cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cesária Évora
Biografija
Lokalni muzičar i portugalski impresario Bana (pravim imenom Adriano Gonçalves), nagovorio ju je da se vrati pjevanju, i uz njegovu pomoć u organizaciji udruženja za ženska prava, otišla je na turneju po Portugalu. Тamo je solidno primljena, ali niko nije pokazao interes da joj snimi ploču tako da je i nadalje ostala nepoznata izvan domovine. mini|260px|lijevo|Kuća Cesárie Évore u ulici Fernando Ferreira Fortes u rodnom gradu [[Mindelo|Mindelu]] Francuski muzičar José Da Silva (porijeklom iz Zelenortske Republike) ju je nagovorio da ode u Pariz i tamo pokuša napraviti internacionalnu karijeru i proboj u svijet pop muzike. Iako je tada imala punih 47 godina, i fizički izgled koji joj više uopće nije išao u prilog (udebljala se), Cesária je znala da nema šta izgubiti, i prihvatila je izazov, i otišla. U Parizu je 1988. snimila album La Diva Aux Pieds Nus (Bosonoga diva), pjesma Sodad sa tog albuma postala je hit broj 1 u Francuskoj (prva nefrancuska pjesma na #1). Cesária je oborila s nogu francusku publiku, svojim scenskim nastupom (koji je bio potpuno običan, bez ikakvih vještačkih elektronskih i kompjuterskih novotarija) i svojim izgledom, koji je bio potpuna suprotnost od onog kako je dotad publika naučila. Ona je izgledala kao obična ostarjela sluškinja iz kuhinje, jedina ekstravagancija bilo je to da je nastupala bosa, ali tako većina njenih sunarodnjakinja proživi čitav život, jer nema za cipele. Njen izgled zapravo i nije bio bitan kod njenih nastupa, već njen sjetni glas, koji je obarao s nogu publiku širom svijeta,koja nije ni znala o čemu pjeva (o samoći i rastancima), ali je osjećala da su to duboke emocije.
Nakon albuma Miss Perfumado kojeg je snimila 1992. Cesária Évora postala je međunarodna zvijezda world muzike, i od tada su joj pjesme ušle na top liste brojnih zemalja, a njeni koncerti su postali sigurna prilika za dobru zaradu, gdje god da su organizovani. Njena karijera je od tada išla uzlaznim putem.
Cesária Évora je 2004. godine dobila nagradu Grammy za najbolji World Music album. Francuski predsjednik Nicolas Sarkozy odlikovao ju je ordenom Legije časti 2009. Nakon serije napornih turneja doživjela je srčani udar 10. maja 2011. u Lisabonu. Nakon liječenja njen agent objavio je u septembru 2011. da se Évora povlači sa scene. Ni to joj nije pomoglo, nedugo iza toga umrla je od zatajenja rada srca 17. decembra 2011. u rodnom gradu.
NGC 7588
NGC 7588 (također poznat kao MCG 3-59-31 i PGC 70983) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 500 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 0,30 (44 hiljade sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (29 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 3. novembra 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 1433
IC 1433 (također poznat kao MCG -2-56-21 i PGC 68267) je pekulijarna galaksija koja je udaljena oko 542 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodolija. Najveći prečnik je 0,70 (110 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (79 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 2. novembra 1891. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Vojska Federacije Bosne i Hercegovine
Vojska Federacije BiH (VFBiH) je bila zvanična oružana sila bosanskohercegovačkog entiteta Federacija Bosne i Hercegovine po okončanju rata u BiH pa do 2005. godine. Osnovana je nakon potpisivanja Dejtonskog mirovnog sporazuma udruživanjem Armije Republike Bosne i Hercegovine (ARBiH) i Hrvatskog vijeća odbrane (HVO) u vojnu strukturu sa dvije nacionalne komponente, bošnjačkom i hrvatskom pod zajedničkom komandom. 2005. je integrisana u Oružane snage BiH pod nadležnošću Ministarstva odbrane Bosne i Hercegovine.
Crna Guja
Crna Guja jest BBC-jeva humoristička serija u četiri sezone, a govori o životu Edmunda "Crne Guje". Svaka sezona bavi se drugim historijskim periodom i, shodno tome, i drugom "Crnom Gujom" koji je uvijek reinkarnacija onog prijašnjeg. U svakoj reinkarnaciji Rowan Atkinson glumi glavni lik, "Crnu Guju". Uz njega se još samo njegov, ne prepametni pratilac Baldrick pojavljuje u sve četiri sezone, a glumi ga Tony Robinson. Svaka od sezona ima svoj posebni kvalitet, a istovremeno se uklapa u cjelinu. I drugi glumci se pojavljuju tokom cijele serije, ali ne glume uvijek isti lik.
1. sezona: Crna Guja
Serija počinje 1485. dok Engleskom vlada Rikard III i završava 1498. vladavinom kralja Rikarda IV. Serija prati događaje vezane uz njegovog drugog sina, Edmunda Crnu Guju, vojvodu od Edinburgha, koji je na kraju razriješen svih dužnosti.
2. sezona: Crna Guja II
Druga sezona Crne Guje smještena je u doba kraljice Elizabete I. Kraljica je prikazana kao ekscentrična vladarica sklona čudnim snovima koji uključuju konje. U ovoj sezoni Crna Guja je jedan od najbližih kraljicinih prijatelja. U ovoj sezoni se već prepoznaje specifičan humor tipičan za ovu popularnu seriju.
Uz Crnu Guju pojavljuje se i Baldrick, kao jedini lik koji se konstantno pojavljuje u sve četiri sezone.
4. sezona: Crna Guja stupa naprijed
Četvrta sezona ove popularne serije smještena je u doba Prvog svjetskog rata. Crna Guja sada je kapetan u britanskoj vojsci i nalazi se na frontu. Neprestano se svađa, kako s nadređenima, tako i s podređenima. Posljednja epizoda sezone toliko je dirljiva i naročita da je ušla u svjetske televizijske anale. Na kraju te epizode umiru svi glavni likovi osim generala Melchetta.
Edvard I, kralj Engleske
Edvard I (17/18. juni 1239 – 7. juli 1307), također poznat kao Edvard Dugonogi, bio je kralj Engleske od 1272. do 1307. Kao prvi sin Henrika III, Edvard je bio uključen u političke intrige tokom pobune engleskih barona. On je 1259. nakratko stao na stranu baronskog reformskog pokreta podržavajući Oksfordske statute. Nakon pomirenja sa ocem, postao mu je lojalan tokom kasnijeg oružanog sukoba, poznatog kao Drugi baronski rat. Nakon bitke kod Levesa Edvard je postao talac pobunjenih barona, ali je pobjegao nakon nekoliko mjeseci i pridružio se borbi protiv Simona de Montforta. Montfort je poražen u bici kod Eveshama 1265, a nakon dvije godine pobuna je ugušena. Nakon toga, Edvard se pridružio Devetom krstaškom ratu u Svetoj zemlji. Nakon neuspjeha u Svetoj zemlji, Edvard se vraćao kući 1272. kada je obavješten da mu je otac umro. Postao je kralj Engleske i krunisan u Westminsteru 19. augusta 1274.
Tokom vladavine sproveo je reformu kraljevske administracije i anglosaksonskog prava. Kroz opsežnu pravnu istragu, Edvard je istraživao različite feudalne slobode, sve dok nije reformirao niz zakona koji regulišu krivična i imovinska prava. Međutim, njegovu pažnju su privukli vojna pitanja. Nakon suzbijanja manje pobune u Velsu 1277, Edvard je odgovorio na drugu pobunu 1283. osvajačkim ratom. Nakon uspješne kampanje, Edvard je Vels podvrgnuo engleskim zakonima, izgradio niz dvoraca i gradova i naselio ih englezima. Nakon toga su njegovi napori bili usmjereni prema Škotskoj. U ratu koji je uslijedio, škoti su ustrajali iako se u početku činilo da su englezi pobjednici. U isto vrijeme je bilo problema kod kuće. Obimne vojne akcije su zahtijevale visoke poreze. Ova kriza je izbjegnuta, ali su problemi ostali neizmireni. Kada je kralj umro 1307, njegov sin Edvard II je tokom rata sa Škotskom upao u mnoge finansijske i političke probleme.
Edvard I je bio jako visok čovjek, pa je zbog toga dobio nadimak "Dugonogi". Bio je jako temperamentan, pa je zajedno sa svojom visinom izgledao zastrašujuće svojim savremenicima. Ipak, bio je poštovan od svojih podanika na način koji odlikuje srednjevjekovni ideal kraljevstva, kao vojnik, administrator i čovjek od vjere. Moderni historičari su podijeljeni oko procjene Edvarda I; dok ga neki hvale za njegov doprinos u zakonodavstvu i administraciji, drugi ga kritikuju zbog beskompromisnog stava prema plemstvu. Edvard je zaslužan za mnoga dostignuća tokom njegove vladavine, među kojima je i obnavljanje kraljevske vlasti nakon vladavine Henrika III, uspostavljanje parlamenta kao stalne institucije, uspostavljanje funkcionalnog sistema prikupljanja poreza i reformu putem zakona. Međutim, on je često kritikovan zbog drugih radnji, kao što je njegovo brutalno ponašanje prema škotima i donošenja Edikta o protjerivanju 1290, kojim su jevreji protjerani iz Engleske. Ovaj edikt je ostao na snazi do kraja srednjeg vijeka, sve dok ga formalno nije ukinuo Oliver Cromwell 1656.
Prvi brak
Njegov prvi brak ugovorili su 1254. njegov otac i Alfons X, kralj Kastilje. Kastiljski kralj zahtjevao je da on Edvarda učini vitezom. Iako je već bio isplanirao cijelu ceremoniju, Henrik III je pristao na Alfonsovu molbu. Edvard je prešao La Manche u junu i do septembra je stigao u kraljevinu Kastilju. Alfons ga je učinio vitezom 1. novembra 1254, a na isti dan sklopljen je brak između Edvarda i infante Eleonore, polusestre Alfonsa X. Nakon vjenčanja Edvard se sa suprugom vratio u Englesku. Kada mu je umrla punica Ivana, Edvard je zajedno sa suprugom naslijedio njenu grofoviju Ponthieu.
Križarski rat
Edvard je učestvovao u Osmom krstaškom ratu zajedno sa svojim bratom Edmundom i francuskim kraljem Lujem IX. Broj vitezova koji su pratili Edvarda bio je mali; pretpostavlja se da se kretao oko dvije stotine ljudi, dok drugi smatraju da ih je bilo do hiljadu. Na njegovom pohodu pratili su ga supruga, brat i rođak. Prvobitni plan rata bio je da se zauzme Akra, ali Luj je bio poslan u Tunis. Dok je Edvard stigao u Tunis, Luj je već bio umro od bolesti. Veliki dio francuske vojske vratio se u Francusku, ali mali dio je ostao sa Edvardom koji je nastavio prema Akri i borio se sa njim u Devetom krstaškom ratu.
Kraljevanje
Naslijedio je englesku krunu poslije smrti svoga oca i bio je primoran napustiti rat i vratiti se u Englesku. Okrunjen je po svom povratku, 19. augusta 1274. Bio je najuspješniji engleski vladar iz kuće Plantagenet. Vladao je od 1272. Odupro se partikularističkim težnjama visokog plemstva, suzio vlast klera i nastojao da cijeli britanski otok sjedini pod svojom vlašću. Od 1295. pozivao je predstavnike gradova u Parlament, kojemu je priznao pravo da određuje poreze.
Svojoj je državi uspio pripojiti Vels 1284, te je ratovao sa Škotima od 1296. Svom najstarijem sinu, koji će nakon njegove smrti postati Edvard II, dao je titulu princa od Velsa, koju će nosti svi engleski i kasnije britanski prijestolonasljednici.
Nakon smrti Eleonore 1290, sa kojom je imao petnaestoro djece od kojih je četvoro doživjelo zrelost, Edvard je 1299. oženio Margaretu od Francuske, kćerku francuskog kralja Filipa III, s kojom je imao još troje djece.
Aklan
Aklan (Akean) (Aklanon izgovor: [ak'ɤan]) je najmanja provincija na filipinskom otoku Panay u regiji Zapadna Visayas. Aklan se prostire na površini od 1.821,42 km², a broj stanovnika je 574.823 (stanje: 1. augusta 2015.) Glavni grad provincije je Kalibo. Provincija se nalazi na sjeverozapadnom dijelu otoka Panay, na jugozapadu graniči sa provincijom Antique i Capizom na istoku. Na sjeveru provincije je Sibujansko more i provincija Romblon sa nekoliko desetaka otoka.
Historija
Pretpostavlja se da je Aklan naseljen u 12. stoljeću doseljenicima sa Bornea, koji su bili predvođeni poglavicom Datu Dinagandan, trgujući sa okolnim otocima. Aklan je tako postao dio Kedatuana Madja-as. Negdje krajem 14. stoljeća, Datu Dinagandan, je premjestio sjedište i glavni grad na području današnjega Batana. Unuk Datu Kalantiawa i njegov nasljednik Datu Kalantiaw III, po predanjima i legendama, donio je niz zakonskih odredbi, danas poznatih pod imenom Kalantijev zakonik. Filipinski historičar William Henry Scott je opovrgnuo kao izmišljenu ovu teoriju o nastanku zakonika. Ubrzo, 1437, godine završava vladavina dinastije Datu Kalantiaw, kada Datu Kalantiaw III. biva ubijen u borbi sa plemenima Datu Manduyog. Preuzimanjem vlasti Datu Manduyog, kao novi poglavica, premješta sjedište glavnog grada u Bakan (danas poznatiji kao Banga). Provincijom su dugo vladali pripadnici dinastije Datu Manduyog, sve do 1565. godine i osvajanja od strane španskog istraživača Miguela Lópeza de Legazpija, kada je čitav otok Panay pripoji Španskom kolonijalnom carstvu te provinciju nazvao El Río de Aclán. U to vrijeme sjedište poglavice Datu Kabanyag bilo je u Libacau. Za vrijeme Drugog svjetskog rata 1942. godine, otok zauzima Japanska carska vojska i drži ga sve do 1945. godine kada ga zajednički oslobađaju filipinske gerilske snage i američke vojne snage. Državnim proglasom br. 1414, potpisanim od filipinskog predsjednika Ramona Magsaysaya 25. aprila 1956. godine, Aklan se odvaja od provincije Capiz i postaje samostalna provincija. Prvobitni gradovi i općini bili su: Altavas, Balete, Batan, Banga, Buruanga, Ibajay, Kalibo, Lezo, Libacao, Madalag, Malaiisch, Makato, Malinao, Nabas, Neues Washington, Numancia i Tangalan, koji su prije pripadali provinciji Capiz. Provincija je proglašena 8. novembra 1956. godine, a kao prvi guverner provincije proglašen je José Raz Menez, koji je na toj funkciji bio sve do 30. decembra 1959. godine. Prvi izabrani guverner bio je Godofredo P. Ramos i izabran je 1960. Nakon njegove ostavke i kandidiranja za filipinski kongres, funkciju je preuzeo viceguverner Virgilio S. Patricio. Nasljednik Patricia bio je od 1964. godine José B. Legaspi, koji je guverner bio od 1964-71. sa dva mandata.
Geografija
Provinciji Aklan, osim dijela otoka Panay, pripada i turističko odredište otok Boracay, koji se nalazi sjeverozapadno od otoka. Najviši vrh provincije je Nausang sa nadmorskom visinom od 1.650 m, a najduža rijeka je Aklan sa dužinom od 71 km. Provicija je geografski raznolika, obale su sa bijelim pijeskom, brdovitim zaleđem i mangrovim šumama. Kroz provinciju protiče i rijeka Akean, koja zbog svojih brzaka jedinstveno izgleda.
Administrativna podjela
Aklan se sastoji od 17 općina, a upravno je u jednom zakonodavnom okrugu.
Stanovništvo
Broj stanovnika u provinciji bio je po podacima popisa iz 2015. godine 574.823, što predstavlja gustoću stanovništva od 320 stanovnika/km²
Etničke grupe
Najzastupljenije etničke grupe u provinciji Aklan su Aklanon i Ati, poznati kao Negrito narod i manje poznata grupa Sulodi, koji žive u unutrašnjosti Panaya. Ostale grupe su: Hiligaynon, Karay i Capiznon.
Jezici
Najzastupljeniji jezici u provinciji su Akeanon (Aklanon Proper), Malaynon i Buruanganon. Većinski jezik je Akeanon, dok je Malaynon zastupljen u području oko Malaya i Buruanganon in Buruanga. Ostali regionalni jezici su: AtiKinaray i Capiznon.
Religija
Dominantna religija u provinciji je katoličanstvo, a velika se važnost pridaje proslavi Božića i Korizmi. Kršćanske ikone kao Sveto Dijete Cebúa su postale kuturni simboli ovih naroda. Animizam se prakticira uglavnom kod Ati naroda. Druga važnija religija je Filipinskoj nezavisnoj crkvi (Aglipayan), a opstale religije su Iglesia ni Cristo i islam.
Video RAM
mini|desno|200px|VRAM, proizvođača Samsung Video RAM ili VRAM je memorija koja se nalazi na većini grafičkih kartica.
Za razliku od integrisanih video kontrolera koji obično dijele RAM memoriju sa ostalim komponentama računara, većina grafičkih kartica ima svoju memoriju koja se naziva Video RAM ili VRAM. VRAM na grafičkoj kartici služi za pohranjivanje najnužnijih podataka za GPU, najčešće teksture, Z-buffer i druge elemente. Brzina VRAM-a je davno prevazišla brzinu sistemskog RAM-a. Današnje grafičke kartice koriste GDDR3 ili GDDR4 koji ide i do 900 MHz (1800 MHz efektivna). Količina memorije na današnjim grafičkim karticama ide i do 1 GB, ali ona nije presudna, mnogo je važnija frekvencija memorije. Pošto GPU stvara sliku, držeći informacije i završene slike u VRAM-u, brzina memorije je vrlo važna, jer što je brža memorija to će brže slika doći do RAMDAC-a i biti prikazana.
Space Shuttle program
Space Shuttle je program svemirskih letova Američke svemirske agencije NASA. Program se temelji na raketoplanu za višekratnu upotrebu koji polijeće vertikalno uz pomoć nosivih raketa, a slijeće kao avion. Prvi letovi su ostvareni 1981. godine, a posljednji su planirani za 2010. godinu kada će biti zamijenjen projektom Orion.
Ukupno je konstruisano šest letjelica: Enterprise, Columbia, Challenger, Discovery, Atlantis i Endeavour. Do sada je uspješno obavljeno 115 letova a dvije su letjelice izgubljene u nesrećama: Challenger 1986. i Columbia 2003. godine sa ukupno četrnaest poginulih astronauta. Space Shuttle se uglavnom koristi kao teretno vozilo za snabdijevanje svemirskih stanica, za pozicioniranje i popravak umjetnih satelita ili kao platforma za eksperimente u bestežinskom stanju.
TNNT2
Srčanomišićni troponin T (cTnT) jest protein koji je kod ljudi kodiran genom TNNT2 sa hromosoma 1. Srčani TnT je tropomiozin-vezujuća podjedinica troponinskog kompleksa, koja se nalazi na tankom filamentu poprečnoprugastih mišića i reguliše mišićnu kontrakciju kao odgovor na promjene u koncentraciji unutarćelijskih iona kalcija.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 298 aminokiselina, a molekulska težina  35.924 Da.
Struktura
Srčani TnT je protein od 35,9 kDa koji se sastoji od 298 aminokiselina. Najveća je od tri troponinske podjedinice (cTnT, troponin I (TnI), troponin C (TnC)) na aktinskom tankom filamentu srčanog mišića. Struktura TnT je asimetrična; globulski C-terminalni domen je u interakciji sa tropomiozinom (Tm), TnI i TnC, sa N-terminalnim vezom koja snažno vezuje Tm. N-terminalni region TnT je alternativno prerađen, što uzrokuje pojavu više izoformi uočenih u srčanom mišiću.
Funkcija
Kao dio troponinskog kompleksa, funkcija cTnT je da regulira kontrakciju mišića. N-terminalni region TnT koji snažno vezuje aktin najverovatnije se pomjera sa Tm i aktinom tokom jakog miozinskog poprečnog vezivanja i stvaranja sile. Ovaj region je vjerovatno uključen u transdukciju kooperativnosti niz tanki filament. C-terminalni region TnT čini dio domena globulastog troponinskog kompleksa i učestvuje u korištenju osetljivost na kalcij jakog miozinskog poprečnog mosta koji se vezuje za tanki filament.
Alternativna prerada
TNNT2 gen sisara sadrži 14 konstitutivnih egzona i tri alternativno preražena egzona. Egzoni 4 i 5 koji kodiraju N-terminalni varijabilni region i egzon 13 između srednjeg i C-terminalnog regiona su alternativno prerađeni. Egzon 5 kodira segment od 9 ili 10 aminokiselina koji je visoko kiseo i negativno nabijen pri fiziološkom pH. Ekgzon 5 eksprimira se u srcu embriona, a reguliše naniže i prestaje ekspresiju tokom postnatalnog razvoja.
Embrionalni cTnT s više negativnog naboja na N-terminalnom području pokazuje veću osjetljivost na kalcij, aktivnost aktomiozinske ATPaze i proizvodnju sile miofilamenta, u poređenju sa srčanim TnT odraslih osoba, kao i veću toleranciju na acidozu. TNNT2 gen je prolazno eksprimiran u embrionalnim i neonatalnim skeletnim mišićima i kod ptičjih i kod sisara. Kada se TNNT2 eksprimira u neonatusnog skeletnog mišića, alternativna prerada egzona 5 pokazuje sinhronizovanu regulaciju sa onom u srcu na način specifičan za vrstu. Ovaj fenomen ukazuje da je alternativna perada pre-iRNK TNNT2 pod kontrolom genetički ugrađenog sistemskog biološkog sata.
Fosforilacija
Ser2 cTnT na N-terminalu fosforiliran je konstitutivno nepoznatim mehanizmima. Pronađeno je da je cTnT fosforiliran putem PKC na Thr197, Ser201, Thr206, Ser208 i Thr287 u C-terminalnoj regiji. Samo fosforilacija Thr206 bila je dovoljna da smanji osjetljivost miofilamenta na kalcij i proizvodnju sile. cTnT je također fosforiliran na Thr194 i Ser198 u uslovima stresa, što dovodi do oslabljene kontraktilnosti kardiomiocita. Pokazalo se da fosforilacija cTnT na Ser278 i Thr287 pomoću ROCK-II smanjuje aktivnost miozinske ATPaze i razvoj sile miofilamenta u prekrivenom srčanom mišiću. Tabela 1 sumira modifikacije fosforilacije cTnT i moguće funkcije.
O-vezana GlcNAcilacija
cTnT se sve više modificira na Ser190 O-GlcNAcilacijom tokom razvoja srčane insuficijencije kod pacova, praćeno smanjenom fosforilacijom Ser208.
Proteolitska modifikacija
U apoptotskim kardiomiocitima, cTnT je razdvojen kaspazom 3, da bi se stvorio skraćeni fragment od 25 kDa na N-terminalnom dijelu. Ova destruktivna fragmentacija uklanja dio srednjeg područja vezivanja tropomiozina 1, dovodeći do slabljenja proizvodnje sile miofilamenta, smanjenjem aktivnosti miozinske ATPaze.
U srčanom mišiću u uslovima stresa, srčani TnT se cijepa kalpainom I, restriktivno uklanjajući čitavu varijabilnu regiju N-terminala. Ova proteolitska modifikacija cTnT se javlja u srčanom mišiću u akutnoj ishemiji-reperfuziji ili preopterećenju pritiskom.
Restriktivno skraćeni cTnT na N-terminalnom dijelu ostaje funkcionalan u miofilamentima i dovodi do smanjene kontraktilne brzine ventrikularnog mišića, što produžava fazu brzog izbacivanja i rezultira povećanjem udarnog volumena, posebno pod povećanim naknadnim opterećenjem. In vitro studije pokazale su da je N-terminalni skraćeni cTnT očuvao ukupnu osjetljivost srčanog miofilamenta na kalcij i kooperativnost, ali je promijenio afinitete vezivanja TnT-a za tropomiozin, TnI i TnC proteine, i dovode do blago smanjene maksimalne aktivnosti miozinske ATPaze i proizvodnje sile miofilamenta, što čini osnovu selektivnog smanjenja kontraktilne brzine srčanokomornog mišića, kako bi se povećao udarni volumen, bez značajnog povećanja potrošnje energije.
Sa relativno kratkim poluživotom cTnT u kardiomiocitima (3-4 dana), N-terminalni skraćeni cTnT bi bio zamijenjen novosintetiziranim netaknutim cTnT za nekoliko dana. Stoga ovaj mehanizam obezbjeđuje reverzibilnu posttranslacionu regulaciju za modulaciju srčane funkcije u prilagođavanju na stresne uslove.
Sumirani su rezidui u srčanom TnT sa regulacijom fosforilacije. Broj ostataka za fosforilacijski serin i treonin je onaj u ljudskom srčanom TnT sa uključenim prvim metioninom. Fosforilacija srčanog TnT na ovim ostacima upoređena je sa parnjacima u brzom TnT i sporom TnT. C, konzerciran; N je nekonzerviran. Također navedene su i kinaze odgovorne za svaku fosforilaciju, funkcionalne efekte.
Mutacije u kardiomiopatijama
Tačkaste mutacije u genu TNNT2 uzrokuju različite tipove kardiomiopatija, uključujući hipertrofnu kardiomiopatiju (HCM), proširenu kardiomiopatiju (DCM) i restriktivnu kardiomiopatiju (RCM). Tabela u nastavku rezimira reprezentativne TNNT2 mutacije i abnormalne spojeve pronađene kod ljudskih i životinjskih kardiomiopatija.
Aminokiselinski ostaci mutacija su numerisani kao u ljudskom srčanom TnT, sa uključenim prvim metioninom. Mutacije srčanog TnT koje su uzrokovale kardiomiopatije uglavnom su nađene u komnzerviranim srednjim i C-terminalnim regijama.
Klinički značaj
Mutacije ovog gena povezane su sa porodičnom hipertrofnom kardiomiopatijom, kao i sa restriktivnom i dilatacijskom kardiomiopatijom. Transkripti za ovaj gen prolaze kroz alterasnivnu preradu, što rezultira mnogim tkivno specifičnim izoformama; međutim, priroda pune dužine nekih od ovih varijanti još nije utvrđena. Mutacije ovog gena mogu biti povezane sa blagom ili odsutnom hipertrofijom i dominantnom restriktivnom bolešću, sa visokim rizikom od iznenadne srčane smrti. Može doći do bržeg napredovanja dilatacijske kardiomiopatije kod pacijenata sa TNNT2 mutacijama, nego kod onih sa mutacijama teškog lanca miozina.
Evolucija
Kod kičmenjaka, evoluirala su tri homologna gena, koji kodiraju tri izoforme TnT specifične za tip mišića. Svaki od gena izoformi TnT vezan je u hromosomskoj DNK sa genom izoforme troponina I (TnI), koji kodira inhibitornu podjedinicu troponinskog kompleksa i formira tri para gena: brzi skeletni mišić TnI (fsTnI)-fsTnT, spori skeletni mišić TnI ( ssTnI)-cTnT i cTnI-ssTnT parovi. Studije o konzerviranosti sekvenci i epitopa sugeriraju da geni koji kodiraju izoforme TnT i TnI specifične za tip mišića potiču iz predačkog gena sličnog TnI i dupliciraju se i diverzificiraju iz para gena sličnog fsTnI-u i fsTnT. Očigledno isprepletena veza između ssTnI-cTnT i cTnI-ssTnT gena zapravo odražava originalne funkcionalne veze jer je gen TNNT2 eksprimiran zajedno sa ssTnI genom u embrionskom srčanom mišiću. Poravnavanje proteinske sekvence gena pokazalo je da je TNNT2 gen pkouzzerviran kod vrsta kičmenjaka (slika 2) u srednjem i C-terminalnom području, dok se tri izoforme mišićnog tipa značajno razlikuju.
Klinički značaj
Mutacije ovog gena povezane su sa porodičnom hipertrofnom kardiomiopatijom, kao i sa restriktivnom i dilatacijskom kardiomiopatijom. Transkripti za ovaj gen prolaze kroz alternativnu preradu, što rezultira mnogim tkivno specifičnim izoformama, ali priroda pune dužine nekih od ovih varijanti još nije utvrđena. Mutacije ovog gena mogu biti povezane sa blagom ili odsutnom hipertrofijom i dominantnom restriktivnom bolešću, sa visokim rizikom od iznenadne srčane smrti.
Aerodrom Schiphol
Aerodrom Schiphol u Amsterdamu je glavni holandski međunarodni aerodrom, lociran na oko 20 minuta jugozapadno od Amsterdama, u općini Haarlemmermeer. Njegova IATA oznaka je AMS, a ICAO EHAM. Služi kao glavno sjedište za aviokompanije KLM, Martinair, Transavia i Arkefly. Međunarodni aerodrom Schiphol je peti po redu najprometniji evropski aerodrom, a petnaesti u svijetu. U 2010. godini kroz aerodrom je prošlo 45.3 miliona putnika, što je za 4% više u odnosu na 2009. godinu.
Istočni Timor na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Istočni Timor na zimskim olimpijskim igrama 2014. u Sočiju, koje će se održati od 7. februara  do 23. februara 2014. će predstavljati jedan takmičar u alpskom skijanju, koji je u protekloj sezoni ostvario kvotu za učestvovanje.
Sportisti iz Istočnog Timora učestvuju po prvi put na Zimskim olimpijskim igrama. Na svečanom otvaranju zastavu Istočnog Timora nosio je alpski skijaš Yohan Goutt Goncalves.
30p Alpsko skijanje
Na temelju rang lista Međunarodne skijaške federacije od 30. decembra 2013. sportaši iz Istočnog Timora obezbjedili su jedno mjesto za sudjelovanje na olimpijskim igrama.
Napomene
<references group="N"/>
Spisak muzeja u Parizu
Muzeji Pariza su podijeljeni u tri kategorije:
Masakr u Jabukovcu
Masakr u selu Jabukovac, kod Negotina u istočnoj Srbiji, desio se 27. jula 2007. godine i najveće je masovno ubistvo u Srbiji. Naoružan lovačkom puškom, 39-godišnji Nikola Radosavljević (mještanin sela) ubio je devet, a teže ranio dvije osobe.
Masakru je prethodio Radosavljevićev sukob sa suprugom, nakon čega je on pokušao da se ubije skokom u bunar. No, jedan njegov komšija ga je u tome spriječio i pružio mu pomoć. Samo nekoliko minuta kasnije, Radosavljević uzima pušku i započinje masakr. Najprije je ubio tri osobe, a zatim još šest. Nakon zločina, pokušao se ubiti ali su ga srbijanske specijalne policijske snage u tome spriječile i uhapsile. Odveden je najprije u negotinsku bolnicu, a zatim u Klinički centar u Nišu.
1526.
Događaji
Značajna teritorijalna osvajanja za vrijeme Sulejmana Veličanstvenog izvršena su u evropskom dijelu Osmanlijskog carstva. Od velikog značaja je bila pobjeda na Mohačkom polju 1526. godine.
Tonij
Tonij (grč. τόνος - tónos = napetost, istezanje) je prvi geološki period ere neoproterozoik. Tonij je najraniji od tri geološka perioda neoproterozojske ere, koji je trajao od prije milijardu do približno 720 miliona godina. Slijedio je iza stenijjskog perioda mezoproterozojske ere (koji je trajao od prije 1,2 milijarde do milijardu godina), a iza njega slijedio  je geološki period kriogenij (prije otprilike 720 miliona do otprilike 635 miliona godina). Polazne i završne tačke intervala definirane su proizvoljno, s time da krajnji datum otprilike odgovara početku prve zabilježene glacijalne epizode nakon (jednako proizvoljnog) datiranja, prije 750 miliona godina.
Tonijski period obilježio je posljednji interval relativne neaktivnosti atmosfere i planetarnih geoloških prilika. Na početku stenijskog perioda, Zemaljska kopna objedinjena su u jedan superkontinent pod nazivom Rodinija,. Međutim, pri kraju tonijskog razdoblja, superkontinent je počeo da se razlama i dijeli. Pored toga, tokom intervala, Zemljina atmosfera bila je uglavnom bez kisika, prema dokazima prikupljenim pomoću izotopa hroma u stijenama. Čini se da su tokom intervala koncentracije atmosferskog kisika počele rasti, povećavajući se za 1% u odnosu na današnje koncentracije, negdje između prije 900 i 800 miliona godina.
Biologija
Tokom tonija, dogodila se prva velika evolucijska radijacija akritarha. Prve fosili višećelijakih životinja datirani su iz kasnog tonija (prije oko 800 miliona godina). Značajan primjer toga je  Otavia antiqua, koju su otkrivači, kao i brojni drugi učenjaci označili kao spužvu. To datiranje je u skladu s molekulskim podacima prikupljenim u genetičkim studijama modernih vrsta metazoas; prema novijim pročavanjima,  zaključeno je  da ee u toniju formirala baza filogenetskog stabla životinja.
Komori na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017.
Komore na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017. u Londonu od 4. do 13. augusta 2017. predstavljalo je jedan atletičar.
Vaterpolska reprezentacija Španije
Olimpijske igre
Zlatna medalja na Olimpijskim igrama u Atlanti
Srebrna medalja na Olimpijskim igrama u Barceloni
Svjetska prvenstva
Srebrna medalja na svjetskom prvenstvu 1994. u Rimu Srebrna medalja na svjetskom prvenstvu 1991. u Perthu
Evropska prvenstva
Srebrna medalja na evropskom prvenstvu 1991. u Ateni Bronzana medalja na evropskom prvenstvu 2006. u Beogradu Bronzana medalja na evropskom prvenstvu 1993. u Sheffieldu
Postava na SP 2007.
Inaki Aguilar, Mario Garcia, David Martin, Ricardo Perrone, Guillermo Molina, Marc Minguell, Ivan Gallego, Svilen Piralkov, Xavier Valles, Felipe Perrone, Ivan Perez, Xavier Garcia, Angel Andreo. Izbornik: Rafael Aguilar
1527.
Događaji
Pustošenje Rima od strane vojske Svetog rimskog carstva. Papa Klement VII bio je zarobljen, a kasnije vraćen na prijesto.
NGC 1653
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Keplerovi zakoni
Pri sljedećim aproksimacijama se mogu izvesti Keplerovi zakoni: Svaka planeta se kreće nezavisno od ostalih, kao čestica u centralnom polju sile.
Kretanje satelita oko matične planete i svaki drugi sličan sistem također se opisuju Keplerovim zakonima.
Naziv su dobili po njemačkom astronomu Johannesu Kepleru.
Prvi Keplerov zakon
Prvi Keplerov zakon glasi: Jednačina putanje u polarnim koordinatama je data sa , gdje je c parametar elipse, a e ekscentricitet elipse. P se definira kao c=l^2/(m*K) gdje je l- moment impulsa, m-masa tijela i K- univerzalna gravitaciona konstanta. Putanja zavisi od vrijednosti ekscentriciteta elipse, odnosno od energije koju tijelo posjeduje.
Za e<1 je putanja elipsa. Maksimalna vrijednost nazivnika r(φ) je 1+ e, a minimalna 1-e. Pri maksimalnoj vrijednosti nazivnika je udaljenost planete od Sunca minimalna r=rmini to odgovara vrijednosti φ=0. Najveća udaljenost planete od Sunca se naziva afel. Pri minimalnoj vrijednosti nazivnika je najveća udaljenost Sunca i planete i to odgovara vrijednosti φ=π. Najmanja udaljenost planete od Sunca se naziva perihel.
Rmin=1/(1+ϵ) i rmax=1/(1-ϵ) se mogu napisati i u Dekartovim koordinatama kao
što je jednačina elipse. Pri tome su konstante a, b i d jednake:
a=c/(1-e^2)- velika poluosa elipse
- mala poluosa elipse
d=a*e- udaljenost centra elipse i jednog njenog žarišta (fokusa).
Preko integrala kretanja:
Ovime je pokazano da se tijelo, pod dejstvom centralne sile kakva je gravitaciona, ili Coulombova i ukoliko se nalazi u vezanom stanju (E<0) kreće po elipsi u čijem jednom žarištu se nalazi Sunce.
Historijska bilješka
Obrađujući vrlo precizna promatranja koja je izvršio Tycho Brahe, Kepler je uočio neslaganje kretanja planeta sa njihovim pretpostavljenim kružnim putanjama. Analizirajući geometrijski oblik planetskih putanja zaključio je da se planete ne kreću oko Sunca po pravilnim kružnicama (kao što je mislio Kopernik), već da su njihove staze, zapravo, (uglavnom blage) elipse i da se po njima planete kreću po određenim zakonitostima. Usporedivši svoje pretpostavke s rezultatima promatranja, ustanovio je da se vrlo dobro slažu. Tako je formulirao tri najznačajnija zakona kinematike Sunčevog sistema.
Pokazalo se da svi Keplerovi zakoni vrijede i za sisteme satelita svake planete, odnosno općenito za sve sisteme u Svemiru, samo je za svaki od njih konstanta k iz trećega zakona različita.
Pošavši od Keplerovih zakona, Newton je postavio temelje ogromnom području nebeske mehanike i posredno utjecao na nagli razvoj matematike, fizike i pojavu sasvim novog pravca u filozofskom tumačenju svijeta.
Atentat na Johna F. Kennedyja
Atentat na predsjednika Sjedinjenih Američkih Država Johna Fitzgeralda Kennedyja izveden je u Dallasu 22. novembra 1963. Na Kennedyja su u 12:30 po lokalnom vremenu, dok se u predsjedničkoj limuzini sa spuštenim krovom vozio ulicama grada, ispaljena tri hica iz puške, od kojih su ga dva pogodila te od čega je nedugo potom umro. Nekoliko sati kasnije bivši marinac Lee Harvey Oswald uhapšen je, a potom i optužen za atentat. Tvrdio je da je nedužan, ali to nije imao priliku dokazati pred sudom jer ga je dva dana kasnije u policijskoj stanici pred TV-kamerama ubio Jack Ruby, vlasnik noćnog kluba povezanog s organiziranim kriminalom. Budući da se detalji ubistva više nisu mogli razotkriti na sudu, formirano je posebno istražno tijelo zvano Warrenova komisija, čiji je zaključak bio da je Oswald djelovao sam i ubio predsjednika iz nepoznatih motiva.
Međutim, američka javnost, dijelom i zbog toga što je bila šokirana ubistvom mladog, harizmatičnog i popularnog vođe, a dijelom zbog niza nerazjašnjenih okolnosti vezanih uz atentat, nije prihvatila tu verziju događaja. Posebni kongresni odbor donio je 1970-ih zaključak kojim se odbacuju nalazi Warrenove komisije. Kasnija naučna i historijska istraživanja, međutim, djelomično su potvrdila sporne Warrenove zaključke. Uprkos tome, atentat je već decenijama predmet brojnih teorija zavjere, kojima je doprinos dao i Hollywood filmovima na temu atentata. Zbog toga, kao i utjecaja na popularnu kulturu u SAD-u i ostatku svijeta, atentat na Kennedyja smatra se jednim od najdramatičnijih i najšokantnijih događaja u 20. stoljeću, odnosno jednim od najpoznatijih atentata u historiji uopće.
Događaji pred atentat
desno|mini|250px|Ruta Kennedyjeve predsjedničke kolone
Kennedy se na posjetu Dallasu odlučio iz unutrašnjopolitičkih razloga, odnosno u svrhu priprema za predsjedničke izbore 1964. godine. Cilj je bio od lokalnih pristaša i simpatizera prikupiti finansijska sredstva za kampanju, svojim autoritetom pomiriti zavađene frakcije u tamošnjoj Demokratskoj stranci, odnosno poboljšati izborne izglede u saveznoj državi Teksas gdje je na izborima 1960. jedva pobijedio, a u samom Dallasu izgubio. Posjeta je dogovorena 6. juna 1963. kada su se Kennedy i njegov potpredsjednik Lyndon B. Johnson u gradu El Paso sreli sa Johnom Connallyjem, guvernerom Teksasa. Javnost je o posjeti obaviještena u septembru 1963, a 18. novembra dogovoreni su i njeni detalji, uključujući i vožnju kroz grad – odnosno rutu predsjedničke kolone o kojoj je također obaviještena javnost.
Dana 24. oktobra 1963. u Dallas je došao Adlai Stevenson, tadašnji američki ambasador u Ujedinjenim nacijama kako bi proslavio 18. godišnjicu te organizacije. Tom prilikom su ga fizički napali demonstranti, pripadnici radikalne desnice koji su se protivili članstvu SAD-a u UN-u. Stevenson se bojao da bi Kennedy mogao imati slične neugodnosti te ga je upozorio da ne dolazi u Dallas. Kennedy je takva upozorenja odbacio, ali je Jesse Curry, šef dalaske policije, odlučio uvesti dodatne mjere sigurnosti, odnosno povećati broj policajaca na ulicama, te čak regrutirao civilne dobrovoljce kako bi patrolirali gradom i dojavljivali o sumnjivim aktivnostima protiv predsjednika.
Kennedyjev posjet Teksasu trebao je trajati četiri dana – dva dana bila su predviđena za javne aktivnosti, a vikend za odmor na Johnsonovom ranču u Johnson Cityju. Posjeta je započela u četvrtak 21. novembra, te je tokom nje Kennedy održao govor u Zrakoplovnoj školi u San Antoniju, zatim još jedan govor na Univerzitetu Rice u Houstonu, te prenoćio u hotelu Texas u Fort Worthu. Sljedećeg jutra održao je govor u Trgovačkoj komori Fort Wortha. Potom se ukrcao u predsjednički avion kojim je doletio u Dallas.
Avion se spustio na aerodrom Love Field u 11:40 po lokalnom vremenu. Bilo je planirano da odatle ode u Trgovački centar Trade Mart gdje bi ručao i održao govor, a popodne je trebao održati još jedan govor u gradskom vijeću Austina. Na Love Fieldu se formirala predsjednička auto-kolona koju je sačinjavalo šest vozila – u prvom i trećem nalazili su se pripadnici policije na čelu s Curryjem te Tajne službe; drugo vozilo bila je predsjednička limuzina SS-100-X u kojoj su bili Kennedy, njegova supruga Jacqueline, guverner Conally i njegova supruga Nellie te dva agenta Tajne službe, uključujući vozača. U četvrtom vozilu bio je potpredsjednik Johnson, njegova supruga Lady Bird, senator Ralph Yarborough i dva agenta Tajne službe. Posljednja dva vozila bila su napunjena pripadnicima novinarskog zbora koji je pratio predsjednika na njegovim putovanjima.
Iako je posjet predsjednika mnoge građane privukao na ulice, od njih nije bilo nikakvih neugodnosti. Mnoštvo koje se okupilo predsjednika je dočekalo s vidljivim izrazima oduševljenja. Kennedy je čak dva puta naredio da se kolona zaustavi kako bi mogao izaći i rukovati se s nekim od građana, uključujući i nekoliko katoličkih redovnica.
Atentat
250px|desno|mini|Snimka auto-kolone neposredno pred atentat; Kennedy u prednjem vozilu, označen strelicom
Predsjednička kolona se u 12:30 nalazila u ulici Elm Street, jugoistočno od zgrade Teksaškog skladišta školskih knjiga, kada su ispaljena najmanje tri hica iz puške. Jedan od njih pogodio je Kennedyja u vrat, probivši mu dušnik. Connally je također teško ranjen, pogođen metkom koji mu je probio pluća. Na hice je prvi reagirao Clint Hill, agent Tajne službe iz trećeg automobila u koloni; iskočio je kako bi došao do predsjedničke limuzine i pokušao zaštititi predsjednika. Metak iz puške u međuvremenu je pogodio Kennedyja u glavu, poprskavši unutrašnjost limuzine krvlju i dijelovima njegovog mozga. U tom se trenutku Jacqueline Kennedy nagnula iz vozila; njen čin se tumačio pokušajem bijega i sklanjanja od atentatora, ali kasnije je tvrdila da samo htjela dohvatiti dijelove Kennedyjevog mozga. Uprkos tome što je predsjednička limuzina naglo ubrzala, Hill se uspio za nju zakačiti i vratiti Prvu damu natrag na njeno sjedalo.
Jedan od metaka pogodio je pločnik na kome se nalazio prolaznik James Tague. Vjeruje se kako je metak ili komad metka Taguea pogodio u obraz; on nikada nije pronađen.
Ispaljivanje hitaca izazvalo je paniku među okupljenim pješacima, od kojih su se mnogi instinktivno bacili na pod nastojeći izbjeći strijelca ili strijelce. S druge strane, mnogi od njih nisu znali odakle dolaze hici. Dio je vjerovao da je strijelac bio sakriven iza žbunja na travnatom brežuljku u neposrednoj blizini predsjedničke limuzine.
Howard Brennan, željeznički radnik koji je predsjedničku kolonu promatrao s obližnjeg željezničkog tornja, primijetio je jednu osobu na prozoru šestog sprata Teksaškog skladišta knjiga, a potom je vidio kako puca iz puške. Njegov kolega Lee Bowers, nije bio siguran jesu li hici dolazili iz smjera travnjaka ili iz smjera travnjaka gdje su bila "dva nepoznata čovjeka". Harold Norman i James Jarman Jr. – dva radnika Skladišta – tvrdili su da su kolonu promatrali a petog sprata zgrade te da su jasno čuli kako neko puca i repetira pušku iznad njihovih glava.
Lee Harvey Oswald
U toku atentata, bivši marinac Lee Harvey Oswald nalazio se u zgradi Teksaškog skladišta školskih knjiga, gdje je bio zaposlen od 16. oktobra. Oko podneva, odnosno otprilike pola sata prije ispaljivanja pucnjeva, jedan od kolega ga je vidio na šestom spratu.
Otprilike minut i po nakon ispaljivanja hitaca, jedan od dalaskih policajaca ušao je u zgradu i tamo u kantini na drugom spratu sreo Oswalda, koji je, prema kasnijoj izjavi bio "neobično miran i pio mineralnu vodu". Roy Trully, njegov pretpostavljeni, policajcu ga je predstavio kao svog radnika, pa ga je policajac propustio. Oswald je iskoristio priliku kako bi iz zgrade izašao kroz glavna vrata, i to nekoliko minuta prije nego što je policija dobila nalog da blokira zgradu i zadrži sve osobe zatečene u njoj. Tek tada je Trully primijetio kako od svih radnika nedostaje upravo Oswald, što mu je bilo čudno, te je o tome odmah izvijestio policiju.
Oko 12:40 Oswald je ušao u gradski autobus, ali je ubrzo (najvjerovatnije zbog pregustog saobraćaja) zatražio od vozača da ga iskrca nakon dva gradska bloka. Potom je uzeo taksi i otišao do svog stana u koji je ušao oko 13 sati, "prilično zadihan" prema svjedočenju pazikuće. Ubrzo nakon toga izašao je noseći jaknu, i pazikuća ga je posljednji put vidio na autobuskoj stanici.
Oswalda je približno 1,3 km od stana, dok je hodao na ulici, iz svog službenog vozila zaustavio dalaski policajac J. D. Tippit te razgovarao kroz prozor automobila. Nakon što je Tippit izašao iz vozila – između 13:11 i 13:14 – Oswald je iznenada izvadio revolver i ispalio nekoliko hitaca u Tippita, ubivši ga. Događaj je vidjelo desetak slučajnih prolaznika, koji su smjesta obavijestili policiju. Oswald je nakon toga oko 13:35 viđen kako se pokušava sakriti u obližnjoj prodavaonici cipela Hardy's. To je vidio poslovođa Johnny Calvin Brewer, koji ga je vidio kako odlazi u obližnju kino-dvoranu Texas Theater, iskoristivši zauzetost blagajnice Julie Postal kako bi ušao bez karte. Brewer je o tome izvijestio Postal, a ona je odmah nazvala policiju.
Deset minuta kasnije oko kino-dvorane se našlo najmanje dvadesetak policajaca, detektiva i pripadnika šerifovog ureda. Brewer je diskretno uveden u dvoranu gdje je identificirao Oswalda. Tada su se u dvorani upalila svjetla i policajci krenuli uhapsiti Oswalda. Prema svjedočenjima, Oswald je pokušao pogoditi policajca, ali mu je revolver izbijen iz ruke. Došlo je do kraćeg fizičkog obračuna u kojem je Oswald prvo vikao da je "sve gotovo", a potom tvrdio da je žrtva policijske brutalnosti.
Oswald je oko 14 sati doveden u sjedište policije gdje ga je detektiv Jim Leavelle počeo ispitivati o ubistvu policajca Tippita. Tek kada je o hapšenju izviješten kapetan J. W. Fritz, Oswaldovo ime povezano je s radnikom koji je zbog iznenadnog odlaska iz Teksaškog skladišta knjiga postao glavni osumnjičenik za atentat.
Puška Carcano
Na šestom spratu Teksaškog skladišta je, sakrivena iza nekoliko kutija, pronađena Fucile Mod. M91/38, brzometna puška kal. 6,5 mm sa snajperskim nišanom. Nju su, ubrzo nakon atentata, pronašli policajac Seymour Weitzman i šerifov zamjenik Eugene Boone, a pronalazak je kamerom snimio Tom Alyea, kamerman lokalne TV-stanice WFAA. Naknadne fotografske analize potvrdile su kako je puška na snimci identična pušci koja je tokom istrage identificirana kao oružje kojim je izvršen atentat. Puška je također sa svojim izgledom identična pušci s kojom je Oswald bio pozirao za fotografije snimljene u dvorištu svoje kuće.
Kasnija istraga je ustanovila kako je Oswald pušku kupio u martu 1963, koristeći lažno ime "A. Hidell". Prema nalazima Warrenove komisije, na pušci je pronađen djelomični otisak Oswaldovog prsta, a i komadići vlakna koja odgovaraju košulji koju je Oswald nosio u trenutku hapšenja.
Metak pronađen u Connallyjevim bolničkim kolicima, kao i komadići metka pronađeni u predsjedničkoj limuzini su balističkom analizom povezani s puškom.
Oswaldov pritvor i smrt
Oswaldovo privođenje u policijsku stanicu na ispitivanje dočekali su novinari, kojima je tvrdio da je "žrtveni jarac" i da ga hapse "samo zato što je živio u Sovjetskom Savezu". Kasnije je počelo policijsko ispitivanje. Oko 19 sati Oswald je formalno okrivljen za ubistvo policajca Tippita. Nakon toga je izašao na improviziranu pres-konferenciju u kojoj je prvi put javno odgovorio na to je li ubio predsjednika. Oswald je rekao da nije i da to prvi put čuje, te modricu na oku objasnio time "da ga je policajac udario".
Oswald je sljedeća dva dana podvrgnut policijskom ispitivanju, tokom koga je odlučno odbacivao sve optužbe da bi mogao imati išta s predsjednikovim ubistvom. Međutim, izmijenio je priču o tome gdje je tačno bio za vrijeme atentata – prvi put je tvrdio da je ručao na prvom spratu prije nego što je došao u kantini na drugom spratu; drugi put je tvrdio kako je radio "na gornjim spratovima" te se spustio na drugi sprat gdje je sreo policajca. Oswald je također odbacio bilo kakve indicije da bi on mogao biti "A. J. Hidell" koji je naručio pušku, iako je naknadno pronađena krivotvorena isprava na to ime, a s njegovom fotografijom.
Oswald je tokom ispitivanja u nekoliko navrata zatražio advokata. U subotu su ga u pritvorskoj ćeliji posjetili članovi Advokatske komore Dallasa ponudivši mu svoje usluge. Oswald ih je, međutim, odbio zatraživši da ga zastupa John Abt, advokat koji je zastupao Komunističku partiju SAD-a ili neki od advokata koji pripadaju Američkoj uniji za građanska prava. Abt, koga je Oswald nekoliko puta pokušao dobiti telefonom, bio je odsutan za vikend. Oswald je isto tako odbio ponudu svog brata Roberta da za njegov račun unajmi nekoliko lokalnih advokata.
U nedjelju 24. novembra u 11:21 po lokalnom vremenu Oswalda su policajci vodili kroz podrum sjedišta policije prije nego što su ga trebali odvesti u okružni zatvor. Podrum je bio prepun novinara, kao i TV-ekipa koji su direktno prenosili događaj. U tom trenutku je Jack Ruby, vlasnik lokalnog noćnog kluba, iznenada ispalio hitac iz pištolja koji je Oswalda pogodio u trbuh. Oswald je odveden u bolnicu gdje je u 13:07 proglašen mrtvim.
Proglašenje Kennedyjeve smrti
250px|desno|mini|Skica Kennedyjeve rane na glavi, na osnovu izvještaja sa autopsije