cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sherlock Holmes
Holmsovska dedukcija
Holmesova primarna metoda dedukcije jest abdukcija, koju Holmes prilično neprecizno zove dedukcijom. "Iz kapi vode", piše Holmes, "logičar može izvesti zaključak o mogućnosti postojanja Atlantika ili Niagare, a da nije vidio ili čuo ni za jedno ni za drugo." Pripovijetke o Holmesu obično počinju hvalisavim prikazom njegovog talenta za "dedukciju". Logičarima i onima koji se zanimaju za logiku od izvjesnog je interesa da pokušaju analizirati šta Holmes zapravo radi kad izvodi svoju "dedukciju". Izgleda da se "Holmsovska dedukcija" sastoji primarno od izvlačenja zaključaka zasnovanih ili na direktnim praktičnim principima – koji su rezultat pažljivog posmatranja, kao što je Holmesova studija o različitim vrstama duhanskog pepela – ili na zaključku koji vodi do najboljeg objašnjenja. Jedan citat koji se često čuje od Holmesa jest: "Kad eliminirate nemoguće, ono što ostane, koliko god bilo nevjerovatno, mora biti istina."
Holmesovi direktni praktični principi obično su u obliku "Ako p, onda q", gdje je p posmatrani dokaz, a q ono na što dokaz upućuje. Ali postoje i posredni principi, kao što se može vidjeti u sljedećem primjeru. U "Skandalu u Češkoj" Holmes zaključuje da je Watson nedavno pokisao i da je imao "najnespretniju i najnemarniju služavku". Kad zapanjeni Watson upita Holmesa kako zna ovo, Holmes odgovara:
U ovom slučaju Holmes je primijenio nekoliko povezanih principa: Primjenjujući ovakve principe na očit način (koristeći ponovljenu primjenu modus ponensa), Holmes je u stanju iz svojih opažanja da su "ivice Watsonove cipele zarezane s nekoliko paralelnih rezova" izvesti zaključak da je "Watsonova služavka nespretna i nemarna" i da je "Watson nedavno pokisao i bio vani po lošem vremenu".
Dedukcija omogućava Holmesu da na impresivan način otkrije zanimanje nepoznatih ljudi, kao u slučaju penzionisanog mornaričkog narednika (Studija u grimizu), bivšeg brodskog stolara koji je postao zalagaoničar ("Savez riđokosih") ili igrača bilijara i penzionisanog podoficira ("Prevodilac sa grčkog"). Slično tome, proučavajući predmete, u stanju je doći do zapanjujuće detaljnih zaključaka o njihovim vlasnicima, uključujući Watsonov sat u Znaku četverice, kao i šešir, lulu i štap za hodanje u drugim pripovijetkama.
Ipak, Doyle je pažljiv u tome da ne predstavi Holmesa kao nepogrešivog – to je centralna tema u "Žutom licu". Na kraju pripovijetke suzdržani Holmes govori Watsonu: "Ako ikad pomislite da postajem previše siguran u svoje sposobnosti ili da slučaju posvećujem manje pažnje no što zaslužuje, ljubazno šapnite 'Norbury' u moje uho i bit ću Vam beskrajno dužan."
Prerušavanje
Holmes pokazuje jaku sposobnost za glumu i prerušavanje. U nekoliko pripovijetki, kako bi došao do dokaza, prerušava se tako uvjerljivo da čak ni Watson ne može prepoznati da se radi o njemu ("Majstor ucjene'', "Čovjek s iskrivljenom usnom", "Prazna kuća" i "Skandal u Češkoj"). U drugim pripovijetkama Holmes glumi da je ranjen ili bolestan kako bi potpomogao slučaj ili inkriminirao one koji su umiješani u njega, kao u "Umirućem detektivu".
Oružja i borilačke vještine
mini|desno|220px|Holmes prijeti oružjem
Kotrabudan
Kotrabudan (ćir. Котрабудан, ) je naseljeno mjesto u sastavu općine Tuzi, Crna Gora.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Crnoj Gori nalazio se u sastavu stare općine Podgorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine Kotrabudan je imao 233 stanovnika.
Sherlock Holmes
Znanja i vještine
Također se služi frenologijom, koja je bila jako popularna u viktorijanskom periodu, ali se sada smatra pseudonaučnom; u "Plavom granatu" iz velikog šešira izvlači zaključak da je njegov vlasnik inteligentan i sklon intelektualnome na osnovu toga da "čovjek s toliko velikim mozgom mora imati nešto u njemu".
Kotrabudan
Stanovništvo
Napomena: Ranije smanjeno za dio naselja koji je proglašen za novo samostalno naselje Sukuruć.
Popis 2011.
Napomena: Oznaka Z predstavlja zaštićen podatak.
Sherlock Holmes
Znanja i vještine
Na samom kraju ove pripovijetke vidimo da Holmes zna i latinski i da mu ne trebaju prijevodi rimskih epigrama. (Iako poznavanje latinskog ne bi bilo od neke direktne koristi za Holmesov posao, svi su ga studenti morali učiti u to vrijeme.)
Kasnije pripovijetke također su u kontradikciji s ovom Watsonovom listom. Unatoč Holmesovom pretpostavljenom nepoznavanju politike, u "Skandalu u Češkoj" trenutno prepoznaje pravi identitet "grofa Von Cramma". U vezi s nesenzacionalističkom literaturom, njegov je govor pun referenci na Bibliju, Shakespearea, čak i Goethea. U stanju je navesti i citat iz Flaubertovog pisma upućenog George Sand, i to u originalu, na francuskom.
U "Planovima za podmornicu Bruce-Partington" Watson navodi da se u novembru 1895. "Holmes izgubio u monografiji koju je radio o Di Lassovim motetima", jako ezoteričnoj oblasti za koju bi Holmes morao "zatrpati svoje pamćenje" ogromnom količinom informacija koje nemaju apsolutno ništa sa borbom protiv zločina – znanje toliko široko da je njegova monografija smatrana "posljednjom riječju" o toj temi. U kasnijim pripovijetkama odbačena je ideja da Holmes nije želio znati ništa što nije bilo neposredno relevantno za njegovu profesiju; u 2. poglavlju Doline straha Holmes umjesto toga izjavljuje da je "svako znanje korisno za detektiva", a pri kraju "Lavlje grive" opisuje sebe kao "svestranog čitaoca s pamćenjem začudno prijemčivim za tričarije".
Holmes je i sposoban kriptoanalitičar. Ona se obraća Watsonu: "Prilično sam upoznat sa svim vrstama tajnog pisanja i autor sam male monografije o toj temi u kojoj analiziram 160 zasebnih šifara." Jedan takav problem riješen je u "Likovima plesača" korištenjem analize frekventnosti.
Unatoč uzbudljivosti njegovog života (ili možda u namjeri da to ostavi za sobom) Holmes se povukao u Sussex Downs i počeo baviti pčelarstvom, napisavši i ranije spomenuti priručnik. Njegova potraga za opuštanjem također se može vidjeti u njegovoj ljubavi prema muzici, naročito u "Savezu riđokosih", gdje uzima slobodnu večer kako bi otišao na koncert violinista Pabla de Sarasatea.
Također voli vokalnu muziku, naročito Wagnera ("Crveni krug").
Film Mladi Sherlock Holmes (1985), koji nagađa o Holmesovim pustolovinama u mladosti, prikazuje Holmesa kao briljantnog srednjoškolca pod istovremenim mentorstvom ekscentričnog profesora/izumitelja i predanog instruktora mačevanja.
Forenzičke nauke
mini|desno|250px|Mikroskop iz 1852. Sherlock Holmes ostaje velika inspiracija za forenzičke nauke, naročito zbog načina na koji njegovo proučavanje mjesta zločina daje dokaze u vezi s preciznim slijedom događaja. On uveliko koristi dokaze u tragovima, kao što su otisci cipela, guma, prstiju, balističku analizu i analizu rukopisa, danas poznatu kao ispitivanje dokumenata. Ovakvi dokazi koriste se za testiranje teorija policije ili teorija samog istražitelja. Sve Holmesove tehnike kasnije su postale stvarnost, ali su općenito bile na samim počecima u vrijeme kad je Doyle pisao svoja djela. U mnogim slučajevima Holmes se žali zbog načina na koji mjesto zločina bude kompromitirano, naročito od strane policije, naglašavajući ogromnu važnost zadržavanja njegovog integriteta, što je danas dobro poznata karakteristika uviđaja na mjestu zločina.
Zbog sićušnosti dokaza u tragovima (kao što su duhanski pepeo, dlake ili otisci prstiju), Holmes na mjestu zločina često koristi lupu, a kod kuće svjetlosni mikroskop. Služi se analitičkom hemijom za analizu ostataka krvi, kao i za toksikološku analizu. Kod kuće ima malu hemijsku laboratoriju, gdje se vjerovatno koristi jednostavnim hemijskim metodama za otkrivanje određenih otrova. Balistika se koristi kad se ispaljeni meci mogu pronaći, pa se njihov kalibar izmjeri i usporedi s (potencijalnim) oružjem kojim je izvršeno ubistvo.
Holmes je, također, dobro opažao odjeću i stanje uma njegovih klijenata i osumnjičenika, uočavajući stil odjeće i koliko je nošena, bilo kakvu nečistoću (npr., zemlju na čizmama), ali i njihovo psihičko stanje, kako bi došao do zaključka o njihovom porijeklu i bliskoj prošlosti. Tragovi na koži, poput tetovaža, mogli su otkriti dosta o prošlosti njihovih imalaca. Istu metodu primjenjivao je i na lične predmete, kao što je štap za hodanje (najpoznatiji je slučaj Baskervilski pas) ili šešir ("Plavi granat"), a mali detalji, kao što su medaljoni, pohabanost ili onečišćenost, često su mu davali ključne pokazatelje o njihovim odsutnim vlasnicima.
Ono što je Doyle izostavio iz pripovijetki jest upotreba forenzičke fotografije. Čak i prije Holmesovog vremena visokokvalitetna fotografija korištena je da se zabilježe mjesta nesreće, kao u slučaju kolapsa mosta na Tayu 1879. ili Trbosjekovih ubistava 1888.
Godine 2002. Kraljevsko hemijsko društvo dodijelilo je počasno članstvo Holmesu zbog njegove upotrebe forenzičkih nauka i analitičke hemije u popularnoj književnosti, postavši tako jedini fiktivni lik (do 2010) s takvim priznanjem.
Naučna literatura
Holmes se povremeno koristi u naučnoj literaturi. John Radford (1999) špekulira o njegovoj inteligenciji. Koristeći Doyleove pripovijetke kao podatke, Radford primjenjuje 3 metode da procijeni Holmesov IQ i zaključuje da je njegova inteligencija zaista visoka, procijenivši je na oko 190. Snyder (2004) ispituje Holmesove metode u svjetlu nauke i kriminologiju druge polovine 19. stoljeća. Kempster (2006) uspoređuje vještine neurologa s onima koje ispoljava Holmes. Na kraju, Didierjean i Gobet (2008) pregledali su literaturu o psihologiji vještačenja uzevši za model fiktivnog vještaka: Sherlocka Holmesa. Istakli su aspekte Doyleovih knjiga koji su u skladu s onim što je trenutno poznato o tome, zatim aspekte koji nisu vjerovatni te aspekte koji zahtijevaju daljnje istraživanje.
Špekulacije ljubitelja
Četiri Doyleova romana i 56 pripovijetki ljubitelji Sherlocka Holmesa nazivaju "kanonom". Među prve proučavatelje kanona spadaju Ronald Knox u Britaniji i Christopher Morley u New Yorku, koji je 1934. osnovao Baker Street Irregulars, prvo društvo posvećeno isključivo kanonu Sherlocka Holmesa.
Pisci su napravili mnogo referenci na Holmesa u popularnoj kulturi, kao i na Doylea ili na likove iz pripovijetki, iz počasti prema njima. Takve aluzije mogu biti dio zapleta, podići intelektualni nivo djela ili djelovati kao namjerna skrivena poruka za pažljiviju publiku.
Neki su bili otvoreniji, uvodeći Holmesa kao lik u novo okruženje ili kao suptilniju aluziju, poput kreiranja lika s jakim logičkim razmišljanjem koji živi u stanu čiji je broj 221B. Jedan dobro poznat primjer za to jest Gregory House iz Dr. Housea, čije su ime i broj stana reference na Holmesa. Najjednostavnija referenca obično je oblačenje bilo koga ko radi bilo kakav detektivski posao u pelerinu, uz karakterističnu šerlokovsku kapu na glavi. Međutim, kroz čitav opus pripovijetki i romana za Holmesa nikad nije eksplicitno spomenuto da je nosio "kapu lovaca na jelene". U "Srebrnom Traku" nosi "kapu za putovanje s pokrivačima za uši". Sidney Paget prvi je put nacrtao Holmesa u pelerini i s kapom u "Misteriji Boskompske doline", te u nekoliko kasnijih pripovijetki.
"Elementarno, dragi Watsone"
Treća poznata referenca jeste često citirana, ali nekanonska uzrečica "Elementarno, dragi Watsone". Ovu rečenicu Holmes zapravo nije izgovorio nijednom u 60 kanonskih djela. U pripovijetkama Holmes često daje opasku da su njegovi logički zaključci "elementarni" jer ih on smatra jednostavnima i običnima. Također se ponekad obrati Watsonu riječima "dragi Watsone". Međutim, ova 2 dijela nikad se ne pojavljuju zajedno. Jedan od primjera najbližih ovoj rečenici pojavljuje se u "Grbavcu" kad Holmes objasni zaključak:
"Veliki prekid"
mini|desno|220px|Borba Holmesa i Moriartyja na vodopadu Reichenbach; autor: S. Paget Period od 1891. do 1894, tj. vrijeme između Holmesovog nestanka i pretpostavljene smrti u "Posljednjem problemu" i ponovnog pojavljivanja u "Praznoj kući" ljubitelji Holmesa nazivaju "velikim prekidom". Doduše, treba primijetiti da je jedna kasnija pripovijetka, "Wisteria Lodge", smještena u 1892.
Doyle je napisao prvu seriju pripovijetki u toku jedne decenije. Želeći posvetiti više vremena historijskim romanima, "ubio" je Holmesa u "Posljednjem problemu", koji se u štampi pojavio 1893. Nakon što je 8 godina odolijevao pritisku javnosti, napisao je Baskervilskog psa (1901), implicitno smjestivši radnju u period prije Holmesove "smrti" (postoje neke teorije da se radnja dešava nakon "Povratka", ali da je Watson podmetnuo raniji datum). Iako zadovoljna pričom, publika nije bila zadovoljna posthumnim Holmesom, pa ga je Doyle oživio 2 godine poslije. Mnogi su špekulirali o njegovim motivima za vraćanje Holmesa u život, naročito Nicholas Meyer, koji je 1970-ih napisao esej o toj temi. Stvarni razlozi nisu poznati, osim onog očitog: izdavači su ponudili izdašnu plaću. Koji god razlog bio, Doyle je nastavio pisati o Holmesu iduće 24 godine.
Neki su pisci dali drugačija objašnjenja za prekid. U Meyerovom Sedampostotnom rastvoru prekid je prikazan kao tajno odsustvo nakon Holmesovog liječenja od ovisnosti o kokainu pod nadzorom Sigmunda Freuda, a sam Holmes daje pomalo šaljivu sugestiju da Watson napiše izmišljenu priču u kojoj se tvrdi da je Moriarty ubio Holmesa, dodavši da mu publika ionako neće vjerovati ni u kojem slučaju.
U svojim memoarima Doyle citira jednog čitaoca, koji je kasnije pripovijetke ocijenio lošijim od ranijih, u smislu da kad je Holmes pao na vodopadu Reichenbach, nije poginuo, ali nije nikad više bio ni onaj isti čovjek. U djelomičnoj kontradikciji prema ovome stoji Watsonova ocjena u "Crnom Peteru", gdje kaže da "ne zna da je njegov prijatelj ikad bio u boljoj formi, i mentalnoj i tjelesnoj, nego 1895", što je 4 godine nakon Reichenbacha. Razlike između Holmesa prije i nakon "velikog prekida" potakle su špekulacije među onima koji igraju "Veliku igru" (navodeći na vjerovanje da je Holmes bio historijska ličnost).
Društva
mini|desno|230px|Statua S. Holmesa na Picardy Placeu u Edinburghu, Doyleovom rodnom gradu Godine 1934. osnovani su Društvo Sherlocka Holmesa u Londonu i Baker Street Irregulars u New Yorku. Oba društva još su aktivna (iako je ovo prvo raspušteno 1937, ali je ponovo pokrenuto 1951). Londonsko društvo jedno je od mnogih sličnih društava širom svijeta koja organiziraju posjete mjestima Holmesovih pustolovina, kao što je vodopad Reichenbach u Švicarskim Alpima.
Muzeji
Tokom Festivala Britanije 1951. dnevni boravak Sherlocka Holmesa rekonstruiran je kao remek-djelo u sklopu izložbe posvećene Holmesu, prikazujući jedinstvenu kolekciju originalnog materijala. Nakon zatvaranja ove izložbe predmeti su prebačeni u Pab Sherlocka Holmesa u Londonu i u Kolekciju Conana Doylea u Lucensu (Švicarska). Obje izložbe, s vlastitim rekonstrukcijama Holmesovog dnevnog boravka, još su otvorene za javnost. 1990. u Londonu je otvoren Muzej Sherlocka Holmesa, i to u Ulici Baker, a 1991. otvoren je još jedan u švicarskom Meiringenu; prirodno, u njima se nalazi manje historijskog materijala o Doyleu nego o samom Holmesu. Londonski muzej bio je prvi muzej u svijetu posvećen fikitvnoj ličnosti. Privatna Doyleova kolekcija čuva se u muzeju u Portsmouthu, koji ima trajnu izložbu zbog Doyleove važnosti u gradu u kojem je mnogo godina živio i radio.
Adaptacije i izvedena djela
mini|desno|220px|[[William Gillette kao S. Holmes (New York, oko 1900. godine)]] mini|desno|200px|Zbunjeni Sherlock Holmes, prvi filmski prikaz S. Holmesa (iz 1900. godine) mini|desno|230px|Jeremy Brett kao S. Holmes u Granadinoj seriji Avanture Sherlocka Holmesa mini|desno|250px|Robert Downey Jr. i Jude Law kao Holmes i Watson u Sherlocku Holmesu (2009) Holmesova kontinuirana popularnost dovela je do nastanka stotina djela zasnovanih na njemu, i kao adaptacije za druge medije i kao originalne priče. Autorska prava za sva Doyleova djela istekla su u Britaniji 2000 (1980. u Kanadi i Australiji) i stoga su u javnom vlasništvu u većem dijelu svijeta (ondje gdje je datum isteka autorskih prava 50 ili 70 godina nakon autorove smrti). Sva djela objavljena u SAD-u prije 1923. u javnom su vlasništvu; u to spadaju sve pripovijetke o Holmesu, izuzev nekih iz zbirke Knjiga slučajeva Sherlocka Holmesa. Za djela objavljena između 1923. i 1963. autorska prava traju 95 godina, ako su registrirana. Doyleovi nasljednici registrirali su autorska prava na Knjigu slučajeva 1981 (objavljena je u SAD-u nakon 1923).
Pozorišne i filmske/TV-adaptacije
Guinnessova knjiga rekorda konstantno navodi Holmesa kao "najportretiranijeg filmskog lika" Glumilo ga je više od 75 glumaca u više od 250 produkcija. Holmesovo prvo pojavljivanje na ekranu bilo je u filmu Zbunjeni Sherlock Holmes iz 1900. godine, iako u jedva prepoznatljivom obliku.
Predstava Williama Gillettea iz 1899. Sherlock Holmes ili Čudan slučaj gđe Faulkner bila je sinteza nekoliko Doyleovih pripovijetki, bazirana uglavnom na "Skandalu u Češkoj", dodajući potencijalni ljubavni zaplet, uz dijalog Holmesa i Moriartyja iz "Posljednjeg problema", kao i elemente iz "Bakrenih bukvi" i Studije u grimizu. Do 1916. Harry Arthur Saintsbury igrao je Holmesa na sceni više od 1000 puta. Ova drama činila je osnovu za Gilletteov film iz 1916, Sherlock Holmes.
Od 1921. do 1923. kompanija Stoll Pictures proizvela je seriju nijemih crno-bijelih filmova zasnovanih na Doyleovim pripovijetkama. Snimljeno je 45 kratkih i dva dugometražna igrana filma s Eilleom Norwoodom u ulozi Holmesa i Hubertom Willisom u ulozi dr. Watsona, izuzev posljednjeg filma, u kojem je Willisa zamijenio Arthur Cullin.
U komediji Sherlock mlađi iz 1924. lik koji tumači Buster Keaton čezne da bude detektiv.
Prvi zvučni film sa Holmesom bio je Povratak Sherlocka Holmesa, čiji je scenarist bio Basil Dean, a snimljen je 1929. u New Yorku. Holmesa je glumio Clive Brook. U njemu je, navodno, prvi put upotrijebljena rečenica "Elementarno, dragi Watsone". Ovaj film danas postoji samo kao videosnimak jer su diskovi sa zvukom izgubljeni.
Basil Rathbone glumio je Holmesa, uz Nigela Brucea u ulozi dr. Watsona, u 14 američkih filmova (2 za 20th Century Fox i 12 za Universal Pictures) od 1939. do 1946. U istom periodu tumačio je Holmesa i u ranije spomenutoj radioseriji prije no što je tu ulogu prepustio Tomu Conwayu.
Ronald Howard glumio je Holmesa u 39 epizoda američke serije Sherlock Holmes. Watsona je tumačio Howard Marion Crawford. Scenario je odstupao od Doyleovih pripovijetki, promijenivši likove i druge detalje.
Peter Cushing igrao je Holmesa u Baskervilskom psu (1959), snimljenom u produkciji Hammer Filma. To je bio prvi film o Holmesu u boji. Cushing je poslije igrao istu ulogu nekoliko puta, i na filmu i na televiziji.
Fritz Weaver pojavio se kao Holmes u mjuziklu Baker Street, koji se prikazivao na Broadwayu od 16. februara do 14. novembra 1965. Watsona je igrao Peter Sallis, Inga Swenson tumačila je Irene Adler, a Martin Gabel Moriartyja. Članovi originalne postave bili su i Virginia Vestoff, Tommy Tune i Christopher Walken.
Priznati režiser Billy Wilder dugo je planirao snimiti film o Holmesu, a za glavne uloge u planu je imao Petera O'Toolea (Holmes) i Petera Sellersa (Watson). Međutim, kad se 1970. konačno pojavio Privatni život Sherlocka Holmesa, uloge su dobili Robert Stephens i Colin Blakely. Film je bio mnogo preuređivan nakon što je pušten u promet i neki njegovi dijelovi danas su izgubljeni. Iako nije bio uspješan u vrijeme kad je snimljen, danas ovaj film smatraju jednim od Wilderovih kasnih remek-djela.
U TV-filmu Povratak Sherlocka Holmesa (1987) Margaret Colin glumila je Watsonovu praunuku Jane Watson, privatnu detektivku iz Bostona, koja slučajno nabasa na tijelo Sherlocka Holmesa u zamrznutom rastvoru i vraća ga u život u 1980-ima. Ovaj je film trebao biti pilot-epizoda za TV-seriju, ali se to nikad nije ostvarilo. Sličan zaplet iskorišten je i u još jednom TV-filmu iz 1993, 1994 Baker Street: Povratak Sherlocka Holmesa, u kojem dr. Amy Winslow (Debrah Farentino) otkrije zamrznutog Holmesa (Anthony Higgins) u podrumu kuće u San Francisku koja je u vlasništvu potomka gđe Hudson. Holmes je zamrznuo samog sebe u nadi da će zločini u budućnosti biti manje glupi. On otkriva da su detektive-savjetnike zamijenile policijske forenzičke laboratorije i da je porodica Moriarty i dalje "Napoleon zločina".
Po mnogima, najvjernija i najbolja adaptacija jeste TV-serija Avanture Sherlocka Holmesa, autora Johna Hawkeswortha, snimana od 1984. do 1994. u produkciji britanske Granada Television, s već legendarnim Jeremyjem Brettom u glavnoj ulozi. Brettova izvedba općenito se smatra krajnjom scenskom verzijom Holmesa. Serija se, inače, sastojala od 4 serijala. U prva 2 Watsona je glumio David Burke, a nakon toga Edward Hardwicke. Brett je želio biti najbolji Holmes koga je svijet ikad vidio i sproveo je detaljno istraživanje samog lika i njegovog autora. Težio je unijeti strast i život u ulogu i u njegovom nekrologu rečeno je: "G. Brett smatran je suštinskim Holmesom: zapanjujuće analitičan, sa šokantnim maskama, u najcrnjem raspoloženju i neumoran u svom entuzijazmu za rješavanje najintrigantnijih zločina".
Nicol Williamson igrao je Holmesa u Sedampostotnom rastvoru, a partner mu je bio Robert Duvall. U filmu se još pojavljuje i Alan Arkin u ulozi Freuda. Film je, ustvari, adaptacija istoimene knjige Nicholasa Meyera (scenario je adaptirao sam Meyer), a režiju je potpisao Herbert Ross.
Bob Clarke režirao je 1979. Ubistvo po naredbi, s Christopherom Plummerom i Jamesom Masonom u glavnim ulogama. Film je pratio Holmesov lov na Trbosjeka.
Između 1979. i 1986. sovjetska televizija emitirala je serijal od 5 TV-filmova (s ukupno 11 dijelova) Avanture Sherlocka Holmesa i dr. Watsona. Glavne uloge igrali su Vasilij Ljivanov i Vitalij Solomin, a sve filmove režirao je Igor Maslenikov.
Christopher Lee glumio je Holmesa u 3 navrata: Sherlock Holmes i smrtonosna ogrlica (1962), Incident na Viktorijinim vodopadima (1991) i Sherlock Holmes i primadona (1992). U posljednjem filmu pojavljuje se Morgan Fairchild kao Irene Adler.
U TV-filmu iz 2002. Sherlock: Slučaj zla James D'Arcy glumio je Holmesa u njegovim 20-ima. Priča se primjetno udaljava od stila i pozadine kanona, a D'Arcy je ulogu odigrao nešto drugačije od svojih prethodnika, prikazavši Holmesa kao psihički poremećenog, ovisnika o apsintu, pijanicu i zavodnika.
U filmu Sherlock Holmes iz 2009, zasnovanom na priči Lionela Wigrama i slikama Johna Watkissa, a u režiji Guya Ritchieja, ulogu Holmesa igra Robert Downey Jr, a Watsona glumi Jude Law. To je reinterpretacija koja se većinom fokusira na Holmesove antidruštvene crte ličnosti, tj. na Holmesa kao zapuštenog ekscentrika sa briljantnim analitičkim umom i sjajnim poznavanjem borilačkih vještina, čineći ovu inkarnaciju Holmesa vrlo ciničnom. Downey je za ovu ulogu osvojio Zlatni globus, a ponovio ju je 2011. u nastavku Igra sjenki.
Nezavisna filmska kompanija The Asylum snimila je film Sherlock Holmes i izdala ga direktno na DVD-u u januaru 2010. U njemu se Holmes i Watson bore protiv zločinačkog kolovođe nazvanog Skočinog Jack, koji kontrolira nekoliko mehaničkih stvorenja koja čine zločine po Londonu. Holmes (Ben Syder) prikazan je kao mnogo mlađi od glumaca koji su ga dosad tumačili i ublaženo je njegovo neodobravanje Scotland Yarda, iako su stvari poput njegove ovisnosti ostale većinom nepromijenjene. U filmu se pojavljuje i Holmesov brat Thorpe, koga su filmski producenti filma izmislili na osnovu kreativne slobode. Watsona je glumio Gareth David-Lloyd, poznat po ulozi u Torchwoodu.
mini|lijevo|170px|Benedict Cumberbatch kao S. Holmes u BBC-jevom Sherlocku Benedict Cumberbatch glumi savremenu verziju Holmesa, uz Martina Freemana u ulozi Watsona, u BBC-jevoj seriji Sherlock, čija je premijera bila 25. jula 2010. Viktorijansko doba iz knjiga zamijenjeno je savremenim Londonom. Seriju su kreirali Mark Gatiss i Stephen Moffat, najpoznatiji kao scenaristi druge BBC-jeve serije Doctor Who. Moffat kaže: "U Doyleovim pričama nikad se nije radilo o mantilima i plinskoj rasvjeti, već o briljantnoj detekciji, strašnim zlikovcima i jezivim zločinima – i, iskreno, dođavola s krinolinom. Ostali detektivi imaju slučajeve; Sherlock Holmes ima pustolovine i to je ono što je bitno."
BBC je Cumberbatchevog Holmesa opisao ovako:
U rješavanju zločina on se koristi i modernom tehnologijom, poput SMS-poruka i blogova, a kao aluzija na savremene zakonske propise o pušenju, lulu je zamijenio nikotinskim flasterima (u Londonu je pušenje zabranjeno na većini javnih mjesta, ali ova verzija Holmesa opet pronalazi nikotin da mu pomogne u kognitivnom procesu).
27. septembra 2012. CBS je počeo prikazivati seriju Elementarno, još jednu modernu adaptaciju. U njoj Holmes (glumi ga Jonny Lee Miller) živi i radi u New Yorku, a prvi put dr. Watson je žena i zove se Joan (glumi je Lucy Liu)
Povezana i izvedena djela
Kao dodatak opusu o Holmesu, u Doyleovoj pripovijetki "Nestali voz" (1898) pojavljuje se "amaterski zaključivač", za koga je očito namjeravano da ga čitaoci identificiraju kao Holmesa, iako mu se ime ne spominje. Njegovo objašnjenje za zbunjujući nestanak voza, izneseno u tipičnom holmsovskom stilu, ispostavilo se prilično pogrešnim – očito je da se Doyle nije ustručavao podrugivati na račun vlastitog junaka. Druga njegova pripovijetka koja koristi istu ideju jest Čovjek sa satovima. Još jedan primjer Doyleovog humora jest pripovijetka "Kako je Watson naučio trik" (1924), koja je, zapravo, parodija na česte scene sa Holmesom i Watsonom za trpezarijskim stolom. Druga (i ranija) Doyleova parodija jest "Poljski bazar". Pisao je i druge materijale o Holmesu, naročito drame. Mnogi od njih nalaze se u zbirkama Sherlock Holmes: Objavljeni apokrifi (ur. Jack Tracy), Posljednje avanture Sherlocka Holmesa (ur. Peter Haining) i Nesakupljeni Sherlock Holmes (ur. Richard Lancelyn Green).
Godine 1907. Holmes se počeo pojavljivati u seriji njemačkih knjižica. Jedan od njihovih autora bio je Theo van Blankensee. Watson je zamijenjen 19-godišnjim pomoćnikom, Harryjem Taxonom, jednim od uličnih dječaka iz Ulice Baker, a gđu Hudson zamijenila je gđa Bonnet. Od 10. broja naslov je promijenjen u Iz tajnih dosjea svjetskog detektiva. Slično je urađeno i u francuskom izdanju, gdje je naslov glasio Dosjei kralja detektiva.
Holmesove logičke i borilačke sposobnosti bile su blagodat za druge pisce koji su posudili njegovo ime ili detalje iz njegovih slučajeva za svoje zaplete. To se kreće u rasponu od Holmesa kao ovisnika o kokainu, čije ga fantazije pod utjecajem droge dovode do toga da nevinog Moriartyja vidi kao supernegativca (Sedampostotni rastvor), pa do naučnofantastičnih zapleta, u kojima bude oživljen nakon smrti kako bi se borio protiv zločina u budućnosti (Sherlock Holmes u 22. stoljeću).
Neki su pisci ponudili priče kako bi zanimljive reference u kanonu povezali s neobjavljenim slučajevima (npr. "Veliki sumatranski pacov, priča za koju svijet još nije spreman" u Vampiru iz Sussexa). Najpoznatija je zbirka Podvizi Sherlocka Holmesa, koju su napisali Doyleov sin Adrian i John Dickson Carr, te Izgubljene avanture Sherlocka Holmesa iz pera Kena Greenwalda, koje su dosta bliske epizodama radioserije iz 1945. s Rathboneom i Bruceom, a za koju su scenario pisali Dennis Green i Anthony Boucher. Drugi su koristili druge likove iz priča kao vlastite detektive; npr. Michael P. Hodel i Sean M. Wright uzeli su Mycrofta kao glavnog junaka u djelu U lavljoj jazbini (1979), a Gerard Williams uzeo je dr. Johna Mortimera (iz Baskervilskog psa) za junaka svojih knjiga.
Laurie R. King u seriji knjiga o Mary Russell (počevši sa Pčelarevom pomoćnicom), u kojima se radnja dešava tokom Prvog svjetskog rata i u 1920-ima, prikazuje Holmesa kao (polu)penzionisanog detektiva koji se povukao u Sussex, preko koga se doslovno saplete američka tinejdžerica. Prepoznavši srodnu dušu, postepeno je obučava za svoju pomoćnicu. Do 2009. serija je obuhvatila 9 romana i novelu iz knjige iz aktualne serije knjiga iste spisateljice o Kate Martinelli, Umjetnost detekcije.
Serija knjiga spisateljice Carole Nelson Douglas, Avanture Irene Adler, zasnovana je na liku iz Doyleovog "Skandala u Češkoj". Prva knjiga, Laku noć, g. Holmes, prikazuje isti događaj, ali iz Adlericine perspektive. Uloga pripovjedača u ovoj seriji, slična onoj Watsonovoj, data je Adlericinoj prijateljici Penelope Huxleigh.
Mogli bi biti divovi romantična je komedija iz 1971, zasnovana na 10 godina starijoj istoimenoj drami (oboje je napisao James Goldman), u kojoj je lik, Justin Playfair (George C. Scott), uvjeren da je on Sherlock Holmes i uspijeva u to uvjeriti i mnoge druge, uključujući psihijatricu, dr. Watson (Joanne Woodward), kojoj je dodijeljen zadatak da procijeni njegovo psihičko stanje kako bi mogao biti smješten u duševnu bolnicu.
When the World Comes Down
When the World Comes Down je treći studijski album američke pop-rock grupe The All-American Rejects. Album je izdat 16. decembra 2008. godine od strane izdavačke kuće Interscope Records. Na albumu se nalazi 12 pjesama.
Sherlock Holmes
Povezana i izvedena djela
Vampir iz Whitechapela (2002) donekle je zasnovan na Doyleovom Vampiru iz Sussexa.
Ben Kingsley glumio je dr. Watsona u filmu Bez traga, u kojem je osnovna komična premisa ta da je zapravo Watson briljantni detektiv i da je unajmio glumca po imenu Sherlock Holmes (Michael Caine) da preuzme zasluge za slučajeve o kojima je Watson pisao kako bi odvukao pažnju od sebe. O moćnom kriminalcu, dr. Moriartyju, u filmu je rečeno da zna da Holmes uopće nema nikakve detektivske sposobnosti.
Roman Gradski pas američkog pisca J. F. Englerta daje reference na Holmesa, upoređujući pripovjedača, koji je crni labrador retriver po imenu Randolph, sa Doyleovim detektivom i imenujući fiktivnog duhovnog vođu po njemu.
Vlaška
frame|desno|Karta [[Rumunija|Rumunije s Vlaškom predstavljenom žutom bojom.]] Vlaška (rumunski: Țara Românească) ili Valahija (staroruski: Влашская Земля; latinski: Valachia) je historijski i geografski region Rumunije. Nalazi se sjeverno od Dunava i južno od Južnih Karpata. Podijeljena je na dva dijela, Muntenija (Velika Vlaška) i Oltenija (Mala Vlaška). Nastala je kao kneževina u ranom 14. stoljeću od strane Basaraba I koji se pobunio protiv ugarskog kralja Karla I Roberta, iako prvi spomen Vlaške datira iz povelje koju je ugarski kralj Bela IV dao vojvodi Seneslavu 1246. godine. Vlaška je od 1417. do 1859. godine prihvatila suzerenstvo Osmanlijskog carstva, sa kratkim periodima ruske okupacije između 1768. i 1854. godine. Godine 1859. Vlaška se ujedinjuje sa Moldavijom čime formiraju Ujedinjenu kneževinu, koja je 1866. godine usvojila ime Rumunija i službeno postala Kraljevina Rumunija 1881. godine. Trianonskim sporazumom 1920. godine, Transilvanija je izdvojena iz Mađarske i pripojena Kraljevini Rumuniji formirajući modernu rumunsku državu.
Sherlock Holmes
Povezana i izvedena djela
Konačno rješenje je roman Michaela Chabona iz 2004. Radnja, smještena u 1944, kreće se oko 89-godišnjeg odavno penzionisanog detektiva, koji može, ali i ne mora biti Holmes (uvijek ga zovu samo "stari čovjek"), koga sada zanima uglavnom pčelarstvo i zadatak da pronađe nestalog papagaja, jedinog prijatelja nijemog židovskog dječaka. Naslov je aluzija i na Doyleov "Posljednji problem" i na "konačno rješenje", nacistički plan za genocid nad Židovima.
Godine 2006. "novovodviljska" grupa iz južne Kalifornije, poznata kao "Sound & Fury" (po Faulknerovom djelu), počela je izvoditi parodiju Sherlock Holmes i slani rastvor, koja prikazuje Holmesa kao prilično nespretnog lika koga vodi nešto manje nespretni dr. Watson. Predstava se prikazivala tokom 2009. u Los Angelesu, kao i na Fringe festivalima u Edinburghu i Adelaideu.
Vlaška
Antičko doba
Tokom Drugog Dakijskog rata (105. - 106.) zapadna Oltenija je postala dio rimske provincije Dakije, dok su dijelovi Vlaške postali dio rimske provincije Mezije. Nakon utvrđivanja rimskih granica na Dunavu 271. godine, područje sjeverno od Dunava su napali i naselili Goti i Sarmati. Izgradnja mosta između Sucidave i Eskusa 328. godine ukazuje da je došlo do značajne trgovine s narodima sjeverno od Dunava. Period Gotske vladavine završen je dolaskom Huna u Panonsku niziju i uništenjem 170 gotskih naselja sa obje strane Dunava.
Sherlock Holmes
Povezana i izvedena djela
U noveli "Zatvorenik u kuli ili Kratko, ali lijepo putovanje trojice mudraca" Borisa Akunjina (2008) Holmes i Erast Fandorin suočavaju se s Arsèneom Lupinom 31. decembra 1899.
Vlaška
Rani srednji vijek
Tokom Velike seobe naroda, Slaveni su se naselili na teritoriji Vlaške čime su došli u direktni kontakt sa Bizantijskim carstvom koji je zauzimao južnu obalu Dunava. Bizantijski general Prisk je 593. godine porazio Slavene, Avare i Gepide na budućem vlaškom teritoriju, dok su Slaveni 602. godine pretrpjeli presudan poraz na tom području. Vlaška je bila pod kontrolom Prvog Bugarskog carstva od 681. godine do Ugarskog osvajanja Transilvanije krajem 10. stoljeća. Nakon Bizantijskog osvajanja Bugarske 1018. godine, Vlaška je došla pod kontrolu Pečeneza koji su proširili svoju vlast tokom 11. stoljeća. Oni su poraženi od Kumana iz južne Rutenije 1091. godine, nakon čega su nastali mali polisi Vlaha u kojima su vladali kneževi i vojvode.
Sherlock Holmes
Povezana i izvedena djela
U junu 2010. objavljeno je da će izdavačka kuća Franklin Watts na proljeće 2011. izdati seriju od 4 ilustrirana dječija romana autora Tonyja Leeja i Dana Boultwooda koji su zasnovani na dječacima s Ulice Baker, i to u periodu od 3 godine u kojima se vjerovalo da je Holmes mrtav, između "Posljednjeg problema" i "Prazne kuće". Iako ne navode da li se Holmes zaista pojavljuje u ovim knjigama, prvi izvještaji spominju pojavljivanja dr. Watsona, inspektora Lestradea i Irene Adler.
Godine 2011. Doyleovi nasljednici naručili su od Anthonyja Horowitza (autora romanâ o Alex Rider, Snaga petorice i TV-serije Foyleov rat) da napiše potpuno novi, autorizirani roman o Holmesu, Kuća svile.
Videoigre
Holmes se pojavljuje i u nagrađivanom serijalu videogara, koji nosi isti naslov kao TV-serija sa Jeremyjem Brettom. Lik Holmesa u ovim videoigrama zasnovan je upravo na Brettovoj interpretaciji, međutim, radnja svake od njih potpuno je originalna i nezavisna od Doyleovih djela.
Originalne pripovijesti
Originalna djela o Holmesu sastoje se od 4 romana i 56 pripovijetki.
Pripovijetke
Originalno su objavljivane u časopisima, a kasnije su sakupljene u 5 zbirki:
Vlaška
Geografija
Glavni grad je mijenjan tokom vremena, od Curtea de Argeș (Curteja na Argešu), do Trgovište i konačno Bukurešt.
NGC 2464
NGC 2464 je trostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Ris. Prvo otkriće je napravio Bindon Blood Stoney 20. februara 1851. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
.zm
.zm je najviši Internet domen za Zambiju. Kompanija ZAMNET je zadužena za ovu domenu.
Bužim
mini|desno|265px| ''Geografski položaj općine Bužim Bužim je naseljeno mjesto i središte općine na krajnjem sjeverozapadu Bosne i Hercegovine. Granici sa općinama Bosanska Krupa (na istoku), Cazin (na jugu), Velika Kladuša (na zapadu i sjeveru), te sa Republikom Hrvatskom (na sjeveroistoku). Područje općine je uglavnom brdovito.
Općina Bužim zauzima površinu od 129 km2 i u njoj živi 19.340 stanovnika. Gustina naseljenosti iznosi oko 150 stanovnika/km2, što je po ovom kriteriju svrstava u sami vrh Bosne Hercegovine (BiH je prema popisu iz 1991. imala gustinu naseljenosti 80,5 stanovnika na km2). Današnje područje općine čini 14 mjesnih zajednica: Bužim, administrativno, privredno, kulturno-obrazovno i urbano središte sa Mješovitom srednjom školom "Hasan Musić-Musa" i osmogodišnjom školom "12. septembar", Konjodor sa osmogodišnjom školom "Suljo Mirvić", Cava sa osmogodišnjom skolom "Mirsad Salkić-Džaja", Varoška Rijeka sa osmogodišnjom školom "Lotos i ljiljan", te mjesne zajednice Vrhovska, Lubarda, Elkasova Rijeka, Zaradostovo, Bučevci, Mrazovac, Radoč i Brigovi sa četverorazrednim osnovnim školama, a mjesne zajednice Bag i Jusufovića Most su bez osnovne škole.
Geografija
Naseljena mjesta u općini nalaze se na nadmorskoj visini od 180 do 400 m. Po nadmorskoj visini ističu se: Radoč (630 m), Čorkovaća (603 m), Konjodor (Kaukoviča brdo, 476 m), Veliko brdo (464 m), Lubarda (420 m), Čajino brdo (352 m). Bužim je povezan sa svim susjednim općinama i Bihaćem kao regionalnim centrom i sjedištem Unsko-sanskog kantona.
Prema istoku se pružaju Čava i Dobro Selo uz regionalni put Bužim – Otoka – Bosanska Krupa, odnosno Otoka – Novi Grad. Osim toga Bužim je povezan sa Bihaćem i Banjom Lukom. Pravac prema jugu vodi preko Konjodora za Cazin i dalje prema Bihaću, a pravac prema Dvoru na Uni vodi preko Zaradostova i Bučevaca. Pravac prema zapadu ide preko Lubarde – Pašin Broda – Todorova do Velike Kladuše (na zapad). Pravac Bužim – Varoška Rijeka – Radića Most – Vrnograč – Velika Kladuša i dalje prema Zagrebu, odnosno Radića Most – Bosanska Bojna – Glina – Zagreb. Pravac Bužim – Varoška Rijeka – Abdići – Čaglica – Crvarevac – Vrnograč – Velika Kladuša također vodi do Zagreba.
Historija
mini|desno|265px|Bužimska tvrđava Područje bužimske općine bilo je naseljeno prije dolaska Rimljana u ove krajeve. U srednjem vijeku ovo je područje bilo naseljeno Hrvatima i nalazilo se u sastavu Hrvatskog i Ugarskog kraljevstva. Stanovništvo ovog područja bavilo se zemljoradnjom, stočarstvom, vađenjem i taljenjem ruda, te trgovinom. Postojanje kovnice novca u 14. vijeku govori da je trgovina za ondašnje prilike bila razvijena. Bužim je bio središte trgovine ovog područja i kasnije, nakon dolaska Turaka, sve do vladavine Omer-paše Latasa.
Naselje je nastalo u podnožju srednjovjekovnog grada. Stari grad (nadmorska visina 325 m) sastoji se iz dva dijela. Unutrašnji stariji dio grada ima trapezoidan oblik (cca 30 × 30 m) s četvrtastom kapi-kulom na istočnom zidu i s 4 okrugle kule na uglovima. Vanjski grad je trapeznog oblika (veličine cca 80 × 55 m), sa 4 višeugaone tabije i ulazom u SZ uglu. Stari grad Bužim ranije se nazivao Čava ili Čavski grad. Prema glagoljskom natpisu koji je stajao na ulazu, vanjski grad je sazidan u doba Juraja Mikuličića krajem 15. stoljeća. Ugarski kralj Karlo I Robert darovao je Bužim Grguru Gallesu čiji ga potomci posjeduju do 1425, a onda do 1429. pripada knezovima Blagajskim. Dalje su gospodari Bužima bili Celjski grofovi, Frankopani, Juraj Mikuličić od 1479. do 1494. i Keglevići (Bužimski). U Čavskom gradu 1334. pominje se crkva svetog Klimenta. Početkom 16. stoljeća u doba Petra Keglevića, jajačkog i hrvatskog bana, započela je rudarska djelatnost i kovanje novca u bužimskom kraju.
Osmanlije pod zapovjedništvom Ferhad paše Sokolovića zauzimaju Bužim 1576, grade prvu džamiju u starom gradu i postavljaju posadu od 150 pješaka i 50 konjanika. Gradom je upravljao dizdar. U sastavu je krupske kapetanije i Bihaćkog sandžaka. Grad je napušten 1851. Industrijske pogone dobija tek u drugoj polovini 20. vijeka. Tokom 19. i 20. vijeka administrativno pripada općini Bosanska Krupa, a od februara 1995. je samostalna općina.
Ispod staroga grada nalazi se drvena džamija sa drvenim minaretom, sagrađena u 18. vijeku. Unutrašnjost džamije je tipično orijentalna: prekrivaju je stari šareni ćilimi, a tu su i stari orijentalni dokumenti i mala priručna biblioteka vjerskih i svjetovnih knjiga. U haremu ove džamije su nišani bosanskih alima, gazija (junaka), šehida (poginulih u boju) uz daleko poznate fenomene hadžijskog kamenja, džumanskih dova i mezarovi.
Privreda
Na području općine Bužim nalazi se jedini rudnik manganove rude u Bosni i Hercegovini, a jedan od dva na području bivše SFRJ. Danas je rudnik van funkcije, a njegova privatizacija je završena 2012. godine.
Turizam
Općina Bužim s okolinom bogata je površinskim i podzemnim vodama, isto je uslovljeno geološkim sastavom zemljišta i klimatskim faktorima. Na području općine također je stvorena vještačka akumulacija koja predstavlja "zelenu oazu" i ista je poribljena sa šaranom. Ima funkciju riborevira kao zona za rekreaciju, kupanja (pogodnost vožnje čamcem), Bužimsko jezero. Na području MZ Elkasova Rijeka i Čava postoje još dobro neistražene pećine.
Saobraćaj
Područje općine Bužim se povezuje sa drugim općinama sa regionalnim putem RP 401A Bosanska Otoka – Bužim – Velika Kladuša i RP 401 B Gornji Brigovi – Konjodor – Cazin. Isto tako bitno je istaknuti da pored gore navedenih putnih komunikacija povezivanje sa drugim općinama se ostvaruje i lokalnim putevima. Obzirom na važnost putne komunikacije RP 401A isti se nalazi u postupku kategorizacije puta u magistralni put. Jedna od bitnih budućih saobraćajnih komunikacija je lokalni put Bužim – Bućevci koja povezuje Bosnu i Hercegovinu sa Hrvatskom preko malograničnog prelaza Kekić. Ista se dalje oslanja preko naselja Žirovac, na komunikaciju Novi Grad – Sisak. Aktiviranjem malograničnog prelaza Kekić ostvarila bi se bolja povezanost sa Sarajevom na istoku i Zagrebom na zapadu.
Bazeni
Na području općine Bužim u naselju Konjodor privredno društvo izgradilo je otvoreni bazen s pratećim ugostiteljskim sadržajem i ostalim pogodnostima.
Izletišta
Ovo izletište interesantno je zbog prirodnog fenomena izvora Svetinja koja daje poseban ugođaj sa izbacivanjem vode iz izvora u količini od oko 20 l/s stvaranjem vodopada u visini od 16 m. Izvršeno je i postavljanje rasvjete uz sami vodopad.
Nacionalni spomenici
Na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine za općinu Bužim se nalaze sljedeći spomenici:Stara drvena džamija u Bužimu
Kulturno historijski sadržaji
Srednjovjekovni grad Bužim sazidan je u 1251. godine. U međuprostoru između gornjeg i donjeg grada početkom 19. vijeka nalazila su se 22 objekta bosanske stambene arhitekture. Stari grad pruža vrlo raznovrsne mogućnosti prezentacije, počev od najjednostavnijeg načina organizovanog turističkog obilježja grada uz njegovo predanje o njihovoj historiji, značaja, arhitektonskim karakteristikama te idealnog rješenje potpune obnove starog grada Bužima, koji uz staru džamiju predstavlja osnovne vrijednosti svog vremena. Stara tvrđava Bužim i stara džamija predstavljaju zaštićena spomen obilježja i kao takvi su proglašeni kao zaštićeni nacionalni spomenici u Bosni i Hercegovini.
Vjerski objekti
Na području ove općine ima otprilike 20 džamija, jedna od njih je locirana na Starom gradu i spada među najstarije džamije na Balkanu, te je ista proglašena kao zaštićeno nacionalno obilježje.
Kobiljača
Bosna i Hercegovina:
Hrvatska:
.zw
.zw je najviši Internet domen za Zimbabve. Kompanija POTRAZ je zadužena za ovu domenu.
Zastava Sjeverne Makedonije
mini|desno|Zastava [[Sjeverna Makedonija|Sjeverne Makedonije]] Državna zastava Sjeverne Makedonije usvojena je 1992. i prikazivala je sunce sa 16 zraka. Sunce je uzeto na osnovu simbola nađenog na iskopanom arheološkom nalazištu blizu Vergine u Sjevernoj Grčkoj. Porijeklo joj je nepoznato, iako se smatra da je pripadala Filipu Makedonskom. Ovo rješenje imalo je više prednosti, a glavno je da nije izazivala konflikt izmedu albanskog i slavenskog stanovništva. No istovremeno je Grčka burno reagirala, te je na njene pritiske 1995. zastava promijenjena. Sunce je ostalo, ali broj zraka je promijenjen na osam.
NGC 1117-1
NGC 1117-1 (također poznat kao MCG 2-8-20, PGC 10821 i UGC 2337) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 350 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ovan. Najveći prečnik je 0,70 (71 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (51 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Angra Pequena
Otkrivena je od strane portugalskog moreplovca Bartolomeu Diasa u 1487. godini. Na njenoj teritoriji je njemački trgovac Adolf Lüderitz napravio trgovačku stanicu pod imenom Lüderitz. Zbog straha da će Velika Britanija anektirati ovu teritoriju, Njemačko carstvo je 7. augusta 1884. godine proglasilo protektorat nad ovom teritorijom. Ovaj protektorat će kasnije prerasti u Njemačku jugozapadnu Afriku, koja će još kasnije prerasti u Namibiju.
IC 615
IC 615 (također poznat kao MCG 2-27-20, PGC 30751 i UGC 5665) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 447 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,10 (143 hiljade sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (39 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 18. aprila 1893. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Rutenij
Rutenij ( - Rusija) jeste hemijski element sa simbolom Ru i atomskim brojem 44. Pripada prelaznim metalima, a u periodnom sistemu nalazi se u 5. periodi i 8. grupi (ranije dio 8. sporedne grupe) odnosno grupe željeza. Rutenij je srebreno-bijeli, tvrdi i krhki platinasti metal.
Za rutenij nije poznato da ima neku biološku funkciju. Međutim istražuju se neki kompleksi metala zbog njihovog mogućeg djelovanja kao sredstvo protiv raka.
Historija
lijevo|thumb|K. K. Klaus, ruski hemičar i botaničar Nakon što su između 1803. i 1804. William Hyde Wollaston i Smithson Tennant u rudama platine u vrlo kratkom vremenskom intervalu otkrili četiri platinska metala: paladij, rodij, iridij i osmij, drugi hemičari su također pokušavali izolirati nepoznate elemente iz sličnih ruda.
Najprije je poljski hemičar Jędrzej Śniadecki 1808. objavio, da je godinu ranije otkrio novi element u jednoj rijetkoj južnoameričkoj platinskoj rudi. Nazvao ga je vestium po, tada novootkrivenom, asteroidu Vesti. Nakon što to otkriće nisu potvrdili drugi hemičari, ono je odbačeno kao pogrešno.
Hemičar njemačko-estonskog porijekla Karl Karlovič Klaus je na Univerzitetu Kazan od 1841. pokušavao ponoviti Osannove eksperimente o izdvajanju nepoznatog elementa iz rude platine. To mu je napokon uspjelo 1844. godine kada je dobio šest grama jednog nepoznatog svijetlo-sivog metala. Novi element nazvao je isto kao i Osann, rutenij. Također poput Osanna, Klaus je molio Berzeliusa da provjeri rezultate eksperimenta i potvrdi otkriće. Pošto je Berzelius 1845. to i potvrdio, od tada Klaus se smatra otkrivačem rutenija.
Fizičke
Rutenij je sreberno-bijeli, tvrdi i krhki metal. Sa gustoćom od 12,37 g/cm3 je, nakon paladija, drugi najlakši platinski metal. Topi se pri 2606 K, dok ključa pri oko 4592 K. Samo iridij i osmij, među platinskim metalima, imaju više tačke topljenja i ključanja. Pri temperaturi ispod 0,49 K, ovaj element postaje superprovodnik.