.900 biljaka po binarnoj nomenklaturi, da  imenom roda i vrste. U 19. stoljeću, botanička istraživanja dosegla su svoj vrhunac. Alexander von Humboldt je prikupio podatke o biljkana Novog svijeta, dok je ekspedicija Jamesa Cooka donijela kolekciju biljaka s južnog Pacifika i informacije o njima. U to vrijeme su osnovane i velike botaničke bašte, poput Kew Gardens u Londonu. Edward Palmer je Između 1860. i 1890. godine sakupljao je artefakte i botaničke primjerke iz sjeverozapadne Amerike i Meksika.
Kad je prikupljeno dovoljno podataka o samim biljkama, počelo je opisivanje njihove upotrebu. Prvi koji je proučavao biljke s etnološkog gledišta bio je njemački liječnik Leopold Glück, koji je operiraao u Sarajevu krajem 19. stoljeća. U 1896. objavio je rad koji se bavi tradicijskom lupotrebom ljekovitih biljaka kod ljudi sa bosanskog sela. Danas se ovaj rad smatra prvim modernim etnobotaničkim djelom. Termin "etnobotanika" prvi put koristio se za vrijeme Johna Williama Harshbergera, koji je predavao na Univerzitetu u Pennsylvaniji. Praktični interesi za etnobotaniku, međutim, datiraju od samih početaka civilizacije, kada su se ljudi oslanjali na biljke kao izvor sredstava za život. Ostali stručnjaci koji su analizirali upotrebu biljaka iz lokalne perspektive, u 20. stoljeću uključuju: etnologinju Matildu Coxe Stevenson (Zuni plants, 1915), Franka Hamiltona Cushinga (Zuni foods, 1920), botaničara Keewaydinoquay Pakawakuk Peschel (Anishinaabe fungi, 1998.) i grupu koju čine Wilfred Robbins, J. P. Harrington i Barbara Freire-Marreco (Tewa pueblo plants, 1916).
U početku su etnobotanički obrasci i studije bili manje pouzdani i ponekad beskorisni. Razlog je bio taj što botaničari i antropolozi nisu međusobno surađivali u svom radu. Botaničari su se fokusirali na prepoznavanje vrsta i kako se biljke koriste, umjesto da se fokusiraju na način na koji se biljke integrišu u ljudski život. Antropolozi su se, s druge strane, bavili biljkama s kulturnog, ali ne i naučnog stanovišta. Početkom 20. stoljeća, međutim, botaničari i antropolozi konačno počeli su da sarađuju i stvaraju zbirku pouzdanih i detaljnih podataka.
Matrim Kauton
Opis
Met ima smeđe oči i kosu. Težak je oko 180 funti. Nakon događaja u četvrtoj knjizi, Met ima veliki ožiljak na vratu koji kamuflira šalom.
Met je poznat kao veliki ljubitelj neslanih šala. Njegovi najbolji drugovi, Rand al'Tor i Perin Ajbara su često bili podsticani sa njegove strane na razne nestašluke. U slobodno vrijeme se kocka, pije alkohol i zavodi lijepe žene. Uprkos ovome, ima dosta autoriteta i može da održi gvozdenu disciplinu kada je to potrebno. Zbog njegovog odgoja u Dvije rijeke ima farmerski pogled na život, a i njegov otac Abel kauton ga je naučio tajnama trgovine konjima. Met prezire plemstvo i smatra ih parazitima koji žive na tuđem radu, pa zabranjuje svojim ljudima da ga zovu Lord Mat. Met je i osoba od velike časti, koja uvijek održi obećanje.
Mladost
Meta je, kao i Randa i Perina, iz Dvije rijeke odvela Aes Sedai Moraina. Moraina im je rekla da ih Troloci i Midraali gone zato što su na neki način važni za borbu protiv Mračnog. Met je u borbi protiv Troloka u prvoj knjizi, uzviknuo drevni bojni poklič Maneterna na Starom jeziku, ne razumijevajući šta je rekao. Tokom svih ostalih knjiga Met će nesvjesno izgovarati fraze i rečenice na Starom jeziku. Na putovanju od Dvije rijeke, družina je ušla u drevni, ukleti grad Šadar Logot kako bi pobjegla Trolocima. Iako ih je Moraina savjetovala da ne idu u grad, Met je poveo Randa i Perina u istraživanje. Dok su istraživali, sreli su čovjeka po imenu Mordret, koji je tvrdio da je lovac na blago i da mu treba pomoć da iznese veliku količinu blaga. Obuzet pohlepom, sva trojica su krenula za Mordretom. Odveo ih je u sobu prepunu raznih blaga. Dok su razgledali blago, Rand je shvatio da Mordret nema sijenke. Kada je Rand ovo rekao, Mordret je zavrištao i nestao kroz zid. Neprimjećen od Randa ili Perina, Met je pokupio jedan bodež koji je bio uklet. Zbog bodeža Met je postao bolesno paranoičan i sumnjičav.
Kletva
Kasnije, u tvrđavi Fal Dara, Padan Fejn je ukrao Rog Valera i bodež.Metu je trebao bodež kako bi preživio dok ga Aes Sedai ne izliječe. Putovao je sa Random, Perinom, Ingtarom, Loijalom i Verin Sedai do grada Falmea. Na ovom putovanju je otkrio da je Rand Ponovorođeni Zmaj, i to ga je prestravilo. U Falmeu, koji je bio pod okupacijom Seanšana, Met je dunuo u Rog Valera i prizvao mrtve heroje da se bore za njega. Sada je vezan za Rog, pošto neće raditi ni za koga drugog dok je Met živ. Putovao je do Tar Valona zajedno sa Elejnom, Ninevom, Egvenom i Verin Sedai. Kada je dosegao Bijelu kulu, bio je gotovo mrtav od kletve bodeža, ali su ga Aes Sedai izliječile na vrijeme. Kada se probudio, shvatio je da su mnogi dijelovi njegovog sijećanja nestali.
Smrt i ponovorođenje
Ubrzo je napustio Tar Valon i krenuo u Kaemlin sa zabavljačem i bardom Tomom Merilinom. Tamo je slučajno čuo kako Izgubljeni Rafhvin kuje zavjeru da ubije Ninaevu, Elejnu i Egvenu u Tiru. On i Tom su otputovali u Tir i spasli trojku od Cnog Ađaha. Met je lutao podrumima Tira, i tu je našao veliki crveni dovratak kroz koji je prošao. Dovratak ga je odveo u zemlju Aelfina, zmijolikih bića koje odgovore na tri pitanja. Predskazali su sledeće: a) umrijeće u biće dio onoga što je nekada bilo, b) oženiće se Kćerkom Devet Mjeseca, i c) odreći će se polovine svijetlosti svijeta da bi spasao svijet. Kasnje je otišao sa Lanom, Egvenom, Morainom i Random u drevni Aijelski grad Ruidean. U dolini Ruideana, Met je pronašao još jedan crveni dovratak, koji ga je odveo u zemlji Elfina, bića sličnih lisicama. Očekivao je još odgovora, ali kada su mu Elfini ponudili ispunjenje tri želje, on je odabrao sledeće: a) da mu rupe u memoriji budu ispunjene, b) da bude slobodan od usmjeravanja Aes Sedai, i c) da bude vraćen u Ruidean. Met sada ima memorije najvećih stratega i generala u svom umu, a također ima i srebrni medaljon koji ga štiti od usmjeravanja.
General:Banda Crvene Šake
200px|desno|mini|Zastava Bandu Crvene Šake Memorije koje je Met dobio od Elfina su pomogle da Met postane jedan od najboljih generala svijta, pamteći strategije izgubljene vijekovima. Met ima nevjerovatnu sreću na kartama, kockama, pa i u stvarnom životu i u bitkama. Od 5. knjige Met čuje kotrljanje kocke u glavi kad treba da napravi neki važan izbor. Kocka se zaustavi kada odluči. Met ne zna koji je to izbor dok se to ne obistini. Njegovo veliko znanje i sreća su ga načinili vjerovatno najboljim generalom na čitavom svijetu. Met se veoma istakao u borbi za Kairhijen, gdje je ubio vođu Šaido Aijela Kuladina. Posle te bitke, Met je formirao novu vojnu formaciju: Šen al Kalar ili Bandu Crvene Šake. Ova formacija je odana samo Metu i vjeruju da ne mogu biti pobjeđeni kad ih on vodi. Družina je od armijice od 600 ljudi prerasla u ogromnu vojsku od 30,000 ljudi.
Kćerka Devet Mjeseca
Met je putovao do Altare zajedno sa Ninaevom, Elejnom i Avijendom. Zadatak im je bio da nađu Zdjelu Vjetrova. U Altari Met je postao ljubavnik kraljice Tulin. Nakon potrage od 16 dana, Zdjela je nađena. Nineva i Elejna su otišle iz Altare, dok je Met ostao u Altari i bio je zarobljen od strane Seanšana. Met je pobjegao iz seanšanskog zatvora, zajedno sa Tomom, Bejlom Domonom i sa još nekoliko seanšanskih zatvorenika. Ovo bjekstvo je otkrila Visoka Gospa Tuon. Met ju je kidnapovao i pobjegao. Kasnije je shvatio da je Tuon Kćerka Devet Mijeseca, žena koju će oženiti. Od tada se ponašao prema njoj sa velikiom učtivošću i galantnošću. Met i Tuon su se vjenčali u 11. knjizi Bodež snova.
Važnost
Rand je glavni lik, ali su Met i Perin samo malčice manje važni. Met i Perin su važan dio borbe protiv Sijenke in od ključne su važnosti za Randovu pobjedu u Tarmon Gai'donu. Knjige odvojeno prikazuju avanture sva tri lika.
Met se, kao Rand, veoma promijenio tokom priče. Na početku je bio neodgovorni mangup, ali se našao u situjacijama koje su zahtijevale veliku odgovornost i pronicljivost. Met je sada veoma odgovoran i smireno prihvata svoju sudbinu, iako uvijek gunđa zbog nje. Mnogi znakovi pokazuju da će Met izumiti vatreno oružje uz pomoć Iluminatorke Aludre. Već je koristio barut u napadu na Kamen Tira.
NGC 1713
NGC 1713 (također poznat kao MCG 0-13-56, PGC 16471 i UGC 3222) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 204 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Orion. Najveći prečnik je 1,40 (83 hiljade sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (71 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. januara 1786. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Sveta Stolica
mini|desno|180px|Bazilika Sv. Petra Sveta Stolica (Latinski: Sancta Sedes) je biskupska nadležnost Katoličke crkve u Rimu, u kojoj je Biskup uobičajeno poznat kao Papa. To je dominantno biskupsko sjedište, koje formira centralnu upravu Crkve. Kao takvo, diplomatski i u drugim sferama, Sveta stolica djeluje i govori u ime cijele Katoličke crkve. Također je prepoznata od drugih subjekata i od strane međunarodnog prava kao suvereni entitet, rukovođen Papom, sa kojim se mogu uspostavljati diplomatski odnosi.
Iako se često poistovjećuje sa Vatikanom, Sveta stolica nije isto što i Vatikan grad-država, koji postoji od 1929., dok Sveta Stolica datira još od ranih kršćanskih vremena.
Ambasadori se akredituju, ne u Vatikan, nego u Svetu Stolicu, pa su i papinski izaslanici predstavnici Svete Stolice, a ne Vatikana, grada-države.
Historija sistematike biljaka
thumb|upright=1.5|[[Vienna Dioscurides rukopis Ma Materia Medica , s početka šestog stoljeća, jedna je od najstarijih knjiga o biljkama koje postoje. Dioscoridi napisali su knjigu između 50. i 60. godine nove ere.]] Sistematika biljaka uspostavlja biološku klasifikaciju cjelokupnog biljnog carstva, prema Međunarodnom kodeksu nomenklature algi, gljiva i biljaka, a u okviru odgovarajučih taksonomskih rangova.
Sveta Stolica
U Bosni i Hercegovini postoji diplomatsko predstavništvo Svete Stolice, na čijem čelu se nalazi nuncij i koje se naziva nuncijatura (službeno: Apostolska nuncijatura). Služba nuncija se isto zove nuncijatura (latinski. nuntius - glasnik, vjesnik).
Historija sistematike biljaka
Ranije su u veliku skupinu biljaka svrstavane i gljive i nži organizmi sa hlorofilom, a odnedavno se i alge izdvojene u posebnu grupu biljaka.
Antičko doba
Peripatetski filozof Teofrast (372–287. P.n.e.), kao i njegov student Aristotel u drevnoj Grčkoj, napisao je  Historia Plantarum , najraniji preživjeli traktat o biljkama, u kojem je naveden naziv preko 500 biljnih vrsta. Nije artikulirao formalnu shemu razvrstavanja, već se oslanjao na zajedničke grupe narodne taksonomije u kombinaciji s oblikom habitusa: drvo, grm, niže grmlje ili biljka.
"De Materia Medica" od Dioskorida bio je važan rani skup biljnih opisa (preko 500), koji je biljke klasificirao uglavnom prema ljekovitim učincima; bio je u upotrebi od svog objavljivanja u 1. vijeku do 16. stoljeća, što ga je činilo glavnom knjigom o biljkama u čitavom srednjem vijeku.
Moderno razdoblje
Značajni doprinosi klasifikaciji biljaka stigli su iz de Jussieu-aq (inspiriran radom Adansona) 1789. i početkom devetnaestog stoljeća započeo je rad de Candolle, a vrhunac je bio tzv. Prodromus.
Veliki utjecaj na sistematiku biljaka imala je teorija evolucije (Charles Darwin) objavljena u Porijeklu vrsta 1859.), rezultirajući tme da se biljke grupiraju po filogenetskim] odnosima. Tome je dodato i zanimanje za biljnu anatomiju uz pomoć  svjetlosnog mikroskopa i razvoj hemije, što omogućava analizu sekundarnih metabolita.
Sada se stroga upotreba epiteta u botanici, iako je regulirana međunarodnim kodeksima, smatra nepraktičnom i zastarjelom. Sam pojam vrsta, temeljne klasifikacijske jedinice, često je pitanje subjektivne intuicije i stoga se ne može dobro definirati. Kao rezultat, procjena ukupnog broja postojećih "vrsta" (u rasponu od 2 do 100 miliona) postaje stvar preferencije.
Iako su se naučnici već neko vrijeme složili da funkcionalni i objektivni klasifikacijski sistem mora odražavati stvarne evolucijske procese i genetičke veze, tehnološka sredstva za stvaranje takvog sistema nisu postojala donedavno. U 1990-ima tehnologija DNK postigla je ogroman napredak, što je rezultiralo neviđenim nakupljanjem podataka o DNK sekvencama iz različitih gena prisutnih u biljnih ćelijama. U 1998. revolucionarnu klasifikaciju angiospermi (APG sistem) konsolidirala je molekularna filogenetika (i posebno kladistika ili filogenetska sistematika) kao najbolja dostupna metoda. Po prvi put povezanost se može mjeriti realno, odnosno sličnost molekula koje sadrže genetički kod.
Ramazan
Ramazan ( Ramaḍān; također u drugim jezicima Ramadan, Ramzan, Ramadhan ili Ramathan) deveti je mjesec islamskog kalendara, i muslimani svijeta ga uzimaju za mjesec posta kako bi obilježili prvu objavu Kur'ana poslaniku Muhammedu, prema islamskom vjerovanju. Ramazanski post je četvrti od pet stubova islama ili islamskih šarta. Mjesec traje 29–30 dana zavisno od vizualnih promatranja polumjeseca, prema informacijama iz brojnih hadisa.
Dvorac Schönbrunn
Dvorac Schönbrunn (njemački: Schloss Schönbrunn [ʃøːnˈbʁʊn]) nalazi se u u trinaestom Bečkom gradskom okrugu Hietzingu i jedan je od najvažnijih historijskih i kulturnih spomenika Austrije. Ime dvorca potiče iz 1619. godine od Matije, cara Svetog rimskog carstva, koji je pronašavši arteški bunar u blizini današnjeg dvorca, poviknuo: "Kakav lijepi izvor!" Izgrađen je kao rezidencija carice Eleonore Gonzage između 1638. i 1643. godine, a u vrijeme druge turske opsade Beča 1683. biva razrušen, te 1687. godine Leopold I, gradi za svog nasljednika Josipa I, reprezentativnu građevinu, koju projektno izvodi arhitekt iz Graza Johann Bernhard Fischer von Erlach.
Ramazan
Riječ Ramadan dolazi od arapskog korijena ramiḍa ili ar-ramaḍ, što znači spaljenost ili suhoća. Post je farz (obavezna dužnost) za odrasle muslimane, osim onih koji pate od bolesti, putuju, ili su stariji, trudni, majke koje doje, imaju dijabetes ili idu kroz menstrualni ciklus. Post Ramazana je učinjen obaveznim (wādžib) tokom mjeseca Ša'bana, u drugoj godini nakon što su muslimani migrirali iz Mekke u Medinu. Fetve su bile izdate koje opisuju da muslimani koji žive u regijama sa prirodnim fenomenima kao što su ponoćno sunce ili polarna noć trebaju pratiti vremensku zonu Mekke.
Dvorac Schönbrunn
Tek od 1743. godine u vrijeme vladavine carice Marije Terezije projektima arhitekata Nikolausa Pacassija i Johanna Ferdinanda Hetzendorfa von Hohenberga, dvorac dobija današnji izgled. Barokna palača je bila od polovine 18. stoljeća pa sve do kraja prvog svjetskog rata, ljetna rezidencija austrijske carske porodice. U to vrijeme je dvorac kulturno i političko središte Habsburške dinastije. Za vrijeme Austro-ugarske monarhije dvorac se naziva Lustschloss Schönbrunn.
Ramazan
Posti se od zore do zalaska sunca, a u tom periodu muslimani se ustežu konzumiranja hrane, pijenja tečnosti, pušenja, i sudjelovanja u seksualnim odnosima sa suprugom. Muslimanima je također naređeno da se suzdrže od grešnog ponašanja koje može negirati nagradu posta, kao što je lažan govor (uvrede, ogovaranje, psovanje, laganje, itd.) kao i tuča/svađa. Hrana i piće se serviraju dnevno, prije zore i nakon zalaska sunca. Spiritualne nagrade (thawab) za post su, vjeruje se, također umnožene tokom mjeseca Ramazana. Post za muslimane tokom Ramazana obično sadržava povećan broj namaza (molitva) i recitiranja Kur'ana.
Dvorac Schönbrunn
Svjetska baština
Schönbrunn je najveći dvorac u Austriji ujedno najznačnije i najposjećenije kulturno-turističko odredište Beča, sa oko dva i po miliona posjetilaca godišnje. Zajedno sa parkom prostire se na oko 160 ha, a od 1996. godine je dio UNESCO-ove Svjetske baštine. Jedna od glavnih atrakcija parka je Zoološki vrt Schönbrunn na površini od 16 ha, najstariji zoološki vrt na svijetu, osnovan 1752. godine
Izgradnja dvorca
mini|Prvi prednacrt Fischera von Erlacha iz [[1688; skica: Johann Adam Delsenbach, 1721.]] mini|Drugi prednacrt iz [[1693.]]
Ramazan
Post
mini|desno|Ramazanska večera, [[iftar]] Svakom punoljetnom, fizički i mentalno zdravom muslimanu i muslimanki, farz (obaveza) je postiti. Međutim, ima slučajeva kada određene osobe ne moraju postiti uz Ramazan, iako ispunjavaju navedene uvjete. To su teži bolesnici, putnici, trudnice, kao i žene koje doje djecu, ako će im post štetiti zdravlju. Ove osobe napostit će dan za dan, kada im se za to ukaže prilika. Sasvim oronuli starci i starice i bolesnici kod kojih nema izgleda za ozdravljenje ne moraju napostiti propuštene dane posta, nego će sa svaki dan podijeliti fidju, ako im to materijalne mogućnosti dozvoljavaju. Fidja je jednodnevna hrana za osobu. Žene koje su u hajzu (mjesečnica) i nifasu (babine, period od 40 dana nakon poroda), ne smiju postiti niti klanjati. Propuštene dane posta će kasnije dan za danom napostiti, dok namaze koji su im prošli nisu dužne klanjati. Jelo, piće, pušenje i spolno općenje poništavaju post. Međutim, ako onaj koji posti nešto pojede iz zaborava, post mu neće biti poništen ako odmah prestane to činiti, ili ako ga neko upozori na to. Ali, ako je svjestan da posti, pa slučajno, proguta malo vode prilikom uzimanja abdesta ili gusula, post će mu biti pokvaren, te taj dan mora napostiti. Ko se svjesno i namjerno omrsi (pojede ili popije nešto) bez opravdanog razloga, on mora napostiti taj dan, i još, kao kaznu, 60 dana neprekidno postiti. U slučaju da ne mogne toliko dana neprestano postiti, podijelit će za svaki dan po jednu fidju. Ovo se zove keffaret. Dovoljan je jedan keffaret za više "prekršaja" tokom posta. Dužnost je napostiti samo dan za dan, ako se nešto pojede od čega se ne osjeća nikakva slast, kao naprimjer sirova riža, sirova pšenica, tijesto, papir i slično. Zatim, ako se proguta malo vode iz neopreznosti, prilikom uzimanja abdesta ili gusula, ili ako određena osoba nije postila iz opravdanog razloga (putnik, bolesnik, trudnica i dojilja).
Dvorac Schönbrunn
Izgradnja dvorca
1687. godine car Leopold I daje izgraditi ovaj reprezentativni dvorac za svog nasljednika, Josipa I. Godinu kasnije austrijski arhitekt Johann Bernhard Fischer von Erlach predlaže projekt koji bi trebao nadmašiti francuski dvorac Versailles, no, zbog nemogućnosti finansiranja, Von Erlach je 1693. promijenio projekt i počeo sa gradnjom nešto skromnije i manje građevine. Gradnja počinje između 1696. i 1701. na ostacima dvorca porušenog u napadima iz vremena druge osmanlijske opsade Beča. Veći dio dvorca useljen je već 1700. godine. Von Erlachu je 1696. dodijeljena plemićka titula, a gradnja se nastavila tek nakon smrti Leopolda I; projekt je zbog Rata za špansko naslijeđe nastavljen tek 1705, mada ne po početnom planu.
Kamenorezačke poslove dobili su bečki majstori Veith Steinböck i Thomas Schilck, obojica iz Eggenburga u Donjoj Austriji, koji su koristili tzv. zogelsdorfer (kamen). Zajedno s njima u gradnji su sarađivali majstori Georg Deprunner iz Lovrete i Hans Georg Haresleben iz Kaisersteinbrucha. Za noseće arhitektonske elemente korišten je kaiserstein, tvrdi krečnjački kamen.
Ramazan
Itikaf
Za ramazan je vezana još jedna dužnost koja spada u sunneti-kifaje, a to je itikaf. Ova dužnost obavlja se na taj način što se deset zadnjih dana Ramazana provede u ibadetu. To se čini obično u džamiji. Itikaf počinje dvadesetog dana Ramazana poslije ikindije, a završava se pred iftar posljednjeg dana Ramazana. Ako ovu dužnost obavi makar jedna osoba u jednom mjestu, onda ta dužnost spada sa ostalih građana. A ako je ne obavi niko u jednom mjestu, onda su svi muslimani tog mjesta propustili jedan važan sunnet. Itikaf obično obavlja jedna ili dvije osobe koje znaju lijepo i pravilno učiti Kur'an, a uz to imaju lijepo vladanje. Ne smiju izlaziti iz džamije, osim u iznimnim slučajevima, kao što su npr. uzimanje abdesta ili gusula, ili obavljanje prirodne nužde. Bolje je da dvije osobe budu u itikafu, jer dok jedna spava, druga će bdjeti i ibadet činiti, tako da se za tih deset dana ibadet nikako ne prekida. Muhammed je ibadet sam obavljao. Iz toga se zaključuje važnost i časnost dužnosti.
Dvorac Schönbrunn
Izgradnja dvorca
Nakon smrti Josipa I 1712. Schönbrunn prelazi u vlasništvo njegove udovice, Amalije Wilhelmine, koja 1728. prodaje dvorac i park carskom dvoru za 450.000 guldena.
Ramazan
Vitre
Vadžib je svakom imućnom muslimanu i muslimanki dati sadakai-fitr za sebe i za svoju malodobnu djecu. Visina sadakai-fitra u naravi iznosi, 1 kg i 67 dkg pšenice, ili dvostruka količina (3,33 kg) ječma, hurmi, rezačija ili sira. Uglavnom, to nije ništa drugo nego jednodnevna hrana za jednu osobu, pa nije potrebno polemisati o visini sadakai-fitra. Sam obveznik može odredit njen iznos u novcu na taj način što će izračunati koliko mu je potrebno za jednodnevnu hranu. Sadakai-fitr se daje siromašnim muslimanima i muslimankama, a prvenstveno siromašnoj rodbini i komšijama. Međutim, tu sadaku nije dozvoljeno davati rodbini u uzlaznoj i silaznoj liniji: roditeljima i njihovim roditeljima, zatim djeci, unučadima i praunučadima. Svakako, najbolje je dati sadakai-fitr za potrebe islamske zajednice. Sadakai-fitr se obično daje krajem Ramazana do pred klanjanje Bajram-namaza. Ako se ne podijeli u to vrijeme, nego poslije Bajram-namaza, onda to više ne spada u sadakai-fitr nego u običnu sadaku.
Dvorac Schönbrunn
Ljetna rezidencija Marije Terezije
mini|Schönbrunn sa dvorske strane. [[Bernardo Bellotto|Canaletto, 1758.]] mini|Gloriette
Car Karlo VI, nije pokazivao zanimanje za dvorac, pa ga je poklonio svojoj kćerci Mariji Tereziji, koja je dvorac pretvorila u carsku ljetnu rezidenciju, što je dvorac sve do 1918. godine i ostao. 1741. godine dala je posaditi aleju od Schönbrunna do dvorca Laxenburg. Od 1743–49. dvorac je planovima dvorskog arhitekte Nikolaus von Pacassija, koji je učestvovao u dogradnji Hofburga, od građevinara Valmaginija značajno dograđen. Zgradama je dodat novi sprat, stubovi i simsovi izgrađeni u cigli, zamijenjeni su kamenom izradom. Time su izgubljene značajne freske Johanna Michaela Rottmayra. Obnovljen je i interijer, koja danas predstavlja gotovo jedini primjer austrijskog rokokoa.
Dalju gradnju, carska služba građenja od 1750-52. godine plaća kamenorezcima Matthiasu Winkleru, Ferdinandu Mödlhammeru, Gabrielu Steinböcku i Johannu Baptistu Regondiju. Regondi je iz carskog kamenoloma od tvrdog kamena kaisersteina, izgradio obloge za popločavanje stepenica, te su time izgrađene reprezentativne Plave stepenice, Stepenice za kapelu, Puževe stepenice, Tajno stepenište i veliko Bijelo stepenište, kamene ograde, kao i ulazne stepenice i stepenice za vrt. U jednom postranom traktu dvorca, nalazi se tzv. dvorski teatar, otvoren 1747. godine u kojem su, između ostalih nastupili Joseph Haydn i Wolfgang Amadeus Mozart. Marija Terezija dala je vrt proširiti, te je 1752. otvorena menažerija a 1763. Adrian van Steckhoven je otvorio botanički vrt. Od 1765. godine carski dvor zapošljava Johanna Ferdinanda Hetzendorfa von Hohenberga, predstavnika ranog klasicizma, ali se Marija Terezija, nakon smrti svoga muža, suzdržava sedam godina od značajnih građevinskih radova na dvorcu. Tek 1772. godine dala je u gradnju Hohenbergovo najznačajnije zdanje Gloriette (oko 1860. godine nazvano takođe Gloriett)
NGC 919
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Andora
Andora, službeno Kneževina Andora , kneževina je u jugozapadnoj Evropi smještena u istočnim Pirinejima između Francuske i Španije. Andora je jedna od najmanjih država u svijetu i kontinentalna država jer nema izlaz na more ili okean. Ukupna površina je 468 km2. Glavni grad je Andora la Vella.
Historija
Prema jednoj legendi, Karlo Veliki je poveljom dodijelio zemlju Andorcima kako bi nagradio njihovu borbu protiv Maura. Kontrola nad teritorijom prešla je u ruke urhelskog grofa, koji ju je prodao urhelskom biskupu. Biskup je, u bojazni da će grof zatražiti zemlju nazad, potpisao ugovor o zajedničkom suverenitetu s gospodarom Caboeta. Kasnije se Arnalda, gospodarica Caboeta, udala za vikonta Castellbòa, a njihova kćerka i nasljednica Ermesenda u 13. stoljeću za foavskog grofa Rogerija Bernarda II. U 15. stoljeću foavski grof Gaston IV oženio je buduću navarsku kraljicu Eleonoru, te se tako dio suverenstva nad Andorom ujedinio s navarskom krunom. Godine 1589. navarski kralj Henrik III naslijedio je francusku krunu, te je on svoj dio suvereniteta nad Andorom ujedinio s francuskom krunom. Po ukidanju monarhije u Francuskoj, šef države je ostao knez Andore, te je stoga predsjednik Francuske i danas knez Andore zajedno s urhelskim biskupom.
Dva vladara (jedan svjetovni i drugi crkveni) često su se sukobljavali oko prava prvenstva nad dolinom. 1278. konflikt je razriješen uspostavljanjem podijeljenog suvereniteta nad Andorom koja je proglašena zajedničkom kneževinom foavskog grofa i urhelskog biskupa. To je učvrstilo teritoriju ove male kneževine.
14. jula španska vojna policija ulazi u Andoru i zauzima je, ali vrlo brzo biva odbijena prema Barceloni, a nešto kasnije i prema Madridu, da bi najzad završila u izgnanstvu u Portugala.
Između jula 1936. i juna 1940, jedan francuski vojni odred biva upućen u Andoru kako bi spriječio poguban uticaj Španskog građanskog rata i Frankove Španije. Juni 1940. je mjesec kapitulacije Francuske u Drugom svjetskom ratu.
25. septembra 1939. Andora je bila primorana da potpiše mirovni sporazum sa Njemačkom jer nikada prije toga nije ratifikovala Versajski mirovni ugovor, što ju je, u čisto pravnom pogledu, ostavilo u ratu sa Njemačkom. Kneževina je uspjela da očuva neutralnost tokom cijelog Drugog svjetskog rata.
Uzevši u obzir njenu relativnu izolovanost, Andora je ostala na margini evropske historije, sa pokojim vezama sa Francuskom i Španijom. Pa ipak, u novije vrijeme njen turizam bilježi uspjeh, baš kao što su razvoj saobraćaja i telekomunikacija izvukli zemlju iz izolacije. Njen politički sistem je osjetno modernizovan 1993.
Vlada
Andora je kneževina s izvršnom vlašću odvojenom od zakonodavne. Prema ustavu, zajednički državni poglavari su francuski predsjednik i španski biskup iz Urgela koji nose titulu kneza, ali su njihove nadležnosti ograničene. Stvarna vlast leži u rukama izabranih zastupnika i sudaca. mini|lijevo|200p|Podjela Andore
Političke podjele
Andora je podijeljena na sedam okruga, poznatih kao parròquies (jednina parròquia):
Geografija
S obzirom na to da je smještena na planinskom masivu istočnih Pirineja, reljef Andore se uglavnom sastoji od planina prosječne visine 1997 metara, dok je najviši vrh Coma Pedrosa na 2946 metara. Planine su razdvojene sa tri uske doline koje obrazuju slovo Y, i sustižu se u jednoj dolini koja prati glavni tok rijeke Valira koja teče prema Španiji (na najnižoj tački Andore, na svega 870 metara nadmorske visine).
IC 1513
IC 1513 (također poznat kao MCG 2-60-24, PGC 72773 i UGC 12832) je galaksija koja je udaljena oko 293 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 1,00 (85 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (26 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 28. novembra 1893. godine.
Andora
Geografija
Klima Andore je vrlo slična klimatskim prilikama njenih susjeda, s tim što visoka nadmorska visina znači i više sniježnih padavina zimi i nešto svježija ljeta.
Privreda
Andora je iskoristila svoj planinski položaj za uspješan razvoj zimskog turizma. Povoljni porezi i carine su također pridonijeli razvoju države.
Stanovništvo
Andora ima 84.082 stanovnika. Od tih, samo 30% su Andorske nacionalnosti, dok su 61% Španci, 6% Francuzi i 3% ostali. Prema religiskoj pripadnosti 94,2% su rimokatolici, 0,4% židovi,0,3% jehovini svjedoci, 0,2% protestanti, ostali 4,9 %.
Boljanići (Kotor-Varoš)
Boljanići je naseljeno mjesto u općini Kotor Varoš, Bosna i Hercegovina.
IC 1513
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Brooklyn Nets
Brooklyn Nets košarkaški je klub iz Brooklyna (New York City). Takmiči se u NBA ligi.
Bygira
Bigyra (Opalozoa) je bazni  kladus heterokontnih organizama. Preci Bigyra i vjerojatno svih heterokonta bili su slobodnoživeći fagotrofni organizmi. Bicosoecea i Placididea su jedine grupe u ovom redu koje imaju pradavni način ishrane, putem fagotrofije. Nakon toga, Opalinata i Blastocystea su izmijenile fagotrofgnost predaka sekundarnom osmotrofijom kada su postali životinje ili paraziti životinja.
S druge strane, Labyrinthulea su vjerovatno neovisno izgubiile sposobnost fagotrofije,  kada  su se prilagodile fungoidnom saprobnom načinu života.
Filogenija
Bigyra je parafiletska bazna grupa Heterokonta i predstavlja evolucijski stepen na kojem je  heterotrofni prekursor pseudogljiva i okrofitne grupe algi. Sastoji se od kladusa Sagenista i Opalozoa, uspostavljajući sljedeće odnose:
10. grupa hemijskih elemenata
mini|Platina U '''10. grupu hemijskih elemenata''' spadaju nikl, paladij i platina. Nikl je u Zemljinoj kori zastupljen sa 9 ppm. Ima dva tipa komercijalno važnih ruda: lateriti (oksidno-silikatne rude) i sulfidi. Zastupljenost paladija i platine je daleko manja (0,3015 i 0,01 ppm respektivno).
Osobine
Nikl ima najviše spojeva u kojima ima stepen oksidacije (+2). Spojevi u kojima nikl ima stepen oksidacije (+3) su rijetki i nestabilni. Paladij i platina uglavnom imaju spojeve u oksidacijskom stanju +2 i +4. Svi elementi ove grupe su srebrno-bijeli sjajni metali. Imaju dobru elastičnost i rastezljivost, te se mogu lahko obrađivati.
Fosfor-pentoksid
Fosfor-pentoksid je hemijski spoj sa moleculskom formulom P4O10, sa uobičajenim  nazivom koji  potiče iz empirijske formule, P2O5).  Ova bijela, kristalna, čvrsta tvar je  anhidrid  fosforne kiseline.  Moćan je desikant (isušivač) i dehidracijski agens.
Struktura
Fosfor pentokside kristalizira u najmanje četiri oblika ili  polimorfa. Najpoznatiji je jedan, metastabilni oblik, prikazan na slici, koji se sastoji od molekula P4O10. Slabe van der Waalsove sile održavaju ih zajedno i  šestougaonoj rešetki. Međutim, nasuprot visokoj simetriji molekula, kristalno pakovanje nije blizu tome. ). Struktura P4O10 kaveza  podsjeća na adamantan sa Td grupom simetrijske tačke. Blisko je srodan sa odgovarajućim anhidridom P4O6.  Kasnije gubi terminalne okso grupe. Gustina mu je 2,30 g/cm3,a ključa na 423 °C, pod  atmosferskim pritiskom. Ako se brže zagrijava  prelazi u  sublimat.  Ovaj oblik može nastati i kondenzacijom pare fosfor-prntoksida, što rezultira u krajnje higroskopnu čvrstu tvar.
Drugi polimorfi su polimerni, ali u svakom slučaju, atomi fosfora su vezani za četverougaoni atoma kisika, od kojih jedan formira terminalnu P=O vezu, uključujući doniranje p-orbitalni elektrona terminalnog kisika na antiveznu jednostruku vezu. Makromolekulske forme mogu se dobiti zagrijavanjem kompleksa u zatvorenoj cijevi, na nekoliko sati i održavanje topljenja na visokoj temperaturi prije hlađenja otopljene mase i njenog stvrdnjavanja. Metastabilna ortorombna, "O"-forma (gustina= 2,72 g/cm3, tačka topljenja 562 °C), dobija slojevitu strukturu koja sadrži međusobno povezane prstenove  P6O6, ne liči na strukturu nekih  polisilikata. Stabilna forma je faza veće gustine i također ortorhombna, zvana O' forma. Ona sadrži  3-dimenzijski okvir, gustine 3,5 g/cm3. Preostali polimorf je staklo ili amorfni oblik;  može nastati spajanjem bilo kojeg od ostalih.
Boljanići
Bosna i Hercegovina:
Crna Gora:
Fosfor-pentoksid
Dobijanje
P4O10 se dobija sagorijevanjem elementarnog fosfora,  sa dovoljnom količinom zraka: U većem dijelu 20. stoljeća, fosfor pentoksid je korišten za dobijanje  koncentrirane čiste fosforne kiseline. U termo procesu, fosfor pentoksid je dobijan  spaljivanjem bijelog fosfora koji  je raspušten u razblaženoj  fosfornoj  kiselini  za proizvodnju koncentrirane kiseline. Poboljšanja u tehnologiji filtriranja dovodi do  "procesa mokre fosforne kiseline" koji prevazilazi termalni proces, izbegavajući potrebu da se proizvede alotropski modificirani bijeli fosfor kao polazni materijal. Dehidracija fosforne kiseline za dobijanje fosfor-pentoksida nije moguća  kao nii zagrijavanjem  metafosforne kiselinekoja  bi  prokuhala bez gubitka sve sopstvene vode.
Primjena
Fosfor pentoksid je snažan dehidracijski agens, što uključuje egzotermnu prirodu njegove hidrolize:
Međutim, njegova primjena uz sušenje je ograničena njehovom sklonošću da formira zaštitni premaz koji sprečava daljnju dehidraciju neutrošenih materijala. Zrnasti oblici P4O10  se upotrebljavaju kao  desikanti.
U skladu sa snažnomm  moći isušivanja, P4O10 se upotrebljava za dehidraciju  u organskim sintezama. Najvažnija primjena ovog spoja je u pretvaranju primarnih amida u nitrile: Označeni proizvod P4O9(OH)2 je idealizirana formula za nedefinirani produkt koji nastaje od  hidratacije P4O10. Alternativno, kada je kombiniran sa  karboksilnom kiselinom,  rezultat je odgovarajući anhidrid:
NGC 6150
NGC 6150 (također poznat kao MCG 7-34-29, NGC 6150A i PGC 58105) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 401 milion sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 1,30 (152 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (58 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 18. marta 1787. godine.
Fosfor-pentoksid
Primjena
"Onodera reagens", otopina P4O10 u DMSO, upotrebljava se za oksidaciju alkohola. This reaction is reminiscent of the Swern oxidation.
Desikantna snaga (sredstva za isušivanje) P4O10 je dovoljno jaka da pretvori mnoge mineralne kiseline u njihove anhidride.
NGC 6150
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Fosfor-pentoksid
Srodni fosforni oksidi
Među komercijalno značajnim fosfornim oksidima je P4O6 and P4O10, koji je poznat po strukturama međuproizvoda.
600px|Fosforni oksidi: P4O6, P4O7, P4O8, P4O9, and P4O10.
Rizici
Fosfor-pentoksid nije zapaljiv. Reagira snažno s vodom i vodom koja sadrži tvari kao što su drvo ili pamuk, oslobađajući puno topline, pa  može čak izazvati i požar. Nagriza metale i vrlo je iritantan – što može izazvati teške opekotine očiju, kože, sluznice i respiratornog trakta čak i pri koncentracijama koje su oko 1 mg/m3.
Fosfor-tetroksid
Fosfor-tetroksid – fosfortetraoksid, difosfor-tetraoksid – hemijski spoj fosfora i  kisika pa pripada oksidimna fosfora. Sumarna formula mu je P2O4, iako mu strukturne  ili stehiometrijske veze nisu baš jasne.
Proizvodnju i ispoljavanje
Fosfor-tetroksid se može dobiti toplotnom razgradnjom fosfor-trioksida:
Redukcijom fosfora,  proizveden fosfor tetroksid, uz  pažljivu reakciju  sa crvenim fosforom,  na 450-525 ° C.
Obilježja
Fosfor tetroksid je bezbojan, ovisno o procesu proizvodnje različitih stopa kristalizacije, čvrsti  oksid. Takozvani α-oblik romboedarskih kristala, sastoji se od P4O8 i P4O9-molekula u  različitim količinama. Umjesto navedene empirijske formule predviđene za ovu vrstu fosfor-tetroksida, odnos formula je P4O8,1–9,0. Monokino kristalizirani β-oblik se sastoji od P4O7 i P4O8. Odnos formula je tu P4O7,7–8,0.
Fosfor-tetrokssid reagira sa vodom (hidroliza)  do fosfonske i  fosforne kiseline.
Zastave i grbovi županija u Hrvatskoj
mini|desno|201px|Zastava Republike Hrvatske Obilježja županija su grb i zastava. Grb i zastava županija utvrđuje se statutom ili statutarnom odlukom uz prethodno odobrenje središnjeg tijela državne uprave nadležnog za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu (odnosno Središnjeg državnog ureda za upravu Republike Hrvatske).
Grb županije mora biti heraldički ispravan i opisan po pravilima heraldike. Grb se sastoji isključivo od štita i sadržaja unutar njega.
Za izradu zastave županije koriste se heraldičke boje: bijela, plava, žuta, crvena i zelena. Županija za izradu zastave koristi, u pravilu, dvije boje, za razliku od grada i općine koji za izradu zastave koriste, u pravilu, jednu boju. Na zastavi županije nalazi se grb županije. Grb se nalazi u sredini zastave ili uz koplje. Omjer zastave treba biti 1:2.
Mjerodavno pravo Zakon o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi (NN 33/2001., NN 60/2001. RH) i Pravilnik o postupku odobre­nja grba i zastave jedinici lokalne i područne (regionalne) samouprave (NN 94/1998., 68/2004. RH). Odluke o zastavi i grbu pojedine županije objavljuju se u županijskim službenim glasilima.
Bjelovarsko-bilogorska županija
200px|Zastava Bjelovarsko-bilogorske županije 80px|Grb Bjelovarsko-bilogorske županije
Brodsko-posavska županija
200px|Zastava Brodsko-posavske županije 80px|Grb Brodsko-posavske županije
Dubrovačko-neretvanska županija
border|200px|Zastava Dubrovačko-neretvanske županije 80px|Grb Dubrovačko-neretvanske županije
Istarska županija
200px|Zastava Istarske županije 80px|Grb Istarske županije
Karlovačka županija
200px|Zastava Karlovačke županije 80px|Grb Karlovačke županije
Koprivničko-križevačka županija
200px|Zastava Kopivničko-križevačke županije 80px|Grb Koprivničko-križevačke županije
Krapinsko-zagorska županija
200px|Zastava Krapinsko-zagorske županije 80px|Grb Krapinsko-zagorske županije
Ličko-senjska županija
200px|Zastava Ličko-senjske županije 80px|Grb Ličko-senjske županije
Međimurska županija
border|200px|Zastava Međimurske županije 80px|Grb Međimurske županije
Osječko-baranjska županija
200px|Zastava Osječko-baranjske županije 80px|Grb Osječko-baranjske županije
Požeško-slavonska županija
200px|Zastava Požeško-slavonske županije 80px|Grb Požeško-slavonske županije
Primorsko-goranska županija
200px|Zastava Primorsko-goranske županije 80px|Grb Primorsko-goranske županije
Sisačko-moslavačka županija
200px|Zastava Sisačko-moslavačke županije 80px|Grb Sisačko-moslavačke županije
Splitsko-dalmatinska županija
200px|Zastava Splitsko-dalmatinske županije 80px|Grb Splitsko-dalmatinske županije
Šibensko-kninska županija
200px|Zastava Šibensko-kninske županije 80px|Grb Šibensko-kninske županije