cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruska aneksija Krima
Posljedice
Ovaj događaj je izazvao velike kontroverze te su ga osudili razni svjetski čelnici, kao i NATO, opisali kao nezakonitu aneksiju ukrajinskog teritorija, u izravnom kršenju budimpeštanskog memoranduma iz 1994. o suverenosti i teritorijalnom integritetu, od Rusije. Kao reakciju, članovi G8 su odlučili izbaciti Rusije iz te skupine i vratiti se skupini G7, a uvedene su i međunarodne sankcije protiv Rusije 2014. Ukrajinska vlada Arsenija Jacenjuka je potvrdila najmanje sedam ustavnih kršenja tim činom, uključujući izbjegavanje obveze Krima da prvo zatraži zakonsku promjenu od same Ukrajine, prije traženja formalnog prava za provođenje bilo kakvih nadpolitičkih procesa. Ovo predstavlja prvi slučaj u evropskoj historiji nakon drugog svjetskog rata da se granice suverenih država mijenjaju jednostranom akcijom pripajanjem teritorija jedne države.
Godinu dana kasnije, prema jednom istraživanju, 93% stanovnika Krima je imalo pozitivan, a 4% negativan stav o ruskom preuzimanju kontrole nad poluostrvom. U ekonomskoj usporedbi, plaće su u godinu dana nominalno porasle za 45%, ali realno zapravo i pale za -8,5%, jer su velike stope inflacije porasle za 53,5 %.
Događaj je izazvao i egzodus krimskih Tatara: UN navodi da je preko 10.000 osoba napustilo Krim u 2014., većinom Tatara, čime je ta ionako krhka nacionalna zajednica još jednom smanjena na tom području. Visoki povjerenik za ljudska prava UN-a upozorio je u izvještaju iz 2015. da se na Krimu krše ljudska prava slobode govora, slobode okupljanja (Tatarima nije dozvoljeno obilježiti 71. godišnjicu deportacije Tatara), slobode vjeroispovjesti i druga. U 2015., troškovi vode porasli su za 15%, a električne energije za 14,4%, pošto je Krim ovisan o uvozu struje preko kopnene Ukrajine (85%) i vode za navodnjavanje poljoprivrede (80%).
Kopriva
Kopriva ili žara (lat. Urtica dioica) višegodišnja je zeljasta biljka iz porodice Urticaceae. Druga imena: žara, velika kopriva, pitoma kopriva, žegavica.
Osobine
Kopriva je višegodišnja zeljasta biljka, koja raste do visine 150 centimetara. Gusto je pokrivena dlačicama koje žare na dodir sa kožom. Cvjetovi su sitni i neugledni. Cvjeta od početka juna do kraja septembra. Kod ranije procvjetale plodovi sazrijevaju obično u julu. Kopriva je dvodomna biljka, to jest jednospolni cvjetovi se nalaze na odvojenim biljkama. Oprašivanje se uglavnom vrši vjetrom, pošto kopriva skoro ne privlači nikakve insekte.
Hemijski sastav
U listovima koprive mogu se naći sljedeći vitamini: K, B2 i C, kao i karotinoidi, organske kiseline: galne, mravlje, pantotenske, sirćetne, maslačne. Sadrži značajne količine željeza i mineralne soli:, mangana, magnezija, natrija, kalija i kalcija, zatim fosfora i kremene kiseline. Znatan je sadržaj hlorofila, acetil-holina i histamina. Posebno je važan sadržaj glikokinina i sličnih materija koje regulišu sadržaj glukoze u krvi.
Upotreba
Po hemijskom sastavu kopriva je jedna od najljekovitijih biljki. Koristi se u ishrani i u medicinske svrhe. Biljka takođe ima široku industrijsku namjenu. Iz stabljike se izdvajaju vrlo elastična i čvrsta celuozna vlakna koja se koriste za proizvodnju konopaca, tkanine i papira. Biološka masa koja nastane poslije izdvajanja celuoznih vlakana iz stabljike koprive koristi se u proizvodnji šećera, skroba, proteina i etilnog alkohola. Ekstrakt lista koprive se koristi kao aktivator u prirodnom đubrivu i upotrebljava se u organskom vrtlarstvu. Zbog hranljivosti i sami listovi se mogu koristiti kao prirodno gnojivo. Svježi ili suhi listovi se dodaju u vodu i poslije stajanja od 7 do 21 dan dobija sa vrlo hranjiva tekućina za korištenje u vrtlarstvu. Biljke koje rastu u blizini koprive proizvode veće količine eteričnih ulja i tako postaju otpornije na nametnike. Ekstrakt dobijen kuhanjem koprive u jako slanoj vodi može se koristiti kao aktivator za kiseljenje i zgrušavanje mlijeka. Značajna upotreba koprive je i u kozmetičke svrhe, gdje se koristi u proizvodnji šampona za kosu, posebno onih koji pomažu u uklanjanju peruti. Prirodna zelena boja koja se koristi u industriji hrane dobija se iz listova koprive. Hlorofil iz listova koprive se koristi kao dodatak preparatima protiv anemije.
U medicini
Kopriva ima dugu historijsku primjenu u medicini. Jedna je od najboljih pomoćnika u podržavanju funkcije jetre. Djeluje i kao depurativ koji se pomaže kod žučnih kamenaca i žutice. Kopriva je i hemostatik, diuretik, vazokonstriktor, tonik, astrigent, antianemik, antireumatik, galaktogen. Kao diuretik podržava eliminaciju mokraćne kiseline. Indikacije koprive i proizvoda koji sadrže koprivu su: insuficijencija jetre, holelitijaza, ikterus, hemoragija, hemofilija, anemija, rahitis, dermatoza, neprilike s obilnim menstrualnim ciklusom, reumatizam, nefritis, čir na želucu i duodenumu. Čaj od koprive pomaže kod unutrašnjeg krvarenja, ekcema, anemije, problema s kožom, hemoroidima. Pokazalo se da korijen pomaže kod uvećane prostate. Prema njemačkoj farmakopeji oficijelna je ljekovita biljka za reumatska oboljenja, upalne procese urinarnog trakta i preventivu protiv bubrežnog kamenca i pijeska.
U narodnoj medicini
Narodni ljekari koriste koprivu za pomoć kod dijabetesa. Pored pirevine, ubraja se u izvanredno sredstvo za pročišćenje krvi. Kopriva se dodaje u urološki čaj za liječenje urinarnog trakta, nepotrebno zadržavanje urina, protiv upale bubrega, vodene bolesti, stvaranja kamenca i pijeska u bubrezima. Čaj od koprive pospješuje probavu i stolicu, zaustavlja i usporava krvarenja. Koristi se i kod proljeva, bijelog pranja, krvarenja iz hemoroida i prejakog menstrualnog krvarenja. Svježa kopriva se koristi za urtifikaciju (žarenje) mjesta na tijelu gdje se osjećaju simptomi reumatizma, išijasa i neuralgije.
Jestivost
Kopriva je vjerovatno najpoznatija samonikla jestiva biljka. Zbog visoko kvalitetnog sastava i lake svarljivosti, kopriva može bit nezamjenjljiv izvor vitamina, minerala, hranljivih vlakana i proteina u uslovima kad pristup gajenim namirnicama nije moguć. Mladi listovi se mogu koristiti kao dodatak supama, salatama i varivima. Listovi se mogu koristiti sviježi i osušeni i ostavljeni za zimu. Uvijek treba koristiti mlade listove, pošto stariji imaju malu dozu toksina. Prilikom prikupljanja treba koristiti rukavice da bi se izbjeglo žarenje koje se vremenom izgubi. Postoji obilje recepata za pripremu obroka i napitaka sa koprivom. Od mladih izdanaka moguće je praviti i pivo od koprive.
Tadini
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Poreč.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Tadini su imali 65 stanovnika.
Napomena: ''Od 1857. do 1880. te u 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Kaštelir.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Tadini je imalo 87 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Gorenci
Hrvatska:
Makedonija:
Vimolj (čvor)
Slovenija:
AR-15
AR-15 je američka automatska puška razvijena od strane inženjera Eugena Stonera. Na osnovu ove automatske puške kasnije je razvijena cijela porodica automatskih pušaka počevši od M16, M4 tako i HK 416, FN SCAR.
Razvoj
thumb|lijevo|Colt AR15 A3 taktički karabin. 1948. vojska SAD-a dolazi do zaključka da je za njih idealan kalibar .22(3), 1957. vojska SAD traži od firme ‘Armalite’ da razvije pušku u kalibru .22 koje će biti laka, mogućnost biranja vrste vatre (poluautomatksa/automatska) i koja će moći da probije standardni metalni šljem na rastojanju od 500 m. Eugen Stoner počeo je da razvija pušku zasnovanoj na dizajnu automatske puške 7.62 mm AR-10. U međuvremenu firme ‘Sierra Bullets','Remington’ i ‘Armalite’ počele su razvijanje nove vrste municije zasnovane na metku .222 Remington i Remington Magnum lovačkom metku da bi na kraju došli do metka .223 remington magnum, što bi zapravo bio metak 5.56×45 mm. 1958. Armalite proizvodi prototip puške AR-15 i daje je vojsci na testiranje. Prvi testovi pokazali su probleme sa pouzdanosti i preciznosti. Pošto su razočarani razvojem puške AR-15 prodaju dizajn firmi ‘Colt’ 1960.- Judžin Stoner koji je dizajnirao pušku prelazi iz firme Armalite u ‘Colt’ i iste godine predstavlja svoju pušku generalu LeMay-u koji traži 8.000 primjeraka ove puške koja će zamijeniti M1 Garand i M1 karabine za zrakoplovne snage. 1962. američka istraživačka agencija (ARPA) šalje 1.000 pušaka u Vijetnam na testiranje u borbi. Iste godine dobija pozitivne rezultate o efikasnosti nove ‘crne puške’ korištene od strane južnovijetnamskih snaga. 1963.-Firma ‘Colt’ potpisuje ugovor sa vojkom SAD o proizvodnji 85.000 pušaka sa oznakom XM16E1 i još 19.000 pušaka za zračne snage SAD. Razlika između XM16E1 i AR-15(odnosno M16) je bila u tome da je XM16 imala izvjesni ‘uređaj’ koji je služio da se ručno gurne klip u slučaju zaglavljivanja. 1967. počinju da stižu izveštaji iz Vijetnama o pouzdanosti puške M16. Za ovo su izgovori kako su koristili neki standardni barut za koji ide u municiju tipa 7.62×51 umjesto izvjesni Dupont IMR barut koji ide u municiju tipa.223(5.56). Također vojnici nisu obučavani za održavanje ove puške pošto su iz ‘Colt'-a tvrdili da je puška lahko održiva i stoga nisu ni proizvodili opremu za čišćenje, kasnije je riješen problem sa barutnim punjenjem, a cijev, kućište i klip su hromirani da bi se smanjila korozija, također su i proizvedeni kompleti za čišćenje (koji su se držali u kundacima) i sprovedena je obuka za sve vojnike. Takođe ove godine su uvedeni okviri od 30 metaka za ovu pušku po uzoru na AK-47. 1977-1979. razvija se nova municija u Belgiji pod nazivom SS109. Ovaj metak je zahtjevao drugačije ‘užljebljenje puške’. Ovom metku je trebao odnos 1:9 umesto 1:12 koji je imala puška M16 pa je 1981. razvijena varijanta puške M16A1 sa adaptacijom za ovo zrno i imala je odnos 1:7 i rafal je ograničen na 3 metka *1982- M16A1E1 dobija oznaku M16A2 1994. dolazi do modernizacije ove puške, postavljena je picatinny šina na mesto drške za nošenje i još nekih sitnoh izmena. Ova puška nosi oznaku m16A4.
Opis
Prosječnom vojniku ipak je mnogo važnije da ga puška ne izdaje u odsudnom trenutku, nego da ima tačnost koju, ionako, samo vrhunski strijelci mogu da iskoriste. Američki generali ponovo su bili poniženi: pojedini njihovi vojnici često su bacali M16 i koristili zaplijenjene ili kupljene „kalašnjikove“. Za razliku od američkog čuda tehnike, ruske i kineske puške radile su odlično.
Stonerova puska bila je ipak relativno dobro oružje i poslije Vijetnamskog rata ostala je naoružanju. Tada su sve zemlje NATO pakta prešle na kalibar 5.56 mm. Za ovaj metak mnoge zemlje napravile su bolje puške od od M16.
Ajdinovići (Višegrad)
Ajdinovići su naseljeno mjesto u općini Višegrad, Bosna i Hercegovina.
Spisak najboljih strijelaca Bundeslige po sezonama
mini|desno|[[Robert Lewandowski, najbolji strijelac Bundeslige u sezoni 2013/14.]] Od osnivanja Bundeslige 1963. godine 43 različita nogometaša su bili najbolji strijelci lige. Rekorder po broju postignutih golova u jednoj sezoni Bundeslige je Gerd Müller koji je postigao 40 golova u sezoni 1971/72. Također, Gerd Müller je najuspješniji nogometaš po broju sezona u kojim je bio najbolji strijelac lige. Taj podvig je ostvario sedam puta. Od sezone 1965/66. njemački sportski list Kicker-Sportmagazin najboljem strijelcu lige dodijeljuje nagradu Torjägerkanone. Prvi strani nogometaš koji je bio najbolji strijelac sezone je Norvežanin Jørn Andersen u sezoni 1989/90. Najstariji nogometaš koji je bio najbolji strijelac sezone je Martin Max 2001/02. koji je imao 33 godine, dok je Gerd Müller u sezoni 1966/67. bio najmlađi najbolji strijelac sa 21 godinu. Ukupno deset puta je podijeljena titula najboljeg strijelca u sezoni. Najuspješniji klub je Bayern, ukupno 16 puta je najbolji strijelac bio nogometaš Bayerna. Također, 15 puta najbolji strijelac u sezoni je bio nogometaš koji je bio uvršten u najbolji tim prvenstva.
Lista najboljih strijelaca po sezonama
mini|desno|Uwe Seeler, prvi najbolji strijelac lige. mini|desno|Gerd Müller, sedmorostruki najbolji strijelac lige. mini|desno|Karl-Heinz Rummenigge, tri puta najbolji strijelac mini|desno|Klaus Allofs, dva puta najbolji strijelac i prvi dobitnik nagrade igrajući za dva različita kluba. mini|desno|Ulf Kirsten, tri puta najbolji strijelac i jedini koji je igrao u [[DDR-Oberliga|DDR-Oberligi]] mini|desno|Martin Max, dva puta najbolji i najstariji strijelac lige.
Iglenik (čvor)
Slovenija:
Galaktičko jato
Galaktička jata
Ovdje se obično nalaze jaki izvori rendgenskog zračenja. Zračenje potječe od interstelarnog gasa temperature 10 ^8 K. Gas se zagrijava jakom gravitacijom prouzrokovanom visokom gustinom galaksija. Količina gasa je i do 7 puta veća od količine materije u zvjezdama. Ipak većina mase otpada sa 80% na tamnu materiju. Veoma je prisutan tzv. "galaksijski kanibalizam" gdje velike galaksije gutaju manje. Radio galaksija Centaurus A se smatra proizvodom takvog procesa.
Razlikuju se pravilna i nepravilna:
Pravilna
Pravilna imaju kuglasti oblik, gustina galaksija u sredini je najveća i opada prema rubu. U centru se nalazi obično divovska eliptična galaksija. Spiralnih galaksija gotovo i nema, jaka gravitacija je mogući uzrok koja sprečava nastanak spiralnih krakova.
Nepravilna
Nepravilna jata imaju ravnomjernu gustinu galaksija. Sve vrste (eliptične, spiralne, lentikularne galaksije) su prisutne.
Galaktičke grupe
Manji skupovi ,do 50 članova, nazivaju se galaktičke grupe. Poznat je Robertov kvartet.
Škrljevita (Sanski Most)
Škrljevita je naselje u sastavu općine Sanski Most, Bosna i Hercegovina.
Stranka Novi Azerbejdžan
Stranka Novi Azerbejdžan (SNA; azerbejdžanski: Yeni Azərbaycan Partiyası, akronim YAP) je konzervativna politička stranka u Azerbejdžanu, osnovana u decembru 1992. godine. Stranka je osnovana od strane Heydar Aliyeva, bivšeg predsjednika Azerbejdžana, koji ju je vodio sve do svoje smrti 2003. Trenutni lider stranke je Heydarov sin Ilham Alijev, trenutni predsjednik Azerbejdžana. Stranka Novi Azerbejdžan vladajuća je stranka u Azerbejdžanu.
Stranka Novi Azerbejdžan nastla je po logici raspada Sovjetskog Saveza. Pad Sovjetskog Saveza i Komunističke partije dovela je do osnivanja novih političkih stranaka i uvođenje novih institucija u Azerbejdžanu, koja je postala nezavisna država. Institucije Azerbejdžana su nastale za vrijeme popularnog pokreta koji je započeo 1988. godine, a broj institucija su osnovana početkom 1990-tih. Azerbejdžan, međutim, bio je u ozbiljnoj krizi. U ovom periodu stranku Novi Azerbejdžan je osnovao Heydar Aliyev, bivši komunistički službenik i član KGB. Aliyev je bio kontroverzna ličnost zbog navodne saradnje sa Azeri mafije i nezakonitog bogaćenja. Predsjednik stranke postao je nakon žalbe 91 intelektualaca u kojoj je bio zamolio da dođe na glavu stranke. Na osnivačkoj skupštini stranke održanoj 21. novembra 1992. godine, Aliyev je jednoglasno izabran za predsjednika. Na Osnivačkoj skupštini su uspostavljeni i drugi organi stranke.
Stranka Novi Azerbejdžan ima za cilj uspostavljanje socijalne tržišne ekonomije, i solidarnost i socijalnu pravdu prikazuje kao osnovu njihove ideologije.
Rezultati nogometne reprezentacije Grčke u kvalifikacijama za Evropsko prvenstvo
Nogometna reprezentacija Grčke je u svojoj historiji nastupila 14 puta u kvalifikacijama za Evropsko prvenstvo u kojim je uspjela ostvariti četiri puta plasman na Evropsko prvenstvo.
Vukičevci
Vukičevci su naseljeno mjesto u općini Jajce, Bosna i Hercegovina.
Božićko Brlić
Božićko Brlić (1386-1411) je najvažniji predstavnik humske vlastelinske porodice Brlići. Imao je suprugu Vladnu i sinove Branila i Vukoslava.
Božićko Brlić spominje se oktobra 1386. godine u Vijeću umoljenih u Dubrovniku. Odobreno mu je, tj. data mu je vjera, garancija, da može sigurno da dođe u Dubrovnik da razriješi pitanje štete koja mu je nanesena i radi nekih drugih stvari. Porodica je imala dobru saradnju sa susjedima Dubrovčanima i obje strane su taj odnos podigli na viši nivo međusobnog uvažavanja. Sa sinovima Branilom i Vukoslavom Božićko Brlić je krajem februara 1392. godine primljen za dubrovačkog građanina. Brlići se 1393. godine spominju kao vazali Nikolića. Gospođa Stanislava i njeni sinovi Nikolići tada šalju Božićka Brlića po mogoriš. U priznanici za dodjelu mogoriša navedeno da postoji uobičajeno odobrenje bosanskog kralja za tribut Stanislavi i sinovima Miliši, Vukoslavu i Petru Nikoliću, a Božićko Brlić, koji je primio tribut, nazvan je poslanikom i čovjekom Stanislave i njenih sinova (Bositchus Berlich nuntius et familiaris prefate domine Stanislaue et dictorum eius filiorum Nicholich specialiter missus Ragusium pro dicti magarisio). Odlazak po tribut u Dubrovnik vlastelina za svoga seniora predstavljao je diplomatsku aktivnost koja je bila uobičajeni izraz vazalnosti u Bosni i iskazivanje vjerne službe. Pitanje od kada su Brlići postali vazali Nikolića nije riješeno, ali se opravdano može iznijeti postavka da je u slabosti vlastele Sankovića, pored Pavlovića, prije svega kneza Pavla Radinovića i Kosača, tj. vojvode Vlatka Vukovića, određenu korist imala i porodica Nikolići. Očito je da su Nikolići bili uz ostalu bosansku vlastelu, te da su iskoristili probleme Sankovića iz kraja 1391. godine, i uz odobrenje bosanskog kralja Stjepana Dabiše i bosanskog sabora preuzeli Brliće kao svoje nove vazale. Do nove promjene došlo je kada su se Sankovići, tj. vojvoda Radič Sanković, u promjenjenim političkim okolnostima, vratili u posjed 1398. godine. Kada Radič Sanković u svoje ime staje ispred bosanske prodaje Slanskog primorja i sela Lisac, augusta 1399. godine, među svjedocima je naveden župan Božićko Brlić. Ova povelja je nastala u Dubrovniku a tada je kao i ostali svjedoci bio u Gradu podno Srđa i Božićko Brlić. Ono što se dalje dešavalo sa Sankovićima, njihova propast 1404. godine, opet je utjecalo na Brliće. Oni su ponovo postali vazali Nikolića. Posljednji zasvjedočeni podatak o Božićku Brliću je iz februara 1411. godine.
Božićko Brlić imao je svoje ljude na području Popova. Njegov čovjek je Ostoja Milanović. Aprila 1399. godine Ostoja Milanović, označen de je iz Popova i da je čovjek Božićka Brlića (Ostoya Millanouich de Popoua homo Bossichi Barlich) prodao je u Dubrovniku Petku Medojeviću dva svoja magarca po cijeni od pet perpera i jedan groš. Vukac Ivanović iz Šumeta pojavljuje se kao jemac za ovu prodaju. Ostoja Milanović se i ranije spominje. Novembra 1390. godine, označen da je iz Popova (Ostoya Millanouich de Papaua) primio je stoku (24 ovce i koze) na trogodišnje čuvanje i uzgoj od Radivoja Bratkovića sluge i čovjeka dubrovačkog vlastelina Junija Gradića. Ovaj ugovor je tipičan za ono vrijeme i pokazuje kako se razvijala poljoprivreda u Bosni u neposrednom zaleđu Dubrovnika. Ostoja se obavezao da će vlasniku davati polovinu od sira, mlijeka i drugih proizvoda (prije svega poroda od ovaca i koza) koje bude imao od stoke u navedenom periodu. Poslije isteka trogodišnjeg ugovora Ostoja će prvo vlasniku vratiti 24 životinje i još polovinu od, u međuvremenu, nastalog poroda (jagnjadi i jarića), a drugu polovinu nastalog poroda će zadržati za sebe. Ukoliko u toku držanja i uzgoja vukovi ili kakvi drugi neprijatelji (per lupos vel fures aut alia modo) budu oštetili ovo stado krivica će biti Ostojina, a ukoliko koja od životinja ugine „po Božijoj volji i prirodnom smrću“ (diuino judicio et morte naturali morirentur) on neće nadoknađivati štetu. Iz Popova je i Mineta Ozrihnić koji se spominje septembra 1404. godine zbog otuđivanja dva vola za Božićka Brlića. Čovjek Božićka Brlića iz naselja Rapti Pribislav Dobrosalić decembra 1396. godine prodao je crnog vola Ratku Pribojeviću iz Šumeta za 9,5 perpera. Kao čovjek Božićka Brlića oktobra 1402. godine spomenut je Petoje Radunić iz Šćenice (Pethoye Radugnich de Steniza homo Bositichi Berlich). On se obavezao na čuvanje i uzgoj svinje i prasca obućaru Pripku Milinoviću. Milat Brajković je čovjek Božićka Brlića iz naselja Mravinjac. On se spominje u jednoj tužbi iz februara 1411. godine. Ljudi Božićka Brlića su braća Novak i Gljeja Gradojević (Nouach et Gleia fratres Gradoyeuich homines Bositichi Verglich). Oni su krajem augusta 1402. godine primili od trgovca Dobroslava Mrgića dva vola na jednogodišnju službu - čuvanja, uzgoja i rada (oranja). Braća su se obavezala da će po isteku ugovora vratiti vlasniku volove i trećinu od zarade pri oranju tokom te godine.
Supruga Božićka Brlića Vladna spominje se novembra 1420. godine. Poslije supruga Božićka ona je imala glavnu riječ u porodici. Njeni ljudi i ljudi Dabiživa Priljubovića su u Mrčevu opljačkali stoku, razne stvari i teško ranili Grubača Vukčića iz Novih zemalja. Ljudi Vladne braća Bioša, Dobrosav i Dobretko Milatković iz Šćenice optuženi su za pljačku vola decembra 1425. godine.
Italijanska istočna Afrika
Italijanska istočna Afrika bila je italijanska kolonija uspostavljena u junu 1936. Sastojala se od Etiopije, Eritreje i Somalije.
U augustu 1940, tokom Drugog svjetskog rata, italijanska vojska zauzela je Britanski Somaliland koji je pripojen Italijanskoj istočnoj Africi, koju će 1941. pokoriti britanske i etiopske trupe. Italija je upravljala Somalijom od 1950. do njene nezavisnosti 1960.
Teritorija
Kada je uspostavljena 1935. kolonija je obuhvatala Italijansku Eritreju i Italijanski Somaliland, a 1936. koloniji je pridružena i okupirana Etiopija. Kralj Viktor Emanuel III. uskoro je usvojio i titulu Kralja Etiopije. Kolonija je bila podijeljena u 6 administrativnih jedinica, governa: Eritreju i Somaliju, uz još četiri governe u Etiopiji (Amhara, Harar, Gala Sidamo, Šoa). Svakom je governom vladao guverner, koji je odgovarao potkralju, koji je predstavljao kralja.
Italijanska istočna Afrika je nakratko proširena 1940. godine, kada su Italijani zauzeli Britanski Somaliland, time dovodeći čitavu somalijsku teritoriju pod svoju kontrolu. Italijanska istočna Afrika pala je u novembru 1941. kada su je zauzele britanske i etiopske trupe.
Druga italijanska kolonija u Africi bila je Italijanska sjeverna Afrika.
Historija
Kolonija je formirana 1936, nakon završetka Drugog italijansko-abesinskog rata koji se završio padom Etiopije u ruke Italijana.
U februaru 1937, nakon neuspjelog atentata na potkralja Rodolfa Grazianija, Graziani je naredio raciju i egzekuciju monaha i monahinja iz poznatog etiopskog manastira Debre Libanosa, u kojem su se sakrili atentatori. Italijanski vojnici izvršili su u Adis Abebi masakr u kojem je ubijeno 30.000 Etiopljana, a njihovi su domovi spaljeni do temelja.
Kako bi oslabili pravoslavne Amhare, Italijani su teritorije koje su prisvajali Tigranje i Somalijci pripojili Eritreji i Somaliji. Rekonstrukcijski napori nakon rata 1936. bili su prije svega usmjereni prema muslimanskim narodima u koloniji, kako bi se povećala podrška muslimana italijanskoj vlasti.
Fašistički režim je podsticao italijanske seljake na naseljavanje kolonije. Veoma mali broj doseljenika naselio je Etiopiju. Do 1940, samo 3.200 farmera naselilo je Etiopiju, svega oko 10% od brojke koju su za cilj odredili Italijani.
Pobune Etiopljana, manjak prirodnih resursa, planinski reljef i politička i vojna situacija bili su glavni uzroci slabog doseljavanja. Ipak, Eritreja je uživala period velikog razvoja, podržana od 80.000 italijanskih kolonizatora.
Kolonija se pokazala izuzetno skupom za održavanje.
Italijani su 1940. zauzeli Britanski Somaliland. Okupacija je trajala do 1941, kada je Italijanska istočna Afrika pala u ruke Britanaca i Etiopljana.
Kolonijalna administracija
mini|lijevo|Administrativna podjela Italijanske istočne Afrike Kolonijom je upravljao potkralj Etiopije i guverner-general Istočne Afrike, koga je postavljao italijanski monarh.
Demografija
Godine 1939. u Istočnoj Africi je živjelo 165.267 Italijana. Većinom su živjeli oko urbanih centara Asmare, Adis Abebe i Mogadiša. Ukupan broj stanovnika bio je 12.1 milion. Gustoća stanovništva bila je 6.9/km2. Gustoća stanovništva Eritreje, Etiopije i Somalije značajno se razlikovala. Eritreja je imala površinu 230.000 km2 i 1.500.000 stanovnika (gustoća 6.4/km2); Etiopija je imala površinu 790.000 km2 i 9.450.000 stanovnika (gustoća 12.6/km2); površina Somalije bila je 700.000 km2 uz samo 1.150.000 stanovnika (gustoća 1.6/km2).
IC 4189
IC 4189 (također poznat kao MCG 6-29-34, PGC 45336 i UGC 8191) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 221 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 1,30 (84 hiljade sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (58 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Max Wolf 21. marta 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Vimolj pri Predgradu
Vimolj pri Predgradu je naseljeno mjesto u sastavu općine Kočevje, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Kočevje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vimolj pri Predgradu je imao 19 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Vimolj. U 2014. izvršena je manja razmjena teritorija između naselja Kralji i Vimolj pri Predgradu.''
Imenje (Šentjernej)
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Imenje su imale 24 stanovnika.
Gornji Vučkovići
Gornji Vučkovići su naseljeno mjesto u sastavu grada Vrbovskog, Primorsko-goranska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Vrbovsko.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gornji Vučkovići su imali 13 stanovnika.
Iglenik
mini|280px|Iglenik, Košenica na Gorjancih - slovenska strana Žumberka; u pozadini [[Radiotelevizijski odašiljač Trdinov vrh|RTV odašiljač Trdinov vrh na vrhu Sv. Jera/Gera ili Trdinovem vrhu (1.189 m.i.m)]] Iglenik je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Novo Mesto, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Boja kože
mini|300px|Distribucija nijansi boje kože u slabije i jače pigmentiranim populacijama Boja kože, neposredno i primarno, zavisi od količine i kvaliteta pigmenta u epidermi. Glavni kožni pigment je (tamno)smeđi melanin, a dodatni su melanoid (supstanca slična melaninu) i žutocrveni karoteni i karotenoidi.
Gornji Vučkovići
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Gornji Vučkovići je imalo 28 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Boja kože
Ljudska bića nisu ni približno tako živopisno i varijabilno pigmentirana kao individue većine životinjskih vrsta, a i priroda i procesi pigmentacije mnogo su jednostavniji. Individualna varijacija boje kože, očiju i kose počiva na gotovo istovjetnim kvalitativnim i količinskim razlikama u prisustvo nekoliko istovrsnih pigmenata. Glavni determinator svih oblika i pozicija pigmentacije je mrko-smeđa supstanca melanin, koji je najčešće tamnosmeđ, ali se javlja i u žućkasto-smeđim i crvenkastim nijansama. Stvara se u citoplazmi specijalnih ćelija – hromatofora i to oksidacijom aminokiseline tirozina, a preko međuprodukta dioksifenilalanina. Ove karike u lancu sinteze tjelesnog pigmenta samo su jedan od pravaca transformacije aminokiseline fenilalanina u ljudskom organizmu:
Iglenik
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Iglenik je imao 32 stanovnika.
Boja kože
fenilalanin →‎ tirozin →‎ dioksifenilalanin →‎ melanin.
Najviše pigmenta je skoncentrirano u germinativnom sloju, a prema površini kože njegova količina postepeno opada; kod negroida ga obilno ima sve do rožnog sloja. Na boju kože također utiču i krvni pigmenti njenog krvotoka, njena struktura i debljina, količina potkožnog masnog tkiva, površinska hrapavost, vlažnost i druga svojstva i činioci. Uopćeno gledajući, najmanje pigmenta je u dlanovima i stopalima, a grudi i trbuh su svjetliji od leđne strane tijela. U svjetloputim populacijama sluznica nije pigmentirana pa zid usne duplje ima crvenkastu boju (mesa). Kod pripadnika negroidnih skupina, pigment je prisutan i u usnoj sluznici, što joj daje plavkastu boju.
Osnovni kožni pigment – melanin – prisutan je u tri forme epidermskih stanica: osnovne (bazalne – melanoblasti), granate (dendritske – melanociti) i lutajuće hromatofore (melanofori). Producira se samo u melanoblastima i melanocitima, odakle ga primaju i zadržavaju i melanofori. Dosadašnja znanstvena opažanja pokazuju da od staničnih struktura, ključnu funkciju u sintezi ovog pigmenta vjerovatno imaju jedro (DNK), mitohondrije i Golđijev aparat. U tom procesu (melanogenezi) najprije se stvara amorfna supstanca, od koje se zatim formi¬raju pigmentna zrnca ljuspaste strukture.
Kod nekih osoba sa svjetlijim nijansama boje kože, proces pigmentacije je veoma brz pa one izlažući se suncu, “preplanu” i potamne bez ikakvih negativnih posljedica, dok se mliječnobijeli i slični ljudi naprosto “skuhaju” i ogule, uz nerijetko veoma bolne manifestacije. Takva pojava je karakteristična čak i za neke kategorije negroidnog stanovništva.
Unutarporodična sličnost u boji kože, u velikom broju slučajeva, veoma je naglašena, a gotovo redovno raste sa starošću. Tendencija pjegavosti je također u velikoj mjeri nasljedna, a pretpostavlja se da je pod kontrolom jednog dominantnog alela sa posebnog lokusa. Nasljedivost pjegavosti posebno je uočljiva u familijama u kojima se ona javlja sa crvenom kosom. Za širu publiku, model nasljeđivnja boje kože se objašnjava monogenskim nasljeđivanjem, pri čemu je svaki alel za tamniju boju dominantan nad alelima za svjetlije nijanse.
Vrh pri Fari
Vrh pri Fari je naseljeno mjesto u sastavu općine Kostel, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Kočevje.
Boja kože
Boja kože je najupadljivija morfološka “rasna” osobenost, koja je obično uvažavana kao jedan od najznačajnijih, a u klasičnim pristupima i odlučujućih, pokazatelja biološkog razlikovanja “rasa”. Poznavanje njenog funkcionalnog značenja u općem prilagodbenom sistemu ljudske vrste, međutim, daleko je ispod te razine. Prostornogeografsko rasprostranjenje slabo i jako pigmentiranih dijelova čovječanstva, podržava pretpostavku da tamna put predstavlja značajnu prilagodbu na intenzivnu insolaciju i vedro nebo, a da svijetla ima adaptivnu prednost u oblastima prohladne klime, sa mnogo magle i oblačnih dana.
Vrh pri Fari
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vrh pri Fari je imao 25 stanovnika.
Boja kože
Takvoj hipotezi ide u prilog i “Glogerovo pravilo”, prema kome su životinjske jedinke iz populacija tropskih vlažnih oblasti obično intenzivnije pigmentirane nego one iz hladnih i suhljih dijelova areala iste vrste. Najtamnoputiji savremeni ljudi žive između Sahare i afričkih tropskih kišnih šuma, a izrazito su pigmentirani i stanovnici Malezije, Nove Gvineje, Južne Indije i autohtoni Australci („aboridžini“). Centri nastanka i širenja “leukodermije” ili “blondizma” (svjetloputih i plavkastih skupina) su u sjevernoj Europi, koju karakteriziraju klimati sa malo sunčanih dana. posebno u onim područjima koja su bila zahvaćena pleistocenskim glacijacijama.
Rinarij
thumb|230px| Primjer rinarja mačaka thumb|230px|[[Pasji rinarij je posebno uočljiv.]] Rinarij ili rinarijum (lat. rhinarium = ono što pripada nosu) je vlažna, gola površine oko nosnica većine sisara, koja se, po svojoj vlažnosti i sjaju, u naučnoj primjeni, obično označava kao "mokra njuška" ili "mokri nos”.
Boja kože
Mongoloidne populacije se, međutim, ne uklapaju u ovu opću sliku; američki Indijanci (sup)tropskih krajeva su neznatno tamniji od svojih srodnika iz umjerenih i hladnih predjela, a sibirski paleomongolidi i Eskimi američkog Arktika imaju nešto više pigmenta nego što bi bilo “primjereno” njihovom podneblju. Jedno od prihvatljivih objašnjenja te pojave moglo bi biti u vezi sa klimatskim prilikama arktičke oblasti (posebno u Aziji), gdje je pretežno suho i rijetko oblačno, sa blještećom insolacijom.
Vrh pri Fari
Stanovništvo
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Vrh.''
Rinarij
Utor (žlijeb) u centru, koji doseže do usta, zove se filtrum.
Anatomija
Anatomski, rinarij je svakako dio mirisnog sistema. Bilo kako da je evoluirao, dio je glavnog mirisnnog aparata, koji je zatvoren za medije koji prenose mirise, pa u nekom smislu predstavlja "drugi nos" (dodatni mirisni pribor). Mnogo direktnije prikuplja hemijske draži u fluidnu supstancu, pa se smatra da je spoljni produžetak mirisne kože koja pokriva nosnice i sadrži nervno-čulne receptore za miris i dodir. Ako je to tako, onda rinarijum proširuje mirisni epitel, tkivo koje oblaže nosne prolaze, pa je onda i on dio glavnog sistema čula mirisa.
Boja kože
Često se postavlja i pitanje funkcionalnih odnosa u prilagodbenom značenju preplanulosti svijetloputih i trajne (“rasne”) tamnoputosti. Dokazano je da insolacijski izazvana pigmentacija kod osoba svijetle puti ima zaštitnu ulogu u sprečavanju bolnih opekotina. UV dio spektra (talasne dužine oko 300 μm) ozljeduje žive površinske slojeve kože, posebno dermalni i Malpigijev, a preplanulost je posljedica zaštitnog deponovanja pigmenta u ćelijama pokožice i zadebljavanja njenog rožnog sloja – nakuplja¬njem mrtvih ostataka malpigijevih ćelija. Rožni sloj apsorbuje UV zrake i sprečava njihov prodor ka dubljim – živim ćelijama, pri čemu je efikasnost te zaštite u direktnoj srazmjeri sa stupanjem pigmentiranosti. Takva uloga inducirane pigmentacije je idioadaptacijske, tj. individualno prilagod-bene prirode, dok trajna intenzivna obojenost ima evolutivno–adaptacijsko značenje.
Rinarij
Anatomija
Sa suprotne tačke gledišta, filtrum obično prati put koji se nastavlja preko ureza gornje usne, kroz razmak između prvog sjekutića i premaksile, duž nepčane srednje linije na kanal koji se povezuje sa kanalom od vomerskim organom (na čeonom početku nosne pregrade), kao dio pribora ovog sistema.
Funkcija
Sisari s rinarijem imaju tendenciju da imaju više akutniih oboljena mirisnog sistema, a gubitak rinarija u haplorinih primata je u vezi njihovom smanjenom oslanjanju na čulo mirisa, što se povezuje sa njihovim drugim karakteristikama, kao što je smanjenje pokretačkih funkcija u ovoj regiji.
Boja kože
Relativno veća adaptivna vrijednost svjetlijih nijansi kože u podnebljima sa malo sunčanih dana također nije pouzdano potvrđena. Pretpostavlja se da bi mogla biti u vezi sa stimulacijom sinteze antirahitičnog vitamina D (na taj način što upija UV  zrake). Tamna put odbija manje (10–20%) vidljivog dijela spektra nego svijetla (40–50%), što povećava toplotno opterećenje. Taj porast podložnosti opasnostima od toplotnog udara, u podnošljivim granicama, može se kompenzirati znojenjem i na relativno nižim spoljnim temperaturama od normalne. Također se vjeruje da je svijetla put, a naročito njena kombinacija sa plavom kosom i plavim očima, mogla imati selektivne prednosti tokom posljednje interglacijacije i završne glacijacije.
Rinarij
Funkcija
Rinarij je vrlo koristan za životinje sa dobrim njuhom jer otkriva mirise prema smjeru vjetra. Tako je detekciju određenog mirisa povezana sa pravcem iz kojeg je došao.
Boja kože
Postoje argumenti koji podržavaju i pretpostavku da je povećana pigmentiranost također bila favorizirana i u vezi sa rakom kože. On je češći među svijetloputim, a u istoj kategoriji pigmentiranosti, čak i kod istih osoba, učestaliji je na dijelovima kože koji su trajno i neposredno izloženi suncu. S druge strane, smanjena osjetljivost osoba svjetlije puti na nazebe i upale zglobova mogla je biti faktor povećanja adaptivne vrijednosti ovog fenotipa u hladnijim podnebljima.
Kvasci
Kvasci su eukariotski mikroorganizmi nekoliko rodova iz carstva gljiva. Danas je poznato oko 1.500 vrsta koje  dominiraju u bioraznolikosti okeanskih gljiva. Većina ih se razmnožava bespolno – pupanjem, iako postoje i nekoliko vrsta koje se razmnožavanju binarnom diobom.
Rinarij
Funkcija
Kod različitih sisara rinarij je prilagođen za različite namjene, u skladu sa ekološkom nišom. U vodenih sisara, režnjevi pored nozdrva im omogućavaju da rinarij bude zatvoren pri ronjenju. U sisara koji se hrane korijenjem, je rinarij se često razvija u čvrsti tampon, s nozdrvama sa strane. Kod slonova je postao taktilni organ. Kod priobalnih životinja je prekriven krutim dlakama, koje ga zašte u prikupljanju hrane iz školjki, dok kod mnogih životinja oblik i svrha ovog aparata tek treba da se razjasne.
Kvasci
Kvasci su jednoćelijski organizmi, iako se u nekim vrstama mogu pojaviti i višećelijski oblici, stvaranjem niza povezanih pupnih ćelija. Veličina kvasaca varira u širokom rasponu, zavisno od vrste, ali u prosjeku su promjera od 3 do 4 µm, iako neki kvasci mogu doseći preko 40 µm.
Podjela kvasaca
Kvasci se dijele na slijedeće rodove:
Boja kože
Relativno često pominjana hipoteza o “zaštitnoj obojenosti”, kao adaptaciji tamnoputih lovačkih plemena na uvjete sjenovitih obitavališta, objektivno znanstveno gledajući, najvjerovatnije ima razinu pukog nagađanja.
Kategorizacija
“Klasični” metodi određivanja nijansi boje kože počivaju na subjektivnim procjenama stupnja pigmentiranosti. Razlikovanje je vizuelno (odoka), na dnevnoj svjetlosti, a prema dogovorenim kriterijima i skalama. Najjednostavniji sistem su predložili Martin i Bunak. Tako se, prema Bunaku, pigmentiranost kože svake osobe (i ljudske grupe) svrstava u jednu od tri nijanse:
U istoj skupini metoda, Lušan (također odoka) razlikuje intenzitete pigmentacije na skali od 0-36 (međusobno teško razlučivih stupnjeva u kontinuiranom nizu). Ekstreme ove skale on smatra hipotetičnim, a sve ostale nijanse boje kože svrstava u pet glavnih kategorija:
Prema ovom autoru, opće svojstvo populacije izražava prosjek pojedinačnih procjena za obuhvaćene ispitanike.
Vrbovec (Kočevje)
Vrbovec je naseljeno mjesto u sastavu općine Kočevje, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
IC 4190
IC 4190 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 21. marta 1903. godine.
Vrbovec (Kočevje)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Kočevje.
IC 4190
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Vrbovec (Kočevje)
Stanovništvo
Napomena: ''U 2000. smanjeno za dio naselja koji je priključen naselju Rapljevo (općina Dobrepolje, regija Srednja Slovenija).''
Usorci (Sanski Most)
Usorci su naselje u sastavu općine Sanski Most, Bosna i Hercegovina.
Gornji Vukšići
Gornji Vukšići su naseljeno mjesto u sastavu grada Vrbovskog, Primorsko-goranska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gornji Vukšići nisu imali stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se od 1948. kao dio naselja, a od 1953. kao naselje.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Gornji Vukšići je imalo 6 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Vrt (Kočevje)
Vrt je naseljeno mjesto u sastavu općine Kočevje, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Kočevje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vrt je imao 1 stanovnika.
Gorenci (Vrbovsko)
Gorenci su naseljeno mjesto u sastavu grada Vrbovskog, Primorsko-goranska županija, Republika Hrvatska.
CONCACAF Gold kup 2015.
desno|mini|260px| Ekipe učesnice i njihove pozicije na CONCACAF Gold kupu 2015. CONCACAF Gold kup 2015. bilo je 13. po redu nogometno takmičenje CONCACAF Gold kupa odnosno 23. po redu CONCACAF regionalno prvenstvo koje se održalo u Kanadi i Sjedinjenim Američkim Državama od 7. do 26. jula 2015. godine. Meksiko je u finalnoj utakmici bio uspješniji od Jamajke rezultatom 3–1 te sedmi put u svojoj historiji osvojio šampionsku titulu CONCACAF Gold kupa odnosno 10. ubrajajući cjelokupno CONCACAF prvenstvo. Treće mjesto osvojila je Panama pobijedivši u utakmici za treće mjesto domaćina Sjedinjene Američke Države.
Gorenci (Vrbovsko)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Vrbovsko.
CONCACAF Gold kup 2015.
Kvalificirane ekipe
Na CONCACAF Gold kupu 2015. ukupno učestvovalo je 12 ekipa. Iz Sjeverno-američke unije (NAFU) učestvovale su sve tri ekipe članice: Meksiko te Sjedinjene Američke Države i Kanada kao organizatori prvenstva. Iz Centralno-američke i Karipske unije na prvenstvu učestvovale su po četiri ekipe. Ekipe su pravo stekle igranjem na regionalnim nogometnim takmičenjima: Copa Centroamericana 2014. i Kup Kariba 2014. Petoplasirane ekipe Kupa Kariba 2014. i Copa Centroamericane 2014. igrale su baraž za učešće na CONCACAF Gold kupu 2015.
Gorenci (Vrbovsko)
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gorenci su imali 44 stanovnika.
CONCACAF Gold kup 2015.
Lokacija stadiona
CONCACAF je 16. decembra 2014. najavio da će se domaćinstvo turnira održati u 13 gradova.
Gorenci (Vrbovsko)
Stanovništvo
Napomena: ''U 2001. smanjeno za dio područja koji je pripojen naselju Lukovdol, za koji sadrži dio podataka od 1857.do 1991.''
CONCACAF Gold kup 2015.
Igrači
Svaka ekipa učesnica do 27. juna 2015. morala je prijaviti 23 nogometaša za učešće na prvenstvu od kojih su tri morala biti golmani.
Gorenci (Vrbovsko)
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Gorenci je imalo 87 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
CONCACAF Gold kup 2015.
Pravila takmičenja
Prvoplasirane i drugoplasirane ekipe iz svih grupa će se plasirati u četvrtfinale. Također, u četvrtfinale će se kvalificirati i dvije najbolje trećeplasirane ekipe. U slučaju da dvije ili više ekipa budu imale isti broj bodova, za određivanje pozicija ekipa na tabeli primjeniće se sljedeći kriteriji:
Tomina
Tomina je naseljeno mjesto u sastavu općine Sanski Most, Bosna i Hercegovina.
Historija
Tokom osmanske vladavine ovo naselje je bilo kapetanija koja se zvala Džisri-sanska kapetanija. Historičar Hamdija Krešeljaković je zapisao: "Selo Tomina koje se zove i Palanka danas pripada Sanskom Mostu, a do 1851. bilo je u sastavu kamengradskog kadiluka. Tu je prije bio i most preko rijeke Sane. Taj most zvao se u turskim ispravama uvijek "Džisri-sana". Pokraj toga mosta stajaše kula na četiri kata i zvaše se nekad Miralimbegova kula". U Tomini je bio u 18. stoljeću kapetan s nekoliko stotina vojnika koji je čuvao most preko Sane. Kapetani su do prvih godina 19. stoljeća bili Kurbegovići, koji su po predanju, došli u naselje nakon pada Knina.
Jablan (Mirna Peč)
Jablan je naseljeno mjesto u sastavu općine Mirna Peč, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Novo Mesto.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Jablan je imao 148 stanovnika.
Napomena: ''U 1988. smanjeno za dio naselja koji je priključen naselju Mirna Peč.''
Zabrđe (Kotor-Varoš)
Kroz Zabrđe prolazi Magistralna cesta M4: Banjaluka – Kotor-Varoš – Obodnik – Maslovare – Teslić – Matuzići (gdje izlazi na M17, Koridor Vc) – Doboj.
Historija
Tokom Drugog svjetskog rata, Zabrđe je bilo poprište više akcija Četrnaeste srednjobosanske udarne brigade i ostalih partizanskih protiv neprijateljskih formacija (ustaša, četnika i Nijemaca). Na početku rata u Bosni, Zabrđe je porušeno, a lokalno stanovništvo ubijano i protjerano. Prema preliminarnim rezultatima popisa iz 2013, u ovom mjestu je registrirano svega 611 osoba, što je gotovo dva puta manje nego što ih je bilo 1991. Neki su iseljeni na bazi sporazuma između Radovana Karadžića i Mate Bobana, koji je potpisan u Gracu, Austrija.
Mađarska na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017.
Mađarsku je na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017. u Londonu od 4. do 13. augusta 2017. predstavljalo 16 sportista u 12 disciplina. Ukupno su osvojili dvije medalje: jednu srebrnu i jednu bronzanu.
Vrhpolje (Sanski Most)
Vrhpolje je naseljeno mjesto u sastavu općine Sanski Most, Bosna i Hercegovina.
Zajčje Polje
Zajčje Polje je naseljeno mjesto u sastavu općine Kočevje, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Kočevje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zajčje Polje je imalo 32 stanovnika.
88. dodjela "Oscara"
88. dodjela Oscara je svečanost koju predstavlja Akademija filmskih umjetnosti i nauka (AMPAS), a održana je 28. februara 2016. u Dolby Theatreu u Hollywoodu. Ceremonija je počela u 17:30 PST / 20:30 EST. Dodijeljeni su Oscare u 24 kategorije. Svečanost je u SAD-u prenosila TV-kuća ABC, u produkciji Davida Hilla i Reginalda Hudlina. Glumac Chris Rock bio je domaćin ceremonije po drugi put, nakon što je prethodno bio domaćin 77. ceremonije 2005.
Akademija je održala i 7. svečanost dodjele počasnih Oscara (Governors Awards) 14. novembra 2015. Oscar za tehnička dostignuća dodijeljen je 13. februara 2016. na ceremoniji u Beverly Wilshire Hotelu na Beverly Hillsu, a nagrade su predstavili domaćini ceremonije Olivia Munn i Jason Segel.
Pobješnjeli Max 4: Divlja cesta osvojio je šest nagrada, što je najviše za ceremoniju, dok je Povratnik osvojio tri od ukupno 12 nominacija. Ostali dobitnici su Pod lupom, koji je osvojio dvije nagrade, uključujući i Oscara za najbolji film. Filmovi A Girl in the River: The Price of Forgiveness, Amy, Bear Story, Opklada stoljeća, Most špijuna, Dankinja, Ex Machina, Podlih osam, U mojoj glavi, Soba, Saulov sin, Spectre, i Mucavac osvojili su po jednu nagradu. Ceremonija je dobila ocjenu 23,4 sa 36% gledanosti u 56 najvećih gradova u Sjedinjenim Američkim Državama, što je najniža ocjena Oscara u zadnjih osam godina.
Nominacije i nagrade
Imena nominiranih objavljena su 14. januara 2016. u Samuel Goldwyn Theateru na Beverly Hillsu. Imena su objavili režiseri Guillermo del Toro i Ang Lee, predsjednica Akademije Cheryl Boone Isaacs i glumac John Krasinski. Film Povratnik dobio je najviše nominacija (12), dok se film Pobješnjeli Max 4: Divlja cesta nalazi na 2. mjestu sa 10 nominacija. Sa osvojena dva Oskara, Pod lupom je prvi film još od Najveće predstave na svijetu iz 1952. koji je osvojio Oscara za najbolji film kao jedinu nagradu. Alejandro González Iñárritu postao je jedini meksički i treći režiser koji je osvojio dva uzastopna Oscara za najbolju režiju nakon Johna Forda 1940. i 1941. i Josepha L. Makiewicza 1949. i 1950.
Filmovi s najviše nominacija i nagrada
Sljedećih 16 filmova dobili su najviše nominacija:
Sljedeća tri filma dobili su najviše nagrada:
Počasne nagrade Akademije
Predstavljanje počasnih nagrada održano je 14. novembra 2015. na 7. godišnjoj ceremoniji Governors Awards u Hollywood & Highland Centeru. Imena dobitnika određena su glasanjem Odbora guvernera Akademije 25. augusta 2015.
Dobitnici počasnog Oscara:
Dobitnik nagrade za humanitarni rad:
In Memoriam
Godišnji In Memoriam segment predstavio je glumac Louis Gossett, Jr. Tokom segmenta, pjevač Dave Grohl je izveo pjesmu od Beatlesa "Blackbird".
Spisak sjećanja uključuje sljedeće preminule filmske djelatnike: