cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NGC 3212
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 4722
NGC 4722 (također poznat kao IC 3833, IRAS 12488-1303, MCG -2-33-31 i PGC 43560) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 200 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Gavran. Najveći prečnik je 1,80 (105 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (41 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 1882. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
FireWire
mini|desno|250px
Vöcklabruck (okrug)
Okrug Vöcklabruck nalazi se u zapadnom dijelu austrijske pokrajine Gornje Austrije:
Upravna podjela
mini|400px|Općine u okrugu Vöcklabruck Okrug se sastoji od ukupno 52 općine. Od toga su tri grada i dvanaest općina sa statusom Markt. Broj stanovnika u pojedinoj općini nalazi se u zagradi.
Jakov Babić
Jakov Babić, rođen 12. jula 1928. u selu Gornjem Vukšiću, općina Brčko, je bosanskohercegovački arheolog i pisac.
Objavljena djela
Knjige
Pjesme
NGC 1696
NGC 1696 (također poznat kao ESO 56-SC4) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 2. novembra 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1930 – grupa 1
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1930 – grupa 1 bila je jedna od četiri grupe grupne faze takmičenja na Svjetskom prvenstvu 1930. koje se odigralo u Urugvaju. Takmičenje u grupi 1 igralo se od 13. do 22. juna 1930. godine. U grupi 1 nalazile su se četiri reprezentacije: Argentina, Čile, Francuska i Meksiko. Argentina kao pobjednik grupe kvalificirala se u polufinale Svjetskog prvenstva 1930.
Francuska – Meksiko
<section begin=SP 1930 – utakmica 1 /><section end=SP 1930 – utakmica 1 />
Argentina – Francuska
<section begin=SP 1930 – utakmica 5 /><section end=SP 1930 – utakmica 5 />
Čile – Meksiko
<section begin=SP 1930 – utakmica 6 /><section end=SP 1930 – utakmica 6 />
Čile – Francuska
<section begin=SP 1930 – utakmica 10 /><section end=SP 1930 – utakmica 10 />
Argentina – Meksiko
<section begin=SP 1930 – utakmica 11 /><section end=SP 1930 – utakmica 11 />
Argentina – Čile
<section begin=SP 1930 – utakmica 15 /><section end=SP 1930 – utakmica 15 />
Wachau
Wachau je dolina u Austriji kroz koju teče rijeka Dunav, između gradova Melk i Krems, te jedna je od najvećih turističkih odredišta u Donjoj Austriji. Najposjećeniji su Opatija u Melku, barokni benediktinski samostan, i DvoracDürnstein, gdje je austrijski vojvoda Leopold V zatočio engleskog kralja Rikarda I na njegovom putu kući iz Trećeg križarskog rata u 12. stoljeću.
Njen slikoviti krajolik, dug 30 km, nastao je u prahistoriji, a danas je poznat po proizvodnji kajsija i grožđa. Ono se koristi za proizvodnju likera i vina, poput najslavnijih austrijskih vina, Riesling i Grüner Veltliner.
Wachovia (danas Forsyth County) u Sjevernoj Karolini (SAD), koju su zasnovali pripadnici Moravske crkve 1753. godine, nazvana je po austrijskoj regiji Wachau, jer je njihovog vođu, biskupa Augusta Gottlieba Spangenberga podsjećala na dom njihova zaštitnika Nicholausa Ludwiga Zinzendorfa.
Svjetska baština
Godine 2000, kulturni krajolik doline Wachau je upisan na UNESCO-ov Spisak mjesta Svjetske baštine u Evropi kao rijedak primjer krajolika bogate arhitektonske baštine koja je krasno sačuvan primjer organskog i skladnog razvoja srednjovjekovnog krajolika.
mini|centar|800px| Panorama doline Wachau na Dunavu s [[Dürnsteinom lijevo i Kremsom desno]]
Fizičar
Fizičari su naučnici kojima je područje interesa i istraživanja fizika. Zaposleni su na Univerzitetima kao profesori, predavači ili istraživači, u naučno-istraživačkim institutima kao istraživači ili u industriji, bankama, informatici, novinarstvu... Za uspješno obavljanje naučne karijere fizičar mora proći formalno obrazovanje koje se uglavnom sastoji od dodiplomskog studija i postdiplomskog na kojem se stiče stepen magistra, odnosno doktora nauka.
Zavist
Aristotel definirao je zavist kao bol pri pogledu na tuđu sreću, potaknutu od „onih koji imaju ono što bismo trebali imati“ Bertrand Russell rekao je da je zavist jedan od najsnažnijih uzroka nesretnosti. Ne samo da je zavidna osoba nesretna zbog svoje zavisti, objasnio je Russell, već će ta osoba možda željeti nanijeti nesreću drugima i to u oblicima emocionalnog zlostavljanja i nasilnih djela zločina. Iako se na zavist uglavnom gleda kao na nešto negativno, Russell je također vjerovao da je ona i pokretačka snaga rasta ekonomije i da se mora izdržati da bi se postigao sistem u korak sa Jonesesom ". Vjerovao je da upravo to pomaže u održavanju demokratije, sistema u kojem niko ne može postići više od bilo koga drugog.
Tipovi zavisti
Zavist se manifestira u neprijateljskom stavu i osjećanju prema drugima koji imaju nešto što smatramo da to više pripada nama. Kao i u ljubavi, tako i u mržnji i zavisti postoje različite gradacije u samom sadržaju i intenzitetu. Tako ispoljavanje mržnje i zavisti može varirati od blagog neprijateljstva do otvorene agresije.
Nedavno su psiholozi sugerirali da postoje dvije vrste zavisti: zlonamjerna zavist i dobroćudna zavist – zlonamjerna zavist koja se predlaže kao bolesna sila koja ruši čovjeka i njegov um i uzrokuje zavidnu osobu da slijepo želi da „heroj“ pati; s druge strane je benigna zavist, koja se spatra vrstom pozitivne motivacijske sile zbog koje osoba teži da bude dobra kao "heroj" – ali samo ako se dobroćudna zavist koristi na pravilan način.
Django Reinhardt
mini|desno|Jean Baptiste Reinhardt Jean "Django" Reinhardt (23. januar 1910 – 16. maj 1953) bio je belgijski džez muzičar. Većinu mladosti proveo je u romskom naselju u blizini Pariza, svirao je violinu i gitaru i nastupao po pariskim plesnim dvoranama. Kada je napunio 18. godina, Reihardt je povrijeđen u požaru koji je zahvatio prikolicu u kojoj je živio sa svojom prvom ženom, tako da su dva prsta na njegovoj lijevoj ruci izgorjeli do te mjere da su se stopili u jedan. Hirurškom intervencijom, prsti su razdvojeni, ali ih više nije mogao koristiti za sviranje gitare. Odlučan da se nastavi baviti muzikom, Reinhardt je izumio novi način sviranja akorda za koji su mu bili dovoljna preostala tri prsta.
Zavist
Tipovi zavisti
Međutim, Sherry Turkle smatra da pojava društvenih medija i selfie kulture stvara otuđujući osjećaj psihe "samozavidljivosti", i smatra da to dodatno utiče na problematična područja. Zavist i zlovolja, kao emocije, imaju paralelne strukture.
Django Reinhardt
Godine 1934. s violinistom Stefanom Grapelijem osniva Quintet Hot Club de France, u kojem su nastupali i Reinhardtov brat Joseph, R. Chaput svirajući gitare i L. Vola svirajući bas. U tom periodu producirao je mnogo ploča i svirao s dosta američkih muzičara, kao što su Coleman Hawkins, Bennz Carter i Rex Stewart.
Zavist
Tipovi zavisti
Jedini tip zavisti koja može imati pozitivne efekte je dobroćudna zavist. Prema istraživačima, dobroćudna zavist može pružiti emulaciju, motivaciju za poboljšanje, pozitivne misli o drugoj osobi i divljenje. Ova vrsta zavisti, ako se pravilno kontrolira, može pozitivno uticati na nečiju budućnost, motivirajući nekoga da bude bolja osoba i da uspije. Naš ljudski instinkt je izbjegavanje negativnih aspekata u životu, kao što su negativne emocije, zavist. Međutim, ovo negativno emocionalno stanje moguće je pretvoriti u motivacijski alat koji čovjeku može pomoći da postane uspješan u budućnosti.
Django Reinhardt
Početak Drugog svjetskog rata zatiče ga na turneji po Ujedinjenom Kraljevstvu, ali se on odmah vraća u Pariz, gdje ponovo osniva kvintet u kojem je Hubert Rostaing na klarinetu zamijenio Grapelija koji je ostao u UK. Za razliku od mnogih drugih Roma, koji su odvedeni u nacističke koncentracione logore i ubijeni, Reinhardt je rat preživio bez većih problema, a 1943. ponovo se oženio sa Sophie Ziegler, s kojom je imao i sina Babika Reinhardta, koji je također postao slavan gitarist.
Nakon rata, Reinhardt se ponovo udružuje sa Grapelijem u UK, i polaze ne turneju po SAD-u, gdje su bili uvodna tačka za Dukea Ellingtona i svirajući u Carnegie Hallu.
Zavist
U kršćanstvu
I u Starom i u Novom zavjetu postoje različiti opisi zavisti i događaja povezani s njom, uglavnom s dramatičnim ishodom. Zavist je jedan od sedam smrtnih grijeha i u rimokatoličanstvu i u pravoslavlju. U knjizi Knjiga postanka, zavist je motiv za Caina, tako što je zavidio Abelu jer je Bog favorizirao Abelovu žrtvu iznad Kajinove. Zavist je među porivims koji dolaze iz srca, uprkos osobi. Cijelo je tijelo puno tame kada je oko, svjetiljka tijela, loša. Onaj kome je drago zbog nesreće, neće proći nekažnjeno, rekao je Salomon.
Django Reinhardt
Godine 1951. povlači se u Samois na Seni, pored Fontainbleaua i živi preostale dvije godine života. Dana 16. maja 1953. imao je moždani udar od kojega je i premiunuo.
Zavist
U kršćanstvu
Zavist uništava zdravlje tijela, čineći kosti truhlima. i zabrana nasljeđivanja Božijeg kraljevstva.
U islamu
U islamu je zavist (hassad حسد na arapskom jeziku) nečistoća srca i može uništiti nečija dobra djela. Morate biti zadovoljni onim što je Bog htio i u što vjeruje pravda Stvoritelja. Musliman ne bi smio dopustiti da mu zavist dozvoli da bude zavidna osoba.
Muhammed je rekao: "Ne zavidite jedni drugima, ne mrzite jedni druge, ne suprotstavljajte se drugima i ne prekidajte odnose, radije budite Allahove sluge kao braća. Nije dozvoljeno da se musliman razdvoji od njegova brata duže od tri dana da se ne sastanu, a jedan zanemaruje drugog, a najbolji je onaj koji inicira namaz. "Sahih al-Bukhari" [Eng. Trans. 8/58 no. 91], Sahih Muslim [Eng. Trans. 4/1360 no. 6205, 6210]
"Ne treba biti zavidan, osim u dva slučaja: (prema) osobi kojoj je Allah dao mudrost, i koja time upravlja i uči je pred ljudima, i (prema) osobi kojoj je Allah dodijelio bogatstvo i imovinu zajedno sa snagom da ga troši u uzroku Istine" [Al-Bukhaari & Muslim]
Vaterpolo na Olimpijskim igrama 1908.
Turnir u vaterpolu na Ljetnim olimpijskim igrama 1908., održan je u Londonu, 15. do 22. jula 1908. godine. Za turnir je bilo prijavljeno 6 timova, ali su se timovi iz Mađarske i Austrije, prije početka takmičenja povukli, zbog reakcije austro-ugarske vlade da na Olimpijadi nastupe dvije reprezentacije iz dijelova Austro-ugarske. Kako su parovi takmičenja, izvučeni prije ove odluke, reprezentacije Švedske i Velike Britanije su prošle u polufinale bez utakmice u četvrtfinalu. Pobjednik turnira je bila po drugi put reprezentacija Ujedinjenog Kraljevstva.
Zemlje učesnice
Učestvovao je 28 takmičar iz 4 zemlje.
Jamie Bell
Andrew James Matfin "Jamie" Bell (14. mart 1986. godine) je engleski glumac. Najpoznatiji po ulogama u filmovima Billy Elliot (2000) za koju je dobio BAFTA nagradu za najboljeg glumca, King Kong (2005) i The Adventures of Tintin (2011).
Biografija
Bell je rođen u Billinghamu u Engleskoj gdje je odrastao sa svojom majkom Eileen i starijom sestrom Kathryn, nakon što ih je otac napustio. Pohađao je Northfield School i Stagecoach Theatre School.
Karijera
2001. godine Bell je izabran za počasnog predsjednika žirija Giffoni Film Festivala. Na filmu je debitirao 2000. godine sa ulogom Billy Elliota, nakon čega slijede uloge u filmovima Nicholas Nickleby iz 2002. godine u kojem glumi mladog šepavog slugu Smikea, mladog vojnika u Deathwatch, odbjeglog tinejdžera u Undertow. 2005. godine dobio je ulogu u Jacksonovom filmu King Kong. Za glavnu ulogu u filmu Hallam Foe nominiran je za BAFTA Scotland Award za najboljeg glumca.
2008. godine se pojavljuje u naučno fantastičnom filmu Jumper i u drami o Drugom svjetskom ratu Defiance sa Danielom Craigom. 2011. godine radi na filmu The Adventures of Tintin.
Privatni život
2005. godine pojavljuje se sa glumicom Evan Rachel Wood u muzičkom videu Wake Me Up When September Ends američkog benda Green Day. Par se rastao 2006. godine. Pet godina kasnije, u ljeto 2011. potvrđeno je da su ponovo zajedno. Par se vjenčao na maloj svečanosti 30. oktobra 2012. godine.
Dom sportova Mate Parlov
Historija
Dom je izgrađen 1978. godine, a rekonstruisan i dograđen 2003. godine. Nalazi se u vlasništvu Grada Pule, a njime upravlja Javna ustanova Pula Sport. Ime "Mate Parlov" nosi od augusta 2008. godine, u spomen na slavnog hrvatskog boksera i osvajača zlatne medalje na Olimpijskim igrama 1972. godine.
Namjena
Površina građevine iznosi 13.274,90 m2 koji su podijeljeni na Veliku dvoranu površine 1090,20 m2 sa 2.312 sjedećih mjesta, boks-džudo dvoranu površine 411 m2, stolnotenisku dvoranu površine 158,60 m2, polivalentnu dvoranu od 274,85 m2 sa 100 sjedećih mjesta, te četverostaznu kuglanu površine 305,50 m2.
Odmah uz Dom sportova Mate Parlova nalazi se parking površine 5.977,30 m2 sa 234 parking mjesta.
Korisnici objekta su razni sportski klubovi: ŽRK Arena; MRK Arena, OK Pula, BK Pula, HK Istarski borac, STK Pula, KK Uljanik i drugi.
Neki od važnijih sportskih događaja održanih u Domu sportova Mate Parlova jesu:
Paul von Hindenburg
Paul von Hindenburg (puno ime: Paul Ludwig Hans Anton von Beneckendorff und von Hindenburg) bio je njemački feldmaršal i predsjednik Njemačke od 1925. do 1934. Bio je važna ličnost tokom Prvog Svjetskog rata. Cepelin Hindenburg nazvan je po njemu.
Snažno je oponirao izboru Hitlera za kancelara, ali je na kraju bio prinuđen popustiti.
Srnice Gornje
Srnice Gornje su naseljeno mjesto u gradu Gradačcu, Bosna i Hercegovina.
NGC 135
NGC 135 (također poznat kao IC 26 i PGC 138192) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 330 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,50 (48 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (48 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 2. oktobra 1886. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Juraj Dragišić
Juraj Dragišić (1445-1520) poznat i pod imenom Georgius Benignus, bio je bosanski filozof i teolog.
Rođen je u Srebrenici, koju kao mlad franjevac napušta nakon pada Bosne u turske ruke 1463. godine i preko Zadra bježi u Italiju. Uz podršku nekoliko dobrostojećih italijanskih porodica, završava studije u Rimu, Firenci, Padovi, Parizu i Oxfordu. Nakon studija predaje filozofiju i teologiju na nekoliko italijanskih univerziteta, a poznat je i kao tutor budućeg pape Lava X. Krajem 15. vijeka, nakon 30 godina u Italiji prelazi u Dubrovnik "natjeran bijesom neprijatelja, i privučen ljubavlju prema svojima....u nepoznatu domovinu....tuđ braći svojoj i stranac sinovima vlastite majke". Autor je nekoliko značajnih knjiga na latinskom, a neko vrijeme bio je i izaslanik pape na dvoru cara Maksimilijana I u Innsbrucku. 1515. biva optužen za herezu, i u njegovu odbranu ustaje Erazmo Roterdamski. 1514. je predložio reformu kalendara koju je usvojio papa Grgur XIII 1582 - gregorijanski kalendar.
Gerald Ford
Gerald Rudolph Ford Jr. (Omaha, 14. juli 1913 – Rancho Mirage, 26. decembar 2006) bio je 38. predsjednik i 40. potpredsjednik SAD-a.
Bosna i Hercegovina na Svjetskom prvenstvu u atletici 2005.
Bosnu i Hercegovinu je na SP u atletici 2005. u Helsinkiju u Finskoj od 6-14. augusta 2005. predstavljao jedan atletičar. Ovo je bio sedmi nastup atletičara iz Bosne i Hercegovine na Svjetskim prvenstvima u atletici.
Gerald Ford
Rani život
mini|150px|lijevo|Ford 1931. godine.
Gerald Ford se rodio u familiji Leslieja Lyncha Kinga i Dorothy Ayer Gardner. Po rođenju je dobio ime Leslie Lynch King Jr.. Međutim, pet mjeseci kasnije nakon rođenja majka mu se razvela od oca, a dvije godine kasnije udala za Geralda Forda. Majka mu je promijenila ime, nazvavši ga po očuhu, iako formalno nije bio posvojen. Gerald Ford Jr. je tek s 15 godina saznao istinu o svom porijeklu, ali to nikada nije zamjerio roditeljima, odlučivši da zadrži ime "Gerald Ford Jr".
Gerald Ford je rane godine proveo u gradu Grand Rapids u Michiganu. Još kao dječak, Gerald Ford se istakao u izviđačima, a u školi je razvio sklonost prema sportu, pogotovo američkom nogometu. U srednjoj školi je postao kapetan školskog tima, zbog čega je privukao pažnju trenera visokoškolskih timova.
Ford je diplomu pravnog fakulteta stekao godine 1941, a potom primljen u advokatsku komoru Michigana. Ubrzo nakon toga je japanski napad na Pearl Harbor konačno uvukao SAD u rat. Ford je, kao i mnogi njegovi sunarodnjaci, tada odlučio učestvovati u ratu te se priključio mornaričkoj rezervi. Nakon jednogodišnje obuke je 1943. godine poslan na nosač aviona USS Monterey, a na Pacifiku je učestvovao u mnogim teškim borbama protiv japanskih snaga. Od svega je ipak Fordu najteže iskustvo bila velika oluja u Filipinskom moru u decembru 1944. godine, prilikom koje su oštećeni mnogi američki brodovi, uključujući i Monterey.
Ford je nakon toga premješten s Montereya, te je posljednje mjesece rata proveo na kopnu, daleko od ratnih događaja. Iz mornarice je demobiliziran u februaru 1946. godine. Njegovo ratno iskustvo je imalo veliki uticaj na političke stavove. Nekoć gorljivi izolacionist se pretvorio u velikog internacionalista, odnosno zagovornika što većeg učestvovanja SAD u svjetskim zbivanjima.
Rana politička karijera
Ford je svoje stavove odlučio primijeniti u praksu tako što se aktivno uključio u lokalnu politiku Michigana kao član Republikanske stranke, u to vrijeme duboko podijeljene na konzervativnu i izolacionističku, te liberalnu i internacionalističku frakciju. Predstavnik ovih prvih je bio Bartel J. Jonkman, koji je u Kongresu godinama bio zastupao Fordov izborni okrug.
IC 1496
IC 1496 (također poznat kao MCG -1-59-29 i PGC 71634) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 237 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,70 (117 hiljada sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (97 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio N. M. Parrish 9. oktobra 1890. godine.
Gerald Ford
Rana politička karijera
Iako su mnogi držali da protiv veterana Jonkmana nema šanse, Ford je koristio svoju relativnu mladost i status heroja te počeo obilaziti lokalne farmere obećajući im da će pomusti njihove krave ukoliko bude izabran.
IC 1496
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gerald Ford
Rana politička karijera
Izbornoj kampanji je poticaj dalo i vjenčanje s Betty Bloomer Warren, bivšim fotomodelom, balerinom i lokalnom dobrotvorkom. Gerald i Betty Ford, kojoj je to bio drugi brak, imaju tri sina, jednu kći i sedmoro unučadi.
Godine 1949. je Fordova kampanja urodila plodom. Nakon što je izabran u Kongres s dvaput više glasova od svog protivnika, ispunio je svoje obećanjeo mužnji krava. To ga je učinilo jednim od najpopularnijih kongresnika svog doba.
Ford nakon toga nije imao problema da još dvanaest puta dobije izbore u svom okrugu. To se počelo odražavati i na njegov položaj u Washingtonu, gdje je postupno postajao jedan od najuglednijih članova republikanske frakcije u Kongresu. Sa samo dvije godine kongresnog staža je, usprkos relativne mladosti, dobio mjesto u prestižnom odboru za finansije.
Ford je u Kongresu nastojao biti umjeren, nastojeći u nizu pitanja postići kompromis između svojih liberalnih i konzervativnih kolega. U vanjskopolitičkim pitanjima je bio gorljivi internacionalist, ali je u finansijskim pitanjima bio konzervativac, protiveći se nastojanjima da se SAD pretvore u državu blagostanja na račun svojih poreznih obveznika.
Ti su stavovi dobili posebnu važnost nakon što je Ford godine 1963. izabran za vođu republikanske manjine u Kongresu. Iste je godine Ford bio i članom Warrenove komisije koja je donijela kontroverzne zaključke o ubistvu predsjednika Kennedyja.
Ford je u to doba, zahvaljujući svojoj dobroćudnosti, stekao veliki broj prijatelja u obje stranke i među osobama različitih političkih shvaćanja. To, međutim, nije uključivalo predsjednika Johnsona, kome se zamjerio oštrom kritikom projekta Veliko društvo. Johnsonov nasljednik Nixon je, pak, prema Fordu imao daleko bolje mišljenje.
Potpredsjednik
Ključni događaj u Fordovoj političkoj karijeri bilo je izbijanje afere Watergate. Godine 1973. su mediji, a kasnije i specijalni istražitelji, razotkrili cijeli niz finansijskih i drugih malverzacija vezanih uz najuži krug saradnika predsjednika Nixona.
Istraga je, između ostalih, razotkrila kako je potpredsjednik SAD Spiro Agnew, u doba kada je bio guverner Marylanda, utajivao porez i prao novac. Suočen sa sudskim procesom i mogućnošću da završi u zatvoru, Agnew je 10. oktobra 1973. podnio ostavku.
Time su SAD ostale bez predsjednika i Nixon je, po Ustavu SAD-a, bio prisiljen imenovati zamjenu. Dva dana kasnije je izbor pao na Geralda Forda koji, dijelom zbog karaktera, dijelom zbog umjerenih političkih shvaćanja, u očima javnosti nije bio povezan s Nixonom, odnosno najkontroverznijim aspektima njegovog predsjedništva
Ford je 27. novembra od strane Senata potvrđen s 92 glasa "za" i 3 "protiv", dok je Zastupnički dom to učinio 6. decembra s 387 glasa "za" i 35 "protiv". Gerald Ford je istog dana položio zakletvu.
Ford kao potpredsjednik, za razliku od svojih prethodnika, nije pokazivao neku veliku aktivnost na novoj dužnosti, a i javnost ga je uglavnom ignorirala, u potpunosti okrenuta prema Nixonu i daljem otkrivanju sve razornijih detalja o aferi Watergate.
1. augusta 1974. je Forda posjetio Alexander Haig, tadašnji načelnik Bijele kuće, te saopćio kako su pronađeni novi dokazi koji teško optužuju Nixona, te da predsjedniku preostaje da bira hoće li podnijeti ostavku ili biti opozvan. U oba slučaja novi predsjednik je po Ustavu trebao postati Ford.
Predsjednik
mini|lijevo|Ford polaže zakletvu za [[Predsjednik Sjedinjenih Američkih Država|predsjednika 9. augusta 1974. godine.]]
Nixon je ostavku podnio 9. augusta 1974. Ford je isti dan položio zakletvu te postao prvi predsjednik u historiji koji na tu dužnost nije došao temeljem demokratskih izbora. Kao jednu od svojih prvih važnijih odluka, na ispražnjeno mjesto potpredsjednika je 20 augusta 1974. imenovao njujorškog guvernera Nelsona Rockfellera, koji je kasnije potvrđen od oba doma Kongresa.
Isto onako kao što je pomogla njegovom dolasku u Bijelu kuću, afera Watergate je imala snažan efekt na Fordov predsjednički mandat. Mjesec dana nakon Nixonove ostavke, 9. septembra 1974. Ford je potpisao ukaz kojim se Nixon abolira za eventualne zločine počinjene tokom afere Watergate. U televizijskom obraćanju naciji, Ford je to nastojao objasniti željom da se postigne nacionalno pomirenje, a u istu svrhu je objavio uvjetnu aboliciju mladića koji su, protestirajući zbog vijetnamskog rata, dezertirali iz američke vojske, odnosno pobjegli u Kanadu.
Američka javnost, pogotovo ona liberalna i lijevo orijentirana, nije imala razumijevanja za Fordov potez. Nixon je bio toliko omražen da je odluka o aboliciji protumačena kao veleizdaja, a čak su i mnogi uvaženi članovi Fordove administracije u znak protesta dali ostavku.
Ford se u sljedeća dva mjeseca uzalud nastojao prikazati drukčijim od Nixona, usprkos toga što je njegov potpredsjednik Rockfeller uživao reputaciju liberala, a njegova supruga Betty Ford bila gorljiva feministica, te s tadašnjom javnosti dijelila izuzetno popularne stavove o legalizaciji abortusa, marihuane i predbračnom seksu.
Protest protiv Forda se odrazio i na kongresne izbore u novembru 1974. godine. Republikanski kandidati su hametice poraženi, a demokrati su po prvi put nakon dugo vremena stekli dvotrećinsku većinu u Zastupničkom domu Kongresa. Time su stekli mogućnost da zaobilaze predsjednički veto, te je Ford, izgubivši mogućnost da bilo kako utiče na rad Kongresa, ostatak mandata proveo kao jedan od političkih najslabijih predsjednika u historiji.
U drugim aspektima Fordova vanjska politika, zahvaljujući tome što je kao državni tajnik zadržan Henry Kissinger, predstavljala je kontinuitet s onom Nixonovom. Nastavljen je detant sa Sovjetskim Savezom, a hladni rat ušao u jednu od svojih mirnijih faza. Sa SSSR-om je potpisani i Sporazumi iz Helsinkija, na temelju kojih je u Evropi ustanovljeno načelo o nepromjenljivosti granica, ali i obaveza poštivanja ljudskih prava. Ford je nastavio i s politikom približavanja NR Kini.
Na unutrašnjem planu je Fordov mandat obilježen posljedicama naftnog šoka 1973, kao i sve veće inflacije. SAD su se u to doba suočavale s prvom velikom ekonomskom krizom nakon Velike depresije. Ona je izazvala pad životnog standarda kod velikog broja stanovnika, ali i kolaps mnogih ambicioznih socijalnih reformi za koje su se zalagali tada pretežno liberalni političari. SAD su zabilježili dotada nezapmaćeno povećanje kriminala, isto kao i porast bezakonja u mnogim gradovima. Karakterističan je primjer New York, čija je uprava 1975. godine bila prisiljena proglasiti stečaj.
Ford je u to doba bio prilično nepopularan, a prilikom turneje u Kaliforniji u septembru 1975. je preživio dva pokušaja atentata.
Ford je prilično nevoljko pristao da se godine 1976. na redovnim izborima natječe za mjesto predsjednika. Mnogi su smatrali da, s obzirom na ekonomske probleme i veliku nepopularnost, nema nikakve šanse. S druge strane mu je desno, konzervativno krilo Republikanske stranke zamjeralo na popustljivosti prema SSSR-u. Njihov kandidat Ronald Reagan je ozbiljno izazvao Forda na preliminarnim izborima, da bi odustao tek na republikanskoj izbornoj konvenciji u Kansas Cityju. Njegov govor na toj konvenciji je zasjenio Fordov, a konzervativci su uspjeli Forda natjerati da kao potpredsjedničkog kandidata umjesto liberala Rockfellera uzme konzervativca Boba Dolea.
Demokrati su, pak, kao svog kandidata izabrali Jimmyja Cartera, relativno slabo poznatog guvernera Georgije. Gorljivi kršćanin, ali umjeren u društvenim stavovima, Carter je bio viđen kao oličenje reforme koja će počistiti korumpirani i nesposobni Washington. Zbog toga je na samom početku kampanje u anketama imao preko 30 % prednosti nad Fordom.
Poslije predsjedništva
Ford je temeljem Ustava imao pravo da se natječe za jedan predsjednički mandat, odnosno mogao je ući u izbornu utrku 1980. godine. Međutim, iako je njegov nasljednik Carter također bio opterećen sa serijom ekonomskih i drugih problema, Ford se odlučio oprostiti od aktivnog bavljenja politikom. Razlog za to su bili i porodični problemi, posebno alkoholizam njegove supruge Betty.
Umjesto toga Ford je uglavnom učestvovao na republikanskim izbornim i drugim skupovima, a vrijeme provodio igrajući golf, uglavnom sa svojim dobrim prijateljom, komičarem Bobom Hopeom.
Protok vremena je bitno poboljšao reputaciju Geralda Forda. Nakon Carterovog predsjedništva, počeo se smatrati daleko sposobnijim državnikom nego ranije. Istovremeno je Reaganov konzervativizam mnoge liberale i ljevičare iz 1970-ih natjerao da počnu cijeniti Fordove umjerene poglede.
G-14
Inače svi članovi ostavili vaoma značajan trag u nogometnoj historiji, kako u svojim ligama tako i u međunarodnim takmičenjima. Ogroman broj fudbalskih reprezentativaca igra upravo u ovim klubovima.
NGC 906
NGC 906 (također poznat kao IRAS 02221+4152, MCG 7-6-12, PGC 9188 i UGC 1868) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 215 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Andromeda. Najveći prečnik je 1,80 (113 hiljade sg) a najmanji 1,6 uglovnih minuta (100 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 30. oktobra 1878. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 7637
NGC 7637 (također poznat kao ESO 12-1, IRAS 23226-8211 i PGC 71440) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 171 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Oktant. Najveći prečnik je 2,10 (104 hiljade sg) a najmanji 1,9 uglovnih minuta (94 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 17. oktobra 1835. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Karbonatni minerali
Karbonatni minerali su minerali koji sadrže karbonat ion: CO32-.
Mustafa Smajlović
Mustafa Smajlović, rođen 16. jula 1953. godine u Lascima kod Višegrada, je bosanskohercegovački pjesnik i prozni pisac.
Biografija
Nakon završene osnovne i srednje škole u Višegradu, studije nastavlja na sarajevskom Fakultetu političkih nauka, odsjek sociologija. Svoje prve radove objavio je još kao srednjoškolac u Višegradu. Saradnik je nekoliko listova i časopisa, a stalni je saradnik časopisa "Most" i urednik dnevnog lista "Jutarnje novine". Član je Društva pisaca BiH.
Napisao je nekoliko reportaža i putopisa iz Azije, Afrike i Evrope koje su objavljene u periodu od 1995. do 2002. Autor je mnogih pripovijetki, od kojih izdvajamo nagrađivane "Varga", "Konac i misao moje majke", "Muhabet sa rahmetlijom", "Sinovi majke Behare", "Ćuprija pod vodom", "Miris kalopera" i dr. Do sada je objavio četiri zbirke pripovijedaka: "Sehara" (1996.), "Žena sa slikarevog platna" (2000.), "Ćuprija pod vodom" (2001.) i "Čovjek iz sna" (2005). Zastupljen je u "Antologiji bošnjačke priče za djecu XX vijeka" (R. Džafić) i "Antologiji bošnjačke pripovijetke 1900. - 2003." (A. Subašić).
Ja, vi elsker dette landet
Ja, vi elsker dette landet (bh. Da, volimo ovu zemlju) nacionalna je himna Norveške.
Stihove je između 1859. i 1868. napisao Bjørnstjerne Bjørnson, a melodiju je 1864. napisao njegov rođak Rikard Nordraak. Prvi je put javno izvedena 17.maja 1864. povodom 50. godišnjice norveškog ustava. Najčešće se pjevaju samo prvi i posljednja dva stiha.
Tekst himne na norveškom
1.
Da, vi elsker dette landet,
nešto detg stig frem
, furet, værbitt preko vanneta,
med de tusen hjem.
Elsker, elsker det i tanker
på vår far og mor.
Og den saganatt som senker
drømme på vår jord.
Og den saganatt som senker,
senker drømme på vår jord.
2.
med son kimperad,
dette landet Håkon verget
medens Øyvind kvadrat;
Olav på det landet malte korset
med sitt blod,
fra dets høye Sverre talte
Roma midt imot.
3.
Bønder sine økser brynte
hvor en hær dro frem,
Tordenskiold langs kysten lynte,
så den lystes hjem.
Quinner selv stod opp og strede
som de vare menn;
andre kunne bar grede,
ljudi det kom igjen!
4.
Visstnok var vi ikke manga,
ljudi vi strakk pas do
koji prøvdes noen gange,
i det stod på prosipati;
you heller landet brente
husker bare hva som hendte
ned på Fredrikshald!
Crnča (Derventa)
Crnča je naseljeno mjesto u gradu Derventi, Bosna i Hercegovina. Crnča se nalazi u južnom dijelu općine Derventa i sastoji se od zaselaka Bučani, Banica, Brezičani i Donjani. 1978. godine postala je mjesna zajednica. U selu živi 280 domanćinstava i oko 1200 stanovnika. Osnovno zanimanje je poljoprivreda, uglavnom za vlastite potrebe, naročito govedarstvo, a nekoliko domaćinstava se bavi i ovčarstvom.
Svemirski teleskop Spitzer
mini|Svemirski teleskop Spitzer Teleskop Spitzer jeste bio infracrveni teleskop, što znači da je radio u infracrvenom dijelu spektra. Obični teleskopi rade u vidljivom dijelu spektra, i ne mogu vidjeti iza oblaka plina i prašine koji nam smetaju da vidimo dalje prema središtu naše galaksije, ili kroz neka druga za obične teleskope nevidljiva područja.
Teleskop za istraživanje u infracrvenom spektru mora biti smješten u Zemljinoj orbiti jer Zemljina atmosfera upija infracrveno zračenje, tako da bi bilo nemoguće sa Zemlje istraživati u infracrvenom dijelu spektra. mini|mini|[[NGC 6514 M20 - Maglica Trifid – Jedna od slika dobijenih Spitzerom]]
Sistem
Infracrveni dio spektra je onaj dio koji mi osjećamo kao toplotu, pa teleskop Spitzer mora biti ohlađen na temperaturu blizu apsolutne nule.
Kako je temperatura svemira bliska apsolutnoj nuli ali ipak malo viša, teleskop se koristi novim načinom rashlađivanja. On se hladi sa 360 litara tekućeg helija. S takvom količinom helija bi se mogao hladiti 5 godina.
Teleskop od 850 mm omogućava pogled u dubine svemira, a ima i tri instrumenta visoke osjetljivosti hlađena također tekućim helijem.
Lansiranje
Lansiran je uz pomoć rakete Delta II 25. augusta 2003. Lansiran je sa Cape Canaverala sa Floride sa 4 mjeseca zakašnjenja.
Početak misije
Prije nego mu je počela misija, Spitzer (SIRTF) je prošao kroz probni period od 90 dana. U tom periodu je bila isprobana sva oprema na teleskopu i napokon početkom 2004. godine je počela misija i objavljene su prve slike napravljene ovim teleskopom.
Kraj misije
Teleskop je prestao sa svojom misijom 30. januara 2020.
NBA 1995/1996.
NBA sezona 1995-96 je bila 50. sezona NBA lige.
Oda radosti
Oda radosti (izvorni njemački naslov: "Ode an die Freude") je himna Vijeća Evrope, te Evropske unije; oboje se odnosi prema njoj kao Evropskoj himni zbog namjere Vijeća da predstavlja Evropu u cjelosti radije nego neku organizaciju. Osnova joj je posljednji stavak Beethovenove Devete simfonije, skladane 1823. Beethoven je svoju simfoniju razvio iz Schillerove Ode radosti i ti se stihovi često pjevaju pri izvođenju himne, ali zbog brojnosti evropskih jezika nemaju službeni status. Himna se izvodi u službenim prigodama kod obiju organizacija (poput potpisivanja ugovora) te je jedan od europskih simbola.
NGC 4723
NGC 4723 (također poznat kao MCG -2-33-26 i PGC 43508) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 60 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Gavran. Najveći prečnik je 1,10 (19 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (12 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 1882. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mazurka Dąbrowskog
Mazurek Dąbrowskiego je poljska nacionalna himna, a 1797. ju je napisao Józef Wybicki. Nazvana je po poljskom vojnom zapovijedniku Janu Henryku Dąbrowskome.
Sadomazohizam
Sadomazohizam psihički poremećaj koji se javlja kada se osoba, mazohistički ili sadistički nastrojena, identifikuje sa osobom koja joj nanosi bol ili čiju patnju uzrokuje. Smatra se odbranom od kastracijske anksioznosti. Iz psihoanalize saznajemo da pacijenti sa mazohističkim osobinama često imaju sadističke snove i obrnuto. Novija tumačenja ga tumače kao erotski, a ne agresivan nagon.
Bosna i Hercegovina na Svjetskom prvenstvu u atletici 2009.
Bosnu i Hercegovinu je na SP u atletici 2009. u Berlinu u Njemačkoj od 15-23. augusta 2009. predstavljao jedan atletičar. Ovo je bio deveti nastup atletičara iz Bosne i Hercegovine na Svjetskim prvenstvima u atletici.
Napomene
<references group="lower-alpha"/>
Pokret za autonomiju Bosne
mini|desno|Sultan [[Mahmud II bio je glavni katalizator pokreta za autonomiju Bosne]] Pokret za autonomiju Bosne (također i Veliki bosanski ustanak) jest pobuna bošnjačkih kapetana, ajana i begova protiv Osmanlijskog Carstva. Povod su bile reforme kojim je sultan Mahmud II namjeravao ukinuti ajanski sistem. Osim toga, pobunjenici su pored ukidanja reformi, tražili i određenu vrstu autonomije Bosne i ukidanje namjesništva, dopuštanje domaće vlasti, opozivanje ustupaka učinjenih prema susjednoj Srbiji, i ukidanje plana modernizovanja vojske (nizami-džedida).
Nakon početnih uspjeha, i pobjede na Kosovu nad Osmanlijskom vojskom, pobunjenička vojska povukla se u Bosnu. U jesen 1831. Gradaščević je od sultana tražio da Bosna postane nasljedna kneževina, ali kao odgovor dobio je pismo velikog vezira u kojem ga se poziva na bezuvjetnu predaju. Nakon povratka u Bosnu, bosanski begovi pokušali su poraziti i potčiniti hercegovačke begove, ali u tome nisu uspjeli. Godine 1832. na Bosnu je krenula Osmanlijska vojska, kojoj se u posljednji čas pridružila i hercegovačka vojska Ali-paše Rizvanbegovića i Smail-age Čengića, te su pobunjenici na čelu s Huseinom-kapetan Gradašćevićem poraženi u bici na Stupu, u Sarajevu. On je pobjegao u svoje rodno mjesto Gradačac, odakle je izbjegao na teritoriju Austro-ugarskog carstva.
Ali-paša Rizvanbegović na upravljanje je dobio Hercegovački ejalet koji je izdvojen iz Bosanskog pašaluka 1833. Ukinut je ajanski sistem, a uveden je novi muselimski sistem u kojem su i dalje glavnu riječ vodili stari ajani. Krajem 1850. Omer-paša Latas uglavnom je iskorijenio stare ajanske familije, a među njima i Ali-pašu Rizvanbegovića.
Put do ustanka
U kasnim 1820-ima sultan Mahmud II je ponovo uveo osmanlijske reforme, koje su imale za cilj ekspanziju i modernizaciju osmanlijske armije (nizam), nove poreze i veću osmanlijsku birokratiju. Ove reforme su oslabile specijalni status i privilegije, koje je Bosna historijski uživala pod Osmanlijskim carstvom, što je sa rastućom moći i pozicijom drugih evropskih naroda pod osmanlijskom kontrolom dovelo do bijesa i pobuna iako se Gradaščević, suprotno narodnom vjerovanju, nije posebno protivio ovim reformama.
Godine 1826, kada je sultan ukinuo janjičare u Bosni, Gradaščevićeva reakcija nije bila različita onoj koju je imao ostatak bosanske aristokratije. Gradaščević je zaprijetio da će koristiti vojnu silu kako bi potčinio svakoga ko se bude protivio sarajevskim janjičarima. Kada su janjičari ubili Nakibul-ešrafa Nurudin efendiju Šerifovića njegov se ton promijenio, i vrlo brzo se distancirao od njihovog cilja.
Ostatak 1820-ih je Gradaščević uglavnom proveo mirno, imajući dobre odnose sa carskim vlastima u Bosni. Kada je Abdurahim-paša postao vezir 1827. godine, Gradaščević je postao jedan od njegovih najpovjerljivijih savjetnika. To je kulminiralo Gradaščevićevom ulogom prilikom bosanske mobilizacije za Rusko-Turski rat. Nakon pobune u sarajevskoj kasarni Gradaščević je čak obezbijedio sklonište za izbačenog Abdurahim-pašu u Gradačcu prije nego što mu je pomogao napustiti zemlju. Gradaščević je bio relativno lojalan i Abdurahimovom nasljedniku, Namik-paši, pojačavajući osmanske garnizone u Šapcu po njegovoj naredbi.
Prekretnica za Gradaščevića je nastupila završetkom Rusko-turskog rata i potpisivanjem Jedrenskog mira 14. septembra 1829. Prema odredbama tog sporazuma, Osmanlijsko Carstvo je moralo dati autonomiju Srbiji. Činom koji je uvrijedio Bošnjake i izazvao brojne proteste jer je Srbiji uz autonomiju dato i šest oblasti (bosanski: nahija) koji su tradicionalno pripadali Bosni. Usljed ove konfiskacije historijski bosanskih područja se rodio pokret za autonomiju.
Između 20. i 31. decembra 1830. Gradaščević je bio domaćin skupa bošnjačkih ajana u Gradačcu. Mjesec kasnije, od 20. januara do 5. februara, održan je još jedan sastanak u Tuzli s ciljem da se pripremi za pobunu. Odatle je upućen opći poziv bosanskom narodu da se diže na ustanak za odbranu Bosne. Tada popularni Husein-kapetan neslužbeno biva izabran za vođu pokreta. Bliži detalji o tom sastanku mračni su i diskutabilni. Prema određenim istovremenim izvorima Bošnjaci su zahtijevali da Istanbul:
Borba za autonomiju
Drugi rezultat sastanka u Tuzli je bio dogovor da se održi sabor u Travniku. Budući da je Travnik bio sjedište Bosanskog pašaluka i vezira, planirani sastanak u stvarnosti je bio direktna konfrontacija s osmanlijskim vlastima. Gradaščević je tako tražio od svih involviranih da pomognu okupiti vojsku unaprijed. Dana 29. marta 1831. Gradaščević se uputio prema Travniku s približno 4.000 ljudi.
mini|lijevo|1. Travnik, 2. Peć, 3. Priština, 4. Štimlje, 5. Sarajevo.
Za Namik-pašu se kaže da je, čuvši vijest o dolazećim snagama, otišao u travničku tvrđavu i pozvao braću Sulejmanpašiće u pomoć. Kada je pobunjenička vojska stigla u Travnik ispalila je nekoliko pucnjeva za opomenu na dvorac upozoravajući vezira da je spremna na vojni sukob. U međuvremenu je Gradaščević poslao jedan odred svojih snaga, koji je bio pod komandom srebreničkog Memiš-age, u susret pojačanju braće Sulejmanpašića. Ove dvije strane su se srele u Pirotu, u predgrađu Travnika, 7. aprila. Tu je Memiš-aga savladao braću Sulejmanpašiće i njihovu vojsku od 2.000 ljudi prisiljavajući ih da se povuku, te uništavajući vlasništvo Sulejmanpašića. 21. maja Namik-paša je pobjegao u Stolac nakon kraće opsade. Ubrzo nakon toga Gradaščević se proglasio "Vrhovnim komandantom Bosne izabranim voljom naroda".
Ne gubeći vrijeme Gradaščević je 31. maja uputio poziv u kojem je zahtijevao da se svi ajani smjesta pridruže njegovoj vojsci, zajedno sa svim pripadnicima bosanskog naroda koji su to željeli. Na hiljade ljudi su pohrlili da mu se pridruže, među njima i brojni kršćani za koje se tvrdilo da su sačinjavali i do jedne trećine njegovih sveokupnih snaga. Gradaščević je podijelio svoju vojsku na dva dijela, ostavljajući jedan dio u Zvorniku za odbranu u slučaju mogućeg srpskog upada u teritoriju. Sa glavninom trupa uputio se prema Kosovu u susret velikom veziru koji je bio poslan s velikom vojskom da uguši pobunu. Na svom putu zauzeo je gradove Peć i Prištinu gdje je podigao svoj glavni logor.
Obračun sa visokim vezirom Mehmed Rašid-pašom se dogodio 18. jula u blizini Štimlja. Iako su sukobljene vojske bile otprilike iste veličine trupe velikog vezira su bile nadmoćnije u naoružanju. Gradaščević je poslao dio svoje vojske pod komandom Ali-bega Fihadića unaprijed da presretnu snage Rašid-paše. Nakon manjeg okršaja Fihadić je iscenirao lažno povlačenje. Misleći da je pobjeda nadohvat ruke veliki vezir je nepromišljeno poslao konjicu i artiljeriju u šumovit teren. Gradaščević je smjesta iskoristio ovu taktičku grešku i izvršio kažnjavajući protunapad s glavninom svojih snaga, skoro sasvim uništavajući osmanlijske snage. Rašid-paša je tu bio ranjen i jedva izvukao živu glavu.
mini|desno|200p|Careva džamija u Sarajevu gdje je Gradaščević zvanično proglašen za bosanskog vezira.
Nakon tvrdnji velikog vezira da će sultan ispuniti sve zahtjeve Bošnjaka ukoliko se pobunjenička vojska povuče nazad u Bosnu, Gradaščević i njegove snage su se vratili kući. 10. augusta u Prištini je održan sastanak svih glavnih figura pokreta za autonomiju. Na ovom sastanku je odlučeno da Husein Gradaščević treba biti proglašen za bosanskog vizira. Mada je Gradaščević to isprva odbio svi oko njega su insistirali na tome i on je naposljetku prihvatio tu čast. Njegov novi status je ozvaničen tokom svebosanskog sabora održanog 12. septembra u Sarajevu. Ispred Careve džamije prisutni su položili zakletvu na Kur´anu da će biti odani Gradaščeviću i objavili da, uprkos potencijalnoj propasti i smrti, neće biti odustajanja.
U tom trenutku Gradaščević nije bio samo vrhovni zapovjednik, nego i glavna civilna vlast u Bosni. Osnovao je sud, i nakon što se udomaćio u Sarajevu, preselio je centralnu vlast Bosne u Travnik, napravivši od njega de facto glavni grad pobunjene Bosne. U Travniku je osnovao Divan, bosanski kongres, koji je zajedno sa njim tvorio bosansku vladu. Gradaščević je u to vrijeme prikupljao i porez, te smaknuo nekoliko lokalnih protivnika autonomaškog pokreta. Stekao je reputaciju heroja i snažnog, hrabrog i odlučnog vladara. Jedna anegdota koja to ilustrira je da je Husein-kapetanov novodni odgovor na pitanje da li se boji rata sa Osmanlijskim carstvom bio "Boga se bojim malo," odgovorio je, "Sultana nimalo, a Vezira - ko dorata svoga."
Pokušaj ovladavanja Hercegovcima
mini|lijevo|Karta današnje Bosne i Hercegovine. 1. Sarajevo, 2. Stolac, 3. Gacko, 4. Trebinje. Hercegovina je označena tamnom bojom. Tokom ovog zatišja u oružanom konfliktu sa Turcima pažnja je okrenuta na hercegovačke protivnike pokreta za autonomiju. Manji ratni pohod je pokrenut protiv Hercegovine iz tri različita pravca:
Bosanska delegacija je stigla u tabor Velikog vezira u Skoplju u novembru te godine. Veliki vezir je obećao delegaciji da će insistirati kod sultana da prihvati bošnjačke zahtjeve i da službeno proglasi Gradaščevića vezirom autonomne Bosne. Međutim, njegove prave namjere su se pokazale rano u decembru kada je napao bosanske snage stacionirane u okolini Novog Pazara. Još jednom je pobunjenička bosanska vojska zadala poraz sultanovim snagama. Zbog iznimno teške zime bosanske snage su se ipak morale vratiti kući.
U međuvremenu je u Bosni Gradaščević odlučio da nastavi sa pohodom na Hercegovinu i pored nepovoljne klime. Livanjski kapetan, Ibrahim-beg Fidrus, je po naređenju pokrenuo konačni napad na lokalne kapetane kako bi ugušio sve lokalne protivnike autonomaškog pokreta. Kako bi postigao taj cilj Fidrus je prvo napao Ljubuški i lokalnog kapetana Sulejman-bega. U iznimno važnoj bitki, Fidrus je pobijedio Sulejman-bega i osigurao cijelu Hercegovinu osim Stoca. Na žalost, dio vojske koja je opsjedala Stolac doživjela je poraz na početku marta slijedeće godine. Saznavši da su bosanske snage bile iscrpljene zbog zime stolački kapetan Ali-paša Rizvanbegović je prekinuo opsadu i izvršio kontranapad, te potukao napadačke snage. Iz Sarajeva je već bilo poslano pojačanje pod komandom Mujage Zlatara prema Stocu, ali im je Gradaščević 16. marta naredio da se vrate nazad kada je saznao da Velikog vezir sprema veliku ofanzivu na Bosnu. mini|270p|desno|Stup danas: Zapadni dio Sarajeva je bila scena konačne bitke Huseina Gradaščevića.