cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hemohromatoza tip 4
Patofiziologija
U normalnoj regulaciji gvožđa, ono se apsorbira u crijevima, a feroportin ga prenosi iz ćelija crijevne sluznice u krvotok. U krvotoku, vožđe je tada vezano transferinom, koji ga prenosi do ciljnih ćelija. Gvožđe se skladišti u ćelijama i krvnom serumu u proteinu koji se zove feritin. Retikuloendotelni makrofagi, koji mogu fagocitirati crvena krvna zrnca, važni su u procesu recikliranja gvožđa. Feroportin se pojačano regulira u retikuloendotelnim makrofagima nakon fagocitoze, tako da se gvožđe iz degradiranih crvenih krvnih ćelija može osloboditi u krvotok i po potrebi transportirati do drugih tipova ćelija. Hepcidin, protein koji se sintetizira u jetri, kao odgovor na gvožđe ili upale, je regulator ekspresije feroportina. Kada hepcidin veže feroportin, ovaj se fosforilira, endocitozira, označava ubikvitinom i razgrađuje. Pogrešna regulacija feroportina kod hemohromatoze tipa 4 može uključivati neuspjeh feroportina da se pravilno eksprimira na ćelijskoj membrani ili može uključivati neuspjeh feroportina da odgovori na negativnu regulaciju hepcidina.
Hemohromatozu tipa 4A karakteriše poremećen eksport gvožđa u ćelije. Najviše su pogođeni retikuloendotelni makrofagi. Gvožđe se akumulira prvenstveno u Kupfferovim ćelijama, koje se nalaze u jetri, a serumski feritin se povećava; manje gvožđa je dostupno za cirkulaciju transferina, proteina koji vezuje gvožđe i transportuje ga kroz krvotok do ćelijskih receptora. To znači da, dok je gvožđe zadržano u određenim tipovima tkiva, ono se ne može transportovati do tkiva gde je potrebno. Akumulacija gvožđa u tkivima zbog poremećenog eksporta može dovesti do povećanja zasićenosti transferina gvožđem i preopterećenja jetrenog parenhima gvožđem u uznapredovalim stadijima bolesti. More ferritin is produced to suppress oxidative cell damage, although the amount of ferritin that cells can accumulate is limited.
Hemohromatozu tipa 4B karakterizira abnormalno oslobađanje gvožđa iz makrofaga i enterocita jer je mutantni feroportin otporan na protein hepcidin, koji ima regulatornu funkciju u feroportinu divljeg tipa. Intestinal iron absorption and release of iron from macrophages is increased. Dakle, ovaj oblik bolesti dovodi do povišenog nivoa zasićenja transferina. Rezultat je sistemsko preopterećenje gvožđem, a taloženje gvožđa u jetri je prvenstveno u hepatocitima.
Epidemiologija
Feroportinska bolest je rijetka.
Leopold V, nadvojvoda Prednje Austrije
Leopold V (9. oktobar 1586 - 13. septembar 1632) je vladao Prednjom Austrijom od 1623. do 1632. godine.
Rođen je u Grazu, kojim je tada vladao njegov otac, Karlo II, nadvojvoda Unutrašnje Austrije. Majka, Marija Ana od Bavarske, mu je bila ujedno i prva rodica. Bio je najmlađi brat Ferdinanda II, cara Svetog Rimskog Carstva.
Godine 1598. postao je biskup Passaua, iako se nije zaredio. Devet godina kasnije postao je i strazburški biskup. Godine 1614. finansirao je izgradnju Jesuitenkirche u Molsheimu. Služio je kao strazburški biskup do 1626. godine. Za to vrijeme je živio na dvoru Rudolfa II, cara Svetog Rimskog Carstva, čiju je naklonost vremenom sve više dobijao. Rudolf je čak razmišljao da ga proglasi svojim nasljednikom na češkom prijestolju, te da ga predloži na izboru njemačkog kralja.
Godine 1623. naslijedio je vlast nad Prednjom Austrijom. Tri godine kasnije odrekao se svojih biskupija u korist nadvojvode Leopolda Vilima. Nedugo zatim je oženio Klaudiju Medici. S njom je imao petero djece, od kojih je četvero preživjelo djetinjstvo:
Naslijedio ga je najstariji sin, Ferdinand Karlo.
14 Shots to the Dome
14 Shots To The Dome je peti album koji je snimio Američki reper LL Cool J  1993 godini. Dok ovaj album nije imao uspjeh kao prošli ipak je dostigao zlatni status na kućnom tržištu. Pokušao se prilagoditi svojim kolegama sa zapada i novijem gangsterskom repu.
Dijalektika prosvjetiteljstva
Dijalektika prosvjetiteljstva spada u klasična djela filozofske kritičke misli 20. vijeka, autora Horkheimera i Adorna. U centru razmatranja ovog djela je pojam prosvjetiteljstva, kako glasi i naslov prvog dijela u knjizi, pojam analiziran oslobođenim, zrelim govorom što nudi odgovore o „napredujućem mišljenju“, „oslobađanju svijeta od začaranosti“, o preprekama koje stoje na putu novih mišljenja, o misli „koja postaje roba.“ Pouka koja proizlazi iz „Dijalektike“ tone u jedan vid negativnosti zbog namjere autora da podignu „živi zid“ između digniteta originalne misli i sivila jednoumlja u društvu kojeg su kao estetičari iskusili. Opravdanje za ovakav stil izražavanja, progresivan i pun emocija autori imaju u ovom stavu: „Kada je javnost došla do stanja u kojem misao neupitno postaje robom, a jezik nuđenjem te robe, svaki pokušaj da se uđe u trag takvoj depravaciji mora napustiti važeće jezičke i misaone prohtjeve, jer bi ga njihove svjetsko-historijske konzekvencije do kraja osujetile.“ U vremenu kada su ideje o putanji ljudskog postojanja zaokupljale Adorna i Horkheimera masovno, „totalno“ kako oni kažu, društvo je ušlo u fazu Enzesbergove „industrije svijesti“, posredstvom masovnih medija mase tog također masovnog društva konzumiraju zajednički i hipnotisano sve produkte filmskih i televizijskih programa. Rasprave koje nosi „Dijalektika prosvjetiteljstva“ jesu ulaženje u trag „depravaciji“, kako to kažu sami autori, humanog kao i ukazivanje na potrebu za evakuacijom zarobljene slobode, na opasnost svih neljudskosti i laži što okružuje atomistički individuum u milionskoj publici. Prosvjetiteljstvo se razmatra u svom prvobitnom smislu, kao oslobođenje od stega neznanja, predrasuda, dogme, autoriteta, kao iskra u tami još od Kantovog istupanja, ali je potrebno prosvjetiteljstvo sagledati i kroz ukupan zbir saznanja koja nudi historija čovječanstva. Vođeni tom idejom autori putuju čak u mitološku prošlost alegorično govoreći o dijalektici koja je ugrađena u sazrijevanje čovjeka, dijalektici otkrivenoj kroz upotrijebljeni ep o Odiseju, njegovim lutanjima, putovanju.
Autori „Dijalektike prosvjetiteljstva“ će u predgovoru izdanju knjige iz 1947. godine reći: „Aporija pred kojom smo se našli u svojem radu pokazala se time kao prvi predmet koji smo morali istražiti: samouništenje prosvjetiteljstva. Nipošto ne sumnjamo – a u tome jest naša petitio principii – da se sloboda u društvu ne može odvojiti od prosvijećenog mišljenja. Ali, ujedno mislimo da smo podjednako razgovijetno spoznali kako je već u samom pojmu ovog mišljenja, a ne samo u konkretnim historijskim formama društvenim institucijama u koje je zapleteno, sadržana klica onog nazadovanja do kojeg danas svuda dolazi. Ukoliko prosvjetiteljstvo ne prihvati refleksiju o tim nazadnim momentima, zapečatit će svoju vlastitu sudbinu. Time što promišljanje o destruktivnosti napretka ostaje prepušteno njegovim neprijateljima, slijepo pragmatizirano mišljenje gubi svoj dokidajući karakter, pa stoga i odnos spram istine. Slabost savremenog teorijskog razumijevanja postaje očita na primjeru zagonetne spremnosti tehnologijski odgojenih masa da padnu pod uticaj svakog despotizma, na primjeru njihova afiniteta spram narodske paranoje, afiniteta koji vodi samorazaranju, na primjeru tog čitavog nepojmljenog protusmisla.“
Doba razuma za kojeg se smatralo da će prevladati na tlu Evrope poslije reformacijskog prevrata je razumljiva inspiracija i misliocima koji su živjeli za vrijeme Svjetskih ratova dvadesetog vijeka. Kao generacije koje su bile i prvi konzumenti elektronskih medija svrstali su se u kritičare onih oblika savremenog komuniciranja sa kojim se današnje globalno društvo potpuno saživjelo. Industrija kulturnog je naravno bila percipirana od strane kritičkog kruga kojem su pripadali i Adorno i Horkheimer i kroz čije teze se može ostvariti shvaćanje istinske ironije u kojoj se našlo mišljenje i koja se proteže do sadašnjice. Svijet u kojem su nastale prosvjetiteljske ideje nije krenuo za tim idealima, naprotiv temeljne odrednice prosvjetiteljstva su zagubljene i suspendirane.
Ideja koja cirkuliše u jednoj od osnovnih teza - „mit prosvjetiteljstvo i da se prosvjetiteljstvo vraća u mit“- nameće upitnost o čovjekovom mogućem progresu kao umnog bića i istine čiji put treba da slijedi, otkriva. Dotičući se kroz cijelu temu opštih fenomena humanističkog, oblika društva, stepeni diferenciranja ljudske svijesti, ljudskog rada, podjela u društvu, razvoja nauke i tehnike, u ulozi filantropa izvlače na površinu vidljivu potrebu za budnijem i smjelijem doživljavanju susreta razuma i prirode. Iako se od vremena Kanta, Kierkegarda svijet izmijenio u pogledu višestrukog pomaka ka naprijed, politički, intelektualno, naučno, organizacijski, totalno društvo je ipak skrenulo u barbarstvo novog oblika. Osnovne teze prosvjetiteljstva su ostale da čekaju nove generacije a ove sadašnje su u prinudi da se simbiotički odnose spram fašističke tehnokracije. Posmatrano tako prosvjetiteljstvo se ispostavlja kao pozitivna historijska pojava, kao vrijedna inicijativa za one koje čuju. Zbog toga je prijedlog da se počne razmišljati „prosvjetiteljski“ ali u zajedno sa spoznajama modernijeg doba bio realan način oponentskog pristupa, u pokušaju da se dođe do suda o pomalo nevjerovatnoj pojavi da svijet ipak ne želi oslobođenje nego mu je ipak potreban totalni staratelj.
Dijalektika prosvjetiteljstva nosi fundamentalni, postulatni izraz Freud-Marksističke kritičke teorije koja jasno prikazuje socio-psihološki status quo koji je bio direktno odgovoran, što je uopće i generalni stav Frankfurtske škole, za poraz ideje prosvjetiteljstva, gubitak koji se u stvarnosti odrazio kroz dramatični slijed događaja što su doveli do holokausta.
851.
Godina 851. (DCCCLI) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. Oznaka 851. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Šerif Konjević
Šerif Konjević (26. april 1958 - Sanica kod Ključa, FNRJ) je bosanskohercegovački pjevač.
Biografija
1985. godine Šerif se upoznaje sa Miodragom Ilićem Basom i uz hitove Nazifa Gljive i Miodraga Ilića Basa snima album sa Južnim Vetrom "Potraži me". Međutim zbog nesuglasica sa Miletom Basom ubrzo nakon samo jednog albuma koji je izašao na proljeće 1985. godine sa dijamantskim tiražom od 500.000 primjeraka, napušta "Južni Vetar" i iste godine sa Nazifom Gljivom na jesen snima album "Hej kafano ostavljam te" i u jednoj godini dva albuma rasprodana u tiražima od preko 550.000 primjeraka.
Šerif već u narednoj 1986. godini snima album "Bez tebe ja zivjet neću" (560.000 prodatih primjeraka). Na ovom albumu se pored Nazifa Gljive pojavljuju kao autori pjesama Šaban Šaulić ("A onda mi pričajte o njoj") i Haris Džinović ("Pusti me već jednom"). Saradnja sa Nazifom Gljivom traje sve do početka rata u Bosni i Hercegovini.
1993. godine odlazi u zapadnu Evropu. Tamo se priključuje humanitarnom pokretu BiH estrade za pomoć Bosni i Hercegovini. Održao je nekoliko stotina humanitarnih koncerata za BiH. Za vrijeme rata izdaje album "Alipašin izvor" na kojem se nalazi patriotska pjesma "Vukovi" i pjesma posvećena njegovom bratu Mehmedu Konjeviću. Pjesma nosi naziv "Mom bratu rahmetli". Nakon toga su se redali albumi izdati u produkcijama: Intakt, Lazarević i Gold.
Kad bi' bio bijelo dugme
Kad bi' bio bijelo dugme je prvi LP-album sarajevske rok grupe Bijelo dugme iz 1974. godine u izdanju zagrebačke diskografske kuće Jugoton. Album je anketiran na 14. mjestu od 100 najvećih jugoslavenskih rok i pop albuma po knjizi iz 1998. YU 100: najbolji albumi jugoslavenske rok i pop muzike.
Snimanje
Prije izdavanja svog prvog albuma, Bijelo Dugme je imalo veliki uspjeh sa singl pločom "Top / Ove ću noći naći blues". Album Bijelog dugmeta diskografske kuće Jugoton trebao je biti izdat tokom proljeća 1975., ali menadžer grupe Vladimir Mihaljek uspio je uvjeriti rukovoditelje izdavačke kuće, te su izdali ploču tokom jeseni 1974. Snimanja su započela 2. oktobra 1974. u Studiju Akademik u Ljubljani. Album je producirala sama grupa Bijelo dugme uz pomoć Deče Žgura, koji je u to vrijeme bio producent u Studiju Akademik. Album je sadržavao novu verziju naslovne pjesme, koju je grupa Bijelo dugme prvobitno izdala kao singl ploču 1973, dok je još uvijek nastupala pod imenom Jutro.
Omot albuma
Naslovnicu albuma dizajnirao je dizajner Dragan S. Stefanović, koji će također dizajnirati omote za buduća muzička izdanja Bijelog dugmeta. Četiri decenije nakon izdavanja albuma otkriveno je da je ime manekenke bilo Ljiljana Božanić.
Rok kritičar Dražen Vrdoljak izjavio je 1981. da:
Modena
Modena je glavni grad i općina istoimene italijanske pokrajine Modene u regiji Emilia-Romagna. Grad se nalazi između rijeka Secchia i Panaro. Industrijski je centar od čega se posebno ističe automobilska industrija. Modena je poznata i kao grad mašina s obzirom na to da se tu nalaze fabrike poznatih sportskih automobila poput Ferrari, De Tomaso, Lamborghini, Pagani i Maserati.
Prema procjeni iz 2018. u gradu je živjelo 185.273 stanovnika po čemu je 20. grad u Italiji.
Geografija
Modena se nalazi u južnom dijelu Padske nizije, i omeđena je rijekama Secchia i Panaro pritokama rijeke Po. Prisutnost ove dvije rijeke simbolizirana je fontanom u gradu centra autora Giuseppea Graziosia. Grad je kanalom Naviglio povezan s rijekom Panaro. Općina je podijeljena na četiri dijela. To su: Modena ima umjerenu klimu sa toplim ljetom i malo padavina i vlažnim zimama.
Antičko doba
Teritorija oko Modene je bila naseljena još u željezno doba Ligurcima, Etrusćanima i galskim Bojima. Iako ne postoje dokumenti kada je grad osnovan, zna se da je postojao još u 3. vijeku p. n. e. kada su 218. p. n. e. za vrijeme Hanibalovog pohoda na Rimsko carstvo za vrijeme punskih ratova, Boji opsjedali grad koji je bio rimsko utvrđenje. Ne postoje historijski zapisi o tome šta se desilo sa gradom u to doba ali se pretpostavlja da je grad napušten nakon Hanibalovog pustošenja tog dijela tadašnjeg Rimskog carstva. Grad je ponovo osnovan 183. p. n. e. kao rimska kolonija a Marcus Aemilius Lepidus ga je koristio kao vojnu bazu da bi ga Ligurci napali 177. p.n.e. i pri tome opljačkali. Ipak, grad je ponovo izgrađen i ubrzo postao najvažniji centar Cispadanske Galije i strateški važno mjesto jer se nalazio na raskršću važnijih puteva između Via Emilije i puta za Verone. U 1. vijeku p. n. e. grad je bio opkoljen dva puta. Prvu opsadu je započeo Pompej u 78. p. n. e., kada je Modenu branio Marcus Junius Brutus (populistički vođa, čiji sin je poznat kao Cezarov ubica). Grad se na kraju predao zbog gladi branilaca, a Brutus je pobjegao. U građanskom ratu nakon Cezarovog ubistva, grad je ponovno opkoljen od strane Marka Antonija u 44. p. n. e. i branjen je pod zapovjedništvom Decimus Brutusa Juniusa. Oktavijan oslobađa grad uz pomoć Senata.
centar|mini|800px|Pogled na Piazza Grande
Srednji vijek
Izbjeglice iz Modene su osnovali novi grad nekoliko kilometara sjeverozapadno. Krajem 9. vijeka grad je ponovo obnovljen i utvrđen. Poslije toga, Modena postaje dio posjeda grofice Matilde od Toskane da bi od 12. vijeka postala slobodna općina. Za vrijema rata između cara Fridriha II i pape Grgura IX Modena je stala na stranu cara Fridriha II. Porodica Este je bila identificirana kao gospodar Modene 1288. godine. Pod upravom Borso d'Estea Modena je postala vojvodstvo.
Moderno doba
Francesco d'Este, vojvoda od Modena (1629-1658) je izgradio kaštel i počeo izgradnju palače, koja je u velikoj mjeri uređena od strane Francesca II. U 18. vijeku, Rinaldo d'Este dva puta je otjeran iz svog grada usljed francuske invazije. Ercole III je umro u progonstvu u Trevizu, nakon što je odbio Napoleonovu kompenzaciju nakon što je Modena postala dio Napoleonove Cispadanske Republike.
Katedrala u Modeni
Katedrala u Modeni, djelo dvaju umjetnika, arhitekta Lanfranca i kipara Wiligelmusa, je vrhunski primjer rano-romaničke arhitekture i spoja sakralne i svjetovne gradnje. Sa svojim trgom (Piazza Grande) i visokim tornjem utjelovljuje vjeru svojih graditelja, ali i moć vladajuće porodice Canossa koja ju je naručila. Ovim djelom saradnje dvaju umjetnika postignuta je nova veza arhitekture i kiparstva koja će vladati u romaničkoj umjetnosti. Njen gotički kampanil (samostalni zvonik) (1224-1319) je prozvan Torre della Ghirlandina zbog bronzane garlande koja okružuje vodeni sat. Grofica od Modene je započela izgradnju katedrale 6. juna 1099. a koja se danas nalazi na spisku svjetske baštine UNESCO-a, a završena je 1184. godine. Katedrala je zbog svog izgleda bila inspiracija za gradnju mnogih katedrala i opatija u Padskoj niziji.
Vojvodska palata
Gradnja Vojvodske palače ili Palača d'Este na trgu Sv. Augustina je započeta 1634. godine od strane Franje I. d'Este a završio ju je Franjo V. Zajedno sa obližnjom bolnicom, izgrađena je kao hostel za siromašne i primjer je civilne gradnje u 18. vijeku. Iako ju je zvanično gradio Bartolomeo Avanzini, pretpostavlja se da su na njen plan i konačan izgled ujecali tadašnji najveći arhitekti kao Pietro da Cortona, Bernini i Francesco Borromini. Zauzima mjesto nekadašnjeg zamka a danas je u njoj smješten vojni muzej i dragocjena biblioteka. mini|480px|centar| Vojvodska palača, nekadašnje sjedište [[Vojvodstvo Modena|Vojvodstva Modena ]]
Muzejska palata
Muzejska palata na trgu sv. Augustina je primjer arhitekture iz Este perioda Modene. Danas se u njoj nalazi nekoliko muzeja:
Pozorište Comunale Modena
Pozorište Comunale Modena (Zajednica pozorišta Modena, preimenovano u oktobru 2007. godine u Pozorište Comunale Luciano Pavarotti) je operna kuća u gradu Modeni. Ideja za stvaranje ovog pozoršta datira još iz 1838. godine, kada je postalo jasno da tadašnje Pozorište Comunale di via Emilia (u mješovitom privatnom i javnom vlasništvu) više nije bio podesno za izvođenje opere.
Gastronomska ponuda
desno|mini|Jedno od najpoznatijih jela "[[Cotechino Modena", servirano sa palentom i lećom.]] Gastronomska ponuda grada Modene je vrlo bogata i nudi raznolika jela, često uključujući meso, šunke i salame. Jedno od najpoznatijih jela je "Zampone" ili "Cotechino Modena". Cotechino datira od oko 1511. godine.
Od ostalih popularnih jela su i "Cappello da prete" kao i "torta Barozzi" ili "torta Nera".
Privreda
Modena je važan industrijski centar. Zajedno s Torinom, jedan je od glavnih italijanskih centara u automobilskoj industriji, koja ima dugo nasljeđe. Fabrika kultnog Ferrarija, je osnovana u Modeni od proizvođača automobila Enzo Ferrarija. Nekoliko italijanskih fabrika superautomobila kao što su Pagani, De Tomaso, Lamborghini, Maserati i Bugatti su osnovane ili su trenutno sa sjedištem u Modeni, odnosno u okolini od nekoliko kilometara od grada. Osim automobilske industrije u gradu je razvijena i prehrambena industrija.
Stanovništvo
U 2007. godini u Modeni je živjelo 179.937 stanovnika od čega su 48,1% muškarci a 51,9% žene i to je otprilike 3 puta više u odnosu na broj stanovnika u gradu na početku 20. vijeka. Gledajući starosnu strukturu grada, 16,2% čini populacija mlađa od 18 godina dok je 22,54% penzionera. Prosječna starost stanovnika Modene je 44 godine dok je italijanski prosjek 42 godine. Prosječan rast stanovništva Modene za period 2002. do 2007. godine je procjenjen na 2,42% dok je italijanski prosjek 3,56%. Tokom 2006. godine 89,61% stanovnika Modene bili su Italijani, dok je veliki udio stranaca iz različitih država Evrope i to 3,94% Rumuna i Albanaca, a 2,40% stranaca su porijeklom iz Sjeverne Afrike i 1,94% sa područja Supsaharske Afrike.
Gradovi partneri
Modena je uspostavila partnerske odnose sa sljedećim gradovima:
NGC 1753
NGC 1753 (također poznat kao IRAS 05000-0324, MCG -1-13-48 i PGC 16610) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 179 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Orion. Najveći prečnik je 1,40 (73 hiljade sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (31 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 31. oktobra 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Podić
Podić je naseljeno mjesto u općini Drvar, Bosna i Hercegovina.
Historija
Vidljivih i otkrivenih starina nema na ovom području. Sadašnje stanovništo se doselilo prije Karlovačkog mira 1699. god. i po tome je jedinstveno u području Unca.
NBA 1987/1988.
NBA sezona 1987-88 je bila 42. sezona NBA lige.
Ekologija biljaka
Ekologija biljaka ili fitoekologija jeste ekološka nauka o rasprostranjenju i bioraznolikosti biljaka i biljnih zajednica, efekte vanjskih faktora životnog okruženja na prisustvo biljaka u određenom području, kao i interakcije između biljaka, kao i njihove odnose sa drugim organizmima.
Pojam botaničke ekologijr uveo danski botaničar Evgen Varming, 1895. godine.
Različite biljke, njihove grupe i zajednice, odlikuju se specifičnim životnim formama, prilagođenim datoj životnoj sredini. Posebnim osobinama određene životne forme karakteriziraju i specifičnost staništa na koje su prilagođene (npr. forme kaktusa – kserofitе – osobene su za pustinjske uvjete, itd.)
Međutim, biljne vrste mogu biti u istoj mjeri, istovremano prilagođene na raznolike ekološke uvjete, a u kolikoj će mjeri biti prilagođena svim veoma promenljivim faktorima sredine zavisi od ekološke valence.
Vijeće Kongresa bošnjačkih intelektualaca
mini|desno|VKBI logo Vijeće Kongresa bošnjačkih intelektualaca (VKBI) je organizacija koja okuplja bošnjačke intelektualce u cilju očuvanja interesa bošnjačkog naroda u Bosni i Hercegovini ali i širom svijeta.
Zvanično, prvi i osnivački kongres je održan 22. decembra 1992. godine u Sarajevu. U nekim izvorima  se navodi da se Kongres muslimanskih intelektualaca održan 6/7. septembra 1928. godine u Sarajevu smatra za početak rada ove organizacije.
Historija Vijeća Kongresa bošnjačkih intelektualaca
Osnivački kongres je održan tokom rata u Bosni i Hercegovini. Na njemu je prvenstveno raspravaljano o načinu odbrane zemlje i njenoj perspektivi te elementarnim pretpostavkama za biološki i duhovni opstanak Bošnjaka. Pristustvovalo je oko 800 uglednika.
Nakon 64 godine od prvog skupa, bošnjačka elita je nastojala ponovo ujediniti svoj intelekt i talenat radi konačne borbe protiv kolektivnog historijskog zaborava u cilju sprečavanja novih genocida od istih strana i nespremnosti cijelog bošnjačkog naroda na otpor.
Najznačajnija odluka ovog Ratnog Kongresa je bila osnivanje Vijeće Kongresa bošnjačkih intelektualaca. Kongres je Vijeću postavio jasnu zadaću: promišljanje budućeg nacionalnog i društvenog napretka bošnjačkog naroda i strogo očuvanje vitalnih interesa svog naroda zasnovanog na naučnoj istini i intelektualnom poštenju.
Prvi Bošnjački sabor
U svom govoru, između ostalog, Alija Isaković je rekao: "U nekim normalnijim okolnostima bilo bi prirodno da ovakvu odluku donese svenarodni referendum, ali u nemogućnosti da to obavimo, osnovne naše institucije (Preporod, Vijeće Kongresa bosanskomuslimanskih intelektualaca, Islamska zajednica i Merhamet) pokrenuli su sazivanje ovog Sabora sa željom da se o ovako krupnim odlukama govori na što je moguće široj osnovi, gdje bi bili zastupljeni predstavnici svih struktura našeg društva i po mogućnosti svih regija”.
Pristupilo se na detaljnu analizu uredbi Ženevskog mirovnog sporazuma. Uloženo je mnogo primjedbi na ovaj pravni akt koji je preživio veliki broj modifikacija, krpljenja i dotjeranja što je rezultiralo u njegovu pretjeranu opširnost i njegovu pravnu neoubličenost. Predsjednik Predsjedništva Republike Bosne i Hercegovine Alija Izetbegović je iznio svoje viđenje ove stvari.
Podovi (Drvar)
Podovi su naseljeno mjesto u općini Drvar, Bosna i Hercegovina.
Vijeće Kongresa bošnjačkih intelektualaca
Prvi Bošnjački sabor
Prof. dr. Muhamed Filipović se upitao: "Ko smo mi Bošnjaci? Mi Bošnjaci smo onaj dio našeg prvobitnog bosanskoga naroda koji kontinuira svojstvo narodnoga bića ove zemlje, ostvaruje unutar toga bića historijski smisao i sadržaj ove zemlje i nosi njeno historijsko i državno pravo. Mi smo, dakle, nasljednici onoga što je Bosna kao zemlja, kao država i kao historijski subjekt bila i jeste. To naše svojstvo nikoga ne isključuje iz sudjelovanja u tom naslijeđu i njegovoj perpetuaciji, ali neće da bude žrtva parcijalnih odluka dijelova prvobitnog bošnjačkog naroda da se identificira i veže za narodnosnu ideju, interese i državno pravo nekih drugih država i naroda".
Sabor je donio i jednu bitnu odredbu:
Ono što je donio ovaj Sabor je svakako predstavljalo temelj kasnijeg položaja Bošnjaka i njihova odrednica i put djelovanja u post-daytonskoj Bosni i Hercegovini.
Drugi Bošnjački sabor
Drugi Bošnjački sabor je historijski bio podjednako bitan za Bošnjake kao i prethodni. Održan je u Sarajevu 18. jula 1994. godine. Sazvan je istog dana, nekoliko sati prije zasjedanja Skupštine Republike Bosne i Hercegovine. Inicijativu za ovaj Sabor je pokrenuo dr. Abdulah Konjicija radi u tim danima aktuelnim prijedlogom Kontakt-grupe za rješavanje problema u bivšoj Jugoslaviji o novom teritorijalnom ustrojstvu Bosne i Hercegovine.
Tribina bosansko-muslimanskih intelektualaca, čiji je član bio i dr. Konjicija, odmah je poslala pismo sa zahtjevom za sazivanja novog Sabora prof. dr. Enesu Durakoviću, kao predsjedavajućem Prvog Bošnjačkog sabora. U pismu su se inicijatori pozivali na odredbu koja je donesena na Saboru u septembru prošle godine.
Odmah je ustanovljeno da se prijedlog Kontakt-grupe kosi sa svim načelima i odredbama utvrđenim na Bošnjačkom saboru tj. da teritorijalna cjelovitost i oblik granica Bosne i Hercegovine čuvanih kroz vijekove mora ostati isti. Opasnost od takvog razvoja događaja, navela je bošnjačku elitu na novo veliko okupljanje.
Na Drugom Bošnjačkom saboru je pristustvovalo 355 sabornika, od kojih je za mirovni prijedlog Kontakt-grupe bilo 303 sabornika ili 85%, 46 ili 13% protiv a 6 listića je bilo nevažećih. Predsjednik Predsjedništva Republike Bosne i Hercegovine Alija Izetbegović u pokušaju da riješi ovu dilemu, u obraćanju prisutnim je istakao da je rat njihova, a mir naša šansa: "Hoćemo li znati iskoristiti prednosti koje nam donosi mir? Naša borba za integraciju Bosne i Hercegovine će u velikoj mjeri zavisiti od nas, šta možemo. Hoćemo li ili možemo li od dijela Bosne, koji kontrolišemo, napraviti savremenu, demokratsku i slobodnu zemlju. Da li ćemo znati da to učinimo?"
Ovo je značilo da je mirovni prijedlog prihvaćen na Saboru, ali i nešto kasnije na Skupštini Republike Bosne i Hercegovine. Međutim, ovo nije zaustavilo ratna dešavanja jer su ovo prihvatile bošnjačka strana i strana bosanskih Hrvata, dok su srpski agresori ostali protiv.
Kasnijih dana je javnost sačinila analizu odluka Sabora i državne Skupštine. Postavljano je pitanje: šta bi se dogodilo da ponuđeni mirovni paketi nisu prihvaćeni? Stav većine je bio da bi stanje u svakom slučaju ostalo isto, jer su Bošnjaci mnogo manje odlučivali od srpskih agresora. Ipak je bilo krucijalno u zadržavanju podrške većine svjetske javnosti na bošnjačku stranu.
Poslijeratne aktivnosti
Daytonskim mirovnim sporazumom i službeno je potvrđeno ime Bošnjak (Bošnjaci) kao etnička skupina i jedan od tri konstitutivna naroda u Bosni i Hercegovini. Atif Purivatra je sredinom 1996. godine u dnevne novine iznio ideju o sazivanju Trećeg Bošnjačkog sabora na kome se trebalo raspravljati o budućnosti Bošnjaka i njihovom statusu u Bosni i Hercegovini i u inostranstvu. Međutim, naredni Sabor nije održan poslije rata.
Rad Vijeća Kongresa bošnjačkih intelektualaca je u nedostatku političke podrške uglavnom baziran na stalno podsjećanje građana o historijskim činjenicama, pomaganju projekata vezanih za to, održavanje javnih tribina, dijalog sa predstavnicima domaćih i stranih vlasti, predstavljanje književnih djela itd.
U okviru vijeća dijeluju i neke fondacije poput Fondacija Adila Zulfikarpašića i Fondacija Muhsin Rizvić.
Predsjednici
Vijeće Kongresa bošnjačkih intelektualaca je od njegovog osnivanja 1992. godine do danas imalo pet predsjednika:
Hronologija programskih jezika
Ovo je spisak historijski značajnih programskih jezika, po decenijama.
Legenda
Mahmud Tarzi
Mahmud Tarzi (23. august 1865 — 22. novembar 1933) bio je afganistanski političar i intelektualac. Poznat je kao otac žurnalizma i poezije. Kao najznačajniji moderni mislilac postao je ključna figura historije Afganistana kao vođa modernizacije.
Život
Mahmud Tarzi je rođen u Ghazni, Afganistan 1866. godine. Otac mu je bio Sardar Ghulam Muhammad Tarzi, vođa kraljevske kuće Mohamedzai i slavni pjesnik. Godine 1881. njega i njegovu porodicu su prognali u Tursku, gdje je naučio jezike poput Urdu, turskog, francuskog, arapskog, Dari i Pashto jezika.
Nakon što je sin preuzeo prijestol, pozvao je Tarzijevu porodicu nazad u Afganistan, što je donijelo snažan preokret Afganistanu jer je Mahmud Beg Tarzi najznačajniji pokretač modernizacije u prve dvije decenije 20. vijeka. Za njegova života, Mahmud Beg Tarzijeva kćerka postaje kraljica Afganistana i nakon toga uloga Mahmud Beg Tarzia jača i prerasta u progresivnog vođu.
Mnogi od njegovih projekata nikada nisu ugledali svjetlost dana, jer je kraljevina Amanullah Khana naglo prekinuta 1929. Tarzi i njegova porodica su prognani u Tursku. Umro je 22. novembra 1933. sa 68 godina u Istanbulu.
NGC 6175-2
NGC 6175-2 (također poznat kao MCG 7-34-87, PGC 58362 i UGC 10422) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 397 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 0,60 (69 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (69 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 957
NGC 957 je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Perzej. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 9. decembra 1831. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1934.
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1934. bilo je drugo po redu Svjetsko prvenstvo u nogometu a prvo prvenstvo održano u Evropi. Na prvenstvu je učestvovalo 16 reprezentacija. Domaćin Italija u finalnoj utakmici nakon produžetaka bila je uspješnija od Čehoslovačke rezultatom 2–1. Treće mjesto osvojila je Njemačka pobijedivši Austriju.
Izbor domaćina
Domaćin drugog po redu svjetskog prvenstva izabran je 14. maja 1932. godine u Stockholmu. Iako je Švedska pokazala interesovanje za organizaciju svjetskog prvenstva pred početak glasanja odustali su od kandidature, te je Italija ostala jedini kandidat za organizaciju ovog svjetskog prvenstva.
Kvalifikacije
U kvalifikacijama za svjetsko prvenstvo 1934. učestvovale su 32 reprezentacije: 21 iz Evrope, 3 iz Afrike i Azije, 4 iz Sjeverne Amerike i 4 iz Južne Amerike. Domaćin Italija također je učestvovala u kvalificijama. Zbog slabog odaziva evropskih timova na Svjetskom prvenstvu 1930. aktuelni prvak Urugvaj bojkotirao je igre te nije nastupio.
Lokacije stadiona
Utakmice Svjetskog prvenstva 1934. odigrale su se u Italiji u osam gradova: Firenci, Napulju, Trstu i Torinu gdje su izgrađeni novi stadioni, dok su stadioni u Milanu, Rimu, Bolonji i Genovi renovirani.
Prvi krug
<section begin=SP 1934 - utakmica 2 /><section end=SP 1934 - utakmica 2 />
<section begin=SP 1934 - utakmica 3 /><section end=SP 1934 - utakmica 3 />
<section begin=SP 1934 - utakmica 4 /><section end=SP 1934 - utakmica 4 />
<section begin=SP 1934 - utakmica 5 /><section end=SP 1934 - utakmica 5 />
<section begin=SP 1934 - utakmica 7 /><section end=SP 1934 - utakmica 7 />
<section begin=SP 1934 - utakmica 8 /><section end=SP 1934 - utakmica 8 />
Četvrtfinale
<section begin=SP 1934 - utakmica 9 /><section end=SP 1934 - utakmica 9 />
<section begin=SP 1934 - utakmica 10 /><section end=SP 1934 - utakmica 10 />
<section begin=SP 1934 - utakmica 11 /><section end=SP 1934 - utakmica 11 />
<section begin=SP 1934 - utakmica 12 /><section end=SP 1934 - utakmica 12 />
<section begin=SP 1934 - utakmica 13 /><section end=SP 1934 - utakmica 13 />
Polufinale
<section begin=SP 1934 - utakmica 14 /><section end=SP 1934 - utakmica 14 />
<section begin=SP 1934 - utakmica 15 /><section end=SP 1934 - utakmica 15 />
Utakmica za treće mjesto
<section begin=SP 1934 - utakmica 16 /><section end=SP 1934 - utakmica 16 />
Finale
<section begin=SP 1934 - utakmica 17 /><section end=SP 1934 - utakmica 17 />
Šahname
mini|200px|Ilustracija iz Šahname Šahname (Šahnama)(perz. شاهنامه) je čuveno pjesničko djelo i nacionalni ep Irana. Autor mu je Abdul Kasim Firdosi (940/41—1020).
Šahname počinje sa stvaranjem svijeta i početkom civilizacije (vatra, spremanje hrane, obrada metala, zakoni). Djelo nije sasvim hronološko, ali se priča generalno tako odvija. Neke od ličnosti žive stotinama godina, dok većina živi uobičajen ljudski vijek. Kraljevi, heroji i zločinci se smjenjuju tokom vremena. Jedina konstanta je vrijeme i ciklus jutra i večeri.
Pisac je dosljedan u realističnoj karakterizaciji likova i naglasku na slobodi volje pojedinca. Nema likova koji su apsolutno dobri niti zli. Šahname je knjiga u kojoj se žali za slavom Irana prije arapskog osvajanja.
Glavna ličnost ovog epa je mitski heroj Rustem, princ Zabulistana, koji se borio u mnogim bitkama protiv neprijatelja drevnog Irana Turanaca (Turaka i Mongola).
Šahname je danas u osnovi nacionalnog osjećaja naroda perzijske kulture i jezika u Iranu, Afganistanu i Tadžikistanu. Ovo djelo je vjekovima bilo uzor perzijskog jezika, tako da se on do danas veoma malo izmijenio.
Firdusi je bio svjestan značaja i dugovječnosti koje će njegovo djelo doživeti. Na jednom mjestu kaže:
بناهاى آباد گردد خراب ز باران و از تابش آفتاب
پى افكندم از نظم كاخي بلند كه از باد و باران نيابد گزند
از آن پس نميرم كه من زنده‌ام كه تخم سخن را پراكنده‌ام
„Gradske kuće propadaju od kiše i sunčevih zraka. Sagradio sam palatu od stihova kojoj kiša i sunce ne mogu ništa. Ja neću umrijeti, jer sjeme koje sam posijao će sačuvati moje ime i slavu od groba.“
Okretno drvce
Opis
Okretno drvce sastoji se od drvenog okvira s konusnom bazom. Na središnjoj su osi u nekoliko slojeva pričvršćeni kružni diskovi ili obruči različitih promjera koji se smanjuju odozdo prema gore, na koje se stavljaju jabuke, orasi, božićni kolačići i drugi božićni ukrasi ili likovi iz biblijske priče. Okvir se može ukrasiti ili obojati tkaninama u boji, papirom, ali i vrbovim prutićem. Na vrhu okretnog stabla nalazi se propeler koji pokreće cijelu konstrukciju uz rastuću toplinu od svijeća postavljenih ispod. Za razliku od božićne piramide, gdje su svijeće pričvršćene izvan piramide, svijeće na rotirajućem drvcu rotiraju s njima jer su na podovima.
Historija
Historija okretnog drvca vjerojatno seže nekoliko stotina godina unatrag. Prije 1880. božićna drvca su bila gotovo nepoznata u regiji; Crnogorično drveće je bilo i gotovo da nije zastupljeno u regiji. Okretnice su se često plele od vrbovog pruća i ukrašavale granama trešnje, koje su se na Andrijevdan, 30. novembra, unosile u dnevne sobe i cvjetale na Božić. Okretno drvce postupno je zamijenjeno božićnim drvcima s pruskim dekretom 1910. godine i danas se rijetko postavlja.
850.
Godina 850. (DCCCL) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. Oznaka 850. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Hrvatska
Hrvatska je suverena država na razmeđu srednje i jugoistočne Evrope. Graniči sa Slovenijom, Bosnom i Hercegovinom, Srbijom, Crnom Gorom i Mađarskom. Izlazi na obale Jadranskog mora, a pomorski graniči i s Italijom. Površina Hrvatske iznosi 56.594 km2. Glavni grad je Zagreb. Prema posljednjem popisu iz 2021, u njoj živi 3.871.833 stanovnika, od čega 91,63% čine Hrvati, 3,2% Srbi (1991. 12,15%) , 0,62% Bošnjaci, 0,46% Romi, 0,36% Italijani i 0,36% Albanci, dok je udio ostalih pripadnika nacionalnih manjina pojedinačno manji od 0,3%. Udio osoba koje su se regionalno izjasnile iznosi 0,33%, a osoba koje se nisu željele izjasniti 0,58%. Dominantna religija je katoličanstvo. Od 2004. Hrvatska je bila kandidat za ulazak u Evropsku uniju.
Postala je članica NATO-a u aprilu 2009. Pregovori s Evropskom unijom službeno su otvoreni u oktobru 2005, a zatvoreni u junu 2011. Evropska komisija i Vijeće Evrope postavili su 1. juli 2013. kao ciljani datum ulaska Hrvatske u EU te je od tog dana Hrvatska primljena u punopravno članstvo Evropske unije.
Hrvatska je članica Vijeća Evrope, Svjetske trgovinske organizacije, Organizacije za evropsku sigurnost i saradnju, kao i Šengenske i eurozone.
Stridsvagn 103
Stridsvagn 103 (Strv 103) (bos. Glavni borbeni tenk 103) je bio švedski glavni borbeni tenk iz perioda hladnog rata nekonvencionalnog izgleda u odnosu na druge tenkove, jer je imao fiksnu kupolu sa mogućnošću spuštanja i dizanja prednjeg dijela trupa. Oklopna vozila sa fiksnom kupolom inače se klasificiraju kao lovci tenkova ili jurišni topovi. Strv 103 je jedini koji se kao takav serijski proizvodio nakon drugog svjetskog rata i smatra se tenkom, jer se njegova uloga u odnosu na ostale GBT ne razlikuje.
Hrvatska
Historija
Prije dolaska Slavena na teritoriji sadašnje Hrvatske živjeli su Iliri, koje je Rimsko Carstvo pokorilo u 1. stoljeću. Hrvati su naselili područje u 7. stoljeću i osnovali dvije kneževine: Panonsku i Primorsku Hrvatsku.
Stridsvagn 103
Strv 103 se projektovao i proizvodio u Švedskoj, početak projekta veže se za 1950-e i bio je prvi glavni borbeni tenk pogonjen motorom sa turbinom. Rezultat je bio tenk sa veoma niskom siluetom i pridjevom na izdržljivost i zaštite posade. Uveden je u operativnu upotrebu 1967. godine i korišten je do 1997. godine kao GBT švedske vojske, kada su ga zamijenili Stridsvagn 121 i Stridsvagn 122, inače verzije Leoparda 2.
Hrvatska
Hrvatsko kraljevstvo
U vrijeme primorsko-hrvatskog kneza Branimira, ona je po prvi puta međunarodno priznata; pismom pape Ivana VIII od 7. juna 879. Hrvati su prihvatili katoličanstvo u 9. stoljeću. Većinu hrvatskih zemalja ujedinio je kralj Tomislav u jedinstveno kraljevstvo 925. kralj Tomislav je ujedinio dvije kneževine i stvorio hrvatsko kraljevstvo. Hrvatska je bila moćna država sve do 1102, kad je ušla u sastav Ugarske.
Stridsvagn 103
Historija
Sredinom 1950-ih raspisan je konkurs za projekat novog tenka koji bi zamijenio Centurione. Na konkurs se javio švedski konzorcij Landsverk, Volvo i Bofors sa sugestijom da se ponovno aktivira projekat teškog tenka poznatog pod nazivom KRV, koji je bio naoružan glatkocijevnim topom 155 mm i opremljen oscilirajućom kupolom. Međutim, ta ideja se smatrala skupom u poređenju sa drugim rješenjima: A (Anglo-američko) sa tenkom do 50 tona sa visokom zaštitom i srednjom mobilnošću bilo iz Velike Britanije ili SAD-a i T (njemačko-francusko) sa masom do 30 tona, slabim oklopom i jakom mobilnošću. 1956. godine predlođeno rješenje S (Švedska) što je označavalo domaću alternativu.
Hrvatska
Hrvatsko kraljevstvo
Mohačka bitka 1526. je bila ključni događaj u kojem je propala vlast ugarske dinastije Jagelovića. Nakon poraza Hrvatsko-mađarskih snaga, Osmansko carstvo osvaja Liku, Dalmaciju, i Slavoniju. Kasnije, sa slabljenjem turskog-osmanlijskog carstva (koje je započelo turskim porazom kod Siska 1593), mnoga hrvatska područja postepeno potpadaju pod austrijsku vlast. Hrvatski nacionalni pokret jača u prvoj polovini 19. stoljeća, ali Hrvatska gubi dio svoje autonomije nakon revolucije 1848.
Stridsvagn 103
Razvoj
Studijama izvješaja o gubicima tenkova u drugom svjetskom i korejskom ratu je zaključeno da visina tenka igrala važnu ulogu u gubicima, više od polovine guitaka tenkova bio je posjedica direktnih pogodaka u kupolu. Radikalna solucija bila je potpuno uklanjanje kupole, što bi značajno smanjilo zonu potencijalnih pogodaka tenka i usljed čega bi tenk bio značajno lakši. Što se tiče ukupne visine tenka, visina Strv 103 nije bila značajno manja u odnosu na njegove potencijalne portivnike, kao što je bio sovjetski T-62. Spomenuti tenk nije bio uveliko viši sa visinom od 2.20 m u poređenju od 2.18 m kod Strv 103. T-62 je svoju nisku sileuetu platio sa skučenošču prostora unutrašnjosti i smanjenom depresijom topa. Prilikom djelovanja tenkovi su morali izložiti svoje kupole neprijateljskoj vatri usljed čega su se štitili zemljoanim zaklonom ispred vozila.
Uzimajući u obzir trasmisiju francuskog tenka Char B1, jako dobru okretnost kratkih gusjenica i borbene performanse njemačkog jurišnih topova StuG i Jagdpanzer iz drugog svjetskog rata poslužili su za ideju novog tenka švedskom konstruktoru Svenu Bergeu da riješi problem ciljanja topom na osnovu automatskog sistema prijenosa i ovjesa vozila, tako da se tenk spuštao, podizao i okretao od strane poslužioca topa. Kako je top bio fiksiran za trup tenka, tako je nije bila upotrijebljena njegova stabilizacija. Kao rezultat toga, tenk se nije mogao istovremeno pomicati i vršiti paljbu, ali švedsko iskustvo sa Centurionima sugeriralo je da bi tenkovi mogli postići prihvatljivu preciznost morali bi i onako biti nepokretni prilikom gađanja. Došli su do pogrešnog zaključka da pojava tehnologije stabilizacije topa neće biti u bližoj budućnosti.
Ostale kaarkteristike tenka također su bile radikalne, naime tenk je bio naoružan užljebljenim topom Bofors 105 mm L74 dužine cijevi od 62 kalibra, mogao je koristiti isto streljivo kao britanski top Royal Ordnance L7 i bio je opremljen automatskim punjačem topa sa brzinom gađanja od 3 sekunde. Također broj članova posade je smanjen na dva nišandžija/vozač i komandir tenka (u tadašnje vrijeme mnogi tenkovi su imali po 4 člana posade), s tim da je jedan član posade mogao upravljati svim zadanim funkcijama tenka jer iz svoje pozicije je bio opremljen dvostrukim komandama. Ovakav režim rada se naravno koristio samo u hitnim slučajevima zbog radnog opterećenja posade. Koncept tenka je prošao praktična testiranja koja su brzo pokazala da dvočlana posada nije dovoljna za ivršavanje brojnih zadataka koji uključuju promjenu gusjenica, opće održavanje tenka, privremeno kampiranje, nadopuna na terenu. Iz navedenih razloga odlučeno je da se doda još jedan član posade koji je postavljen kao stražnji vozač i radio operater koji je sjedio obrnuto od ostatka posade na osnovu čega se tenk mogao kretati istom unazad istom brzinom kao i naprijed. Komadir i vozač/nišandžija su bili opremljeni istim nišanima i opremom topa i sisitemom za upravljanje.
Hrvatska
Hrvatska nakon 1995.
Preostali dio Hrvatske, a to je istočni dio Slavonije koji nije oslobođen u operacijama Bljesak i Oluja, vraćen je 1998. mirnom reintegracijom u političko-pravni sustav Republike Hrvatske nakon čega je nastavljen ekonomski oporavak i obnova ratom uništenih područja.
Stridsvagn 103
Razvoj
Karakteristično u odnosu na ostale tenkove je bilo to da je tenk bio pokretan s dva motora različitih tipova Rolls-Royce K60 dizelski motorom snage 240 KS (179 kW) sa suprotnim klipovima i Boeing GT502 plinskom turbinom od 300 KS (223 kW) za potrebe brže vožnje i vožnje u teškim terenskim uslovima. Nakon što je utvrđeno da turbina vrlo brzo biva preopterećena, zamijenjena je sa Caterpillar 553 plinskom turbinom od 490 KS (365 kW). Ova preinaka se desila dok još nije bilo proizvedeno 70 primjeraka, a već proizvedeni tenkovi su bili preinačeni. Ovo je bio prvi tenk sa plinskom turbinom, kasnije nakon njega će sovjetski T-80 i američki M1 Abrams biti pogonjeni plinskim turbinama.
Hrvatska
Hrvatska nakon 1995.
Predsjednik Tuđman umro je 10. decembra 1999. u svojoj 77-oj godini nakon čega je do tada vladajući HDZ na izborima izgubio vlast. Većinu u Saboru osvaja koalicija 6 stranaka, na čelu sa SDP-om, a za novog predsjednika izabran je Stjepan Mesić. U sljedećih nekoliko godina Hrvatska se transformirala iz poluratnog sustava u suvremenu demokratsku državu. Između ostalog, znatno je smanjena uloga i vlast Predsjednika Republike.
Stridsvagn 103
Razvoj
Strv 103 je bio amfibijsko vozilo, oprema za amfibijske zadatke je mogla biti instalirana u roku od 20 minuta, brzina kretanja u vodi pomoću gusjenica je iznosila 6 km/h.
RNK interferencija
Interferencija RNK (RNKi) je biološki proces u kojem su RNK molekule uključene u supresiju ekspresije gena specifičnu za sekvencu dvolančane RNK, putem translacijske ili transkripcijske represije. Historijski gledano, RNKi je bila poznata pod drugim nazivima, uključujući "kosupresiju", "utišavanje gena nakon transkripcije" (PTGS) i "gušenje". Detaljno proučavanje svakog od ovih naizgled različitih procesa razjasnilo je da su svi identiteti ovih fenomena zapravo RNKi. Andrew Fire i Craig C. Mello podijelili su 2006. Nobelovu nagradu za fiziologiju ili medicinu za svoj rad na RNKi u obloj glisti Caenorhabditis elegans, koji su objavili 1998. Od otkrića RNKi i njegovih regulatornih potencijala, postalo je očigledno da RNKi ima ogroman potencijal u supresiji željenih gena. RNKi je sada poznata kao precizan, efikasan, stabilan i supresor, bolji od antisens terapija za supresiju gena. Antisens RNK proizvedena unutar ćelija, ekspresijskim vektorom može se razviti i naći upotrebnu kao novi terapeutski agens.
Hrvatska
Hrvatska nakon 1995.
Hrvatska se učlanila u važne regionalne i međunarodne organizacije i 21. februara 2003. kandidirala za članstvo u Evropsku Uniju.
Stridsvagn 103
Razvoj
Po jedan tenk u svakoj četi je bio opremljen buldožer ispod prednje strane trupa koja se ručno postavljala. Sa ovakvom dodatnom opremom tenk je mogao izvršavati pojedine inžinjerske zadatke kao što su kopanje zemljanog zaslona, zasipanje rovova radi lakše prohodnosti. Nakon što bi zadatak bio izvršen, kašika se ručno vraćala ispod trupa i fiksirala. Kasnije kod "C" verzije svi tenkovi su bili na ovakav način opremljeni radi bržeg izvođenja zadataka i povećanja mjera zaštite donjeg dijela trupa.