cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Crni nosorog
Status
Većim dijelom 20. vijeka crni nosorog je bio najrasprostranjenija vrsta nosoroga. Oko 1900. godine pretpostavlja se da je živjelo nekoliko stotina hiljada ovih nosoroga u Africi. Tokom kasnih godina druge polovice 20. vijeka njihov broj je ozbiljno pao na procjenjenih 70 000, u kasnim 60-tim na svega 10 000 do 15 000 1981. godine. U ranim 90-tim, broj crnih nosoroga se sveo na tek 2 500. Prema procjenama Svjetske fondacije za zaštitu nosoroga (IRF) cjelokupna afrička populacija se od 90-tih godina malo poboljšala brojeći 3 610 nosoroga 2003. godine.
Crni nosorog je doveden na samu ivicu istrjebljenja uslijed gubitka staništa i ilegalnog lova zbog roga. Rog se koristi u tradicionalnoj kineskoj medicini jer, prema riječima travara, vjeruje se da ima iscjeliteljsko djelovanje, vraća u život osobe u nesvjestici i pomaže u liječenju groznice. Također, kažu da 16 do 18 kilograma težak jedan rog je dovoljan za 30-tak grama lijeka kako bi se izlječilo stotine ljudi.
Diskoton
mini|desno|300px|Logo Diskotona Diskoton je bila najveća muzička izdavačka kuća u Sarajevu i SR Bosni i Hercegovini, za vrijeme Jugoslavije.
Za Diskoton svoje albume su izdavali brojni jugoslavenski izvođači uključujući i kultne grupe i pjevače kao što su: Bijelo dugme, Zabranjeno pušenje, Merlin, Plavi orkestar, Divlje jagode, Indexi, Miladin Šobić i brojne druge grupe i pjevači. Diskoton je također izdavao albume stranih izvođača kao npr. Stevie Wonder, The Temptations, The Commodores, Roy Harper i Diana Ross, za jugoslavensko tržište.
Početkom rata u Bosni i Hercegovini, ova izdavačka kuća je prestala s radom.
Korita
Bosna i Hercegovina:
Crna Gora:
Hrvatska:
Slovenija:
Kravata
mini|200px|Kravate Kravata je dekorativni odjevni predmet, oblika trake, koji se nosi oko vrata provučen ispod kragne košulje, izrađen od svile ili nekog drugog platna.
Kravata, smatra se izvornim hrvatskim proizvodom, raširila se Evropom u 17. vijeku posredstvom hrvatskih vojnika, na kojima je postala prepoznatljiv modni detalj. Među prvima su je prihvatili Francuzi, pa u njihov jezik dolazi pod nazivom cravate, a kasnije i u druge evropske jezike pod sličnim nazivima.
Bišćani
Bišćani su naseljeno mjesto u gradu Prijedoru, Bosna i Hercegovina. Naselje Bišćani su smješteni na sjeverozapadnom djelu Bosne i Hercegovine na lijevoj obali rijeke Sane te Ljubijskog potoka i Čemernice te na brežuljcima Mataruskog brda. Nadmorska visina doseže od 135m (Sredice) do 150m (Hegići).
Klima
Klima je umjereno-kontinentalna sa minimalnom temperaturom od -20 i maksimalnom temperaturom od 40 stepeni. Prosječna godišnja temperatura iznosi +11 stepeni dok broj sunčanih dana u godini iznosi prosječno 60. Količina padavina iznosi 991 mm/m2.
Prirodni resursi
Na području Bišćana nalaze se nalazišta bijele gline (neki djelovi nose i ime po tome kao što su Bijela zemlja ili Keramika). Nalazišta pitke vode nalaze se u Mataruskom polju kao i nalazišta šljunka, pijeska i drugih građevinskih materijala.
Šabanci (Ilijaš)
Šabanci su naseljeno mjesto u općini Ilijaš, Bosna i Hercegovina.
Rapalski ugovor
mini|300px|Mapa Evrope sa približnim granicama iz 1920. godine
Rapalski ugovor je međudržavni ugovor između Italije i Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, kojim je riješeno tzv. jadransko pitanje odnosno utvrđivanje granica na istočnoj jadranskoj obali poslije Prvog svjetskog rata. Ugovor je potpisan 12. novembra 1920. godine u mjestu Rapallo kod Genove u Italiji.
Prema Ugovoru, sljedeće teritorije su pripale Italiji:
Dalje, prema Ugovoru, grad Rijeka postaje nezavisna država čime prestaje vojna okupacija trupa koje je vodio Gabriele d'Annunzio. Ovaj dio Ugovora je opozvan 1924. godine, potpisivanjem Rimskog ugovora kojim je Rijeka predata Italiji, a obližnja luka Sušak Jugoslaviji.
Gaël Monfils
Gaël Sebastien Monfils francuski je profesionalni teniser. Jedno vrijeme bio je i šesti na ATP-listi, međutim, povrede su ga udaljile s terena više puta tokom karijere.
Rapalski ugovor
Ugovor je ostavio veliki broj Slovenaca i Hrvata u Italiji, oko pola miliona, dok je tek oko 15.000 Italijana ostalo u Jugoslaviji. Prema austrijskim podacima iz popisa, oko 25.000 etničkih Nijemaca i oko 3.000 Mađara je živjelo na područjima pripojenim Italiji ovim Ugovorom. Nezadovoljstvo slavenskog stanovništva je raslo zbog italijanskog nacionalizma i zatvaranja slavenskih kulturnih ustanova (do tada je već bilo zatvoreno 109 škola).
Kratak opis događaja
mini|desno|250px|Vila u kojoj je potpisan Ugovor
Gaël Monfils
Osvojio je deset ATP-turnira. Bio je i finalist Mastersa u Parizu 2009. i 2010. i polufinalist Roland Garrosa 2008. i US Opena 2016.
Rapalski ugovor
Kratak opis događaja
Nakon kraja Prvog svjetskog rata Italijani su željeli pripojiti područja koja su im Sile Antante obećale Londonskim ugovorom, pa su ta područja odmah nakon kraja ratnih operacija vojno okupirali. Dakle, početkom 1920. godine Francuska i Velika Britanija vršile su pritisak na jugoslavensku mirovnu delegaciju na čelu sa Antom Trumbićem da popusti italijanskim imperijalističkim zahtjevima.
Gaël Monfils
Lični život
Rođen je u Bobignyju, u blizini Pariza. Njegov otac Rufin karipskog je porijekla i bivši je nogometaš, rođen na Guadeloupeu. Njegova majka Sylvette rođena je na Martiniqueu. Ona je medicinska sestra. Monfils ima i mlađeg brata Daryla.
Rapalski ugovor
Kratak opis događaja
Nakon brojnih nesuglasica i prijetnji napuštanjem Pariske mirovne konferencije, Italijani su pod vodstvom premijera Giovannija Giolittija) odlučili riješiti spor dogovorom s južnoslavenskom stranom. Predstavnici Kraljevine SHS su također bili spremni na kompromis, jer je državu privredno iscrpljivala nemogućnost korištenja okupiranih jadranskih luka, a nakon Wilsonovog poraza na izborima izgubljena je i američka podrška.
Spor je upućen na direktne pregovore koji su vođeni u Pallanzi (11. maja 1920. godine), produženi u Spa (5.-16. juna 1920. godine, Sforza i Ante Trumbić) i dovršeni 8.-12. novembra 1920. godine u Rapallu. Pregovori su vođeni u znaku premoći Italije koja je uživala punu podršku Francuske i Velike Britanije.
Gaël Monfils
Lični život
Trenutno živi u Trélexu (Švicarska). Tokom Australian Opena 2019. otkrio je da je u vezi s ukrajinskom teniserkom Elinom Svitolinom.
Rapalski ugovor
Kratak opis događaja
Ugovor ima 9 članova. Ugovorom utvrđene granice između dviju zemalja povučene su na očiglednu vojničku, ekonomsku i političku korist Italije. Trst, Gorica, Gradiška i dio Kranjske i Istra (bez općine Kastav), ostrva Cres, Lošinj, Lastovo i Palagruža kao i druga pripadajuća manja ostrva su pripojena Italiji. Rijeka je čak bila povezana sa glavnim dijelom italijanske teritorije preko dijela Istre.
Gaël Monfils
Juniorski tenis
U 2004. godini završio je kao prvi junior svijeta, osvojivši 3 od 4 juniorska Grand Slama (Australian Open, Roland Garros, Wimbledon), no nije se uspio pridružiti Stefanu Edbergu kao jedinom teniseru koji je osvojio sva četiri juniorska Grand Slama. Na US Openu izgubio je u 3. kolu od Viktora Troickog (4–6, 2–6).
Rapalski ugovor
Kratak opis događaja
Težak gubitak za Kraljevinu Srba, Hrvata i Slovenaca bio je i Zadar. Članom 7. ugovora Italijanima u Kraljevini SHS je priznato pravo da u roku od jedne godine mogu zatražiti italijansko državljanstvo, a da se nisu morali iseliti, te pravo da koriste italijanski jezik i slobodu vjeroispovijesti.
Gaël Monfils
Juniorski tenis
U parovima je zajedno s Ouannom stigao do polufinala Australian Opena i četvrtfinala Roland Garrosa.
2004.
U oktobru 2004. debitirao je na ATP-turnirima dobivši wild card za učešće na turniru u Metzu, gdje je stigao do četvrtfinala pobijedivši Xavier Malisse s 3–6 7–6(7:4) – predaja Malissea – i Oliviera Patiencea s 6–4 6–4. U četvrtfinalu bolji od njega je bio Richard Gasquet s 7–5 6–1. Kvalifikovao se na Mastersu u Parizu stigavši do drugog kruga pobijedivši Thomasa Enqvista s 1–6 6–4 6–3 prije nego što je poražen od Lleytona Hewitta s 6–3 7–6(7:3). Na turniru u Grenoblu stigao je do četvrtfinala, gdje ga je zaustavio Marc Gicquel s 7–6(11:9) 6–0. U dubl konkurenciji Monfils je stigao do finala turnira France #7 zajedno s Ouannom. Također je došao do polufinala na Australian Openu i četvrtfinala na French Openu.
2005.
U 2005. godini mladi Francuz napravio je jedan od najvećih pomaka u historiji tenisa. Svoju poziciju na ATP listi poboljšao je za čak 200 mjesta, ušavši time među najboljih 50 tenisera svijeta. Godinu je završio kao treći Francuz na listi, iza Richarda Gasqueta (br. 16) i Sebastiana Grosjeana (br. 26). Te godine osvojio je svoju prvu ATP titulu i stigao do još dva finala. U prvih sedam mjeseci godine osvojio je dva Challengera u Besanconu, pobijedivši Cristophea Rochusa s 6–3 2–6 6–3, i Tunisu, gdje je bio bolji od Fabrica Santoroa s 7–5 3–6 7–6(11:9). Također stigao je do četvrtog kola Mastersa u Miamiju, gdje je bolji od njega bio Dominik Hrbaty s 6–3 6–3. Plasirao se i u treće kolo Wimbledona, gdje je poražen od strane Maria Ančića s 6–3 6–3 6–1.
Kasnije je osvojio svoju prvu ATP titulu na Prokom Openu u Sopotu, gdje je u finalu bio bolji od Floriana Mayera s 7–6(8:6) 4–6 7–5. Stigao je do dva finala u Metzu i Lyonu, ali u oba biva poražen. U Metzu bolji od njega bio je Ivan Ljubičić s 7–6(9:7) 6–0, dok je u Lyonu od njega bio bolji Andy Roddick s 6–3 6–2. Godinu je završio među 50 najboljih tenisera svijeta i sa zaradom od 473,892 američkih dolara.
2006.
U prvom turniru godine u Dohi Monfils je stigao finala, ali je poražen od tada prvog reketa svijeta Rogera Federera s 6–3 7–6(7:5). Drugi zapaženi rezultat Monfilsa te godine bilo je polufinale Mastersa u Rimu, gdje je bolji od njega bio Rafael Nadal s 6–2 6–2. Na putu do polufinala porazio je Andyja Roddicka s 6–2 6–3. Na sljedećem Mastersu u Hamburgu u prvom kolu biva poražen od Andya Murraya s 6–4 6–1. Na French Openu sastaje se ponovo sa Murrayom, ali ovaj put nakon velike borbe u pet setova uspijeva da pobijedi rezultatom 6–4 6–7(2:7) 1–6 6–2 6–1. U trećem kolu French Opena sastao se sa tada osmim teniserom svijeta Jamesom Blakeom i izborio pobjedu rezultatom 6–2 6–7(2:7) 7–6(7:1) 5–7 6–4. U četvrtom kolu biva poražen od Novaka Đokovića rezultatom 6–7(5:7) 6–7(5:7) 3–6.
Sa tim zapaženim rezultatima na French Openu postao je 23 teniser svijeta i time najbolji francuski teniser na ATP listi. Na sljedećem turniru u engleskom Queen`s Clubu stigao je do četvrtfinala, gdje je bolji od njega bio James Blake kojem je Monfils predao pri vodstvu Amerikanca od 1:0 u setovima(6–1). Nakon posljedica ozljede leđa koju je zadobio na turniru u Queen`s Clubu ispao je i u prvom kolu Wimbledona, gdje je bolji od njega bio Igor Kunitsyn s 5–7 7–6(9:7) 6–3 6–4.
2007.
mini|desno|Monfils servira protiv Baghdatisa Na Australian Openu Monfils je u prvom kolu bio bolji od Italijana Daniellea Braccialija s 7–6, 6–7, 6–4, 7–6. U drugom kolu bio je bolji od 11. nosioca Marcosa Baghdatisa s 7–6(, 6–2, 2–6, 6–0. Monfils je pridobio simpatije publike na svoju stranu nakon što je prikazao nevjerovatan tenis. Nakon jednog udarca tokom meča koji je bio brži od 198 km/h pridobio je i simpatije Jima Couriera tako što je izjavio da je taj udarac bio najbrži i najbolji koji je ikada vidio. Dobre rezultate nije uspio da prenese u treće kolo, gdje je bolji od njega bio zemljak Richard Gasquet s 0–6, 6–4, 5–7, 3–6. Prvu titulu u toj godini osvojio je na čelendžeru u Sunriseu na Floridi, gdje je u finalu bio bolji od Italijana Andreasa Seppija sa 6–3, 1–6, 6–1.
Na turniru u Pörtschachu u Austriji stigao je do finala, gdje je bolji od njega bio Juan Monaco sa 7–6, 6–0. Na putu do finala savladao je Andya Roddicka u četvrtfinalu sa 7–5, 6–3, a u polufinalu je bio bolji od nekadašnjeg prvog reketa svijeta Lleytona Hewitta sa 6–4, 7–5. Nije uspio ponoviti prošlogodišnji uspjeh na Roland Garrosu, gdje je stigao do četvrtog kola. Ove godine bolji od njega u trećem kolu bio je David Nalbandian sa 6–7, 7–5, 4–6, 6–7. Na Wimbledonu plasirao se u treće kolo, gdje je bolji od njega bio Nikolaj Davidenko sa 3–6, 5–7, 3–6. Na turniru u Washingtonu plasirao se u polufinale, gdje je bolji od njega bio John Isner sa 7–6, 6–7, 6–7. Monfils je odustao od učešća na US Openu zbog povrede tetive koljena. Godinu 2007. završio je kao 16. teniser svijeta.
2008.
Monfils nije nastupio na Australian Openu zbog povrede tetive koljena, zbog koje je odustao i od nastupa na US Openu 2007. Novu sezonu počeo je nastupom u Dubaiju, gdje je u prvom kolu poražen od Tomaša Berdycha sa 6–3, 6–2. Prvi zapaženiji rezultat u 2008. bilo je osvajanje čelendžera u Marrakechu, gdje je u finalu bio bolji od Chardyja sa 7–6, 7–6. Najveći rezultat te godine ostvario je plasmanom u polufinale Roland Garrosa, gdje je zasutavljen od prvog reketa svijeta Rogera Federera sa 2–6, 7–5, 3–6, 5–7. Na putu do polufinala pobijedio je u prvom kolu Arnauda Clémenta sa 7–5, 6–3, 6–1, u drugom kolu bio je bolji od Luisa Horne sa 7–6, 6–4, 7–5. U trećem kolu bio je bolji od Jürgena Melzera sa 4–6, 7–5, 4–6, 6–0, 6–2, dok je u četvrtom kolu pobijedio Ivana Ljubičića sa 7–6, 4–6, 6–3, 6–2. Najveći uspjeh predstavljala je pobjeda nad petim nosiocem Davidom Ferrerom 6–3, 3–6, 6–3, 6–1.
Veliki uspjeh napravio je plasmanom u četvrtfinale Olimpijskih igara u Pekingu, gdje je poražen od Đokovića sa 6–4, 1–6, 4–6. Na US Openu je stigao do četvrtog kola, gdje je od njega bio bolji Mardy Fish sa 5–7, 2–6, 2–6. Stigao je i do finala turnira u Beču, gdje je od njega bolji bio Philipp Petzschner sa 6–4, 6–4, koga je Monfils nešto ranije dobio u četvrtfinalu turnira u Bangkoku. Zapažen rezultat postigao je na Mastersu u Madridu, gdje je u četvrtfinalu izgubio od Andyja Murrayja sa 6–2, 6–2. U trećem kolu bio je bolji od Andyja Roddicka sa 6–4, 3–6, 6–3. Uspješnu godinu završio je kao 16. teniser svijeta.
2009.
Na turniru u Acapulcu stigao je do finala, gdje je bolji od njega bio Nicolas Almagro s 6–4 6–4. Nakon poraza u Acapulcu Monfils će nastupiti u Davis Cupu za reprezentaciju Francuske. Nakon Davis Cup mečeva Monfils je igrao na Mastersu u Indian Wellsu. U prvom kolu je bio slobodan, dok je u drugom kolu bolji od njega bio John Isner s 6–7(5:7) 6–1 6–4. Nakon turnira u Indian Wellsu Monfils je nastupio na drugom mastersu u sezoni u Miamiu. U prvom kolu je bio slobodan, a u drugom kolu je bio bolji od Michaela Russella s 6–2 6–7(5:7) 6–3. U trećem kolu je bio bolji od Marata Safina s 5–7 7–5 7–6(7:3). U četvrtom kolu bolji od njega je bio Andy Roddick s 7–6(7:2) 6–4. Nakon turnira u Miamiju Monfils je igrao na Mastersu u Monte Carlu. U prvom kolu bolji od njega je bio Janko Tipsarević sa 6–3 6–1. Zbog povrede nije nastupio na Mastersu u Rimu.
Na Malezija Openu stigao je do četvrtfinala, gdje je bolji od njega bio Nikolai Davidenko sa 6–3 6–3. Na Japan Openu stigao je do polufinala, gdje je poražen od Joa-Wilfrieda Tsonge sa 6–3 6–3. Njegov sljedeći turnir bio je Masters u Shanghaiu. Tu je stigao do trećeg kola, gdje je predao meč Ivanu Ljubičiću pri rezultatu od 6–2 3–0 za Ljubičića.
Na Mastersu u Parizu Monfils je stigao do svog prvog finala u Masters kategoriji. U drugom kolu bio je bolji od Davida Gueza sa 6–4 7–5. U trećem kolu pobijedio je Juliena Benneteaua sa 6–4 6–3. U četvrtfinalu bio je bolji od Marina Čilića sa 3–6 6–4 6–4. U polufinalu bio je bolji od Radeka Štepaneka sa 6–4 5–7 6–4. Na žalost, u epskom finalu bolji od njega je bio Novak Đoković sa 6–2 5–7 7–6 (7:3).
2010.
mini|desno|Monfils na [[US Openu 2010.]] Monfils je započeo novu sezonu na turniru u Brisbaneu, gdje je stigao do polufinala i gdje je bolji od njega bio Radek Štepanek s 6–2 6–1. Na Australian Openu stigao je do četrvtog kola, gdje je bolji od njega bio John Isner sa 6–1 4–6 7–6(7:4) 7–6(7:5). Monfils je bio prvi nosilac na turniru u JAR-u, ali je poražen od Feliciana Lopeza u polufinalu sa 3–6 6–1 7–6(7:1). Na turniru u Rotterdamu plasirao se u četvrtfinale, gdje je od njega bolji bio Mikhail Youzny sa 5–7 6–2 6–3. Na turniru u Marseilleu Monfils je stigao do trećeg kola, gdje je poražen od Juliena Benneteaua sa 6–3 7–5.
Na Mastersu u Indian Wellsu poražen je u drugom kolu od Simona Greula sa 1–6 6–2 6–3. Monfils je zatim otkazao nastupe na tri uzastopna Mastersa u Miamiu, Monte Carlu i Rimu. Prvi turnir nakon duge pauze Monfils je odigrao na Mastersu u Madridu, gdje je stigao do četvrtfinala bez izgubljenog seta, da bi na kraju bio poražen od Rafaela Nadala sa 6–1 6–3. Na French Openu Monfils je imao katastrofalan nastup. Poražen je vrlo rano od Fabia Fogninia sa 2–6 4–6 7–5 6–4 9–7. Na Wimbledonu je poražen u trećem kolu od Lleytona Hewitta sa 6–3 7–6(11:9) 6–4.
Na turniru u Stuttgartu stigao je do finala, gdje je bolji od njega bio Albert Montanes s 6–2 1–2 (pri rezultatu 2:1 za Monfilsa u drugom setu, Monfils je predao meč zbog povrede). Monfils se vratio na terene na mastersu u Kanadi, gdje je stigao do osmine finala i gdje je bolji od njega bio Andy Murray sa 6–2 0–6 6–3. Na sljedećem turniru mastersu u Cincinnatiu Monfils je imao jako loš nastup, gdje je poražen u prvom kolu od kvalifikanta Alejandra Falle, inače 67. igrača na planeti, sa 6–3 6–4.
Na US Openu stigao je do četvrtfinala. Na putu do četvrtfinala bio je bolji od Roberta Kendricka sa 3–6 6–3 6–4 6–7(5:7) 6–4, Igora Andreeva sa 6–3 6–4 6–3, Janka Tipsarevića 7–6(7:4) 6–7(4:7) 6–2 6–4, te Richarda Gasqueta sa 6–4 7–5 7–5. U četvrfinalu bolji od njega je bio Novak Đoković sa 7–6(7:2) 6–1 6–2. Nakon US Opena Monfils je nastupio za Davis Cup reprezentaciju Francuske u okviru polufinalnih duela protiv Argentine. U prvom meču pobijedio je Davida Nalbadiana sa 6–4 2–6 6–4 6–3, i tom pobjedom povećao vodstvo Francuske na 2–0. Na kraju je Francuska pobijedila sa 5–0. Na turniru u Japanu Monfils je stigao do finala, gdje je bolji od njega bio Rafael Nadal s rezultatom 6–1 7–5. Na turniru u Montpellieru Monfils je osvojio svoju treću ATP titulu u karijeri pobijedivši u finalu Ivana Ljubičića sa 6–2 5–7 6–1.
Nakon te pobjede Monfils je igrao na turniru u Valenciji, gdje je bio poražen u četvrtfinalu od strane Robina Soderlinga, sa rezultatom 6–3 6–2. Na Mastersu u Parizu Monfils se nadao dobrom rezultatu kao prošle sezone. Na tom turniru Monfils je ponovo stigao do finala. Na putu do finala pobijedio je redom: Benjamina Beckera sa 7–6(7:4) 6–4, Fernanda Verdasca sa 6–7(4:7) 7–6(7:2) 7–5, Andy Murray-a sa 6–2 2–6 6–3 i Rogera Federera sa 7–6(9:7) 6–7(1:7) 7–6 (7:4). U finalu Monfils je pokleknuo kao i prošle godine, te je izgubio od Robina Soderlinga sa 6–1 7–6(7:1). U finalu Davis Cup-a protiv Srbije Monfils je u prvom meču igrao protiv Janka Tipsarevića i pobijedio sa rezultatom 6–1 7–6(7:4) 6–0, i tako donio Francuskoj prvi bod. Nakon toga je izgubio meč protiv Novaka Đokoviča sa rezultatom 6–2 6–2 6–4, i tako izjednačio rezultat na 2–2. To je ujedno bio i posljednji meč Monfilsa u ovoj godini. Godinu je završio kao 12. igrač svijeta.
2011.
mini|desno|Monfils na [[Roland Garrosu 2011.]] Prvi turnir na kome je nastupio Monfils je bio Australian Open. Stigao je do 3. kola, gdje je bolji od njega bio Stanislas Wawrinka sa 7–6(7:4) 6–2 6–3. Nakon ovoga turnira Monfils je igrao na turniru u San Joseu, gdje je bio primoran da preda polufinalni meč protiv Miloša Raonića uslijed povrede zgloba desne ruke. Zbog te povrede Monfils je otkazao učešće na turniru u Memphisu, Acapulcu. Također je propustio prva dva Mastersa sezone u Indian Wellsu i Miamiu. Svoj povratak Monfils je imao na Mastersu u Monte Carlu. Na tom turniru bio je rangiran kao 8. nosioc, te stoga nije igrao prvo kolo. U drugom kolu pobijedio je Daniela Gimena-Travera. U 3. kolu bolji od njega je bio kvalifikant Frederio Gil, koji je odigrao možda i najbolji meč u karijeri. Nakon turnira u Monte Carlu Monfils je igrao turnir u Barceloni. Stigao je do četvrtfinala, gdje je bolji od njega bio 1. teniser svijeta Rafael Nadal sa 6–2 6–2.
Uslijedio je masters u Madridu. Tamo je Monfils u 1. kolu pobijedio Ivu Karlovića sa 6–3 7–6(8:6). U drugom kolu je bio primoran da preda meč Juanu Monacu zbog stomačnih problema. Uslijedila je duža pauza zbog toga što je Monfils odustao od mastersa u Rimu kako bi se što bolje pripremio za Roland Garros. Tradicionalno na Roland Garossu je imao odličan rezultat. Stigao je do četvrtfinala, gdje ga je ponovo zaustavio Roger Federer sa 6–4, 6–3, 7–6. Poslije sezone na zemlji Monfils je odigrao turnir u Halleu. Odigrao je solidno, stigavši do polufinala, gdje ga je pobijedio Philipp Kohlschreiber sa 6–3, 6–3.
Na trećem Grand slamu sezone, Wimbledonu, stigao je do trećeg kola, gdje ga je šokantno porazio Łukasz Kubot sa 6–3, 3–6, 6–3, 6–3. Poljak je nakon ovog meča izjavio da mu je to bio najbolji meč u karijeri. Nakon ovog turnira Monfils je nastupio za Davis Cup reprezentaciju Francuske u četvrtfinalnom meču protiv Njemačke. Prvog dana zabilježio je trijumf nad Philippom Kohlschreiberom rezultatom 7–6, 7–6, 6–4. Nakon toga je ostao u Stuttgartu da bi igrao na Mercedes Cup Openu 2001. U prvom kolu izgubio je od Victora Hanescua sa 2–6, 7–6, 6–4. Monfils je ovaj meč igrao sa povredom članka. lijevo|mini|Monfils na [[Wimbledon (tenis)|Wimbledonu 2011.]] Na sljedećem turniru iz serije 500 u Hamburgu Monfils je u prvom kolu pobijedio 38. tenisera svijeta, Španca Alberta Ramosa, sa 6–4, 6–2. U trećem kolu Monfils je pobijedio Radeka Štepaneka sa 6–4, 6–4. U četvrtfinalu biva poražen od Gillesa Simona sa 6–4, 3–6, 6–0. Nakon turnira u Hamburgu Monfils je odmarao jednu sedmicu. Nakon toga je igrao na turniru u Washingtonu, gdje je stigao do finala, u kojem ga je porazio Radek Štěpánek sa 6–4, 6–4.
Vratio se na turniru u Stockholmu gdje je osvojio svoju 4. titulu u karijeri pobjedivši u finalu Jarkka Nieminena sa 7–5 4–6 6–2. Nakon ovoga turnira Monfils je igrao na turniru u Valenci-i gdje je stigao do četvrtfinala u kojem biva poražen od Marcela Granollersa sa 6–7(12:14) 6–3 4–6. Nakon tog turnira odigrao je i posljednji turnir u sezoni Masters u Parizu gdje je izgubio u drugom kolu od Feliciana Lopeza sa 6–3 6–4. Godinu je završio kao 15. teniser svijeta.
2012.
Monfils je 2012. godinu počeo na egzibicijskom turniru u Abu Dhabiu gdje je izgubio od Novaka Đokovića nakon 3 seta borbe. Zatim je odigrao turnir u Dohi. Tamo je stigao do finala gdje ga je porazio Jo-Wilfried Tsonga sa 7–5 6–3. Na putu do tog finala pobjedio i 2. tenisera svijeta Rafaela Nadala sa 6–4 6–3 u polufinalu. Nakon sjajnog nastupa u Dohi Monfils je odigrao kratki egzibijcski turnir u Australiji. Nakon kratkog turnira u Australiji Monfils je igrao na Australian Openu. Tamo je stigao do 3. kola gdje je poražen u 5 setova od Mikhaila Kukushkina sa 2–6, 5–7, 7–5, 6–1, 4–6.
lijevo|mini|Monfils pred finalni meč protiv Tsonge
NGC 138
NGC 138 (također poznat kao MCG 1-2-16, PGC 1889 i UGC 308) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 547 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,30 (207 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (95 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 29. augusta 1864. godine.
Gaël Monfils
2012.
Nakon Australian Opena Monfils je igrao na turniru u Montpellieru. Nakon što je osvojio titulu prije dvije godine, ove godine biva poražen u finalu. Bolji od njega bio je tada šesti teniser svijeta Tomáš Berdych sa 2–6, 6–4, 3–6. Nakon toga Monfils je odigrao meč u Davis Cupu protiv Kanade. Tamo je pobijedio domaću nadu, Vaseka Pospisila, sa 6–4, 6–4 te tako donio svojoj reprezentaciji 4. poen u pobjedi od 4–1 nad Kanadom. Za vrijeme tog meča doživio je lakšu povredu koja ga je udaljila od terena mjesec dana. Vratio se na Mastersu u Miamiu gdje je pobjedio Sergeja Bubku Jr. u drugom kolu sa 6–4 6–4. Zaustavljen je u 3. kolu od Juana Monáca rezultatom 6–4 3–6 4–6. Nakon tog meča Monfils je uzeo dužu pauzu od tenisa kako bi u potpunosti zaliječio povredu koljena koja ga je mučila od samog početka sezone.
NGC 138
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gaël Monfils
2012.
Nakon povrede vratio se na Mastersu u Madridu, gdje ga je zaustavio Berdych. Naredne sedmice na Mastersu u Rimu stigao je do drugog kola gdje ga je zaustavio Juan Carlos Ferrero. Loša serija rezultata nastavila i na narednom turniru gdje je izgubio u prvom kolu od Briana Bakera. Kasnije je novinarima rekao da ga je od Madrida ponovo počela mučiti povreda koljena. Nakon turnira u Nici uslijedila je nova duga pauza zbog povrede koljena. Na ATP Tour vratio se dva mjeseca kasnije, na turniru u Metzu. Stigao je do polufinala gdje je bolji od njega bio Andreas Seppi u tri seta. Do kraja godine je odigrao još samo jedan tunir, sedam dana kasnije. Bio je to tunrnir iz serije ATP 250 u Bangkoku. Stigao je do četvrtfinala u kojem je doživio novu povredu koljena, koja ga je udaljila van terena do kraja sezone.
2013.
Novu sezonu Monfils je započeo tunirom u Dohi. U prva dva kola je igrao odlično te bez većih problema stigao do četvrtfinala turnira. U četrtfinalu je doživio poraz od inspirisanog Njemca Daniela Brandsa sa rezultatom 1–6, 5–7.
Oprema
Glavni sponzor bio mu je Nike. Monfils je oblačio odjeću od Nikea, a također i obuću, tj. patike, Nike Max Air Breathe Cage. U 2010. Nike je zamijenio K-Swissom. Reket koji Monfils upotrebljava na profesionalnim turnirima jest model Prince EXO3 Rebel.
Stil igre
Monfils je pohvaljen kao mogući najbolji sportista na ATP touru. Monfils je kontra-napadač koji najčešće stoji iza osnovne linije i vraća svaki udarac sve dok ne upotrijebi veoma snažan i brz bekhend ili forhend, koji bi prisilio suprotnog igrača na grešku. Njegova sposobnost da iz odbrane krene u napad veoma često iznenadi protivnike. Njegov prepoznatljiv udarac je dvoručni backhand kojeg izvodi iz skoka. Kada igra svoj servis gem pokušava da pogodi as ili da eventualno odigra jedan ili dva udarca nakon servisa kako bi skratio poen. Monfils se više bazira na odbranu, ali kada ga suprotni igrač natjera na dugu razmjenu udaraca onda prelazi u napad i vraća snažne returne. Monfils raspolaže velikim kapacitetom u serviranju loptice, pri čemu brzina servisa dostiže do 225 km/h. Monfils je poznat po oscilacijama u igri. Najčešći uzrok toga je njegovo proslavljanje osvojenog poena, nakon čega izgubi koncentraciju.
Uspjeh po sezonama
Informacije u ovim tabelama ažuriraju se nakon ''što je igračevo učešće na turniru završeno. Ovo je tabela nakon Australian Opena 2020.''
Račići
Račići su naseljeno mjesto u općini Foča, Bosna i Hercegovina.
Lokev
mini|280px|Lokev, "Beneški stolp" - Venecijanska kula iz [[1487. godine]] Lokev je naseljeno mjesto u sastavu općine Sežana, regija Obalno-kraška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Sežana.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Lokev je imao 780 stanovnika.
Banovina Hrvatska
Banovina Hrvatska je bila banovina (pokrajina, regija) kraljevine Jugoslavije od 1939. do 1941. godine. Glavni grad joj je bio Zagreb i obuhvatala je većinu današnje Hrvatske, zajedno sa nekim dijelovima Bosne i Hercegovine i Srbije.
Banovine Kraljevine Jugoslavije, uspostavljene 1929. godine, doslovno su izbjegavale etničke, vjerske ili historijske granice, što je dovelo do podjele većine jugoslavenskih etničkih grupa u nekoliko banovina, uključujući i Hrvate. Takvom podjelom, Srbi su bili većinski narod u šest, od ukupno devet banovina. Vodeći borbu sa unitarističkom politikom Kraljevine Jugoslavije, hrvatski političari su se uspjeli izboriti za autonomiju nove etničke banovine. 1939. godine, Savska i Primorska banovina su u cjelosti, zajedno sa manjim dijelovima Vrbaske, Zetske, Drinske i Dunavske banovine su pripojene novooformljenoj Banovini Hrvatskoj. Do stavaranja Banovine Hrvatske je došlo potpisivanjem Sporazuma Cvetković-Maček koji je, između ostalog, predviđao rješavanje tzv. "hrvatskog pitanja", odnosno težnje mnogih hrvatskih političara i pokreta (kao npr. ustaša) izdvajanju Hrvatske iz Kraljevine Jugoslavije.
Nestanak
1941. godine, u Drugom svjetskom ratu, Sile osovine su okupirale Banovinu Hrvatsku i banovina je bila ukinuta proglašenjem NDH 10. aprila 1941. godine. Priobalna područja od Splita do Zadra i u blizini Boke Kotorske su aneksirana od strane fašističke Italije, dok su ostali dijelovi pripojeni marionetskoj Nezavisnoj Državi Hrvatskoj. Ban Ivan Šubašić otišao je u emigraciju i u Londonu politički djelovao pozivajući se na svoju funkciju, kao i članovi vlade. Potpredsjednik vlade Juraj Krnjević nastojao je u političkim igrama unutar vlade sačuvati garancije da će Banovina nakon završetka rata i savezničke pobjede biti obnovljena.
Poslije završetka Drugog svjetskog rata, područje je u cjelosti pripalo Socijalističkoj Federativnoj Republici Jugoslaviji. Unutar SFRJ područje nekadašnje banovine je podijeljeno između republika: SR Hrvatske, SR Bosne i Hercegovine, SR Srbije (SAP Vojvodine) i SR Crne Gore.
Sandala
Historija
Poznate su još u Mesopotamiji 1600-1200. p. n. e., nadalje u Egiptu, Rimu, starim američkim civilizacijama, a danas su uobičajena svakodnevna obuća meksičkih Indijanaca, gdje su poznate kao huarache.
Sandale su i svečana obuća biskupa kod pontifikalne mise. Posebna obuća pape i njegovih đakona (campagi) spominje se u 6. vijeku, a preuzeta je od rimskih senatora. U 9. vijeku spominju se sandalia, koje nose svi klerici. To su isprva otvorene, a od 11.-13. vijeka zatvorene cipele raznovrsna oblika. Od 14. vijeka posebne cipele u liturgijskim činima postale su privilegija biskupa, a nazivaju se caligae. Izrađuju se od svile i kožnog potplata, a iste su boje kao i ostalo liturgijsko ruho tog dana.
Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju
mini|desno|300px|Zastava Međunarodnog krivičnog suda ispred zgrade tribunala u Hagu Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ, - ICTY, također: Haški tribunal) jest skraćeni naziv za ''Međunarodni krivični sud za progon osoba odgovornih za ozbiljne povrede humanitarnog prava na teritorijima bivše Jugoslavije od 1991. godine'', tijelo Ujedinjenih nacija ovlašteno da vodi sudske postupke za ratne zločine na prostoru bivše Jugoslavije. Sud djeluje kao ad hoc tijelo i ima sjedište u Den Haagu. Osnovan Rezolucijom 827 Vijeća sigurnosti UN 25. maja 1993. godine. Najteža moguća kazna koju može izreći jest doživotni zatvor.
Osnivanje
U oktobru 1992. Rezolucijom 792 formirana je Specijalna komisija koja je trebalo da prikupi dokaze o zločinima u bivšoj Jugoslaviji.
Rezolucijom Vijeća sigurnosti Ujedinjenih nacija br. 808 od 22. februara 1993. odlučeno je da se ''uspostavi međunarodni sud za krivično gonjenje lica odgovornih za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava počinjena na teritoriji bivše Jugoslavije od 1991. godine''.
Sud je prvobitno predložio njemački ministar vanjskih poslova Klaus Kinkel. Do 25. maja 1993., međunarodna zajednica je pokušala da diplomatski, vojno, politički, ekonomski kao i Rezolucijom 827 izvrši pritisak na vođe bivših jugoslovenskih republika putem pravnih sredstava. Rezolucija 827 od 25. maja 1993. odobrila je izvještaj generalnog sekretara S/25704 i usvojila Statut Međunarodnog suda koji mu je pridružen, formalno formirajući MKSJ. Sudu je dodijeljena nadležnost nad četiri grupe zločina počinjenih na teritoriji bivše SFR Jugoslavije od 1991. godine: teška kršenja Ženevskih konvencija, kršenja zakona i običaja rata, počinjenog genocida i zločina protiv čovječnosti. Maksimalna kazna koju je sud mogao izreći bila je doživotna kazna zatvora.
Tužioci
Članice UN-a i države posmatrači su generalnom sekretaru UN-a mogle predložiti za sudiju do dva kandidata različitih nacionalnosti. Generalni sekretar UN-a je ovu listu dostavljao Vijeću sigurnosti UN-a koje je odabralo od 28 do 42 kandidata nakon čega se o izboru kandidata raspravljalo na Generalnoj skupštini UN-a. Generalna skupština UN je imala zadatak da izabere 14 sudija sa liste predloženih kandidata. Mandat sudija je trajao četiri godine s mogućnošću reizbora. Generalni sekretar UN-a imenovao je zamjene u slučaju upražnjenog mjesta za preostali period mandata.
Dana 21. oktobra 2015. godine, za sudiju MKSJ-a izabran je sudija sa Malte Carmel Agius, za potpredsjednika izabran je kineski sudija Liu Daqun. Funkcije su preuzeli 17. novembra iste godine. Njihovi prethodnici su bili Antonio Cassese iz Italije (1993–1997), Gabrielle Kirk McDonald iz SAD-a (1997–1999), Claude Jorda iz Francuske (1999–2002), Theodor Meron iz SAD-a (2002–2005), Fausto Pocar iz Italije (2005–2008), Patrick Robinson sa Jamajke (2008–2011) i Theodor Meron (2011–2015).
959.
Godina 959. (CMLIX) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. Oznaka 959. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
NGC 3352
NGC 3352 (također poznat kao MCG 4-25-48, PGC 32025 i UGC 5851) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 264 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,60 (123 hiljade sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (92 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 19. marta 1880. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Sedam sekretara SKOJ-a
Sedam sekretara SKOJ-a naziv je za sedmoricu jugoslavenskih komunista koji su između 1920. i 1930. godine bili sekretari, odnosno vodili Savez komunističke omladine Jugoslavije (SKOJ), podmladak tada ilegalne Komunističke partije Jugoslavije. Ovih sedam mladića su stradali za vrijeme Šestojanuarske diktature - ili u oružanim sukobima s policijom Kraljevine Jugoslavije, ili od posljedica mučenja. Zbog toga su stekli status mučenika među jugoslavenskim komunistima, a poslije Drugog svjetskog rata su ih vlasti FNRJ pokopale u Grobnici narodnih heroja na zagrebačkom groblju Mirogoj.
Tokom postojanja Socijalističke federativne republike Jugoslavije (SFRJ), u periodu od 1945. do 1990. godine vršena je popularizacija sedmorice sekretara SKOJ-a - njihova imena nosila su mnoge ulice, škole i druge organizacija, kao i omladinske radne brigade. Njima u čast bila je nazvana i jedna od najprestižnijih nagrada u Jugoslaviji, koja je dodeljivana mladima. Sedam sekretara SKOJ-a su bili:
Ekranizacija
Godine 1978. Televizija Beograd je snimila televizijsku seriju „Sedam sekretara SKOJ-a“. Ova serija prikazivala je njihove živote u periodu od 1922. do 1931. godine i snimljena je po motivima knjige „Sedam sekretara SKOJ-a“ Slobodana Petrovića. Scenarista i režiser serije je bio Dragoslav Lazić, a likove sedmorice sekretara SKOJ-a su igrali tada mladi glumci - Predrag Miki Manojlović (Zlatko Šnajder), Žarko Radić (Janko Mišić), Milan Gutović (Mijo Oreški), Goran Pleša (Paja Marganović), Enver Petrovci (Josip Kolumbo), Svetozar Cvetković (Pero Popović Aga) i Lepomir Ivković (Josip Debeljak).
Robin Hobb
Margaret Astrid Lindholm Ogden (rođena 5. marta 1952.), poznata po pseudonimima Robin Hobb i Megan Lindholm, američka je spisateljica fantastike. Kao Hobb, najpoznatija je po svojim fantastičnim romanima smještenim u Carstvo starijih, koji se sastoje od trilogije Farseer, Liveship Traders i Tawny Man, hronike Rain Wild i trilogije Fitz and Fool. Lindholmino pisanje uključuje urbani fantastični roman i i naučnofantastične kratke priče, između ostalih djela. Od 2018. godine njena fikcija je prevedena na 22 jezika i prodata u više od 4 miliona primjeraka.
Rođena u Kaliforniji, Lindholm je odrasla na Aljasci i severozapadu Pacifika i udala se za mornara sa osamnaest godina. Divljina Aljaske i okean bili su istaknuti aspekti njenog života, koji su uticali na njeno pisanje. Nakon rane karijere u kratkoj fikciji, sa trideset godina Lindholm je objavila svoj prvi roman dok je radila kao konobarica i odgajala djecu. Prvo djelo koje joj je donijelo priznanje bio je roman Čarobnjak od golubova iz 1986. godine, granična fantazija smještena u Seatleu. Preteča žanra urbane fantazije, dobila je pohvale za prikaz potcijenjene magije i siromaštva. Njena naučnofantastična novela "Dodir lavande" nominovana je za nagradu Hugo i Nebula. Iako je dobro primljena od strane kritike, Lindholmim rad se nije dobro prodavao i počela je pisati pod pseudonimom Robin Hobb 1995. godine.
Hobb je postigla komercijalni uspjeh sa svojim debitantskim radom pod ovim pseudonimom, trilogijom Farseer. Epska fantazija ispričana kao retrospektiva u prvom licu, opisana je kao djelo vođeno karakterom i introspektivno. Hobb je nastavila da piše još četiri serije smeštene u Carstvo starijih, koje su kritičari hvalili za svoju karakterizaciju, a 2005. godine The Times ju je opisao kao "jednu od velikih modernih pisaca fantastike". Kroz svoje pisanje, Hobb istražuje drugost, ekocentrizam i rod kao teme. Zaključila je seriju Elderlings 2017. godine i osvojila Svjetsku nagradu fantazije za životno djelo 2021. godine.
Rani život
Margaret Astrid Lindholm rođena je u Berkliju, Kalifornija, 1952. godine; od svoje desete godine odrasla je u Fairbanksu na Aljasci. Prisjeća se kako je odrastala usred naftnog buma na Aljasci, što je dovelo do brzog rasta stanovništva ruralnog grada u kojem je živjela. Nedostatak prostora u učionici doveo je do toga da se neki od njenih srednjoškolskih časova održavaju na stepenicama. Lindholm se nije svidjelo kako je urbanizacija grada utjecala na prirodu oko njene kuće, ali je rekla da je njeno djetinjstvo općenito bilo sretno i opisala sebe kao više usamljeno nego društveno dijete. Njena porodica je odgojila poluvuka po imenu Bruno i lovila karibue i losove; ovo će kasnije inspirisati lik vuka Noćne oči i opise preživljavanja u divljini u Lindholmovim djelima. Nakon što je završila srednju školu Austin E. Lathrop, studirala je godinu dana na Univerzitetu u Denveru prije nego što se vratila na Aljasku.
Sa osamnaest godina, Lindholm se udala za Freda Ogdena, trgovačkog mornara; bili su u vezi godinu dana. Par se preselio na Havaje; tamo su živjeli više od godinu dana, ali im je bilo prevruće te su se vratili u Fredov rodni grad Kodiak, koji se nalazi na vrhu ostrva Kodiak u južnom centralnom dijelu Aljaske. Margaret je uživala u putovanju Fredovim brodovima i rekla je da je more istaknuti aspekt njenog života, inspirišući maritimni fokus njenih knjiga Liveship. Svoj prvi roman objavila je u tridesetoj godini, dok je radila kao konobarica, i balansirala između pisanja i brige o četvero djece, dok je njen muž radio na moru kao ribar. Porodica je u to vreme imala finansijskih poteškoća i rekla je da su njihovi prihodi "u potpunosti zavisili od ribe i urednika". Margaret je opisala svoj proces pisanja kao: "pisanje se uklapa u čudne uglove. To je za vrijeme spavanja, to je sjedenje pored kade i pisanje, to je pisanje nakon što su djeca u krevetu". Također je radila honorarno, uključujući konobarenje i dostavu pošte, na početku svoje karijere.
Karijera
Hobbin rad se pojavio pod nekoliko pseudonima: kao M. Lindholm i Megan Lindholm iz 1979. i kao Robin Hobb iz 1995. godine. Promjena od Margaret, njenog prvog imena, u Megan je nastala zbog nesporazuma sa njenim prvim urednikom. Pisanje Megan Lindholm dobilo je pohvale kritike, uključujući nominacije za nagradu Hugo i Nebula za njenu kratku prozu, ali se nije dobro prodavalo. Godine 1995., Hobb je počela da piše u novom podžanru fantastike i namjerno je odabrala androgeni pseudonim, Robin Hobb, za svoje novo djelo napisano sa muškim pripovjedačem u prvom licu. Njeno pisanje kao Hobb bilo je komercijalno uspješno i pojavilo se na listama bestselera New York Timesa. Ona nastavlja da piše i pod Hobbovim i Lindholmovim pseudominima.
David Gilmour
mini|desno|David Gilmour mini|desno|David Gilmour mini|desno|David Gilmour David Jon Gilmour (rođen 6. marta 1946) jest engleski muzičar, najpoznatiji kao gitarist, vodeći pjevač i jedan od glavnih tekstopisaca u rock grupi Pink Floyd. Pored svog rada sa Pink Floydom, Gilmour je radio kao muzički producent za niz muzičara, također je stvorio karijeru kao samostalni izviđač. Kroz tok svoje karijere Gilmour je aktivno uključen u velik broj dobrotvornih organizacija.
Godine 2003. časopis Rolling Stone uvrstio je Gilmoura na 82. mjesto spiska "100 najboljih gitarista svih vremena".
Bergen
mini Bergen je drugi po veličini norveški grad sa 259.580 stanovnika (2010). Grad je poznat po padavinama kiše, ali je opet popularna destinacija za domaće i strane turiste. Bergen je okružen sa sedam skandinavskih gora: Sandviksfjellet, Rundemannen, Blåmannen, Ulriken, Løvstakken, Damsgårdsfjellet i Lyderhorn.
Grad je osnovao Olav Kyrre 1070. Bio je jedan od najvažnijih luka Hanzeatske Lige. U gradu su rođeni danski i norveški pisac Ludvig Holberg 1684. godine, i čuveni kompozitor iz doba romantizma Edvard Grieg 1843.
Prijedorsko polje
Prijedorsko polje je geografska oblast na području sjeverozapadnog dijela Bosne i Hercegovine u kojem je smješten grad Prijedor.
Lukovec (Komen)
Lukovec je naseljeno mjesto u sastavu općine Komen, regija Obalno-kraška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Sežana.
958.
Godina 958. (CMLVIII) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. Oznaka 958. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Guglielmo Marconi
Guglielmo Marconi (Bologna, 25. april 1874 - Rim, 20. juli 1937), italijanski inženjer i fizičar
Guglielmo Marconi jedan je od osnivača bežične telegrafije i pionir radija. Od 1896. živio je u Engleskoj, gdje je 1897. patentirao primjenu elektromagnetskih valova za bežičnu telegrafiju. 12. decembra 1901. Marconi je prvi uspio predati radio-signal preko Atlantskog okeana. Godine 1932. upotrijebio je decimetarske radiotalase, a za radove na bežičnoj telegrafiji podijelio je 1909. s Braunom Nobelovu nagradu za fiziku.
Mikroorganizam
Nauka koja ih proučava zove se mikrobiologija. Prema djelovanju na makroorganizme, tj. na čovjeka, životinje ili biljke, mikroorganizmi se svrstavaju u tri grupe: korisne, štetne i neutralne.
Roger Waters
mini|Roger Waters George Roger Waters (rođen 6. septembra 1943. u Great Bookham, Surrey) jest engleski rock muzičar. Najpoznatiji je kao bas-gitarist i jedan od glavni tekstopisaca i vodeći pjevač engleskog rock benda Pink Floyd od 1964 do 1985. Poslije razilaska sa Pink Floydom, Waters je počeo solističku karijeru, objavljujući tri studijska albuma, jedan album sa filmskom muzikom. Relizirao je jedan od najvećih koncerta ikad The Wall Concert u Berlinu 1990.
Godine 2005. objavio je operu Ça Ira i prvi put poslije 24 godine se pridružio Pink Floydu na njihovom koncertu Live 8 u Londonu.
Zastava Japana
desno|mini|[[Datoteka:FIAV_110110.svg|20p Zastava Japana, omjer 2:3]]
957.
Godina 957. (CMLVII) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. Oznaka 957. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Nepovjerenje prema vakcinama
Otpor prije svega proizlazi iz više ključnih faktora, uključujući nedostatak povjerenja prema vakcinama, mišljenja da osoba nema potrebe za cjepivom, kao i ćinjenice da vakcine nisu svima lako dostupne. Otpor postoji od samog početka prakse vakcinacije. Hipoteze o štetnosti vakcina su bile mijenjane vremenom. Nevakcinacijom dolazi do izbijanja zaraznih bolesti kao i smrtnih slučajeva od bolesti koje se mogu spriječiti vakcinacijom.
Efikasnost
Naučni dokazi koji potvrđuju efikasnost vakcina su dobro utvrđeni. Masovna vakcinacija je iskorijenila boginje koje su ubijale svako sedmo dijete u Europi. Kao skromniji primjer, infekcije prouzrokovane od Haemophilus influenzae (Hib), glavnim uzrokom bakterijskog meningitisa i drugih ozbiljnih bolesti kod djece, smanjile su se za više od 99% u SAD-u od uvođenja vakcina 1988.
Neki tvrde da su smanjenja zaraznih bolesti rezultat boljih sanitarnih i higijenskih uslova ili da su te bolesti već bile u padu prije uvođenja specifičnih vakcina. Te tvrdnje nisu potkrijepljene naučnim podacima; učestalost bolesti koja se mogu spriječiti vakcinom vremenom je varirala do uvođenja specifičnih vakcina, kada je učestalost pala na gotovo nulu.
Zdravlje stanovništva
Nepotpuna vakcinacija povećava rizik od bolesti za čitavu populaciju, uključujući i one koji su vakcinirani, jer smanjuje kolektivni imunitet. To je indirektni oblik zaštite od zaraznih bolesti. Procenat populacije koji mora biti vakcinisan da bi se postigao ovaj efekat varira od bolesti do bolesti, ali mora biti visok.
Ako je dovoljan broj ljudi vakcinisan, kolektivni imunitet stupa na snagu, smanjujući rizik za ljude koji ne mogu primiti vakcinu jer su premladi ili stari, imaju oslabljeni imuni sistem ili imaju ozbiljnu alergiju na sastojke vakcine.
Velika nagrada Mađarske 2016.
Velika nagrada Mađarske 2016. (službeno poznata kao "FORMULA 1 MAGYAR NAGYDÍJ 2016") automobilska je trka Formule 1 koja se održala 24. jula 2015. na stazi Hungaroringu u Budimpešti, u Mađarskoj. Ovo je jedanaesta trka u sezoni 2016., i 31. trka za Veliku nagradu Mađarske.
NGC 4878
NGC 4878 (također poznat kao MCG -1-33-64 i PGC 44747) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 176 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 1,30 (67 hiljada sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (56 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 23. marta 1789. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Anatoksin
mini|[[Ruby Hirose istražuje serume i antitoksine]] Anatoksin je bakterijski toksin/otrov čija je toksičnost umanjena ili uklonjena (dezaktivacija) hemijskim ili toplotnim djelovanjem s time da su njegova svojstva poput imunogenosti ostala očuvana. Npr. anatoksin tetanusa se dobija iz tetanospazmina bakterije Clostridium tetani koja uzrokuje tetanus. Anatoksin tetanusa se još koristi za dobijanje vakcina obogaćenih plazmom.
Hemijska dezaktivacija se vrši Ramon metodom, već čitav vijek. Toksin se tretira 4%-tnim rastvorom formaldehida na temperaturi od 37 °C tokom 30 dana, odnosno dok se otrov potpuno ne ukloni.
Anatoksini se koriste kao vakcine, npr. protiv difterije i tetanusa. Unošenjem vakcine stvaraju se antitijela koja potiču uništenje toksina i sprječavaju razvoj bolesti.
956.
Godina 956. (CMLVI) bila je prijestupna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. Oznaka 956. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
NGC 7802
NGC 7802 (također poznat kao MCG 1-1-8, PGC 81 i UGC 12902) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 245 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,10 (78 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (43 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 25. septembra 1830. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Dominikanci
desno|mini|200px|Sv.Dominik - osnivač Dominikanskog reda Dominikanci su rimokatolički crkveni red. Osnovao ga je Dominik de Guzman. Dominik de Guzman rođen je 1171. u Caleruegi u Kastilji (Španija). Godine 1216. papa Honorije II potvrđuje osnivanje Reda braće Propovjednika. Dominik umire u Bolonji 6. augusta 1221. Dvanaest godina kasnije, 1233. papa Grgur IX proglašava ga svetim.
Red se od samog početka vrlo brzo širi po univerzitetskim gradovima, privlači brojne studente. Služba "teologa papinskog doma" sve do danas povjerava se dominikancima.