cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Košarkaška reprezentacija Srbije i Crne Gore
Historija
Ta reprezentacija zvala se "Košarkaška reprezentacija Jugoslavije", ili "Košarkaška reprezentacija SR Jugoslavije", od 1992. do 2003, prema tadašnjem nazivu zemlje. Godine 2003, nakon što je država preimenovana iz SR Jugoslavije u Srbiju i Crnu Goru, tim je također preimenovan u "Košarkaška reprezentacija Srbije i Crne Gore". Nakon što su se Srbija i Crna Gora razdvojile 2006. i postale nezavisne države Srbija i Crna Gora, svaka je formirala svoju reprezentaciju. Prvi nastup košarkaške reprezentacije Srbije na velikom FIBA takmičenju bio je na Eurobasketu 2007, dok je reprezentacija Crne Gore prvi nastup na velikom takmičenju imala na Eurobasketu 2011.
Tumor
Tumorska kaheksija
Kaheksija je teško i iscrpljujuće stanje cjelokupnog organizma koje se javlja u krajnjim stadijima raka, a karakterizirano je padom tjelesne težine, općom slabošću, malaksalošću.
Katarina Kosača
Blažena Katarina Vukčić Kosača-Kotromanić (Blagaj, krajem decembra 1424 ili krajem septembra 1426 - Rim, 25. oktobar 1478) je bila supruga kralja Stjepana Tomaša i pretposljednja bosanska kraljica.
Iako je često tako nazivaju, Katarina nije bila posljednja bosanska kraljica. Posljednja bosanska kraljica bila je Mara, supruga Stjepana Tomaševića. mini|200px|Slika kraljice Katarine u [[Kraljeva Sutjeska (franjevački samostan)|franjevačkom samostanu u Kraljevi Sutjeskoj ]]
Porijeklo
Rođena je 1424. ili 1426. godine u Blagaju kod Mostara. Otac joj je bio Stjepan Vukčić Kosača, a majka Jelena Balšić, kćerka Balše Balšića i unuka Jelene Lazarević, kćerke srpskog kneza Lazara Hrebeljanovića. Pored Katarine Stjepan i Jelena su imali još dva sina:
Katarinin otac je 20. januara 1448. godine u povelji Fridrika III, cara Svetog Rimskog Carstva, nazvan "herzog", što na njemačkom jeziku znači "vojvoda". Stjepan Vukčić Kosača je vladao područjem Poljica, Makarskog primorja, Humske zemlje, matičnim posjedima koje je obuhvatalo gornje Podrinje, dijelove Polimlja, Zete i primorja sa rezidencijom u Novom (Herceg Novi). Katarininom ocu se, međutim, svidio njemački naziv vojvodske titule, pa ga u svojoj diplomatsko-upravnoj korespondenciji i dekretima koristi u odomaćenom bosanskom obliku "herceg". Od njegove titule potiče novi naziv za njegov posjed Hercegovina.
Herceg Stjepan, u to vrijeme najmoćniji bosanski velikaš, se borio za stabilnost Humske zemlje u sastavu Bosanskog kraljevstva, bio je vjeran bosanskoj kruni i dinastiji bosanskih kraljeva Kotromanića. Međutim, u vrijeme represije kralja Tomaševića nad pripadnicima Crkve bosanske, pred kraj Bosanskog Kraljevstva, Herceg Stjepan je stao u zaštitu bosanskih heretika, što je dovelo do nesuglasica na relaciji s bosanskom krunom. Tomašević, željan dokazivanja i krune koju je zatražio od pape, počeo je sprovoditi teror nad hereticima. Kasnije su odnosi između Kosače i Tomaševića izglađeni, što je zabilježeno u pismu hercega Stjepana Mletačkoj Republici od 1. decembra 1461. godine.
Bosanska kraljica
Stjepan Tomaš je prije dolaska na tron živio u bračnoj zajednici sa krstjankom Vojačom. Uz odobrenje pape Eugena IV, nakon što je proglašen kraljem, raspustio je Vojaču, pošto je bila niskoga roda i stoga nedostojna titule kraljice.
Tražeći suprugu kralj Stjepan Tomaš je, po nagovoru savjetnika, izabrao Katarinu, kćer Stjepana Vukčića Kosače, koja je u to vrijeme imala 22 godine. Vjenčanje je obavljeno po katoličkom obredu na dan Uzašašća, 26. maja 1446. godine u Milodražu kod Fojnice. Prije braka, Katarina se morala odreći bogumilstva i prihvatiti rimokatoličanstvo. Ovim brakom kralj Stjepan Tomaš dobio je moćnog saveznika u liku svoga punca, Stjepana Vukčića Kosače, u ratu protiv Osmanlija. Za vjerski odgoj kraljice Katarine brinuli su se franjevci. Sam papa Eugen IV poslije vjenčanja iste godine dao je dozvolu da sama po svojoj želji izabere dva kapelana među bosanskim franjevcima. Katarina, zajedno sa svojim mužem Stjepanom Tomašem, sagradila je po Bosni mnoge crkve, među kojima su crkva Presvetog Trojstva u Vrlima, crkva Sv. Katarine u Jajcu, crkva Sv. Tome u Vranduku, kao i najveću započetu crkvu u gradu Bobovcu 1461. godine. Kralj i kraljica su stolovali u Kraljevoj Sutjeski.
Katarina je Stjepanu Tomašu rodila troje djece - dijete nepoznatog imena koje je umrlo 1460. godine i koje je u trenutku smrti imalo 14. godina, Sigismunda i Katarinu, a imala je i pastorka, sina njenog muža i krstjanke Vojače.
Katarinin muž umire 10. jula 1461. godine i ona njegovom smrću prestaje biti prva žena kraljevstva. Nasljednik njenog muža, Stjepan Tomašević, dao joj je titulu kraljice majke i Katarina je nastavila živjeti na dvoru kraljice Mare.
Osmanlijsko osvajanje i bijeg
Osmanske osvajačke sile su nadirale s istoka i kralj Stjepan Tomašević, Katarinin pastorak, je okončao svoj život braneći svoj tron. Osmanlijsko osvajanje Bosne je zateklo kraljicu majku Katarinu u Kozogradu iznad Fojnice. Iako je grad bio opsjednut, uspjela je pobjeći i povukla se na Kupres. Tu je okupljala snage za odbranu Bosne. U to vrijeme je na Kupresu u mjestu Vrila (danas Otinovci) dala sagraditi Crkvu Presvetog Trojstva.
Kad se turskim osvajanjima nije moglo odoliti ni na Kupresu, kraljica se preko Konjica i Počitelja zajedno s kraljevskom pratnjom povukla do Stona, a zatim do Dubrovnika. Legenda kaže da je kraljica i kraljičina pratnja izbjegla osmanlijsku potjeru tako što je sve konje naopako potkovala. U Dubrovniku je pohranila mač svog muža. Taj mač je pohranila "pod zavjetom, da se on dadne njezinu sinu Sigismundu, kad se oslobodi turskog ropstva", kako bi se borio za oslobođenje svoje zemlje. I Dubrovnik je bio pod turskom prijetnjom. On je jakom diplomatskom aktivnošću i dobrim diplomatskim vezama sa zapadnim zemljama te velikom otkupninom uspio očuvati svoju nezavisnost i slobodu, a kraljica Katarina je morala otići iz Dubrovnika i došla je u Rim, gdje je sve do svoje smrti "radila na oslobađanju svoje zemlje i odbrani svoje vjere".
Život u egzilu
Katarininu djecu su Osmanlije odveli na dvor u Istanbul, gdje su primili islam. Postoje indikacije da je princa i princezu u Istanbul odveo njihov daidža, Katarinin mlađi polubrat Stjepan, koji je također primio islam i postao poznat kao Ahmed-paša Hercegović. Sigismund je u Osmanlijskom carstvu napravio veliku karijeru i dobio je titulu sandžak-bega od Karasija. Prelaskom na islam uzeo je ime Ishak, ali je i nakon toga po ocu nazivan Kraloglu, što na turskom jeziku znači "Kraljević". Nikada se nije vratio kršćanstvu.
Bivšu kraljicu su u Rimu uzdržavali papa Siksto IV i papa Pavao II mjesečnom penzijom od 100 dukata koja je prvi put zabilježena 1466. godine. U egzilu je Katarina držala vlastiti mali dvor koji se sastojao uglavnom od njenih sunarodnjaka. Bila je poštovana ličnost u Rimu i učestvovala je u ondašnjem društvenom životu, pojavljujući se, naprimjer, na vjenčanju velikog kneza Moskve, Ivana III, i bizantske princeze Sofije Paleolog. U egzilu joj je društvo pravila još jedna protjerana kraljica, svrgnuta kiparska vladarica Karlota. S Katarinom su živjeli njeni dvorjani, koji su živjeli s njom prije nego li je postala bosnaska kraljica. Svi navedeni dvorjani su bili rođeni u okolini Mostara i svi su preživjeli pad Bosne:
Svi su živjeli s kraljicom do njene smrti.
Dugo je pokušavala dobiti nazad starateljstvo nad svojom djecom. Tražila je pri tom novčanu pomoć milanskog kneza Galeazza Marije Sforze. Nadala se da će na taj način uspjeti otkupiti svoju djecu, ali Sforza joj je odbio posuditi novac.
Histerija
mini|desno|350px|Histerija Histerija (grč ὑστἐρα (hystera) = maternica) vrsta je neuroze kod koje su dominantni raznovrsni tjelesni, senzorni, motorički i mentalni poremećaji sa psihogenim podrijetlom. To su najčešće:
Katarina Kosača
Oporuka i smrt
mini|okvir|260px|Nadgrobna ploča kraljice Katarine. mini|Interijer crkve [[Santa Maria in Aracoeli, u kojoj je sahranjena kraljica Katarina.]]
Histerija
Histerična reakcija satoji se od niza poremećaja u funkciji motornog, senzitivnog, vegetativnog i psihičkog aparata, ali je također prisutno i određeo organsko ošteljenje nekih dijelova mozga.
Katarina Kosača
Oporuka i smrt
Kraljica Katarina je, osjećajući da joj se bliži smrt, 20. oktobra 1478. godine počela sastavljati svoju oporuku. Prvo je navela da želi biti pokopana u crkvi Santa Maria in Aracoeli, a zatim je izrazila svoju nadu u oslobođenje Bosne. Imajući na umu velikodušnost koju su prema njoj pokazali pape Siksto IV i Pavao II, u svojoj oporuci napisala je kako Bosansko kraljevstvo povjerava svoju zemlju Bosnu Svetoj Stolici dok se njena djeca ne vrate kršćanstvu. Pošto se pobrinula za svoje fantomsko kraljevstvo, Katarina je raspodijelila ostatak svog novca, nakita i odjeće među svojim vjernim dvorjankama i slugama, te djeci, ali opet pod uvjetom da se vrate kršćanstvu. Sinu je ostavila mužev srebreni mač, naznačivši da se isti treba predati Balši Kosači, sinu njenog brata Vladislava, ukoliko Šimun ostane musliman. Crkvi Santa Maria in Aracoeli ostavila je svoj kraljevski plašt sačinjen od zlata i svile.
Na njenom grobu je stajao natpis na bosančici. Međutim, 1590. godine, prilikom premještanja kraljičinih posmrtnih ostataka iz prezbiterija crkve (gdje je grob bio u horizontalnom položaju) do njihove trenutne lokacije, na lijevi stub ispred glavnog oltara, originalni natpis je zamijenjen natpisom na latinskom jeziku. Pri tom je napravljena greška u njenom opisu. Novi natpis ju je nazvao sestrom, umjesto kćerkom hercega Stjepana. Na novoj nadgrobnoj ploči prikazan je kraljičin lik u prirodnoj veličini, s krunom na glavi i kraljevskim plaštom preko ramena. S jedne strane njene glave nalazi se grb njenog muža, a s druge strane grb njenog oca koji se danas više ne može prepoznati.
8.
Godina 8. (VIII) bila je prijestupna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Kamila i Kvinktilijana ili, rjeđe, '''godina 761. Ab urbe condita'''. Oznaka "8." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Senadin Pupović
Senadin Pupović (1962, Plav, Crna Gora) je crnogorski književnik, ljekar, slikar i solista na gitari.
Biografija
Senadin Pupović rođen je 1962. godine u Plavu, Crna Gora.
Osnovno i srednje obrazovanje Pupović je stekao u rodnom gradu, da bi studije medicine završio u Nišu 1986. godine, specijalizaciju iz otorinolaringologije završio je na Medicinskom fakultetu u Beogradu 1995. godine. Objavio je veći broj radova iz oblasti medicinskih nauka. Odlukom ministarstva Zdravlja Crne Gore 2009 g. mu je dodijeljeno zvanje primarijus. Na Medicinskom fakultetu u Kragujevcu 13. III 2010 g. odbranio je magistarski rad pod nazivom : "Klinička procjena patoloških stanja u srednjem uhu audiometrijskim i impedansmetrijskim ispitivanjem"
Autor je više stručnih radova iz oblasti medicine koji su publikovani u stručnim časopisima i zbornicima. Zastupljen je u Zbornicima kao što su: "Ne nosi se kuća u džepove "(na bugarskom ), "Modro oko masline", "Slavujeva gora", Žubori sa Moravice", "Spiritus medicorum"(Antologija pisaca ljekara), "Garavi sokak", "Noć boema" itd. Imao je nekoliko kolektivnih slikarskih izložbi od kojih su najznačajnije: Izložba ljekara slikara u Muzeju Vojvodine,Novi Sad 1995. godine, Izložba slika u Domu Vojske Crne Gore, Podgorica 2005. godine,Izložba ljekara slikara "Spiritum medicorum", Zaječar 2010 godine. Dobitnik je II nagrade na izložbi ljekara fotografa "Ad manum medici" u okviru Timočkih medicinskih dana Zaječar 2010 godine.
U slikarstvu radi portrete, pejzaže, mrtvu prirodu, grafiku, ilustracije, te apstraktno slikarstvo. Od tehnika koristi: akvarel, tuš, te pastel.
Psihijatrijska bolnica Ugljan
Psihijatrijska bolnice Ugljan je zdravstvena ustanova koja provodi zdravstvenu zaštitu psihičkog zdravlja ljudi.
Smještena je u mjestu Ugljan na istoimenom dalmatinskom ostrvu. Ukupna površina bolnice je 84.940 m 2. Kroz sve etaže liječenja ova bolnica može obuhvatiti i do 483 ljudi dnevno, s kapacitetom od 483 kreveta. Tokom jedne godine liječenjem je obuhvaćeno oko 1070 pacijenata.
U liječenju pacijenata primjenjuju se raznovrsne terapije poput: liječenja lijekovima, psihofarmakoterapije, preko individualne i grupne psihoterapije te socioterapije u užem i širem smislu do radno-okupacionih tehnika. Svrha ovih terapija je da se ljudima omogući da uz liječenje, postignu ugođaj koji im u vanjskom svijetu nedostaje. Krajnji cilj predstavlja resocijalizacija bolesnika, tj. njegov povratak u porodicu, na radno mjesto i u društvu kao aktivnog, ravnopravnog i korisnog člana.
Historija
Psihijatrijska bolnica Ugljan osnovana je 1. septembra 1955. godine na mjestu bivšeg italijanskog logora, izgrađenog 1942. godine na ostrvu Ugljanu, u istoimenom mjestu. Šest postojećih jednospratnih paviljona je adaptirano, izgrađene su nove zgrade, uređena je okolina i okrug Bolnice. Budući da u to vrijeme na Ugljanu nije bilo električne struje, uređena je vlastita centrala na motorni pogon, a cisterna s kišnicom bila je izvor vodoopskrbe. Pristup Bolnici je također bio otežan jer nije bilo prave ceste do ustanove, koja je od samog mjesta udaljena 3 km. Jedina veza Bolnice sa Zadrom bila je brodska i to jedanput dnevno. Prvi pacijenti su stigli iz bolnica: Vrapče, Jankomir, Popovača, Pakrac i Šibenik.
Na samom početku Bolnica je raspolagala s 200 kreveta, a nedostajalo je ljekara i ostalog stručnog medicinskog osoblja, budući da su navedeni uslovi življenja bili izuzetno teški. Dolazio je ljekar iz Velog Iža, dr. Ivan Matulić, jednom do dva puta sedmično. Upravnik Bolnice za nemedicinsku djelatnost bio je gospodin Dragutin Krklec. Prvi medicinski djelatnici su bili mještani Ugljana, koji su završili dvogodišnju školu za bolničare otvorenu pri Bolnici 1956. godine, što je zasluga tadašnjeg direktora dr. Vitalija Petrovskog, utemeljivača i radne terapije. Djelatnici, polaznici dvogodišnje škole su prethodnici medicinskih sestara - tehničara u obavljanju radnih zadataka. Direktor Bolnice od 1955.-1958. godine bio je dr. Vitalij Petrovski, od 1958.-1959. dr. Ladislav Nikolić, a od 1959.-1968. godine prof. Dr. Zvonimir Sušić. Od 1968.-1970. direktor PB Ugljan je dr. Abdulah Jančiragiđ.
Prof. Dr. Zvonimir Sušić unaprijedio je stručni psihijatrijski rad, radnu terapiju, omogućio daljnje školovanje bolničara i specijalizaciju neuropsihijatara. Pronalaženje izvorske vode i gradnja bolničkog vodovoda, rezultat je djelovanja cijele bolničke uprave na čelu s direktorom dr. Sušićem. U toku prethodno navedenih razdoblja oko bolnice je podignut park, sagrađena je mrtvačnica, a bolnica je imala i vlastito groblje (harem). 1970. godine direktor postaje prim. Dr. Ivo Maljković, a Bolnica nastavlja svoj daljnji razvoj. 1971. godine uređena je zgrada za smještaj hroničnih alkoholičara, a 1972. započeta je izgradnja zgrade za radnu terapiju i profesionalnu rehabilitaciju.
1973. godine sagrađen je u bolnici Centar za resocijalizaciju psihijatrijskih bolesnika (dijagnostika, profesionalno usmjeravanje, rehabilitacija i resocijalizacija duševnih bolesnika). U Centru je radio stručni tim sastavljen od: neuropsihijatra, kliničkog psihologa, interniste, socijalnog radnika. 1973. godine u Bolnici se održavaju VIII. Sportske igre psihijatrijskih bolesnika i Prvi simpozij o radnoj terapiji, sportu i rekreaciji u psihijatriji. Automatska kotlovnica izgrađena je 1975. godine, a centralno grijanje uvedeno je u sve bolničke odjele, radne jedinice i radionice muške i ženske terapije. Ugrađeno je 7 km cijevi za centralno grijanje i potrošnu toplu vodu. 1974. godine puštena je u rad nova telefonska centrala. 1975. godine sagrađena je Upravna zgrada u kojoj su smješteni: direktorov ured, upravne službe, računovodstvo, klinička laboratorija, bolnička apoteka, stomatološka ambulanta.
Godine 1977. preuređeni su bolnički odjeli, asfaltiran je i bolnički krug. 1983. osniva se i mikrobiološka laboratorija. Velika pažnja pridaje se Radnoj i rekreacijskoj terapiji, a pacijenti su tokom radne terapije boravili u: knjigoveznici, tkaonici, pletionici šiba, radionici četaka i metli, opremanju mreža, radionici ručnog veza i trikotaže. Oni koji su ovladali određenom vještinom, dobijali su priznanje i "uvjerenje" o izučenom zvanju. Pacijenti su imali vlastiti orkestar, pjevački hor, te pozorište lutaka. Pod vodstvom likovnog pedagoga pacijenti su se bavili i slikanjem, te su se organizirale i prigodne likovne izložbe. U bolnici postoji i biblioteka (stručna i bolesnička) koja raspolaže s preko 5000 knjiga osnovana tokom 1955. i 1956. godine. Korisnici su osoblje i bolesnici. Tokom dugogodišnjeg rada obavlja se i prevodilačka djelatnost (njemačko i englesko jezično područje).
Bolnica nema ogradu, već je otvorena, kao još jedan preduslov za resocijalizaciju duševnog bolesnika i rušenja predrasuda između bolnice i vanjskog svijeta. 1973. godine u ovoj bolnici se održavaju VIII. Sportske igre psihijatrijskih bolesnika i Prvi simpozijum o radnoj terapiji, sportu i rekreaciji u psihijatriji. Broj zaposlenih bolnice se od početnih 200 povećao na 400 tokom 1980-ih, od čega je polovina otpadala na medicinske radnike. Broj pacijenata se tada povećao na 600, što je ukazalo na opravdanost postojanja ovakve ustanove. 1990. godine doc. Dr.sc. Emil Žampera postaje direktor, a na tom mjestu ostaje do 2003. godine. Iste godine otvorena je Dnevna bolnica. Tu se liječe pacijenti koji ne zahtijevaju intenzivnije liječenje i sposobni su dolaziti svakodnevno u bolnicu na tretman. Najveći dio pacijenata sačinjavaju oboljeli od PTSP-a.
U julu 2003 godine, direktor postoje dr. Darko Labura. Nakon toga bolnica se priključuje na vodovodnu ostrvsku mrežu, a sređuje se i sastav kanalizacije. Postepeno se uređuju odjeli i nabavlja savremena dijagnostička oprema, a otvorena je i Ambulanta u Zadru. Također se reformira i unutrašna organizacija psihijatrijske službe.
Organizacija
MEDICINSKE ORGANIZACIJSKE JEDINICE : 1. Služba za prijem i intermedijarno liječenje: Odjel IX - muški odjel Odjel XI - muški odjel Odjel IV - ženski odjel Prijemna ambulanta s obradom podataka
2. Služba za forenziku, motrenje i vještačenje: Forenzički odjel za provođenje mjera čuvanja i liječenja - Odjel I U sklopu ovog odjela nalaze se i: Ambulanta za forenziku Odsjek za motrenje i vještačenje EEG laboratorij Forenzički odjel za produženi forenzički tretman - Odjel IA
3. Služba za poludnevni tretman i socijalnu psihijatriju u čijem sastavu su: Dnevna bolnica Odjel socijalne psihijatrije i rehabilitacije - odjel VII u sklopu Odsjek socijalne službe Odsjek za radnu terapiju i rehabilitaciju (muzikoterapija, sport i rekreacija, te likovna terapija)
4. Služba za liječenje ovisnosti i psihotraumu: Odjel za liječenje ovisnika o alkoholu - Odjel X Odjel za anksiozno-depresivne poremećaje - Odjel II
5. Služba za psihogerijatriju u čijem sastavu je: Odjel za psihogerijatriju - Odjel VI u sklopu Odsjek somatskog zbrinjavanja u psihogerijatriji
6. Služba za produženo liječenje u čijem sastavu su: Odjel za demencije i mentalne retardacije Odjel za produženo liječenje
7. Služba za polikliničko konzilijarnu djelatnost u čijem sastavu su: Psihijsatrijska ambunatna - socijalna Psihijatrijska ambulanta - biologijska Internistička ambulanta s EKG dijagnostikom Ambulanta za hitne bolničke intervencije RTG dijagnostika Ginekološka ambulanta
8. Saradne medicinske i dijagnostičke organizacijske jedinice: Odsjek apoteke Zubna ambulanta Medicinsko-biokemijska laboratorija
9. Ostale saradne organizacijske jedinice: Odjel znanstveno-istraživačkog rada Odsjek stručne biblioteke Odsjek psihologije
Bon Scott
Ronald Belford Scott (Kirriemuir, Škotska, 9. juli 1946. - London, 19. februar 1980.), bio je rock pjevač, najpoznatiji po nastupima u sastavu AC/DC.
Psihijatrijska bolnica Ugljan
Organizacija
NEMEDICINSKE ORGANIZACIJSKE JEDINICE:
NGC 6524
NGC 6524 (također poznat kao IRAS 17578+4553, MCG 8-33-5, PGC 61221 i UGC 11079) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 262 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 1,40 (107 hiljada sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (76 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 22. oktobra 1886. godine.
Bon Scott
Biografija
Bon Scott rođen je 9. jula 1946. godine u malom škotskom gradiću Kirriemuiru, i već je u najranijim godinama, gotovo od kada je prohodao, pokazivao afinitete prema muzici. Što i ne čudi, obzirom da mu je otac Charles (majčino ime je Isobelle) bio član gajdaške grupe Kirriemuir Pipe Band, a svirao je i u lokalnoj opernoj kompaniji. Sa svojih se šest godina sa svojom porodicom preselio u Australiju Najprije u Melbourne, pa u Adelaide, da bi se 1956. godine, nakon što je njegovom bratu Graemeu dijagnosticirana astma, preselili u Fremantle. Svoj interes za muziku Bon je pokazivao i u Australiji, te je već u školi svirao klavir i bubnjeve, a bubnjao je povremeno i u novoj očevoj gajdaškoj grupi Caledonian Society's Scots, gdje je naučio svirati i gajde, te u Scottish Pipe Band.
S 15 godina izbacili su ga iz škole u Perthu. Prvi bend zvao mu se The Spektors, a kasnije je osnovao The Valentines u kojem je svirao i George Young, brat Angusa i Malcolma. U Sydneyu upoznaje ekipu iz AC/DC-a. Glavni likovi u bendu bili su Angus i Malcom Young, a ostatak: Peter Clark - bubnjevi, Rob Bailey - bas i Dave Evans - vokal. Dave Evans, pod utjecajem tadašnjih glam & glitter pjevača, počeo je glumiti zvijezdu i oholo se ponašati prema bendu, pa su ga prgavi Škoti (Angus i Malcolm) izbacili iz benda. Na njegovo mjesto dolazi Bon Scott.
mini|300px|Grob Bon Scotta Bon Scott bio je alkoholičar. Jedne noći (19.2.1980.) se napio i zaspao u prijateljevom autu u Londonu. Ugušio se od alkohola, a pronašli su ga mrtvog tek idućeg jutra. Pokopan je u Australiji. Nakon njegove smrti AC/DC su mu posvetili pjesmu "You shook me all night long".
Psihijatrijska bolnica Ugljan
Organizacija
1. Služba za financijsko-računovodstvene poslove služba posluje preko referada
NGC 6524
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bon Scott
Bon Scott i AC/DC
S grupom AC/DC snimio je 7 albuma i to su:
Psihijatrijska bolnica Ugljan
Organizacija
2. Služba nabave i skladišta
Bon Scott
Bon Scott i AC/DC
[[Kategorija:Biografije, Kirriemuir]
Psihijatrijska bolnica Ugljan
Organizacija
3. Služba za opće, pravne i kadrovske poslove U sklopu ove službe djeluje referada za kadrovske i opće poslove
4. Služba zaštite na radu i protupožarne zaštite U sklopu ove službe djeluje portirsko-čuvarska organizaciona jedinica
5. Služba održavanja i usluga: Servis održavanja Servis prijevoza s mehaničkom radionicom Brijačko - frizerska radionica Servis rublja s praonicom
6. Služba prehrane i ekonomije: Kuhinja Ekonomija Dijetetika
7. U bolnici je organizovan i posebni odjel socijalne brige, prema uslovima propisanim Zakonom i podzakonskim aktima, a prema odobrenju Ministarstva rada i socijalne sigurnosti.
Abdus Salam
Mohammad Abdus Salam (lijevo na slici) bio je pakistanski teorijski fizičar. Predano je radio na teorijskom objedinjenju dviju od četiri fundamentalne interakcije, tj. radio je na teoriji koja objedinjuje elektromagnetnu i slabu silu. Za ovaj rad dodijeljena mu je Nobelova nagrada za fiziku 1979. Nagradu je podijelio sa Sheldonom Glashowom i Stevenom Weinbergom. Abdus Salam je prvi Pakistanac i prvi musliman kome je dodijeljena Nobelova nagrada za fiziku.
Golf
mini|200px|[[Tiger Woods, trenutno najbolji golfer na svijetu]] Golf je igra u kojoj igrač nastoji lopticu sa što manje udaraca smjestiti u rupicu, u skladu s pravilima.
Golf je jedan od rijetkih sportova koji je uspio sačuvati razliku između profesionalizma i amaterizma. Iako nije olimpijski sport (neko je vrijeme bio), golf je uz nogomet i košarku najpopularniji sport na svijetu.
Profesionalnim golfom upravlja PGA (Professional Golf Association), a amaterskim golfom nacionalni savezi svake zemlje, udruženi u Evropski savez (EGA) i svjetski savez IGF (International Golf Federation).
Robert II, kralj Francuske
Robert II (francuski: Robert II; 27. mart 972. - 20. juli 1031.), zvani Pobožni (francuski: le Pieux), je bio kralj Francuske od 996. do 1031. godine. Bio je sin Huge Capeta i njegove supruge Adelaide Akvitanske. Čvrste instrukcije mu je davao Gerbert Aurillac (kasnije papa Silvester II) omogućivši mu da se bavi vjerskim pitanjima koje su ubrzo postale garant njegove vladavine. Kako bi nastavio politiku svog oca, postigao je savez sa Normandijom i Anžujem.
Biografija
Robert II se rodio 27. marta 972. u Orléansu, kao sin budućeg kralja Huga Capeta i Adelaide Akvitanske.
Robert je nakon očeva izbora za kralja 987. određen za prijestolonasljednika, čime je potvrđena vlast dinastije Capet u Francuskoj. Unatoč bračnim problemima zbog kojih je bio privremeno izopćen, Robert je bio pobožan katolik, zbog čega je i nazvan Robert Pobožni. Uz muzičku nadarenost bio je i kompozitor, pjevač i pjesnik.
Kraljevstvo koje je Robert naslijedio nije bilo veliko, i u pokušaju proširenja svoje vlasti, odlučno je tražio svoje pravo preuzimanja feudalnih posjeda koji su ostali bez gospodara, što je obično rezultiralo sukobom. Njegova invazija u Burgundiji 1003. bila je neuspješna, i tek je 1016. zadobivši podršku Crkve bio priznat za vojvodu od Burgundije.
Među Robertovim neprijateljima bili su i njegovi sinovi Henri i Robert. Ovaj je sukob rezultirao građanskim ratom, u kojem je Robertova vojska izgubila, te se on povukao izvan Pariza.
Umro je tokom rata sa svojim sinovima 20. jula 1031. u Melunu. Pokopan je sa svojom trećom ženom u Bazilici St. Denis.
Robert II se ženio tri puta:
Djeca iz trećeg braka:
Čađavac (Brčko)
Čađavac je naseljeno mjesto u općini Brčko, Bosna i Hercegovina.
Sauber C21
Potpuni spisak rezultata u Formuli 1
(key) (Utrke u boldu označavaju najbolju startnu poziciju, dok utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
Hamdija Ćemerlić
Hamdija Ćemerlić (1905.-1990.) bio je akademik i rektor Univerziteta u Sarajevu. Bio je prvi dekan Islamskog teološkog fakulteta, kasnije preimenovanog u Fakultet islamskih nauka. Bio je član Matičarske komisije koja je izrađivala prvi nastavni plan Fakulteta islamskih nauka.
Predavao je predmet „Društveni i politički sistem SFRJ“. Bio je izvanredan poznavatelj filozofije prava i države.
Učestvovao je na zasjedanju ZAVNOBiH-a i AVNOJ-a u Jajcu, zatim u donošenju prvog ustava Jugoslavije i najviših pravnih akata Bosne i Hercegovine, čime je dao vlastiti doprinos očuvanju i afirmaciji državnosti BiH.
Aktivno je učestvovao u donošenju Ustava Islamske zajednice u Jugoslaviji. Objavio je preko 70 naučnih i stručnih radova, prikaza i recenzija. Zaslužan je također za demokratizaciju Islamske zajednice, i time dao veliki doprinos razvoju njenih najvažnijih institucija.
S obzirom na to da je rad na Univerzitetu bio u sukobu sa političkim djelovanjem, akademik Ćemerlić se odrekao obnašanja bilo kakvih političkih funkcija u korist rada na Univerzitetu.
Godine 1974. odlazi u penziju. Nakon smrti akademika Ćemerlića, Akademija nauka i umjetnosti BiH je objavila Zbornik radova posvećen upravo Hamdiji Ćemerliću.
U njegovu čast, bivša ulica Bratstva i jedinstva u Sarajevu, općina Novo Sarajevo, dobila je ime ulica Hamdije Ćemerlića.
Alberto Moravia
thumb|desno|250px|Alberto Moravia sa Ginom Lollobrigidom Alberto Moravia (Rim, 28. novembar 1907. - Rim, 26. septembar 1990.), italijanski književnik, porijeklom Jevrej iz Moravske.
Ugled jednog od najboljih i najčitanijih predstavnika savremene italijanske proze, Moravia je stekao već prvim romanom „Ravnodušni ljudi“ iz 1929. u kojem je dao analizu moralnog raspadanja višeg građanskog sloja.
Nakon rata Moravia je velik uspjeh postigao romanom „Rimljanka“ iz 1947., o mladoj djevojci iz naroda, koja poslije prvih ljubavnih iskustava, potaknuta bijedom i nezdravom društvenom sredinom, postaje bludnica, stiče mučna životna iskustva i na kraju se izmiruje sa životom u očekivanju djeteta kojem je otac zločinac. Tipičan predstavnik Moravijinog književnog svijeta je i konformist iz istoimenog romana, ništavan mladić s perverznim i zločinačkim sklonostima u službi totalitarnog režima.
RK "Sloga" Doboj
RK Sloga Doboj je rukometni klub iz Doboja, Bosna i Hercegovina. Takmiči se u Premijer ligi, prvom rangu bosanskohercegovačkog rukometa.
Alberto Moravia
I ostala Moravijina djela, naprimjer romani „Prezir“, „Dosada“, kao i pripovijetke „Rimske priče“, doživjela su velik uspjeh u svijetu. O savremenim društvenim i moralnim problemima Moravia je pisao i kao publicista i urednik časopisa.
Djela
Pišući o suvremenim društvenim i moralnim problemina doživio je uspjeh i romanom “Preziri”, “Dosada”, kao i pripovjetkama "Rimske priče". Iz tih razloga Alberto Moravia je poznat među širokoj čitalačkoj publici, pa se s pravom može govoriti o njegovoj popularnosti. On je jedan od najistaknutijih pisaca, analitičar i snažan posmatrač gradskog života i njegovih negativnih osobina; nagonskog egoizma i amoralnosti, spolne izopačenosti i neodlučnosti pred životnim činjenicama. Ostala djela:
RK "Sloga" Doboj
Historija
Klub je bio finalista Kupa SFR Jugoslavije, u kome je poražen od, tada neprikosnovene Metaloplastike iz Šapca. Igrajući u Kupu pobjednika kupova 1984. godine, Sloga je stigla do finala u kome je poražena od španske Barcelone. Poslijeratni period je donio osvajanje Premijer lige u sezoni 2011/12. i Kupa Bosne i Hercegovine 2005. i 2006. godine.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Požeško-slavonska županija)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Požeško-slavonska županija je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 1.823 km2 imala 78.034 stanovnika, što predstavlja 1,82% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Požeško-slavonskoj županiji je 42,81 stanovnika/km2.
Rasim Delić
Rasim Delić (Čelić, 4. februar 1949 – Sarajevo, 16. april 2010) bio je general Armije Republike Bosne i Hercegovine, drugi načelnik Generalštaba Armije Republike BiH i ratni zločinac osuđen na tri godine zatvora.
Karijera
Vojnu akademiju Jugoslovenske narodne armije je počeo 1967, a završio 1971. 1989. godine završio je dvogodišnju školu za komandni kadar. JNA napušta 13. aprila 1992. u činu potpukovnika. Od 8. juna 1993. do kraja rata u Bosni i Hercegovini komadant Armije RBiH. Nakon završetka rata u BiH, Delić je bio komadant zajedničke komande Vojske Federacije Bosne i Hercegovine. U penziju je otišao u septembru 2000. godine.
Optužnica
Osuđen je na 3 godine zatvora na Međunarodnom krivičnom sudu za bivšu Jugoslaviju po drugoj tački optužnice koja ga tereti za "okrutno postupanje kao prekršaj pravila i običaja ratovanja", vezano za dešavanja u selu Livade i logoru Kamenica iz jula i augusta 1995. godine.
Aerodrom Heathrow
London Heathrow Airport (IATA-Code: LHR, ICAO-Code: EGLL) je najveći od pet londonskih međunarodnih aerodroma. Sa više od 65 miliona putnika godišnje je najveći aerodrom Evrope, te poslije Atlante, Chicago-O´Hare i Pekinga četvrti po veličini u svijetu. Domaćin je kompanija British Airways, British Midland Airways i Virgin Atlantic.
NGC 390
NGC 390 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Ribe. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 19. novembra 1884. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Računarski monitor
mini|220p|desno|[[Katodni monitor|CRT monitor]] mini|[[LCD monitor|LCD računarski monitor]] Računarski monitor je izlazni uređaj koji prikazuje računarske signale kao sliku ili tekst koju korisnik vidi.
Monitor obično sadrži ekran, elektroniku, kućište i napajanje. Uređaj za prikaz obično je ekran sa tečnim kristalima (TFT-LCD) sa LED pozadinskim osvjetljenjem koji je zamijenio pozadinsko osvjetljenje pomoću fluorescentne cijevi (CCFL). Stariji monitori koristili su katodnu cijev (CRT).
Računarski monitori se povezuju s računarom putem VGA, DVI, HDMI, DisplayPort, Thunderbolt, LVDS ili drugih konektora i interfejsa.
Izvorno su računarski monitori korišteni za obradu podataka, dok su televizori korišteni za zabavu. Od 1980-ih pa nadalje, računari (i njihovi monitori) koriste se i za obradu podataka i za zabavu. Uobičajeni omjer slike televizora i računarskih monitora promijenio se sa 4:3 na široke omjere (widescreen) 16:10, a onda i 16:9.
Vrste tehnologija
mini|Standardni rezolucija
Glavičasta kost
Glavičasta kost (lat. os capitatum; os magnum) je najveća kost u korijenu  ljudske šake, a zauzima  centar njenog  zgloba. Iznad se ističe okruglasti dio njene glave, koju prihvata udubina koju  formiraju  čunasta i polumjesečasta kost. Suženi dio je vrat, a ispod njega slijedi tijelo kosti.
Ovu kost se također imaju mnogi drugi sisari, pa  je homologna sa  "trećom distalnom kosti korijena šake" gmizavaca  i vodozemaca.
Struktura
Glavičasta kost je najveć kost korijena šake unutar   šake. Glavičasta kost se nalazi unutar vanjskog reda karpusnih kostiju. Smještena je neposredno uz metakarpusni dio prstenjaka na distalnj površini, ima kukasti dio na svojoj lakatnoj  površinu i trapeznu na svojoj radijalnoj površini, a  naslanja se  polumjesečastu i čunastu kost proksimalno.
Varijavija
Glavičasta kost različiro se zglobljava sa metakarpusnom kosti  kažiprsta.
Okoštavanje
Okoštavanje glavičaste kosti počinje od 1 – 5 mjeseci fetusnog perioda.
Funkcija
Glavičasta kost funkcionira kao jedinica koja omogućava pokrete  u superstrukture  šake.
Selim Arnaut
Selim Arnaut, rođen 24. maja 1962. godine u Zenici, je bosanskohercegovački književnik i kolumnista sedmičnjaka Ljiljan.
Studirao je filozofiju sa sociologijom na Filozofskom fakultetu u Sarajevu. Nakon završenog studija u Sarajevu, zajedno sa književnikom Zilhadom Ključaninom, pokreće časopis Književna Revija. Posljednji broj časopisa, kojeg je uredio zajedno sa prozaistom Karimom Zaimovićem, izašao je pred rat u BiH.
Djela
Poezija Proza Publicistika
Karl Theodor Fahr
mini|Karl Theodor Fahr (1877-1945) Karl Theodor Fahr (3. oktobar 1877. – 29. oktobar 1945.) bio je njemački patolog rođen u Pirmasensu u pokrajini Rajna-Palatinat.
Godine 1903. doktorirao je na Univerzitetu u Giesenu, nakon čega je nastavio studije kod Eugena Bostroema (1850-1926) u Giessenu, kod Morrisa Simmondsa (1855-1925) u Hamburgu i kod Ilje Iljiča Mečnikova (1845-1919) u Parizu.. Godine 1924. postao je direktor patološkog instituta u Univerzitetskom medicinskom centru Hamburg-Eppendorf.
Fahr je zapamćen po svom radu u nefrologiji i istraživanju bubrežnih poremećaja. Sa internistom Franzom Volhardom (1872-1950) objavio je opsežnu monografiju o Brightovoj bolesti pod naslovom Die Brightsche Nierenkrankheit. Godine 1923. dao je ranu korelaciju između raka pluća (Bronhialkarzinom) i pušenja duhana. Danas se njegovo ime povezuje s Fahrovom bolešću, degenerativnim neurološkim poremećajem koji karakteriziraju kalcifikacije i gubitak stanica unutar bazalnih ganglija. Fahr međutim nije bio prvi koji je opisao bolest i postoje prijedlozi da se eponim izbjegava.
Muzejski kompleks J Ward
Kao jednu od najposjećenijih turističkih destinacija, godišnje ga posjeti više od 10000 (više nego što Ararat ima stanovnika)
J Ward nije samo historija nego i priča o ljudima koji su živili, prekršili zakon, nisu mogli pomoći sebi, bili  plašeni, koji su umrli.
U muzeju je moguće vidjeti mjesto gdje su ubice izdisale, mjesto gdje su sahranjivane u neobilježene grobove. Čuti priču o Garry-ju Webb-u ili Bill-iju Wallace-u koji su ovdje živili preko šezdeset godina i umrli u njihovoj 108. godini, o bijegovima i samoubistvima.
Puno je priča u J Ward-u i ljudi se vraćaju i po nekoliko puta. Provode sate čitajući o ranim slučajevima i čudeći se starim instrumentima i umjetnosi i vještini pacijenata.
Zgrada je napravljena od bazalta.
Historija
J Ward je otvoren 1859. kao zatvor u okolini zlatnog rudnika. Nakon iscrpljivanja rudnika, sredinom 1880-ih zatvorska zgrada je dodijeljena Odjeljenju za ludake kao mjesto za privremeno zbrinjavanje Mentalno bolesnih kriminalaca.
Okružni zatvor je tako postao odjeljenje (Odjeljenje J) Araratskog utočišta za ludake (Ararat Lunatic Asylum) gdje su najopasniji i najizopačeniji kriminnalci u Viktoriji bili zatvarani u užasnim uslovima i pod najvećim obezbjeđenjem.
Odjeljenje je zatvoreno 1991. godine.
Poznati zatvorenici
Garry David poznat i kao Garry Webb.
Biciklizam
mini Biciklizam je način kretanja kopnom korištenjem bicikla, prevoznog sredstva na ljudski pogon. Iako je prvbitno nastao u 19. vijeku u Evropi kao način bržeg i lakšeg transporta ljudi, danas je osim načina prevoza i vrlo rašireni sport te vid rekreacije.
Historija biciklizma
Osnovni koncept bicikla do današnjih dana nije se bitno mijenjao, osim što je tehnološki napredak donio primjenu kvalitetnijih materijala u izradi, te su današnji bicikli daleko upravljiviji i sigurniji.
Danas je biciklizam često korišten u prometu, zatim kao vid zabave te kao sport. Zbog relativno jeftine izrade i dostupnosti to je danas najraširenije prevozno sredtvo. Pretpostavlja se da danas na svijetu postoji preko 1.000.000.000 bicikala!
Biciklizam i promet
Prema današnjim važećim prometnim pravilima u većini država bicikl se smatra prometnim sredstvom, te je dakle biciklista ravnopravan sudionik u prometu. To znači da postoji zakonska regulativa koja propisuje minimalnu potrebnu starost vozača, pravila kretanja po javnim saobraćajnicama, tehničke zahtjeve na bicikl, itd.
Zbog činjenice da u usporedbi s drugim uobičajenim prevoznim sredstvima (primjerice automobilom) daleko manje opasan po zagađenje okoline a ujedno vrlo pozitivnog učinka na zdravlje ljudi koji voze bicikle, brojni gradovi osiguravaju za bicikliste različitu infrastrukturu koja im olakšava vožnju: odvojene biciklističke staze, posebna mjesta za odlaganje bicikala, dijelove grada u koje je moguće doći isključivo biciklom ili pješice, itd.
Biciklizam kao sport
mini|250p|Natjecatelj u cestovnom biciklizmu Danas je biciklizam standardni Olimpijski sport u nekoliko disciplina. Postoji i određen broj biciklističkih disciplina koje nisu u olimpijskom programu. Slijedi lista biciklističkih sportova i disciplina:
Najpoznatija natjecanja u biciklizmu
Svaka biciklistička disciplina ima natjecanja različitih nivoa, od profesionalaca do početnika, u svim dobnim kategorijama.
9.
thumb|Bitka u Teutoburškoj šumi, ilustracija iz 1813.
Godina 9. (IX) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Sabina i Kamerina ili, rjeđe, '''godina 762. Ab urbe condita'''. Oznaka "9." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
FBI
Federalni istražni biro (FBI; Federal Bureau of Investigation) je domaća obavještajno-sigurnosna služba Sjedinjenih Američkih Država i glavna federalna agencija za provođenje zakona. Djelujući pod jurisdikcijom Ministarstva pravde Sjedinjenih Amerilkih Država, FBI je također član američke obavještajne zajednice i podnosi izvještaje i državnom aadvokatu i direktoru nacionalne obavještajne službe. Vodeća američka organizacija za borbu protiv terorizma, kontraobavještajnih poslova i kriminalističkih istraga, FBI je nadležan za kršenje više od 200 kategorija saveznih zločina.
Iako su mnoge funkcije FBI-ja jedinstvene, njegove aktivnosti na podršci nacionalnoj sigurnosti usporedive su s onima britanskog MI5 i ruskog FSB-a. Za razliku od Centralne obavještajne agencije (CIA), koja nema ovlasti za provođenje zakona i usredotočena je na prikupljanje obavještajnih podataka u inozemstvu, FBI je prije svega domaća agencija, koja održava 56 terenskih ureda u većim gradovima diljem AD-a i više od 400 rezidencijalnih agencija u manjim gradovima i područja širom zemlje. U terenskoj kancelariji FBI-a, viši službenik FBI istovremeno služi kao predstavnik direktora nacionalne obavještajne službe.
Uprkos svom domaćem fokusu, FBI također održava značajan međunarodni trag, djelujući sa 60 ureda pravnog atašea (LEGAT) i 15 podružnica u američkim ambasadama i konzulatima širom svijeta. Ovi strani uredi postoje prvenstveno u svrhu koordinacije sa stranim sigurnosnim službama i obično ne vode jednostrane operacije u zemljama domaćinima. FBI ponekad može i da obavlja tajne aktivnosti u inozemstvu, baš kao što CIA ima ograničenu domaću funkciju; ove aktivnosti uglavnom zahtijevaju koordinaciju među vladinim agencijama.
FBI je osnovan 1908. godine kao Biro za istrage, ukratko BOI ili BI. Ime mu je promijenjeno u Federalni istražni biro (FBI) 1935. godine. Sjedište FBI-a je zgrada J. Edgara Hoovera, smještena u Washingtonu, D.C.
Tradicija
Riječ tradicija može imati sljedeća značenja:
1. Umjeće sjećanja i sačuvanja priče ili historije od generacije do generacije, bez pomoći pisanog jezika. Alati koji pomažu ovom procesu su ritam i rima. Priče koje su sačuvane na ovaj način zovu se tradicija ili dio usmene tradicije.
IATA-Code
IATA-Code, također poznat i kao IATA-ino određivanje lokacije, IATA-in kod stanice ili jednostavno pokazivač lokacije je troslovni kod kojim se označavaju aerodromi širom svijeta, definisan od strane  Međunarodnog udruženja za zračni saobraćaj (IATA). Oznaka je vidljivo prikazana na prtljažnoj marki koja se na šalteru za registraciju putnika stavlja na svaku prtljagu.
Korištenje ovih kodova uređuje IATA-ina Rezolucija 763. Kodovi se objavljuju dva puta godišnje u IATA Airline Coding imeniku. Većina zemalja u svojim službenim zrakoplovnim publikacijama koriste ICAO kodove umjesto IATA-inih.
IATA također izdaje kodove za željezničke stanice kao i za službe prihvata i otpremu aviona na aerodromima. Kodovi željezničkih stanica se često usklađuju sporazumima (kao što su Amtrak, SNCF French Rail, Deutsche Bahn) između avionskih i željezničkih transportnih kompanija.
NGC 2098
NGC 2098 (također poznat kao ESO 57-SC28) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Pavo Živković
Pavo Živković (Kostrč, Orašje, 2. august 1944) jugoslavenski, hrvatski i bosanskohercegovački historičar.
U Novom Sadu je diplomirao historiju 1968, magistrirao 1974. i doktorirao 1978 u Beogradu. Radio je u Institutu za istoriju u Sarajevu. Predavao je historiju srednjega vijeka na fakultetima u Sarajevu Zadru, Osijeku i Tuzli. Objavio više knjiga i preko stotinu radova u periodici. Bio je konzul Bosne i Hercegovine u Mađarskoj. Živi i radi u Hrvatskoj.
Hugo, kralj Francuske
Hugo Capet (938 – 24. oktobar 996) bio je franački vojvoda od 960. do 987. i kralj Francuske od 987. do 996. kao prvi vladar iz dinastije Capet. Prezime Capet od čega potiče ime ove dinastije u stvarnosti je nadimak koji označava "nošenje plašta". Kao sin Huge Velikog i njegove supruge Hedvige Saksonske naslijedio je moćne Robertovce koji su se nadmetali za vlast nad Zapadnim Franačkim carstvom. Njegova baka Beatrice od Vermandoisa je bila članica Karolinške dinastije kao potomak italijanskog kralja Bernarda i Karla Velikog.
Krajem desetog stoljeća započeo je ekonomsku i socijalnu revoluciju koja je dostigla svoj vrhunac 1100. godine. Poljoprivredni napredak i povećanje obima trgovine je donio uvođenje srebrnog denariusa. U isto vrijeme, došlo je do izgradnje prvih dvoraca gdje su poljoprivrednici mogli naći utočište. Paralelno s tim, nove elite ratnika i vitezova su se nadmetali staroj karolinškoj aristokratiji. Kako bi izrazili dobrodošlicu i zaštitili svoju imovinu, plemstvo i crkva su iskoristili pokret mir Božiji.
Palestinska oslobodilačka organizacija
desno|250px|mini| Orient House, mjesto osnovanja
Hugo, kralj Francuske
Biografija
Rođen je 938. u Parizu, u uticajnoj porodici čija su dva člana već bili francuski kraljevi u 9. i 10. stoljeću. Roditelji su mu bili Hugo Veliki, tada najmoćniji čovjek u kraljevstvu, i Hedviga Saksonska (c. 910 - c. 965). Naslijedivši posjede svog oca, još je za vladavine karolinških kraljeva Lotara i Luja V, imao je izniman uticaj u kraljevstvu.
Palestinska oslobodilačka organizacija
Palestinska oslobodilačka organizacija (engleski: Palestine Liberation Organization, PLO; arapski:منظمة تحرير فلسطينية fonet:Munazamat Tahrir Filastinija) je organizacija koju su osnovali palestinske izbjeglice 1964. uz pomoć zemlja članica Arapske lige. Bili su uključeni u mnoge terorističke napade, no poslije prelaze u politiku.
PLO danas priznaje državu Izrael, a zauzvrat ih je Izrael priznao kao legitimnog predstavnika palestinskog naraoda. PLO je do svoje smrti vodio Yasser Arafat (Jaser).
Hugo, kralj Francuske
Biografija
Hugo Capet je bio posljednji od takozvanih Robertijanskih kraljeva koji su prvo samo prekinuli, a potom likvidirali Karolinšku dinastiju. Ime ove uzurpatorske dinastije dolazi od kralja pobunjenika Roberta I koji je bio djed Huge Capeta.
Palestinska oslobodilačka organizacija
Osnivanje
1. juna 1964 susrelo se oko 396 Palestinaca u istočnom dijelu Jerusalima. Sastanak je održan u hotelu "Orient House". Na savjet zemlja Arapske lige koji su održali sjednicu u Kairu je bio da bi se Palestinci sami trebali organizovati. Donešena je odluka o osnivanju organizacije PLO. Jedan od osnivača je bio Ahmed Shukeiri (Šukajri). Sama inicijativa je bila forsirana od strane tadašnjeg egipatskog predsjednika Nasera. Jedinstvena palestinska organizacija bi Egiptu (gdje živi mnogo izbjeglica) omogućavala bolju kontrolu Palestinaca. Organizacija Fatah je tada već postojala, osnovana 1957 od Yassera Arafata, ali je operisala u tajnosti. Fatah je izvodio pretežno oružane akcije protiv Izraela. Osim Fataha, koji drži većinu glasova, postoje i druge organizacije u sastavu PLO-a: Nakon Šestodnevnog rata, Šukejri se povlači i predaje vodstvo PLO-a Arafatu.
Crni septembar
Na Olimpijskim igrama 1974. u Minhenu je grupa aktivista PLO-a, pod nazivom "Crni septembar", uzela izraelske reprezentativce kao taoce. Izrael je na to reagovao s još većim ugnjetavanjem Palestinaca.
Hugo, kralj Francuske
Biografija
Njegov otac Hugo Veliki je dobio u ime mira s kraljom Lotarom Burgundiju i Akvitaniju što ga je učinilo daleko najmoćnijom osobom u Francuskoj.