cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ćirilo i Metodije
Misionarsko djelovanje Metodija među Slavenima
Papa je prevladao, a Metodije je osigurao svoju slobodu i svoj arhiepiskopski duhovni utjecaj nad Velikom Moravskom i Panonijom, iako mu je upotreba slavenskog jezika za misu još uvijek bila uskraćena. Njegova vlast bila je ograničena u Panoniji kada je nakon Kočeľove smrti kneževinom upravljala njemačko plemstvo. Svjatopluk je tada praktično bio nezavisni vladar u Velikoj Moravskoj i protjerao je njemačko sveštenstvo. Ovo je očigledno osiguralo nesmetano polje djelovanja za Metodija, a u historijskom zapisu Vita (x.) narednih nekoliko godina (873–79) prikazuje se kao period plodnog napretka. Izgleda da je Metodije u potpunosti ili djelimično zanemario zabranu slavenske liturgije. Kada su se franački sveštenici ponovo vratili u Veliku Moravsku i Panoniju, a nadbiskupska strogost je onemogućila razuzdanog Svjatopluka, to je postalo povod za žalbu protiv njega u Rimu, zajedno s optužbama u vezi s Filioqueom. thumb|250px|desno|Ćirilo i Metodije, djelo bugarskog ikonoslikara [[Stanislav Dospevski|Stanislava Dospevskog.]] Godine 878. Metodije je bio pozvan u Rim po optužbi za herezu i upotrebu slavenskog jezika. Ovaj put papa Ivan VIII je bio ubijeđen argumentima koje je Metodije iznio u svoju odbranu i poslao ga natrag oslobođen od svih optužbi i uz dozvolu da se koristi slavenski jezik tokom crkvenih molitvi. Karolinški biskup koji ga je naslijedio, Witching, potisnuo je slavensku liturgiju i prisilio Metodijeve sljedbenike u izgnanstvo. Mnogi su našli utočište kod knjaza Borisa I iz Bugarske, pod kojim su reorganizovali Crkvu koja je u svojoj liturgiji koristila slavenski jezik. U međuvremenu, nasljednici pape Ivana VIII usvojili su politiku koja je trajala vijekovima.
Metod je odbranio svoje pravoslavno vjerovanje u Rimu, a olakšanje je bilo to što se prilikom vjerskih molitvi tamo recitiralo bez Filioquea i obećao je da će se pokoriti u pogledu liturgije. Druga se stranka pomirila i dala mu Švabu Wichinga kao njegovog pomoĆnika. Kad su odnosi bili zategnuti između njih dvojice, papa Ivan VIII uporno je podržavao Metodija. Međutim, nakon njegove smrti u decembru 882. položaj nadbiskupa postao je nesiguran, a njegova potreba za podrškom natjerala je Goetza da prihvati izjavu Vita (xiii.) da je otišao u posjetu bizantijskom caru.
Tek nakon Metodijeve smrti 6. aprila 885. godine, netrpeljivost je prerasla u otvoreni sukob. Gorazd, koga je Metodije odredio za svoga nasljednika, papa Stjepan V. nije priznao. Isti je papa zabranio upotrebu slavenske liturgije i postavio zloglasnog Wichinga kao Metodijevog nasljednika. Potonji je protjerao učenike dvojice braće iz Velike Moravske 885., koji su pobjegli u Prvo bugarsko carstvo, gdje su ih dočekali i dobili odobrenje da osnuju teološke škole. Tamo je učenjak sveti Kliment Ohridski osmislio pismo na ćirilici na temelju glagoljice. Ćirilica je postepeno zamijenila glagoljicu kao abecedu staroslovenskog jezika, koja je postala službeni jezik Bugarskog Carstva, a kasnije se proširila i na istočnoslavenske zemlje Kijevske Rusije. Ćirilica se s vremenom proširila po većem dijelu slavenskog svijeta da bi postala standardna abeceda u istočnim pravoslavnim zemljama. Stoga su napori Cirila i Metodija otvorili put za širenje hrišćanstva po Istočnoj Evropi.
Ćirilica
Rana ćirilica razvijena je u Prvom Bugarskom Carstvu, a kasnije su je dovršili i proširili učenici Kliment i Naum u ohridskim i Preslavskim školama cara Borisa I u Bugarskoj kao pojednostavljenje glagoljice koja je poprilično podsjećala na grčku abecedu. Ćiriličku abecedu su razvili učenici Ćirila i Metodija u Preslavskoj književnoj školi krajem 9. vijeka.
Nakon Ćirilove smrti Kliment Ohridski je pratio Metodija iz Rima do Panonije i Velike Moravske. Nakon Metodijeve smrti 885. godine Kliment je zajedno s Gorazdom vodio borbu protiv njemačkog sveštenstva u Velikoj Moravskoj. Nakon što je proveo neko vrijeme u zatvoru, protjeran je iz Velike Moravske, a 885. ili 886. stigao je do granice Bugarskog Carstva zajedno s Naumom iz Preslava, Angelariusom i eventualno Gorazdom (prema drugim izvorima Gorazd je do tada već bio mrtav). Njih četvero nakon toga poslani su u bugarsku prijestolnicu Plisku, gdje im je car Boris I iz Bugarske dao uputstvo da buduće državno sveštenstvo podučava na slavenskom jeziku.
Nakon prihvatanja hrišćanstva 865. godine, vjerski obredi u Bugarskoj vršili su se na grčkom jeziku, a sveštenici su bili poslani iz Bizantijskog Carstva. Bojeći se sve većeg bizantijskog utjecaja i slabljenja države, Boris I je gledao na usvajanje staroslavenskog jezika kao način očuvanja političke nezavisnosti i stabilnosti Bugarske. Zbog toga je osnovao dvije književne škole (akademije), u Pliski i Ohridu, gdje se teologija izučavala na slavenskom jeziku. Dok je Naum Ohridski boravio u Pliski radeći na osnivanju Književne škole u Pliski, Klementu je Boris I dao nalog da u Ohridskoj književnoj školi organizuje nastavu teologije budućim sveštenicima na staroslavenskom jeziku. Sedam godina (886–893.) Kliment je podučavao oko 3500 učenika slavenskom jeziku i glagoljici.
Južnoslavenski svećenici porijeklom iz reda Ćirila i Metodija u početku su pisali glagoljicom. Međutim, jedan od Ćirilovih učenika, vjerovatno Kliment Ohridski, koji je bio i pisac životopisa o Ćirilu pod nazivom Žitije sv. Ćirila, uveo je ćirilicu. Ćirilica je bila drugo po redu slavensko pismo i vrlo brzo je potisnula glagoljicu, te zavladala najprije u Bugarskoj, ali i u Srbiji, Rusiji i dijelom u Bosni. U Bosnu su je najvjerovatnije donijeli Makedonci.
Dan svetih Ćirila i Metodija
thumb|350px|desno|Procesija povodom komemoracije Dana svetih Ćirila i Metodija u [[Novosibirsku, Rusija.]] Proces kanonizacije bio je mnogo opušteniji u decenijama nakon Ćirilove smrti nego danas. Ćiril je kod svojih učenika smatran svecem ubrzo nakon njegove smrti. Sljedilo je širenje poštovanja njegovog lika i djela među narodima koje je evangelizirao (a samim tim i šire hršćanske crkve), gdje je bio slavljen kao sveti čovjek, zajedno sa svojim bratom Metodijem. Bilo je poziva na Ćirilovu kanonizaciju od narodne gomile koja je obilazila rimske ulice tokom njegove pogrebne povorke. Prvo pojavljivanje braće u papinskom dokumentu nalazi se u Grande Munusu pape Leona XIII iz 1880. Ćirilo i Metodije su poznati kao "apostoli Slavena", a i dalje su visoko cijenjeni od rimokatolika i od pravoslavnih hrišćana. Njihov se blagdan trenutno obilježava 14. februara u Rimokatoličkoj crkvi (što se poklapa s datumom smrti svetog Ćirila); 11. maja u Istočnoj pravoslavnoj crkvi (iako za istočne pravoslavne crkve koje koriste julijanski kalendar ovo je 24. maja prema gregorijanskom kalendaru); i 7. jula prema starom sanktorskom kalendaru, koji je postojao prije izmjena tokom Drugog vatikanskog sabora. Proslavom se također podsjeća na uvođenje pismenosti i propovijedanje evanđelja na slavenskom jeziku od strane braće. Ćirilo i Metodije su 1980. proglašeni "zaštitnicima Evrope."
Prva zabilježena svjetovna proslava Dana svetih Ćirila i Metodija kao "dana bugarskog pisma", kako tradicionalno prihvata bugarska historija, održana je u gradu Plovdivu 11. maja 1851., tada je i lokalna bugarska škola dobila ime "Sveci Ćirilo i Metodije." Oba događaja bila su pokrenuta na inicijativu uglednog bugarskog prosvjetnog radnika Najdena Gerova (bugarski: Найден Геров), Tada je i jedan armenski turista spomenuo svoju posjetu "proslavi bugarskog pisma" u gradu Šumen 22. maja 1803.
Dan svetih Ćirila i Metodija obilježava se kao državni praznik u sljedećim zemljama:
Dan svetih Ćirila i Metodija Istočna pravoslavna crkva slavi kao blagdan 11. maja, a Rimokatolička crkva i Anglikanska zajednica 14. februara kao "Dan svetih Ćirila i Metodija". Luteranske crkve zapadnog hrišćanstva komemoriraju ova dva sveca bilo 14. februara ili 11. maja. Bizantijske obredne luteranske crkve obilježavaju Dan svetih Ćirila i Metodija 24. maja.
Nazivi institucija, organizacija i geografskih pojmova posvećenih liku i djelu Ćirila i Metodija
Bratstvo svetaca Ćirila i Metodija (1846.), proukrajinska organizacija u Ruskom Carstvu za očuvanje ukrajinskog nacionalnog identiteta.
Sveci Ćiril i Metodije glavni su zaštitnici Ljubljanske nadbiskupije. Ljubljanska katedrala nalazi se na Trgu Ćirila i Metodija. Također su zaštitnici Bizantijske katoličke eparhije Košice (Slovačka) i Slovačke grkokatoličke eparhije iz Toronta.
Sveti Ćiril i Vrh Svetog Metodija u planinama Tangra na ostrvu Livingston, Južna Šetlandska ostrva, na Antarktiku, dobili su ime po braći.
Posmrtni ostaci svetog Ćirila uklesani su u svetište-kapelu u sklopu Bazilike svetog Klimenta u Rimu.
Bazilika svetih Ćirila i Metodija u Danvilu u Pensilvaniji (jedina rimokatolička bazilika na svijetu posvećena svecima Ćirilu i Metodiju) je matična kapela Sestara svetih Ćirila i Metodija, rimokatoličke ženske vjerske zajednice pontifikatskog obreda posvećena apostolskim djelima ekumenizma, obrazovanja, evangelizacije i brige za starije osobe.
Njeguši
Istočna granica je prema Cetinjskom plemenu. Na sjeveru, prema Ćeklićima, granica ide od zaravni Čekanja (koje spada u Ćekliće) najprije na zapad planinom Bukovicom, tako da uglavnom "džada" razdvaja ova dva plemena. Zatim više njeguškog sela Dugog Dola granica skreće na sjeverozapad i ide neprekidno u tom pravcu preko mnogih visova, među kojima su i Vršanj, Koslavina Glavica, Međedski Vrh, Konjski Vrh, vijenac iznad Konjskih Rupa i najzad Ivovo Osoje.
Kod Ivova Osoja se sučeljavaju ćeklićska i njeguška granica sa međom Crne Gore prema Boki. A odatle je ujedno ta međa i granica Njeguša kako na zapadu tako i na jugu. Za pleme Njeguše ima Njeguško Polje (ili "Polje", kako ga Njeguši obično zovu), isti onakav značaj kao što ga ima Cetinjsko polje za svoje pleme. I Njeguško polje je srazmjerno dosta prostrano i rodno i zbog toga su u njemu sjedišta najvećih i najglavnijih bratstava njeguških. Posebno mu je povećalo vrijednost, što je vrlo blizu Kotora i Kotorskog zaliva, sa kojima je oduvijek bilo u vezi, a još je zbog toga preko njega bio najzgodniji izlaz na more i za veliki dio ostale Crne Gore, pa čak i Brda.
U Njeguškom polju i po njegovim stranama su naselja: na krajnjem istoku Dugi Do, do njega u južnom dijelu polja Herakovići (Erakovići) i Kopito, u zapadnom dijelu polja Vrba a u sjevernom dijelu Rajićevići
Robert Kranjec
Robert Kranjec nekadašnji je slovenski skijaš-skakač.
Karijera
U Svjetskom kupu takmičio se od 1998 do 2019. Kao član slovenskog tima, osvojio je bronzanu medalju u ekipnim skokovima na ZOI 2002. u Salt Lake Cityju. Iako je na malim i velikim skakaonicama često postizao prosječne rezultate, Kranjec je jedan od najboljih letača u historiji – šest od sedam pobjeda u karijeri ostvario je na letaonicama, a 207 puta letio je preko 200 m, daleko najviše u historiji. Dana 25. februara 2012. osvojio je svjetsko prvenstvo u letovima koje je održano u norveškom Vikersundu i tako postao treći Slovenac s titulom svjetskog prvaka u ski-skokovima, a prvi Slovenac s titulom svjetskog prvaka u letovima, postavivši usput i tadašnji novi nacionalni rekord (244 m).
Prvu pobjedu u Svjetskom kupu ostvario je 2005. u Kuusamu. Sljedećih godina doživio je pad forme i nije mogao postići bilo kakav bolji rezultat, osim u letovima. Godine 2010. ostvario je svoju drugu pobjedu u Tauplitzu. Nakon još dva uspješna nastupa u letovima u Tauplitzu i Oberstdorfu (na svakom je bio drugoplasirani), osvojio je Svjetski kup u ski-letovima za sezonu 2009/10.
Dana 16. marta 2012. postao je prvi Slovenac koji je pobijedio na Planici nakon Primoža Ulage 1988. Ova sezona (2011/12) bila mu je i najuspješnija u karijeri. Osim medalja na Svjetskom prvenstvu u letovima, još se dvaput penjao na najvišu stepenicu pobjedničkog postolja u Svjetskom kupu, što mu je pomoglo da drugi put u karijeri osvoji Svjetski kup u letovima.
U sezoni 2014/15. i prvom dijelu sezone 2015/16. doživio je još jedan veliki pad forme i zapao u krizu rezultata. Ipak, krajem ove druge, na letačkim takmičenjima u Vikersundu i Planici, ponovo se vratio u vrh, ostvarivši čak i dvije pobjede i završivši na solidnom 13. mjestu u ukupnom poretku te na drugom mjestu u ukupnom poretku letača iza Petera Prevca.
Pred početak sljedeće sezone pretrpio je težu povredu, zbog koje je morao propustiti cijelu sezonu.
Postolja
– održana samo jedna serija zbog jakog vjetra / lošeg vremena
Palantiri
Palantiri su imaginarne magijske sprave iz trilogije Gospodar prstenova. Palantiri su u stvari bili kugle, stvorene od nekog providnog materijala. Bilo ih je sedam. Omogućavali su da njihovi vlasnici vide dijelove prošlosti, sadašnjosti i budućnosi Srednje Zemlje, kao i da se vlasnici sporazumijevaju mislima. Vjeruje se da je Palantire izradio Feanor, gospodar Noldorskih Vilenjaka. Bio je jako ponosan na njih i ponio ih je u Srednju zemlju kada je gonio Melkora zbog krađe Silamrila. Nakon Rata Bijesnih, raspada Belerijanda i Melkorovog kraja, Vilenjaci su ponijeli Palantire u Tol Eseju, Ostrvo u Neumirućim Zemljama. Kasnije su ih poklonili Dunedainima Numenora. Palantire su nakon potonuća Numenora, spasli i odnijeli u Srednju Zemlju, Elendil, Izildur i Anarion. Palantire su podijelili među sobom Elendilova kraljevstva Arnor i Gondor. Palantiri Arnora bili su smješteni u Amon Sulu i par drugih mjesta, dok su Palantiri Gondora bili u Minas Tiritu, Ozgilijatu, Minas Itilu i Izengardu. Do Trećeg Doba Sunca većina Palantira je nestala: vrhovni Plalantir Ozgilijata je izgubljen u građanskom ratu, Palantiri Arnora su potonuli sa njegovim posljednjim kraljem, Palantir Minas Tirita pripadao je Lordu Denetoru, Palantira Minas Itila dočepao se Sauron, a Palantir Izengarda je koristio izdajnik Saruman. Palantiri su bili opasni. Sauron je od Sarumana napravio svog slugu, zarobivši mu volju Palantirom Minas Itila, a Lordu Denotoru je pomračio um i i Lord Denetor se za vrijeme Rata za prsten spalio. Otada, ko god bi pogledao u Palantir Minas Tirita, vidio bi Lorda Denetora kako vrišti u plamenovima. Nakon pada Saurona i Sarumana, novi kralj Gondora, Aragorn, koristio je Plantir Izengarda da gleda prijatelje u dalekim zemljama.
Tetovo (Zenica)
Tetovo, prigradsko naselje u Zenici, koje se nalazi u blizini nekadašnje Željezare Zenica (danas ArcelorMittal).
Palantiri
Gegenstände in Tolkiens Welt Lista artefaktów Śródziemia
Štorje
mini|280px|Štorje, rimokatolička crkva "Sv. Janez Krstnik" Štorje su naseljeno mjesto u sastavu općine Sežana, regija Obalno-kraška, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Štorje su imale 325 stanovnika.
Kama Sywor Kamanda
Kama Sywor Kamanda je književnik porijeklom iz Konga, gdje mu je porodica stigla nakon progonstva iz Egipta. Istovremeno pripovijedač, pjesnik i romanopisac, Kamanda je autor značajnog broja djela i priznat u cijelom svijetu. Od pojave, 1967. godine, njegove prve knjige, "Pripovijetke u noćnim bdijenjima", napisao je i objavio veliki broj djela, gdje  spada i hiljadu napisanih pjesama, kao i različite zbirke, u kojima je sakupljeno na stotine pripovjetki. Autor je i nekoliko romana.
Pripovijedač, Kamanda se ističe posebno pripovijetkama koje su istovremeno inspirisane njegovim vlastitim iskustvom, njegovom maštom, i tradicijom i zbiljom crnog kontinenta. Ove bajkovite priče odišu kulturom i civilizacijom cijelog afričkog podneblja.
Pjesnik Kamanda je znao da udahne novinu, kao i grandioznost savremenoj poeziji, zahvaljujući bogatstvu svog jezika kao i suverenim vladanjem metaforama. Kritika i pjesnici, među kojima se nalaze oni najveći ovoga doba, kao što su Mario Luzi i Leopold Sedar Senghor, podvukli su snagu njegovih stihova i bogatstvo njegove imaginacije.
Romanopisac, Kamanda nikad nije prestao da nosi u sebi svoju Afriku i svoje snove. Njegova djela otkrivaju stvarni otpor prema totalitarnim vlastima, ali i saučesnistvo sa ljudima i ženama koji se bore u tišini za poštivanje svojih prava, ili, pak, za gole živote i živote svoje djece. Angažirani pisac, Kamanda se odavno smatra dušom izgubljenom između snova i iluzije, radosti i patnje afričkog svijeta.
Pjesnik historije afričkog tla i uspomene na njeg "Egipat je jedan od najvažnijih izvora mog nadahnuća, jer je to zemlja mojih predaka, ali i zemlja koja je čovječanstvu podarila prvu, i jednu od najsvjetlijih civilizacija. Potom dolazi Demokratska republika Kongo, zemlja u kojoj sam rođen, a koja prolazi teške trenutke,  tragične i pune srušenih snova, čiji je uzrok ljudska ludost. Patnja naroda predstavlja za mene razlog zbog kog i pišem poeziju. Ja se priključujem borbi svih onih koji se opiru fatalizmu i uzurpatorima, s nadom u jedan bolji svijet." - Kama Sywor Kamanda.
Biografija
Kamanda, Kama Sywor, pjesnik, pisac, pripovijedač i dramaturg; rođen u Luebu, u Kongu-Kinšasa, 11. novembra 1952. godine. Nakon humanističkih studija, studirao je u Evropi i u Africi žurnalistiku, političke nauke i pravo. Danas je gostujući predavač na različitim svjetskim univerzitetima i autor kritika iz oblasti kulture i politike.
NGC 6312
NGC 6312 (također poznat kao MCG 7-35-40 i PGC 59751) je kompaktna galaksija koja je udaljena oko 482 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 0,70 (98 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (98 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 25. jula 1879. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Grob kneza Petra Nikolića
Knez Petar Nikolić sin je kneza Vladislava i majke Stanislave iz humske vlasteoske porodice Nikolići. Njegov grob nalazi se u nekropoli knezova Nikolića u Vranjevom Selu kod Neuma. Unutrašnjost groba sadrži skelet dužine 175 cm, ali bez pratećih grobnih nalaza ili sadržaja.
Nad grobom se nalazi stećak u obliku sanduka sa natpisom i heraldičkom predstavom. Tekst ćirilskog natpisa glasi: A SE LEŽI KNEZ' PET'R' KNEZ' VLADISLAVA SIN'. Svojim paleografskim osobinama natpis se smješta u 14. i 15. vijek. Ispod natpisa je kompozicija heraldičkih motiva (štitova, orlova i zastava). Centralno mjesto u heraldičkoj kompoziciji je štit sa predstavom heraldičkog orla, a ustvari to je grb humske vlasteoske porodice Nikolići.
Mokraćni sistem
mini|desno|250px|Mokraćni sistem čovjeka Mokraćni, urinarni ili eksrecijski sistem (lat. systema urinarium) čine: bubrezi, mokraćovodi, mokraćna bešika i mokraćna cijev.
U tijelo svih živih bića, uključujući i čovjeka, stalno se unose razne tvari koje su potrebne za njegovu izgradnju ili služe kao izvor energije.Prilikom promjene tih tvari, tj. u procesima metabolizma, u tijelu nastaju i štetni proizvodi, koji se moraju što prije izdvojiti i izbaciti iz organizma. Postoji više puteva za izdvajanje štetnih tvari, a glavni su:
Najveća količina štetnih tvari izdvaja se preko bubrega. Prestanak rada bubrega doveo bi do smrtonosnog trovanja krvi.
Ovi organi učestvuju u regulaciji zapremine i sastava tjelesnih tečnosti. Podsredstvom mokraćnog sistema iz krvne plazme se eliminišu sve štetne materije (krajnji produkti metabolizma, toksini i sl.) kao i višak vode i elektrolita, i pri tome nastaje mokraća.
Razvoj ovih organa je u tijesnoj vezi sa razvojem polnih organa. Kod osoba muškog pola oni ostaju sjedinjeni na nivou mokraćne cijevi (tokom ejakulacije kroz nju prolazi sperma), a kod žena dolazi do potpunog odvajanja mokraćnih i polnih puteva.
Centralni organ mokraćnog sistema je bubreg, u kojem se i dešava stvaranje mokraće kroz procese glomerulske filtracije i tubulske sekrecije i reapsorpcije. Obavljajući ovu primarnu ulogu, bubrezi vrše i druge funkcije bitne za funkcionisanje organizma. Ovako stvorena mokraća se kroz desni i lijevi mokraćovod transportuje do mokraćne bešike. To je neparni organ koji služi kao privremeni rezervoar urina i iz nje se mokraća odvodi u vanjsku sredinu putem mokraćne cijevi.
Bubrezi
Bubrezi su unutrašnji organi, dužine oko 10 cm a široki su oko 5 cm. Na poprečnom presjeku bubrega uočavaju se dva sloja: spoljašnji – tamniji i tanji, zrnastog izgleda – bubrežna kora, i unutrašnji – svjetliji i deblji – bubrežna srž.
Bubrežna srž se prema unutrašnjosti bubrega izbočuje u 10 do 12 bubrežnih piramida koje ulaze u središnju šupljinu bubrega, u bubrežnu zdjelicu (karlicu). U bubrežnoj kori se nalazi veliki broj kuglastih bubrežnih tjelašaca (glomerula). Svako tjelašce sastoji se od čahurice u koju ulazi tanka arterija koja se u njoj grana u splet paralelnih kapilara. Kroz tanke zidove kapilara prelazi iz krvi u tjelašce dio vode sa rastvorenim tvarima, među kojima se nalaze štetni sastojci koje treba iz tijela odstraniti, ali tu su također i neke korisne supstance. Ta tečnost nazlva se primarna mokraća. Iz svakog tjelašca izlazi bubrežni kanalić kojim se odvodi primarna mokraća. Bubrežni kanalić ne ide pravo prema sredini bubrega, nego pravi više zavoja, obavijen je spletom kaplara koji imaju značajnu ulogu u nastajanju mokraće. Prilikom prolaska primarne mokraće kroz kanalić, dio vode i sav šećer ponovo se vraćaju u krv.
Preostala tekućina sa štetnim tvarima je mokraća ili urin. Mnogo ovakvih kanalića spaja se u veće, koji se izlivaju u bubrežnu zdjelicu. Iz zdjelice se mokraća preko mokraćovoda stalno odvodi u mokraćnu bešiku ili mjehur. Mokraćni mjehur je građen od glatkih mišića, pa je elastičan, tj. može da se steže i rasteže. Od mjehura polazi izvodna cijev kojom se mokraća izbacuje napolje. Pražnjenje se odvija pod kontrolom naše volje. U toku jednog dana izluči se 1-1,5 L mokraće.
Sastav mokraće
Mokraća zdravog čovjeka, osim vode, sadrži mokraćnu kiselinu, mokraćevinu (karbamid), mirisne i bojene tvari, mineralne soli. Ako urin sadrži eritrocite, glukozu, leukocite, bjelančevine ili veći broj bakterija, to ukazuje da se u organizmu dešavaju neki procesi koji nisu normalni. Zbog toga se danas često obavlja pregled mokraće. Već po izgledu mokraće može se prosuditi o zdravstvenom stanju. Mokraća zdravog čovjeka je svijetla i bistra, a ako je zamućena, treba se obratiti ljekaru, da bi se utvrdilo zdravstveno stanje bubrega.
Njega i bolesti mokraćnih organa
Svako opterećenje bubrega suvišnlm količinama tečnosti je štetno. Na bubrege naročito štetno djeluju alkohol, nikotin i razne droge. Pretjerano uzimanje alkohola dovodi do promjena u bubrežnom tkivu, a oštećeni bubrezi nisu u stanju za normalno obavljanje svojih funkcija. Prestankom rada bubrega u fkrvi se nakupljaju štetne tvari, što uzrokuje smrt organizma. Štetna su i pretjerano začinjena jela.
Oštećenje bubrega često nastaje kao posljedica taloženja bubrežnog kamena koji može biti različitog sastava (soli). Sitniji kamenčići mogu da začepe mokraćovod, što dovodi do poremećaja rada bubrega i do njihovog oštećenja. Bubrežni kamen koji se zadrži u bubregu "raste", vrši pritisak na bubrežno tkivo i oštećuje ga. Prilikom pojave bubrežnog kamena česti su napadi sa jakim bolovima.
Gojko Kraljević
Gojko Kraljević (1927-1986), bosanskohercegovački filolog i numizmatičar, muzejski savjetnik Zemaljskog muzeja Bosne i Hercegovine.
Biografija
Gojko Kraljević je rođen 20. oktobra 1927. u Uzarićima kod Lištice (danas Široki Brijeg). Tu je završio osnovnu školu, a u Lištici franjevačku gimnaziju. Višu pedagošku školu završio je u Sarajevu 1950, a Filozofski fakultet – klasičnu filologiju, u Beogradu 1961.
Gojko Kraljević bio je učitelj, prosvjetni radnik i profesor širom Bosne i Hercegovine. Na službu u Zemaljski muzej došao je 1965. Bio je referent za epigrafiku i numizmatiku. Svoje naučne radove objavljivao je u Glasniku Zemaljskog muzeja, Tribuniji, Hercegovini, Živoj antici i Arheološkom vestniku. Najveći doprinos Gojka Kraljevića je u oblasti antičke i srednjovjekovne numizmatike.
Mokraćni sistem
Njega i bolesti mokraćnih organa
Nefritis je zapaljenje bubrega. Može nastati kao posljedica infekcijskih bolesti ili usljed trovanja mnogim tvarima. Bolesnik osjeća bolove u predjelu bubrega, ima povišen krvni pritisak, mokraća mu je zamućena. Razvoj oboljenja može oštetiti bubreg u tolikoj mjeri da prestane vršiti svoju funkciju. Danas se krv takvih bolesnika prečišćava pomoću vještačkog bubrega (hemodijaliza). Bolesni bubrezi se presađivanjem mogu zamijeniti zdravim, putem transplantacije bubrega odgovarajućeg davaoca.
Ribići, ostave bosanskog novca
Ribići su selo koje se nalazi kod Konjica, između Konjica i Jablanice. U srednjem vijeku Ribići su bili općina, manja teritorijalno politička jedinica. Naselje je imalo svoje manje utvrđenje. Ribići su značajni zbog dvije ostave srednjovjekovnog bosanskog novca koji su pronađeni u blizini naselja.
Na primjeru Ribića narodne priče o nalaženju ćupova sa blagom dolaze u potpunosti do izražaja. Na jedan kilometar od utvrđenja 1904. je pronađen zemljani vrč sa 1422 komada srebrnog novca bosanskih vladara Tvrtka II Tvrtkovića i Stjepana Tomaša. Od toga je 1266 primjeraka smješteno u Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine u Sarajevu. Na 100-200 metara bliže utvrđenju 1983. pronađen je manji zemljani lonac pun srebrenjaka istih bosanskih vladara, a 1368 primjeraka je smješteno u isti muzej. U oba slučaja nalazači su oklijevali u prijavi svojih nalaza, dijelili nalaze prijateljima i rodbini, nešto i prodavali i tek uz odgovarajuću nadoknadu ponuduli su nađene srebrenjake Zemaljskom muzeju. U ostavama su bili groševi, dinari i poludinari. Na aversima su kraljev naslov i lični grb, rjeđe grb države, a na reversu lik zaštitnika Bosne svetog Grgura Nazijanskog.
Parodija
Parodija je djelo napravljeno da izrugava, komentariše ili ismijava originalno djelo, temu djela, autora ili neki drugi cilj, humorističnom, satirističnom ili ironičkom imitacijom.
Historija
Još od antičkih vremena pisci su često parodirali djela drugih pisaca da bi im se narugali ili s njima našalili. I to su obično činili s djelima koja su kod šire čitalačke publike stekla veću popularnost, jer da bi parodija imala efekta, njen čitatelj mora prepoznati djela koja ona ismijava.
IC 1746
IC 1746 (također poznat kao MCG 1-5-43, PGC 7076 i UGC 1371) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 239 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,40 (97 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (35 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 21. decembra 1897. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Anus
thumb|upright= 1.8|Anatomija anusa Anus ili čmar (iz latinskog ānus "prsten, anus"), jest posljednji dio probavnog trakta, i konačni otvor rektuma.
Uloga anusa
Kada je rektum pun, povećanje pritiska tjera na širenje analne cijevi kako bi izmet dospio u cijev. Rektum se smanjuje a izmet putuju analnom cijevi do anusa valovito pomoću peristaltike, to se zove peristaltika crijeva.
Bašajkovac
mini|desno|300px|Pogled na Bašajkovac iznad Livna Bašajkovac je brdo kraškog sastava sjevernoistočno od grada Livna, u jugozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine. U podnožju izvire kraška rijeka Bistrica. Na njegovim padinama se nalaze ostaci starih rimskih utvrda, kao i Gornji grad, koji svoje porijeklo vuče iz doba bosanskih srednjovjekovnih vladara, kada se zvao Bistrički grad. U sklopu fortifikacijskog zida nalazi se jedna od rijetkih očuvanih kula gradskog zida, popularna Veis ili Vujadinova kula.
NGC 169
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Petar II Petrović Njegoš
Petar II Petrović Njegoš (13. novembar 1813. - 31. oktobar 1851.), poznatiji kao Njegoš, je bio crnogorski vladar, vladika, pjesnik i filozof čiji se radovi smatraju jednim od najvažnijih u crnogorskoj književnosti.
Rođen je u selu Njeguši, blizu tadašnjeg crnogorskog glavnog grada Cetinja. Školovao se u nekoliko crnogorskih manastira i postao duhovni i politički lider u zemlji nakon smrti svog strica Petra I. Nakon eliminacije svih ljudi koji su bili protiv njegove vladavine, koncentrirao se na ujedinjenje svih plemena u Crnoj Gori i uspostavljanje centralizirane države. Uveo je sistem oporezivanja, formirao lične čuvare i implementirao niz novih zakona koji su zamijenili zakone njegovih prethodnika. Njegova politika oporezivanja se pokazala izuzetno nepopularnom od strane crnogorskih plemena i bila je uzrok nekoliko pobuna tokom njegovog života. Njegoševa vladavina je definirana stalnom političkom i vojnom borbom sa Osmanlijskim carstvom i njegovim pokušajima da proširi teritoriju Crne Gore dok ne dobije bezuslovno priznanje od Visoke porte. Kao zagovornik ujedinjenja i oslobađanja srpskog naroda, bio je spreman da se ujedini sa Srbijom i da postane vjerski vođa svih srba (današnji patrijarh Srpske pravoslavne crkve). Iako se ujedinjenje dviju zemalja nije desilo za vrijeme njegovog života, Njegoš je postavio neke od temelja jugoslavenstva i uveo moderne političke koncepte u Crnu Goru.
Poštovan kao pjesnik i filozof, Njegoš je dobro poznat po svom epu "Gorski vijenac", koji se smatra remek djelom crnogorske, srpske i jugoslavenske književnosti. Njegoš je ostao utjecajan u Crnoj Gori i susjednim zemljama, a njegovi radovi su utjecali na veliki broj različitih grupa, uključujući srpske, crnogorske i jugoslavenske nacionaliste, kao i monarhiste i komuniste.
Rani život i porijeklo
mini|lijevo|200px|Vladika Petar II Petrović, u [[Beču u ljeto 1851, talbotipija (kalotipija), Anastas Jovanović, Muzej grada Beograda. Ovo je jedina poznata fotografija Njegoša.]] Petar II Petrović Njegoš se rodio kao Radivoje "Rade" Petrović 13. novembra 1813. godine u planinskom selu Njeguši, u blizini Cetinja. Njegov otac, Tomislav "Tomo" Petrović, je bio član plemena Petrović iz Katunske nahije. Njegova majka, Ivana Proroković, rodom iz sela Mali Zalaz bila je kćerka kapetana Laze Prorokovića. mini|deano|250px|Gorski vijenac, vladike Petra II Petrovića Njegoša, štampan u [[Beču 1847. godine, Njegošev muzej - Biljarda. Iste godine izlaze Pesme Branka Radičevića, rasprava o jeziku Rat za srpski jezik i pravopis Đure Daničića i prijevod Novog Zavjeta Vuka Stefanovića Kadadžića. Sva ova četiri dela pisana su narodnim jezikom i, sem "Gorskog vijenca", štampana novim pravopisom.]] Nema pouzdanih informacija o njenom datumu rođenja, ali se vjeruje da je bila oko deset godina mlađa od svog muža. Tomo i Ivana su imali petero djece; sinovi Petar, Rade i Jovan i kćerke Marija i Stana. Marija je bila udata za crnogorskog poglavicu Andriju Perovića, serdara Cuce, a Stana je bila udata za Filipa Đuraškovića, serdara Crnojevića rijeke.
NGC 4898-1
NGC 4898-1 (također poznat kao MCG 5-31-82 i PGC 44736) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 317 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 0,60 (55 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (37 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Evropsko prvenstvo u nogometu 2008.
mini|desno|260px|Rezultati reprezentacija učesnica EP 2008. Evropsko prvenstvo u nogometu 2008. je bilo 13. po redu Evropsko prvenstvo u nogometu koje se održalo u Austriji i Švicarskoj. Finalni turnir se odigrao između 7. i 29. juna na kojem je učestvovalo 16 reprezentacije. Turnir se odigrao na osam različitih stadiona u isto toliko gradova. Španija je u finalnoj utakmici bila uspješnija od Njemačkke rezultatom 1-0 te drugi put u svojoj historiji osvojila šampionsku titulu. Gol u finalu je postigao Fernando Torres u 33. minuti utakmice. Utakmica je odigrana pred 51.428 gledalaca na stadionu Ernst Happel u Beču. Glavni sudija utakmice bio je Roberto Rosetti.
Novi pehar
Nova verzija Pehara Henri Delaunay, koju je dizajnirao Asprey London, skoro je jednaka originalnoj verziji koju je dizajnirao Arthus-Bertrand. Među promjenama značajan je stalak koji je sada veći kako bi pehar bio stabilniji i to da su imena prijašnjih pobjednika urezana sa stražnje strane pehara. Pehar je napravljen od srebra i ima masu od 8 kg, a visok je 60 cm.
Strijelci
4 pogotka
3 pogotka
2 pogotka
Žuti kartoni
16 žutih kartona
10 žutih kartona
9 žutih kartona
8 žutih kartona
5 žutih kartona
3 žuta kartona
Crveni kartoni
1 crveni karton
Maskote
Dvije službene maskote, izabrane su nakon glasovanja u Austriji i Švicarskoj. Biralo se između imena:
Dobivši 36,3% glasova, izabrani su Trix i Flix.
Službena pjesma
Oficijalna pjesma prvenstva je "Can You Hear Me" koju izvodi Enrique Iglesias, a otpjevat će je na ceremoniji zatvaranja prvenstva u Beču 29. juna na Ernst Happel Stadionu. Pored ove službene pjesme snimljene su i austrijske i švicarske verzije. Švicarska službena pjesma se zove se "Bring en hei", a izvodi je Baschi. , dok austrijsku veziju pod nazivom "Fieber" (Groznica) izvodi Christina Stürmer.
Lopta
Službena lopta Evropskog prvenstva 2008. je: "Europass" Adidas.
Slogan
Slogan je izabran 24. januara 2007. i glasi: Očekuj emocije (eng. Expect Emotions, njem. Erlebe Emotionen).
Izvršni šef UEFA-e Lars-Christer Olsson izjavio je: "Slogan opisuje srž onoga što Evropsko prvenstvo 2008. ima za ponuditi: sve vrste emocija - radost, razočaranje, olakšanje ili visoke tenzije - sve do posljednjeg zvižduka."
Messier 84
Osobine
Nalazi se na udaljenosti od 60 ± 3 miliona svjetlosnih godina. Njene prividne dimenzije od 6.5' x 5.6' odgovaraju stvarnim dimenzijama od 113,500 x 98,000 svjetlosnih godina. M84 se nalazi u samom centru skupa Virgo. U njenoj neposrednoj blizini nalaze se još dvije divovske galaksije, M86 i M87. M84 je ujedno i početak niza galaksija poznatog pod imenom Markarjanov lanac.
Istraživanja u radio spektru i teleskopom Hubble otkrivena su dva mala mlaza materijala. Uzrok tih mlazova materijala je vjerovatno supermasivna crna rupa u centru galaksije. Masa crne rupe je oko 1.5 mase Sunca. Ta ogromna masa je koncentrisana u prostoru manjem od 26 svjetlosnih godina u prečniku.
Amaterska posmatranja
U 200 mm teleskopu, M84 je sjajna eliptična mrlja sa sjajnim središtem. Nikakvi detalji se ne mogu vidjeti na njenoj površini. Galaksija se lako uočava zbog prividne sjaja od + 10.1 magnituda.
Vanjski linkovi
Skica M84
NGC 7820
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bašci (Trnovo, FBiH)
Bašci su naseljeno mjesto u općini Trnovo, Bosna i Hercegovina.
Hajrudin Barbarosa
Hajrudin Barbarosa (arap. Khayr ad-Din Barbarus خالد بن الوليد‎; 1478. Mitilena - 4. juli 1546. Istanbul) je bio admiral flote Osmanlijskog carstva. Kao rezultat zasluga promovisan je napoložaj paše i kapudan paše. Pobjedama pomorskih snaga kojima je zapovjedao osigurao je Osmanlijskom carstvu dominaciju nad Sredozemnim morem polovinom 16. vijeka, od bitke kod Preveze 1538. godine do bitke kod Lepantaa 1571. godine.
Postao je poznat po italijanskom nadimku Barbarossa odnosno Riđobradi na bosanskom, ime koje je naslijedio od svog starijeg brata Oruka Barbarose nakon što je 1518. godine poginuo u ratu sa Špancima u Alžiru. Oruk (turski: Oruç) je bio poznat i kao "Baba Oruç", a što je zvučalo kao Barbarossa a s obzirom da je imao i bradu riđe boje taj nadimak mu je u Evropi i ostao.
NGC 1889
NGC 1889 (također poznat kao Arp 123, MCG -2-14-14 i PGC 17196) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 114 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zec. Najveći prečnik je 0,60 (20 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (13 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Bindon Blood Stoney 29. oktobra 1851. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 3380
NGC 3380 (također poznat kao IRAS 10454+2851, MCG 5-26-12, PGC 32287 i UGC 5906) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 74 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Mali lav. Najveći prečnik je 1,60 (34 hiljade sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (30 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 11. aprila 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Časlav Klonimirović
Časlav Klonimirović (grčki: Τσασλάβος; srpski: Часлав Клонимировић; 890. - 960.) bio je knez Srbije od 927. do 960. godine. Kao jedan od najpoznatijih srpskih vladara iz dinastije Vlastimirović, uspio je da uz pomoć Bizantijskog carstva obnovi i ojača srpsku državu koje je opustošilo Prvo Bugarsko carstvo. Podaci o njegovom životu poznati su na osnovu djela bizantijskog cara Konstantina Porfirogeneta i Ljetopisa popa Dukljanina, za koje se smatra da posjeduju veliku autentičnost.
Rani život
Časlav Klonimirović je rođen 890. godine u tadašnjoj bugarskoj prijestolnici Pliski kao dijete srpskog kneza Klonimira Strojimirovića i nepoznate bugarske plemkinje.
Časlav se nalazio u bugarskom ropstvu. Poslije smrti bugarskog cara Simeona Časlav se oslobodio ropstva. Uz pomoć Bizanta obnovio je rašku državu 927. U njegovo doba Raška je obuhvatala Travuniju, Bosnu, Soli i Duklju. Podaci Konstantina Porfirogeneta u djelu DAI o Bosni govore upravo o tom vremenu. Oko 960. Časlav je poginuo u sukobu sa Ugrima (Mađarima).
RAM
RAM, skraćeno od (memorija nasumičnog pristupa) jedan je od oblika pohranjivanja računarskih podataka čijem sadržaju se može pristupiti po bilo kom redoslijedu. Ovakav način pristupa razlikuje se od sekvencijalnog načina koji se koristi kod uređaja kao što su magnetna traka, diskovi i cilindri, gdje je, zbog prirode mehaničkog kretanja takvih medija za pohranu podataka, računar primoran da pristupa podacima prema strogo određenom redoslijedu.
RAM se u računarima upotrebljava prvenstveno za primarnu pohranu podataka koji se aktivno koriste i neprestano se mijenjaju. Međutim, postoje i neke vrste RAM uređaja koji se koriste za trajnu pohranu podataka.
Pregled
U računarima RAM je zadužen za držanje podataka i programskog koda tokom njegovog izvršavanja. Karakteristika RAM-a jest da se različitim memorijskim mjestima gotovo uvijek pristupa jednakom brzinom. Kod nekih drugih tehnologija postoje određeni zastoji pri propuštanju pojedinih bitova ili bajtova.
Prvi sistemi zasnovani na vakuumskim cijevima ponašali su se kao moderni RAM iako je bilo mnogo grešaka u radu. Jezgrene memorije, sačinjene od žica omotanih oko malih feromagnetnih jezgri, imale su gotovo jednako vrijeme pristupa. Osnovna zamisao koja se nalazi iza cijevnih i jezgrenih memorija još se primjenjuje kod savremenih RAM-ova izgrađenih od integralnih kola.
Neka alternativna rješenja za pohranu podataka nisu imala jednako vrijeme pristupa, pa smo tako imali cijevi ispunjene živom koje su držale nizove bitova uz pomoć zvučnih talasa, zatim cilindrične memorije koje su bile slične današnjim tvrdim diskovima i njihovoj metodi pohrane podataka uz pomoć namagnetisanih čestica složenih u neprekidne kružne trake.
Mnoge vrste RAM-a znaju biti nestabilne, u smislu da gube svoje podatke kada je računar isključen. Uobičajen način smještanja podataka u RAM jest ili u obliku naboja kondenzatora (dinamički RAM) ili stanju flip-flopa (statički RAM).
U razvoju su različite vrste "stabilnih" RAM-ova koje mogu zadržati svoje podatke i kada im je prekinuto napajanje. Tehnologije koje se pri tome implementiraju su, među ostalim, karbonske / ugljične nanocijevi i efekt magnetskog tunela.
Zanimljivo je i dijeljenje RAM-a na particije, kao što se obično dijele tvrdi diskovi, samo što u je slučaju RAM-a, particija kreirana na njemu mnogo brža od one na tvrdom disku. Često se naziva i ramdisk.
Shadow RAM
Shadow RAM je dio RAM-a u koji je kopiran sadržaj ROM-a radi bržeg rada, pošto ROM radi sporije nego RAM. Izvorni ROM se isključuje a dio RAM-a se rezerviše te se u njega ne može zapisivati. Ovaj postupak se naziva shadowing (engl. shadow - sjena).
Carigradski drum
mini|desno|250px|Područje Balkana u 6. vijeku sa vidljivim putevima tog vremena Carigradski drum je najvažnija saobraćajnica Balkanskog poluostrva. Taj put su trasirali Rimljani, a spajao je Singidunum (Beograd) sa Carigradom (Istanbul). Rimljani su ga nazvali Via militaris (Vojnički put).
Ovo je putna komunikacija kojom su se odvijale skoro sve seobe preko balkanskog poluostrva. Tuda su prodirali Goti, Avari i Slaveni. U isto vrijeme to je bio glavni put za Bizant i kojm su branjene granice Bizantskog carstva. Većina puteva iz Bosne je imala svoje putne krakove koji su se nadovezivali na Carigradski drum. Ovaj put je bio od strateškog interesa i u osmansko doba. Poslije mira u Hadrianopolju 1828. Carigradski drum se smatrao neutralnim zemljištem, dostupnim svim prolaznicima.
Čimburijada
Čimburijada je simbolična proslava povodom prvog dana proljeća. Karakteristična je za područje grada Zenice.
Opis
Svakog 21. marta u cik zore hiljade Zeničana se okuplja na Kamberovića polju (rekreativni kompleks uz obalu rijeke Bosne) da proslavi prvi dan proljeća. Proslava počinje pripremanjem tradicionalnog doručka na otvorenom – «Čimbura» (jelo od mućenih jaja). Mnogi Zeničani čak postave svoje šatore noć prije, kako bi tamo bili «na vrijeme» kada sunce izlazi. Oni najhrabriji na taj dan otvaraju sezonu kupanja u rijeci Bosni. Ostatak dana podsjeća na ogromnu roštilj zabavu za cijeli grad, koja traje do kasno u noć. 21. marta također počinje i jednomjesečni kulturni festival "Zeničko proljeće".
Historija
Tačno se ne zna koliko dugo se već proslavlja prvi dan proljeća, ali se zna da i najstariji Zeničani (a neki od njih imaju više od 100 godina) kažu da učestvuju na čimburijadi otkako znaju za sebe. Historičari pretpostavljaju da ovaj događaj ima korijene još u Ilirskom dobu, jer je poznato da su oni slavili smjene godišnjih doba. Događaj je veoma popularan među Zeničanima, tako da oni koji više ne žive ovdje obično dolaze na ovaj festival (čak i iz inostranstva).
Jaje kao simbol rađanja novog života se peče u velikim posudama - na stotine komada u jednoj posudi. Na taj način Zeničani pozdravljaju proljeće, radjanje novog života, oživljavanje prirode.
Vladislav Kotromanić
Vladislav Kotromanić (1295. (?) - 1354) bio je srednjovjekovni bosanski plemić.
Bio je sin Stjepana I Kotromanića i Jelisavete Nemanjić, kćerke srpskog kralja Dragutina i ugarske princeze Katarine. Vlast je neslužbeno dijelio sa starijim bratom koji je nakon smrti njihovog oca postao ban Stjepan II Kotromanić. Njihova vladavina dovela je do najveće teritorijalne ekspanzije Bosne.
Bio je oženjen Jelenom Šubić Bribirskom iz hrvatske plemićke porodice Šubića. S njom je imao jedno poznato dijete, a to je Tvrtko I Kotromanić. Vjenčanje Vladislava i Jelene je opet zbližilo moćne porodice Kotromanića i Šubića, a obavio ga je trogirski biskup Lampridi. Kako su Vladislav i Jelena bili u drugom i trećem koljenu srodstva, bio je potreban otpust od pape kako bi brak bio valjan u očima Rimokatoličke crkve. Za taj otpust se niko nije pobrinuo, iako je papa ranije dao otpust za brak Vladislavova brata i ortenburške grofice na zahtjev bana Mladena II Šubića, što je Vladislavov brak s Jelenom činilo neispravnim prema kanonskom zakonu. Kao i većina Kotromanića, Vladislav nije bio vjeran svojoj supruzi, te je dobio vanbračnog sina, budućeg kralja Sjepana Dabišu, nakon što je njegova supruga rodila sina Tvrtka.
Zbog pogoršanog zdravlja, Vladislav se 1353. godine odrekao nasljednih prava u korist svoga petnaestogodišnjeg sina Tvrtka, koji je naslijedio Vladislavova brata Stjepana kao ban, a kasnije se okrunio za prvog bosanskog kralja. Vladislav je umro u prvim godinama sinove vladavine.
Brist
Brist je naseljeno mjesto u sastavu općine Gradac, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.
Geografski položaj
Brist se nalazi na jugu Makarskog primorja, na Jadranskoj magistrali, između Makarske i Ploča. Smješten je u podnožju planine Biokovo. Cijelom dužinom mjesta proteže se plaža, a uz plažu i više kilometara dugo šetalište do susjednih mjesta Podaca i Gradac.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Ploče.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Brist je imao 351 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Brist je imalo 374 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Laka
Elvir Laković (*Goražde, 15. mart 1969), poznatiji kao Laka, bosanskohercegovački je rock pjevač i kantautor.
Pohađao je muzičku školu gdje je učio gitaru, ali mu se nisu sviđale školske metode učenja i pogledi ka muzici, pa je naknadno napustio školu. Također je dvije godine studirao Zdravstveni fakultet u Nišu, Srbija, ali ga nije završio. Tokom rata u Bosni i Hercegovini, bio je mobilisan u Armiji Bosne i Hercegovine. Nakon rata, radio je za razne međunarodne organizacije šest godina. Njegovi roditelji žive u Goraždu; njegov otac je advokat, a njegova majka radi za telekomunikacijsku kompaniju.
Godine 2004, Laka je otišao u New York City, gdje je pokušao osnovati bend, ali se vratio u Bosnu bez uspjeha i pomalo razočaran nakon 2,5 godine. Ipak, tada je izdao svoj prvi solo album Zec u 2007. godini.
Godine 2003, njegova pjesma "Ja sam mor'o" osvojila je bh. muzičku nagradu "Davorin" za najbolju rock izvedbu godine. Album Zec je također bio izdat u Hrvatskoj u izdavačkoj kući Menart.
Laka i njegova 14 godina mlađa sestra Mirela predstavljali su Bosnu i Hercegovinu na Eurosongu 2008. sa izvedbom "Pokušaj". Laka je također čitao rezultate iz Bosne i Hercegovine na Eurosongu 2009, i opet na Eurosongu 2012.
Pljuvačne žlijezde
Pljuvačne žlijezde ili žlijezde slinovnice (lat. glandulae salivariae) egzokrine su probavne žlijezde koje se nalaze oko usne šupljine i ždrijela. One proizvode pljuvačku (saliva) te ju izlučuju u usta. Pljuvačka se u usnoj šupljini konstantno izlučuje u manjim količinama kako bi šupljina ostala vlažna; kada jedemo izlučuje se u većim količinama kako bi olakšale dalji transport i započele hemijsku probavu hrane. U usnoj šupljini većine sisara postoje tri velike žlijezde:
Pored njih postoji i nekoliko manjih žljezdanih grupa raspoređenih širom usne šupljine kao što su: usne žlijezde (glandulae labiales), obrazne žlijezde (glandulae buccales), jezične žlijezde (glandulae linguales) i dr.
Osim vlaženja usne šupljine, funkcija pljuvačnih žlijezda jest lučenje enzima amilaze (također zvanog ptijalin) i podmazivanje jednjaka kako bi hrana dospijela do želuca. Enzim amilaze koji se nalazi u slini započinje razgradnju škroba, tako da hemijska razgradnja hrane počinje već u usnoj šupljini.