cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žica (serija)
Emitiranje
U Velikoj Britaniji serija se prikazivala na kanalu FX, a nedavno i na programu BBC 2. Iako uz kontroverze, vrijeme emitiranja serije bilo je 23:20h. Po prvi puta u svijetu, britanske novine The Guardian omogućile su gledanje pilot epizode preko svoje službene web stranice u kratkom periodu. U Irskoj sve epizode prikazane su na kanalu TG4 otprilike šest mjeseci nakon što su s originalnim emitiranjem završile na HBO-u. U Australiji je seriju otkupila Australian Broadcasting Corporation za svoj kanal ABC2. Emitiranje je započelo 1. septembra 2009. U Francuskoj serija se prikazuje pod nazivom Sur écoute ("wiretapped") na kanalu Jimmy. Poljska televizija prikazuje seriju na kanalu TVN pod nazivom Prawo ulicy ("Law of the Street").
Prve četiri sezone prikazane su u Švedskoj, na kanalu SVT. U Norveškoj, kanal NRK prikazao je prvu sezonu serije u jesen 2007. godine. U Izraelu serija se prikazuje na kanalu Xtra Hot pod imenom HaSmuya ("The Covert Unit"). Serija se također prikazuje i u Kanadi na kanalima Movie Network i Movie Central. U Finskoj serija se prikazuje na kanalima Subtv i MTV3 pod imenom Langalla ("On the Wire"), dok se u Mađarskoj serija prikazuje na kanalu Duna TV od marta 2007. godine pod imenom Drót ("Wire"). Još od septembra 2008. godine serija se prikazuje u Njemačkoj (kanal Foxchannel) pod originalnim imenom, uz uobičajenu njemačku sinkronizaciju. Serija se također prikazuje u Aziji na kanalu Cinemax od maja 2009. godine. U Nizozemskoj i Belgiji serija je s emitovanjem započela 1. juna 2009. godine na kanalu NBC Universal. Na Srednjem istoku, seriju prikazuje kanal MBC Action.
NGC 46
NGC 46 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Ribe. Prvo otkriće je napravio Edward Joshua Cooper 22. oktobra 1852. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 877
NGC 877 (također poznat kao MCG 2-6-58, PGC 8775 i UGC 1768) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 180 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ovan. Najveći prečnik je 2,40 (126 hiljada sg) a najmanji 1,9 uglovnih minuta (99 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 14. oktobra 1784. godine.
Salona
Salona je prvobitno bila obalno uporište i luka ilirskih Dalmata u blizini Traguriona i Epetiona (Stobreča), kolonija isejskih Grka. U to vrijeme u Saloni je pored domaćih Ilira i grčkih doseljenika živio i velik broj Italika. Nakon građanskog rata između Cezara i Pompeja 48. p. n. e. Salona je dobila status rimske kolonije, te postaje središtem Ilirika, kasnije provincije Dalmacije.
Nakon gušenja posljednje ilirske pobune (Batonov ustanak, od 6. do 9. godine) za Salonu nastupa period mira i prosperiteta vidljivo kroz urbanistički razvoj i snažnu graditeljsku aktivnost.
Stara gradska jezgra bila je trapezastog oblika opasana zidinama i utvrđena kulama čiji pojedini djelovi potiču iz 2. vijeka p. n. e.. Do danas je sačuvan istočni trakt gradskih zidina građen od velikih kamenih blokova s vratima omeđenim osmouglim kulama iz Augustovog vremena (Porta Caesarea). Od njih je kretala cesta čiji je jedan pravac skretao prema jugoistoku i jugu, dok je drugi vodio na sjever prema unutrašnjosti.
Nagli razvoj grada u vrijeme Augusta i kroz cijeli 1. vijek pratila je gradnja javnih objekata. U jugoistočnom dijelu sagrađen je forum s kapitolom kao središtem javnog, političkog i vjerskog života. U blizini foruma je krajem 1. vijeka podignuto pozorište koje je moglo primiti oko 3500 gledalaca. Prikaz Salone na kojem se vidi teatar nalazi se na Trajanovom stubu u Rimu.
Južno od teatra nalazio se ranije sagrađeni hram. Izvan gradskih zidina, uz ceste koje su vodile izvan grada, prema rimskom običaju nastajale su nekropole. Najpoznatija je zapadna nekropola, nazvana in horto Metrodori, smještena uz cestu prema Tragurionu i poznata po "kiklopskoj" gradnji ogradnih zidova grobnih parcela. Od 1. vijeka p. n. e. grad se širi na zapad i istok, a zbog opasnosti od germanskih plemena proširenja se opasuju zidinama i utvrđuju pravouglim kulama. Grad dobija eliptičan oblik čije su osi bile oko 1600 metara u pravcu istok-zapad i oko 700 metara u pravcu sjever-jug.
Prilikom gradnje bedema pojedini objekti, radi brže gradnje, postaju njihovim sastavnim dijelom. U bedeme su inkorporirani nadzemni dio vodovoda koji je grad opskrbljivao pitkom vodom sa izvora Jadra već u 1. mileniju p. n. e. i najmonumentalnija salonitanska građevina amfiteatar, podignuta u drugoj polovini 2. vijeka na krajnjem sjeverozapadnom dijelu grada.
Ova rimska građevina, u čijoj su se areni odvijale krvave borbe gladijatora i zvijeri, mogla je primiti gotovo 19.000 gledalaca. U supstrukcijama gledališta otkrivena su dva svetišta božice sudbine i osvete Nemeze koju su štovali gladijatori. Kršćani su kasnije ta svetišta pretvorili u memorijalne kapele u spomen na kršćanske mučenike ubijene u areni.
Na području istočnog gradskog proširenja otkriveni su dijelovi stambenih objekata i ostaci gradske inzule, a jugoistočno od Porte Caesaree ruševine jedne luksuzne vile, vjerovatno praetoriuma, palače namjesnika provincije. Podovi palače ukrašeni su višebojnim mozaicima s prikazom likova iz mitologije (Apolon, Triton, Orfej).
U Saloni je otkriven veći broj privatnih i javnih termi. Najbolje su očuvane Velike gradske terme s kraja 2. vijeka u istočnom dijelu grada.
Značajno razdoblje u razvoju grada bila je vladavina cara Dioklecijana koji je nedaleko Salone sagradio veličanstvenu palaču u koju se povlači nakon abdikacije 1. maja 305. godine, od kada se računa postojanje grada Splita.
U njegovo vrijeme grade se mnoge monumentalne građevine, obnavljaju forum, hramovi i terme te dograđuje amfiteatar. U to doba Salona s okolicom broji oko 60.000 stanovnika, a u gradu vlada snažan kosmopolitski duh. Pored službene rimske religije u Saloni su egzistirala razna orijentalna vjerovanja kao kultovi Izide, Kibele, a naročito je bilo rašireno štovanje maloazijskog božanstva sunca Mitre, čija svetišta su pronađena na više mjesta unutar grada.
Državna obveznica
mini|Državna obveznica SAD: 1976 8% Trezorskih zapisa Državna obveznica je oblik obveznice koju izdaje vlada za podršku javne potrošnje. Uglavnom uključuje obavezu plaćanja periodične kamate, koja se naziva isplata kupona , i otplatu nominalne vrijednosti na datum dospijeća.
Na primjer, vlasnik obveznice ulaže 20.000 dolara, što se naziva nominalna vrijednost ili glavnica, u 10-godišnju državnu obveznicu sa godišnjim kuponom od 10%; vlada bi plaćala vlasniku obveznice 10% kamate svake godine i otplatila 20.000 dolara originalne nominalne vrijednosti na datum dospijeća (tj. nakon 10 godina).
Državne obveznice mogu biti denominirane u stranoj valuti ili u domaćoj valuti države. Zemlje sa manje stabilnom ekonomijom imaju tendenciju da denominiraju svoje obveznice u valuti zemlje sa stabilnijom ekonomijom (tj. čvrstoj valuti ). Kada vlade sa manje stabilnim ekonomijama izdaju obveznice, postoji mogućnost da neće biti u mogućnosti da otplate obveznice, što će rezultirati neizvršenim obavezama. Sve obveznice nose rizik neizvršenja obaveza. Međunarodne agencije za kreditni rejting daju rejtinge za obveznice svake zemlje. Vlasnici obveznica generalno traže veće prinose od rizičnijih obveznica. Na primjer, 24. maja 2016. godine, desetogodišnje državne obveznice koje je izdala kanadska vlada nudile su prinos od 1,34%, dok su desetogodišnje državne obveznice koje je izdala brazilska vlada nudile prinos od 12,84%.
Situacije u kojima je vlada blizu neispunjavanja obaveza ponekad se nazivaju krizom državnog duga.
Historija
Holandska republika je postala prva država koja je finansirala svoj dug putem obveznica kada je preuzela obveznice koje je izdao grad Amsterdam 1517. Prosječna kamatna stopa je u to vrijeme oscilirala oko 20%.
Prvu zvaničnu državnu obveznicu koju je izdala nacionalna vlada izdala je Banka Engleske 1694. kako bi prikupila novac za finansiranje rata protiv Francuske. Oblik ovih obveznica bio je i lutrija i anuitet. Banku Engleske i državne obveznice kreirao je u Engleskoj William III od Engleske (takođe zvani Vilijam Oranski), koji je finansirao ratne napore, kopirajući pristup izdavanja obveznica i podizanja državnog duga iz Sedam holandskih provincija, gdje je vladao.
Kasnije su vlade u Evropi počele da prate trend i da izdaju trajne obveznice (obveznice bez roka dospjeća) za finansiranje ratova i druge državne potrošnje. Upotreba trajnih obveznica prestala je u XX vijeku, a trenutno vlade izdaju obveznice ograničenog roka do dospijeća.
Tokom američke revolucije, Američka vlada je počela da izdaje obveznice kako bi prikupila novac, te su se obveznice nazivale kreditnim certifikatima. Ukupan iznos generiran obveznicama iznosio je 27 miliona dolara i pomogao je u finansiranju rata.
Kreditni rizik
Državna obveznica u vlastitoj valuti je, striktno govoreći, bezrizična obveznica, jer država može ako je potrebno stvoriti dodatnu valutu kako bi obveznicu otkupila po dospijeću. Međutim, bilo je slučajeva u kojima je vlada odlučila da ne otplati svoj dug u domaćoj valuti radije nego da stvori dodatnu valutu, kao što je Rusija 1998. ( „kriza rublje“ ) (vidi nacionalni bankrot ).
Investitori mogu koristiti rejting agencije za procjenu kreditnog rizika. U Sjedinjenim Državama, Komisija za vrijednosne papire (SEC) odredila je deset rejting agencija kao nacionalno priznate statističke rejting organizacije.
Valutni rizik
Valutni rizik je rizik da će se vrijednost valute koju obveznica isplaćuje smanjiti u odnosu na referentnu valutu vlasnika. Na primjer, njemački investitor bi smatrao da obveznice Sjedinjenih Država imaju veći valutni rizik nego njemačke obveznice (pošto dolar može pasti u odnosu na euro); Slično, investitor iz Sjedinjenih Država bi smatrao da njemačke obveznice imaju veći valutni rizik od obveznica Sjedinjenih Država (pošto euro može pasti u odnosu na dolar). Obveznica koja se plaća u valuti kojoj historijski veoma varira vrijednost, možda neće biti dobar posao čak i ako se ponudi visoka kamatna stopa. Valutni rizik je određen fluktuacijom deviznih kurseva.
Rizik od inflacije
Rizik od inflacije je rizik da će vrijednost valute koju obveznica isplaćuje opadati tokom vremena. Investitori očekuju određenu inflaciju, pa postoji rizik da će stopa inflacije biti veća od očekivane. Mnoge vlade izdaju obveznice indeksirane na inflaciju, koje štite investitore od inflatornog rizika povezujući i plaćanje kamata i dospijeća s indeksom potrošačkih cijena. U Velikoj Britaniji ove obveznice se nazivaju indeksno vezane obveznice. U SAD se ove obveznice nazivaju obveznice serije I.
Kamatni rizik
Naziva se i tržišnim rizikom, sve obveznice su podložne kamatnom riziku. Promjene kamatnih stopa mogu uticati na vrijednost obveznice. Ako kamatne stope padaju, onda cijene obveznica rastu, a ako kamatne stope rastu, cijene obveznica padaju. Kada kamatne stope rastu, obveznice su privlačnije jer investitori mogu zaraditi višu stopu kupona, a samim tim može doći do rizika držanja tokom određenog perioda. Kamatna stopa i cijena obveznice imaju negativnu korelaciju. Niže stope kupona obveznica s fiksnom kamatnom stopom znače veći rizik kamatne stope, a veće kuponske stope obveznica s fiksnom kamatnom stopom znače niži rizik kamatne stope. Dospijeće obveznice također ima uticaj na kamatni rizik. Zaista, duže dospijeće znači veći rizik kamatne stope, a kraće dospijeće znači niži kamatni rizik.
Zaliha novca
Ako centralna banka kupi državni vrijednosni papir, kao što je obveznica ili trezorski zapis, to povećava ponudu novca jer Centralna banka ubrizgava likvidnost (gotovina) u privredu. Ovo smanjuje prinos državnih obveznica. Naprotiv, kada se Centralna banka bori protiv inflacije, onda Centralna banka smanjuje ponudu novca.
Ove akcije povećanja ili smanjenja količine novca u bankarskom sistemu nazivaju se monetarnom politikom.
Ujedinjeno Kraljevstvo
U Velikoj Britaniji, državne obveznice se nazivaju gilts. Starija izdanja imaju nazive kao što su "Treasury Stock", a novija izdanja se zovu "Treasury Gilt". Obveznice indeksirane na inflaciju nazivaju se indeksno povezane obveznice, što znači da im vrijednost raste s inflacijom. To su vrijednosni papiri s fiksnom kamatom koje izdaje britanska vlada kako bi prikupila novac. Izdavanjem obveznica upravlja Ured za upravljanje dugom Ujedinjenog Kraljevstva, izvršna agencija HM Treasury. Prije aprila 1998. godine, izdavala ih je Banka Engleske. Uslugama kupovine i prodaje upravlja Computershare.
Britanske "gilts" imaju rok dospijeća koji se proteže mnogo dalje u budućnost od drugih evropskih državnih obveznica, što je uticalo na razvoj tržišta penzijskog i životnog osiguranja u odgovarajućim zemljama.
Konvencionalna UK pozlata bi mogla izgledati ovako - "Treasury stock 3% 2020". Dana 27. aprila 2019. godine državna obveznica Ujedinjenog Kraljevstva sa rokom od 10 godina imala je prinos od 1,145%. Stopa Centralne banke je 0,10%, a rejting Ujedinjenog Kraljevstva je AA, prema Standard &amp; Poor's-u.
Sjedinjene Američke Države
Američki trezor ponudio je nekoliko vrsta obveznica sa različitim rokovima dospijeća. Određene obveznice mogu platiti kamatu, druge ne. Ove obveznice mogu biti:
Glavni argument za investitore da drže američke državne obveznice je da su obveznice oslobođene državnih i lokalnih poreza.
Obveznice se prodaju kroz aukcijski sistem od strane vlade. Obveznice se kupuju i prodaju na sekundarnom tržištu, finansijskom tržištu na kojem se trguje finansijskim instrumentima kao što su akcije, obveznice, opcije i fjučersi.
MASS1
ADGRV1, znan i kao G-protein spregnuti receptor 98 (GPR98) ili veoma dugi G-protein spregnuti receptor 1 (VLGR1), jest protein koji je kod ljudi kodiran genom GPR98 sa hromosoma 5. Several alternatively spliced transcripts have been described.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 6.306 aminokiselina, a molekulska težina  693.069 Da.
Struktura
Adhezijski GOCR VLҐR1 je najveći od poznatih GOCR, sa sekvencom od 6.300 aminokiselina i sa 90 egzona. Postoji osam varijanti transkripta VlgR1, pod nazivom VlgR1a-1e i Mass1.1-1.3. N-terminal sastoji se od 5.800 aminokiselina koje sadrže 35 Calx-beta domen, jedan domen pentraksina i jedno ponavljanje povezano sa epilepsijom. Sadrži C-terminalni 7-transmembranski receptorski domen, dok veliki N-terminalni segment (5.900 ostataka) uključuje 35 vezivanja kalcija Calx-beta domena i šest EAR-domena
Funkcija
Ovaj gen kodira člana adhezije GPCR. Protein vezuje kalcij i eksprimira se u centralnom nervnom sistemu. Poznat je i kao "veoma veliki receptor 1 povezan sa G-proteinom" jer ima 6.300 ostataka. Pokazalo se da mutacije VlgR1 dovode do Usherovog sindroma. Nokauti Vlgr1 kod miševa fenokopiraju Usherov sindrom i dovode do audiogenih napada
Evolucija
Genom morskog ježa u sebi ima homologa VLGR1.
Klinički značaj
Mutacije u ovom genu povezane su sa Usherovim sindromom 2 i porodičnim febrilnim napadima.
Hiperbolički sektor
200px|desno Hiperbolički sektor je regija Descartesovog koordinatnog sistema {(x,y)} ograničen zrakama iz ishodišta koordinatnog sistema do dvije tačke (a, 1/a) and (b, 1/b) i sa hiperbolom xy = 1.
Hiperbolički sektor su standardnoj poziciji ima a = 1 i b > 1.
Površina hiperboličkog sektora u standarnoj poziciji je loge b. (Dokaz: Integracijom funkcije 1/x u granicama od 1 do b, sabiranjem trougla {(0, 0), (1, 0), (1, 1)}, te oduzimanjem trougla {(0, 0), (b, 0), (b, 1/b)} )
Kada je u standardnoj poziciji, hiperbolički sektor odgovara pozitivnom hiperboličkom uglu.
2. februar
2. februar / veljača (2. 2) jest 33. dan godine po gregorijanskom kalendaru. Do kraja godine ima još 332 dana (333 u prestupnoj godini).
Bitka kod Trebije
mini|350p|Bitka kod Trebije Bitka kod Trebije bila je prva velika bitka Drugog punskog rata. Odigrala se 18. decembra 218. p. n. e. između armije Kartagine pod vođstvom Hanibala i Rimske Republike. Hanibal je uspio ratnim lukavstvom u ovoj bici teško poraziti dvostruko brojniju rimsku vojsku.
Uvod
Drugi punski rat 219. p. n. e. Hanibal započinje napadom na Sagunt u Španiji. Nakon osvajanja Sagunta on maršira kopnenim putem preko Alpado Italije. Krenuo je sa 40.000 vojnika i desetcima ratnih slonova, ali izgubio je dosta vojske putem, a pogotovo preko Alpa. Došavši u Italiju pobeđuje u maloj bici kod Ticina. Konzul Publije Kornelije Scipion je bio ranjen u bici kod Ticina, ali ukupni rimski gubici su bili mali, tako da je armija ostala skoro cijela.
Rimski senat je bio zabrinut porazom kod Ticina, pa hitno zove konzula Tita Sempronija Longa, koji je sa armijom bio na Siciliji. Hanibal se vještim manevrima postavlja na put, kojim konzul Long treba ići da bi došao da pomogne konzulu Publije Kornelije Scipionu i potom zauzima jedan grad Klastid na tom putu, koji mu omogućuje da dobro snabdije trupe. Dotle je konzul Long uspeo da prođe do konzula Scipiona. Sada su se dvije rimske armije našle zajedno kod rijeke Trebije koja utiče u rijeku Po.
Pripreme
U decembru 218. p. n. e. bilo je osobito hladno i snježno. Scipion se još uvek oporavljao, a Sempronije Long se pripremao za bitku. Želio je da započne bitku prije nego što Scipion može da se oporavi i ponovo preuzme komandu. Sempronije se nije obazirao na Scipionova upozorenja da bude oprezan. On je također znao da se bliže izbori novih konzula.
Hanibal je poznavajući Sempronijevu nestrpljivost pripremio zamku. Hanibalova vojska je logorovala preko smrznute rijeke Trebija. Hanibal primjećuje jedno mjesto između dva logora, ravno i bez drveća, ali dobro za zasjedu u grmlju. Nakon što je od špijuna saznao tačne pozicije neprijatelja Hanibal šalje u zasjedu u grmlju 1.000 lakih pješaka i 1.000 konjanika pod komandom svog mlađeg brata Magoa. Sljedeće jutro šalje konjicu da napadne obližnji rimski logor i da se povuku, tako da navuku Rimljane u zamku u kojoj ih čeka Magova skrivena vojska.
Događaji
Kad se konjica pokazala kraj rimskog logora, Sempronije Long šalje svoju konjicu za njima, a onda brzo poslije toga šalje cijelu armiju od 36.000 pješadinaca, 4.000 savezničkih konjanika i 3.000 galskih pomoćnika. Bio je nestrpljiv da pobjedi. Snijeg je padao, Rimljani nisu bili prpremlejni za bitku, a od hladnoće su jedva držali oružje. S druge strane Kartaginjani su se dobro pripremili za bitku.
Hanibal raspoređuje 1.000 lakih pješaka, a iza njih postavlja 20.000 afričkih, španskih, galskih i keltskih pješaka, te 10.000 konjanika podjeljenih na dva krila i ratne slonove. Sempronije postavlja armiju u standardnu tro-linijsku formaciju, gde velite postavlja naprjed, a konjicu na krila. Galske ratnike postavlja lijevo od legija.
Prvo se sukobila laka pješadija, ali veliti su bili slabi i povučeni su. Njihovo mjesto na rimskoj strani zauzimaju hastati i principi, koji predstavljaju teško naoružanu pješadiju i legionare. Dok su teške pješadije dve strane vodile borbe prsa o prsa, brojnija Kartaginjanska konjica i slonovi napadaju rimsku konjicu. Postepeno rimska konjička krila su sve više gurnuta natrag i natrag, tako da više nisu štitili pješadiju.
Hiljade su pobijene na licu mjesta, a mnogi su se podavili u rijeci. Rimljani su izgubili više od trećine vojnika.
Posljedice
Taj poraz je zapanjio i dotukao Rimljane. Odmah se prave planovi odbrane sa sjevera. Izabiru se novi konzuli Gaj Servilije i Gaj Flaminije. Flaminije će odvesti rimsku armiju u novi poraz u bici kod Trazimenskog jezera.
Lupang Hinirang
Lupang Hinirang je državna himna Filipina.
Bayang magiliw,
Alab ng puso,
Sa dibdib mo'y buhay
Duyan ka ng magiting
Sa manlulupig,
Di ka pasisiil.
Sa dagat at bundok,
Sa simoy at sa langit mong bughaw,
May dilag ang tula
At awit sa paglayang minamahal.
Ang kislap ng watawat mo'y
Ang bituin at araw niya
Kailan pa ma'y di magdidilim
Lupa ng araw, ng luwalhati't pagsinta,
Buhay ay langit sa piling mo.
Aming ligaya na pag may mang-aapi,
Ljudski serumski albumin
Ljudski serumski albumin je serumski albumin pronađen u ljudskoj krvi. To je najzastupljeniji protein u ljudskoj krvnoj plazmi; čini otprilike polovinu serumskih proteina. Proizvodi se u jetri. Rastvorljiv je u vodi, u monomernom obliku. Albumin prenosi hormone, masne kiseline i druge spojeve, puferuje pH i održava onkotski pritisak, između ostalih funkcija. Albumin se sintetizira u jetri kao preproalbumin, koji ima N-terminalni peptid koji se uklanja prije nego što se nastali protein oslobodi iz grubog endoplazmatskog retikuluma. Proizvod, proalbumin, se zauzvrat cijepa u Golgijevom aparatu kako bi se proizveo izlučeni albumin. Referentni raspon za koncentracije albumina u serumu je približno 35–50 g/L (3,5–5,0 g/dL). It has a serum half-life of approximately 21 days. It has a molecular mass of 66.5 kDa. Gen za albumin nalazi se na hromosomu 4 u lokusu 4q13.3 i mutacije ovog gena mogu dovesti do anomalnih proteina. Gen za ljudski albumin je dugačak 16.961 nukleotida od pretpostavljenog 'kap' mjesta do prvog poli(A) adicijskog mjesta. Podijeljen je na 15 egzona koji su simetrično raspoređeni unutar 3 domena za koje se smatra da su nastali triplikacijom jednog primordijalnog domena. Ljudski serumski albumin (HSA) je visoko topiv u vodi kao plazmatski globulasti monomerni protein s relativnom molekulskom težinom od 67 KDa, koji se sastoji od 585 aminokiselinskih ostataka, jedne sulfhidrilne grupe i 17disulfidnih mostova. Među nosačima nanočestica, HSA nanočestice su dugo bile u centru pažnje u farmaceutskoj industriji zbog svoje sposobnosti da se vežu za različite molekule lijekova, velike stabilnosti tokom skladištenja i upotrebe in vivo, bez toksičnosti i antigenosti, a biorazgradljivost, reproducibilnosti, povećanje proizvodnog procesa i bolja kontrola nad svojstvima oslobađanja. Osim toga, značajne količine lijeka mogu se ugraditi u matriks čestica zbog velikog broja vezivnih mjesta na molekuli albumina.
Interakcije
Pokazalo se da humani serumski albumin Reaguje sa FCGRT. Također može stupiti u interakciju sa još neidentificiranim albondin (gp60), određenim parom gp18/gp30 i nekim drugim proteinima, kao što su osteonektin, hnRNPs, kalretikulin, cubilin i megalin.
Rumin
Rumin je naseljeno mjesto u sastavu općine Hrvace, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Sinj.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Rumin je imao 171 stanovnika.
Stijena
Stijene je koristilo cijelo čovječanstvo tokom svoje historije. Od kamenog doba, stijene i kamenje se koristilo kao alat. Minerali i metali nađeni u stijenama bili su nezamjenjivi za nastanak ljudske civilizacije. Nauka je definirala tri osnovne grupe stijena: sedimentne, metamorfne i magmatske.
Rumin
Stanovništvo
Napomena: ''Od 1857. do 1880. te u 1900. i 1921. podaci su sadržani u naselju Hrvace. Do 1931. iskazivano kao dio naselja.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Rumin je imalo 226 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Stijena
Klasifikacija
Na nivou zrna (granula), stijene su sastavljene iz zrnaca minerala, koji su dalje homogene čvrste tvari nastale od raznih hemijskih spojeva aranžiranih u prostoru na određeni (pravilni ili nepravilni) način. Agregatni minerali koji grade stijene međusobno su spojeni hemijskim vezama. Vrsta i rasprostranjenost minerala u stijenama određena je načinom na koji su one nastale. Mnoge stijene sadrže siliku (silicij-dioksid SiO2), spoj silicija i kisika koji sačinjava oko 74,3% Zemljine kore. Ovaj materijal gradi kristale sa drugim spojevima u stijeni. Proporcija silike u stijenama i mineralima je jedan od osnovnih faktora u određivanju njihovih imena i osobina.
Stijene se geološki klasificiraju na osnovu osobina poput mineralnog i hemijskog sastava, propusnosti (poroznosti), teksture i veličine čestica od kojih su građene i slično. Te fizičke osobine su krajnji rezultat procesa koji su stvorili stijene. Tokom vremena, stijene se mogu pretvoriti (transformirati) iz jednog tipa stijene u drugi, kao što je to opisano u geološkom modelu zvanom "ciklus stijena". Ti događaji proizvode tri opće klase stijena: sedimentne, metamorfne i magmatske.
Tri klase stijena su dalje podijeljene na mnogobrojne podgrupe. Ipak, ne postoji čvrsta i jasna granica između povezanih stijena. Povećanjem ili smanjenjem proporcija materijala od kojih su građene, oni prelaze iz jedne grupe u drugu, određene strukture od jedne vrste stijena često se mogu naći da postepeno ulaze u određene strukture drugih. Stoga definicije koje su usvojene pri nomenklaturi stijena odgovaraju manje-više dogovorenim određenim tačkama u neprekidno graduiranim serijama.
Magmatske
thumb|desno|[[Granit]] thumb|desno|[[Gnajs]] Magmatske stijene nastaju hlađenjem i očvršćavanjem magme odnosno vulkanske lave. Ova magma može nastati od djelimično istopljenih starijih stijena bilo u omotaču ili kori planete. Obično, topljenje stijena nastaje jednim od tri procesa: povećanjem temperature, smanjenjem pritiska ili promjenom u njihovom sastavu, mada se ova tri procesa mogu dešavati i simultano.
Magmatske stijene se dijele na dvije glavne kategorije: plutonske stijene (ili plutoni) i vulkanske. Plutoni ili intruzivne stijene su rezultat kada se magma ohladi i sporo kristalizira unutar Zemljine kore. Primjer ove vrste stijena je granit. Vulkanske ili ekstruzivne stijene rezultat su kada magma dosegne površinu planete bilo kao lava ili fragment, sačinjavajući minerale poput bazalta ili plovućca. Hemijska rasprostranjenost i brzina hlađenja magme obično formira sekvencu poznatu kao Bowenova kristalizacijska serija. Većina osnovnih magmatskih stijena se nalaze duž te serije.
Sedimentne
Sedimentne stijene se formiraju na površine Zemlje tako što se fragmenti starijih stijena, minerala i organizama akumuliraju (talože) i cementiraju (stvrdnjavaju) ili hemijskim taloženjem i organskim rastom u vodi (sedimentacija). Ovaj proces uzrokuje da se klastični sedimenti (dijelovi stijena) ili organske čestice (stelja, detritus) akumuliraju na površini ili za minerale da se hemijski istalože (evaporiti) iz rastvora. Isitnjena supstanca zatim prolazi kroz proces otvrdnjavanja i cementiranja pod utjecajem temperature i pritisaka (dijageneza).
Prije nego što se natalože, sedimenti nastaju djelovanjem vremenskih nepogda ili od ranijih stijena putem erozije u nekom području, a zatim se prenose putem vode, vjetra ili leda (lednicima) do mjesta gdje se talože. Približno 7,9% Zemljine kore po zapremini sastavljeno je iz sedimentnih stijena, od kojih 82% otpada na škrljce, dok ostatak predstavljaju krečnjaci (6%), pješčari i arkoze (12%). Sedimentne stijene vrlo često sadrže fosile. Pošto se ove stijene formiraju djelovanjem gravitacije, najčešće se stvaraju u vodoravnim ili gotovo vodoravnim slojevima ili stratama, te se često označavaju kao slojevite stijene. Mali dio sedimentnih stijena nastao je na strminama, te se ponekad dešava da niži slojevi budu prije erodirani, a gornji slojevi potonu, te dolazi do tzv. ukrštanja slojeva.
Metamorfne
thumb|desno|Pješčar Metamorfne stijene nastaju kada se bilo koja druga vrsta stijena: sedimentne, magmatske ili druge starije metamorfne, izlože drugačijim uslovima temperature i pritiska od onih pri kojima su se prvobitne stijene formirale. Taj proces naziva se metamorfoza, što znači "promjena forme". Kao rezultat procesa dešavaju se temeljite promjene u fizičkim i hemijskim osobinama stijene. Prvobitna stijena, poznata kao protolit, transformira se u druge mineralne vrste ili druge forme istog minerala putem rekristalizacije. Temperature i pritisci neophodni za ovaj proces su uvijek viši od onih koji vladaju na površini Zemlje: temperature više od 150 do 200 °C i pritisci viši od 1500 bara. Metamorfne stijene čine oko 27,4% Zemljine kore po zapremini.
Razlikuju se tri osnovne klase metamorfnih stijena na osnovu mehanizma njihovog nastanka. Intruzija magme koja zagrijava okolne stijene prouzrokuje kontaktni metamorfizma, transformaciju u kojoj dominira visoka temperatura. Metamorfizam pritiskom dešava se kada su sedimenti zakopani duboko u kori, kada glavnu ulogu igra pritisak dok temperatura je sporedna. Ovaj proces naziva se klastični metamorfizam i njime mogu nastati stijene poput žada. Kada su prisutna oba faktora: visoka temperatura i visoki pritisak, mehanizam se naziva regionalni metamorfizam. On se obično dešava u područjima nastanka planina.
U zavisnosti od strukture, metamorfne stijene se dijele u dvije opće kategorije. One koje imaju teksturu nazivaju se folijacijske, dok su sve ostale nefolijacijske stijene. Ime stijene se zatim određuje u zavisnosti od vrste prisutnih minerala. Mikašist je folijacijska stijena koja je prvenstveno sastavljena iz lamelarnih minerala poput mike. Gnajs ima vidljive trake različitih nijansi, a uobičajen primjer su granitni gnajsevi. Druge vrste folijacijskih stijena uključuju argilošiste, filite i milonite. Česti primjeri nefolijacijskih metamorfnih stijena su mramor, steatit i serpentin. Ova grupa sadrži kvarcit, metamorfnu vrstu pješčara te hornfelse.
Meteoriti
thumb|desno|Željezni meteorit Poseban slučaj među stijenama predstavjaju meteoriti, stjenovita tijela u svemiru. Oni su ostaci iz rane historije Sunčevog sistema i sadrže brojne minerale koji se ne mogu naći u drugim stijenama zemaljskog porijekla. Prema sadržaju minerala u njima, mogu se podijeliti na kamene meteorite, koji se prvenstveno sastoje iz silikata poput olivina ili piroksena, željeznih meteorita, koji se najčešće sastoje iz željezno-niklovih minerala kamacita i taenita i kameno-željeznih meteorita, koji predstavljaju mješoviti tip. Veličina meteorita kreće se između mikrometeorita i ogromnih stjenovitih tijela teških nekoliko hiljada tona. U Švedskoj je otkriven fosilni meteorit star nekoliko stotina miliona godina.
Zemljskog porijekla, ali nastali od udara meteorita o površinu Zemlje, su tektiti. To su staklasti objekti veličine nekoliko centimetara, nastali topljenjem zemaljskih stijena uzrokovanim udarom meteorita, a zatim su se brzo ohladili, te impaktiti koji su nastali snažnim mehaničkim i termičkim utjecajima na stijene pri udaru meteorita, kao što je to slučaj sa suevitom.
Upotreba
Upotreba stijena imala je ogroman utjecan na kulturološki i tehnološki razvoj ljudskog roda. Stijene su upotrebljavali ljudi i drugi hominidi prije barem 2,5 miliona godina. Kamena tehnologija označava neke od najstarijih i stalno korištenih tehnologija. Rudarenje stijena i traženje ruda korisnih metala u njima, bilo je i sve do danas predstavlja važan faktor napretka ljudske civilizacije, koja je na raznim mjestima napredovala različitim brzinama, jednim dijelom i zbog raspoloživosti metala u stijena u datom području.
Rudarstvo
Pod pojmom rudarstvo misli se na izdvajanje (ekstrakciju) vrijednih minerala, metala ili drugih geoloških materijala iz Zemlje, iz rudnih tijela, vena ili naslaga uglja. Ovaj pojam također obuhvata i uklanjanje površinskog sloja zemljišta. Materijali dobijeni rudarenjem uključuju bazne metale, plemenite metale, željezo, uranij, ugalj, dijamante, krečnjak, naftne škrljce, kamenu so, potašu i mnoge druge. Rudarstvo je neophodno za dobijanje bilo kojeg materijala koji se ne može dobiti procesom poljoprivrede ili dobijen umjetno u laboratoriji ili tvornici. Rudarstvo u širem smislu obuhvata izdvajanje bilo kojeg resursa (npr. nafte, prirodnog gasa, soli ili čak vode) iz zemlje.
Rudarenje stijena i potraga za metalima u njima dešava se počev od prahistorijskih vremena. Moderni procesi rudarenja uključuje prethodno probno istraživanje o rudnim tijelima, njihova analiza i kalkulacije potencijalne dobiti iz predloženog rudnika, zatim izdvajanje željenih materijala te napokon priprema zemljišta i povratak u prethodno stanje nakon što se završi sa procesom rudarenja. Priroda procesa rudarenja proizvodi potencijalno negativne utjecaje na okolinu, bilo tokom operacija rudarenja ili čak godinama nakon što je rudnik zatvoren. Taj utjecaj doveo je da su mnoge države u svijetu usvojile određene zakonske regulative za upravljanje negativnim efektima po okolinu u oblasti rudarstva.
NGC 4693
NGC 4693 (također poznat kao IRAS 12452+7126, MCG 12-12-18, PGC 43141 i UGC 7962) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 77 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 2,40 (54 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (11 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 7. aprila 1793. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 1455
IC 1455 (također poznat kao MCG 0-58-11, PGC 69943 i UGC 12232) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 222 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 0,90 (58 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (39 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Sherbourne Wesley Burnham 23. septembra 1891. godine.
1261.
Godina 1261. (MCCLXI) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. Oznaka 1261. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
IC 1455
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Allah Peliharakan Sultan
Allah Peliharakan Sultan (na malajskom "Allahu blagoslovi Sultana") državna je himna Bruneja. Napisao ju je Pengiran Haji Mohamed Yusuf bin Abdul Rahim, a komponirao Awang Haji Besar bin Sagap (1914-1988) 1947. godine. Usvojena je kao državna himna 1951. godine.
Inverzna hiperbolička funkcija
mini|200px|desno|funkcija artanh.
Allah Peliharakan Sultan
Tekst
Ya Allah lanjutkanlah Usia
Inverzna hiperbolička funkcija
Inverzi hiperboličkih funkcija su površinske hiperboličke funkcije. Naziv dolatzi iz činjenice da one izračunavaju površinu sektor jedinične hiperbole na isti način na koji neke inverzne trigonometrijske funkcije izračunavaju dužinu luka sektora jediničnog kruga Najčešća skraćenica za njih u matematici je arsinh, arcsinh (u USA-a) ili asinh (u računarstvu). Oznake sinh-1 (x), cosh-1(x) itd. se, također, koriste, uprkos činjenici da se mora voditi računa kako bi se izbjeglo pogrešno shvatanje eksponenta -1 kao stepena, a ne kao skrećene oznake za inverznu funkciju. Skraćenice arcsinh, arccosh itd. se najčešće koriste, iako to nije pravilno, pošto je prefiks arc skraćenica za arcus, dok prefiks ar označava površinu.
Allah Peliharakan Sultan
Tekst
Kebawah Duli Yang Maha Mulia
Inverzna hiperbolička funkcija
Vrijednosi inverznih hiperboličkih funkcija su hiperbolički uglovi.
Allah Peliharakan Sultan
Tekst
Adil berdaulat menaungi nusa
Inverzna hiperbolička funkcija
Logaritamsko predstavljanje
Operatori su definisani u kompleksnoj ravni kao:
Allah Peliharakan Sultan
Tekst
Memimpin rakyat kekal bahagia
Inverzna hiperbolička funkcija
Logaritamsko predstavljanje
gornji kvadratni korijeni su osnovni kvadratni korijeni. Za realne argumente koji daje realnu vrijednost, mogu se naći određena pojednostavljenja, npr. , koji, u općenom slučaju, nije tačno, kada se koriste osnovni kvadratni korijeni.
Allah Peliharakan Sultan
Tekst
Hidup sentosa Negara dan Sultan
Inverzna hiperbolička funkcija
Proširenja u redove
Za gornje funkcije mogu se dobiti njihova proširenja u redove:
Allah Peliharakan Sultan
Tekst
Ilahi selamatkan Brunei Darussalam
Inverzna hiperbolička funkcija
Proširenja u redove
Asimptotsko proširenje za arsinh x je dato sa
Derivacije
For real x:
Primjer derivacije: Neka je θ = arsinh x, tako da je:
Spisak rimskih careva
Rimski carevi su bili vladari koji su vladali Rimskim carstvom. Carstvo se razvilo iz Rimske republike i zauzelo je većinu Evrope. Pod republikom, regijama carstva su vladali pokrajinski guverneri koji su odgovarali Senatu i Narodu Rima. Rimskim senatom su vladali konzuli koji su bili najmoćniji ljudi Rima. Kada je stvoreno carstvo, carevi su uzeli svu vlast u carstvu. August, prvi car, je pažljivo održavao fasadu republikanske vladavine i povezivao je koncentraciju magistralne moći kao Princeps Senatus (prvi čovjek Senata). Ovaj stil vladavine je trajao 300 godina i naziva se principat era. Moderna riječ "car" proizlazi iz naslova imperator, a odobrena je od strane vojske. Izraz car se koristio kada se opisivao vladar Rimskog carstva jer je naglašavao jaku vezu između vladara i vojske (od čije podrške njegova vlast zavisi).
Istočno Rimsko Carstvo, ili Bizant
Dalje vidi u: Spisak bizantskih careva
Tavisupleba
Tavisupleba je nacionalna himna Gruzije, a u prijevodu znači Sloboda.
Džin (islam)
desno|mini|200px|[[Kur'anska stranica, sura Džin, 16. vijek]] Džin (arapski جني) je natprirodno stvorenje nevidljivo za ljudsko oko.
Islamski pogled
U Kur'anu se džini spominju na nekoliko mjesta i jedna cijela sura nosi ime džin. Kur'an spominje da "je čovjeka od sasušene ilovače, kao što je grnčarija, stvorio, a džina od plamene vatre". Otac ljudi je Adem, a otac džina je Iblis. Po nekim islamskim učenjacima (Ibn Kesir) džini su na zemlji živjeli prije ljudi. Džinima će biti suđeno na sudnji dan kao i ljudima.
Vincent Price
}} Vincent Leonard Price, Jr. (27. maj 1911 – 25. oktobar 1993) bio je američki filmski glumac, čija su mu visina, markantni fizički izgled, ali i specifičan glas omogućili da u klasičnom Hollywoodu nastupa u brojnim ulogama profinjenih negativaca, a kasnije je postao zaštitnim znakom B-horora, od kojih se ističu oni u produkciji Rogera Cormana.
Vanjski linkovi
mini|lijevo|Vincent Price snimljen za album Thriller, [[Michael Jackson|Michaela Jacksona]]
Slobodan Kovačević
Slobodan Kovačević (29. decembar 1946 - 22. mart 2004) je bio jedan od najvećih rock gitarista na prostoru Jugoslavije, a karijeru je započeo u sarajevskoj muzičkoj grupi "Lutalice". Sredinom 1960ih godina pridružio se "Indexima", u kojima je tada već bio Davorin Popović kao pjevač. Bio je gitarista kojeg su cijenile čak i kolege iz svijeta klasične muzike, autor čiji je progresivni rock proslavio jugoslovenski zvuk u Evropi. Samozatajni "intelektualac" među rockerima, po obrazovanju je bio arhitekta, a po vokaciji jedan od stubova Indeksa - jednog od najdugovječnijih muzičkih fenomena bivše zajedničke države. Godine 1978. dobio je, zajedno sa ostalim članovima Indexa, Šestoaprilsku nagradu grada Sarajeva, a iste godine i nagradu JRT (Jugoslavenske radiotelevizije) za album Indexa "Modra rijeka", koji je proglašen albumom godine u Jugoslaviji. Godine 2004. nagrađen je nagradom Davorin za najboljeg instrumentalistu godine u Bosni i Hercegovini.
Biografija
U rodni list upisan je kao Slobodan A. Kovačević, a srednje slovo označava ime njegovog oca – Adem. Tokom njegove muzičke karijere postao je poznatiji po nadimku Bodo. Volio je slikarstvo, a akvareli su mu bili najdraža tehnika izražavanja. Diplomirao je arhitekturu na Univerzitetu u Sarajevu, ali je pobijedila njegova ljubav prema muzici kojom je počeo da se bavi početkom 1960-ih, najprije kao gitarista grupe Lutalice, a od 1965. godine u Indexima. Bodo se u slobodno vrijeme bavio slikanjem i akvareli su mu bili najdraža tehnika izražavanja. Bio je u braku sa Edinom Filipović koju je oženio 10. jula 1981. godine, a sa njom ima kćerku Hanu.
Preminuo je 22. marta 2004. godine u Sarajevu. Sahranjen je 25. marta u Aleji velikana na "Barama" u Sarajevu, gdje je pokopan i pjevač Indexa, Davorin Popović. U njegovu počast, u sklopu dodjele muzičke nagrade Davorin od 2006. godine se dodjeljuje i “Nagrada Bodo Kovačević” za gitaristu godine.
Muzička karijera
Osnovao je grupu Lutalice 1963. godine, koju su još činili ritam gitarista Slobodan M. Kovačević (kasnije: grupa More), basista Duško Čorlija, bubnjar Vojo Šimšić i pjevač Zoran Vidović - Cojo. Sa Lutalicama su još nastupale i pjevačice Selma Koluder i Gordana Magaš (kasnije poznata sarajevska balerina i koreograf). U drugoj postavi Lutalica basista je bio i Fadil Redžić, a bubnjeve je svirao Miroslav Šaranović. Iz tog perioda ostao je zabilježen prvi autorski instrumental Slobodana Kovačevića, kompozicija "Snježni kristali", koja je u studiju Radio Sarajeva snimljena 16. aprila 1965.
Bodo Kovačević je posvetio svoj cjelokupni radni vijek grupi Indexi gdje je bio i najplodniji autor. Potpisao je mnoge od njihovih najznačajnijih pjesama, bio je kompozitor, aranžer i producent koji je grupu vukao prema stalnim eksperimentima. Najslavnije muzičke teme Indexa potpisao je upravo Bodo Kovačević (Plima, Negdje na kraju u zatišju, Modra rijeka) ili u saradnji sa Fadilom Redžićem u pjesmama "Balada" na tekst Maje Perfiljeve i "Svijet u kome živim" na tekst Želimira Altarca Čička.
Pjesma Plima na tekst Kornelija Bate Kovača je remek-djelo ne samo u vremenu u kojem je nastala (1968. godine) već i za cjelokupnu historiju muzike u Bosni i Hercegovini. U antologiju je ušla i rock poema koja je uslijedila Negdje na kraju u zatišju na tekst Želimira Altarca Čička, a snimljena je 11. oktobra 1969 godine u studiju Radio Sarajeva. Bila je to prva rock kompozicija u bivšoj SFRJ u trajanju 11,38 minuta i prva rock poema sa recitativom na početku i kraju, a stihove je govorio Branko Ličen. Tokom sljedeće godine, bez obzira na dužinu trajanja, bila je proglašena najslušanijom pjesmom po izboru slušalaca na Radio Sarajevu u hit emisiji "Deset gramofona" voditelja Vlatka Markovića. Bila je emitovana jedne sedmice iz prvog dijela, a druge sedmice drugog dijela i tako sedmicama i mjesecima do proglašenja najslušanije kompozicije 1970. godine. U saradnji sa Želimirom Altarcom Čičkom snimio je i pjesmu "Povratak Jacka Trbosjeka i ostalog zla" koja se našla na prvom mini albumu ili maxi singlu. Na ovom albumu su se nalazile tri pjesme, gdje su još bile već spomenuta "Plima" i "Ugasila je plamen" autora Fadila Redžića u izdanju zagrebačke diskografske kuće "Jugoton" 1972. godine.
thumb|350px|desno|Slobodan Bodo Kovačeviċ sa Indexima, postava iz 1978. godine.
Remek djelo Indexa, konceptualni album Modra rijeka iz 1978. godine zamisao je Slobodana Kovačevića, koji je i autor gotovo svih pjesama na albumu. Tekstovi za pjesme na ovom albumu su uzete iz zbirke pjesama Mehmedalije Maka Dizdara. Stihove u pjesmama "Modra rijeka" i "Zapis o zemlji" govorio je glumac Fabijan Šovagović. Drugi i posljednji studijski album "Kameni cvjetovi", "Indexi" su objavili 1999. godine, a gdje je Slobodan A. Kovacevic Bodo autor svih kompozicija, izuzev tradicionalne sevdalinke "Snijeg pade na behar na voće".
Radio je intenzivno i za druge izvođače i različite projekte izvan pop i rock muzike. Između ostalog, svirao je gitare i učestvovao u aranžiranju prvog i jednog od najboljih, po mnogima zapravo i najboljeg albuma Josipe Lisac, "Dnevnik jedne ljubavi" iz 1973. godine. Komponirao je muzičke teme za ceremoniju ZOI Sarajevo '84, sarađivao je sa Esadom Arnautalićem na njegovom projektu "Muzika raspoloženja", napisao muziku za predstavu "Mandragola" Kamernog teatra 55 u Sarajevu i "Posljednja potraga za zlatom" Narodnog pozorišta Sarajevo, a u posljednje dvije godine života bio je muzički producent BH Eurosonga.
Na početku ratnih sukoba u Bosni i Hercegovini preselio se u Prag, odakle se vratio tek poslije Dejtonskog sporazuma. Krajem marta 1998. godine s Indexima je nastupao u Podgorici i Beogradu.
Poslije smrti Davorina Popovića, 2001. godine, posvetio se džez muzici i pridružio ansamblu Sinan Alimanović Quintet, te svirao i u Plesnom orkestru JS BiH.
Slobodan Kovačević je napisao ukupno više od 300 kompozicija. Najveći dio tog opusa vezan je uz Indexe, a zatim za pozorišne predstave i pjesme za druge autore.
Bibimbap
180px|mini|desno|Dolsot bibimbap
Bibimbap je popularno tradicionalno korejsko jelo koje se priprema s rižom i raznim povrćem, malo - obično pržene govedine ili tofua, sirovim ili prženim jajetom na oko i gočujangom (pasta od čilija). Kao klasični preostali obrok, gotovo da i nema ograničenja u izboru sastojaka i bezbroj varijacija. Uobičajeno povrće u Koreji uključuje špinat, klice graha, krastavce, kitastu paprat, rotkvicu i šitake gljive.
Etimologija
Ime bibimbap dolazi od bapeul bibida, što znači "promiješati rižu" ili "miješati rižu".
Pripremanje
Poslužuje se nepomiješano, a riža se prvo promiješa štapićima s ostalim sastojcima prije jela. Jelo se jede kašikom i jedno je od rijetkih korejskih jela, koja se ne jedu tradicionalnim štapićima. Uz to ide lagana juha i često drugi prilozi, koji se jedu štapićima, te obavezni kimči. Ovisno o regiji, postoje različiti recepti i sastojci. Jeonju bibimbap iz Jeonjua se smatra specijalitetom, ali se jede na cijelom Korejskom poluotoku.
Poznata varijanta je takozvani dolsot bibimbap (doslovce prevedeno: kameni lonac bibimbap). Njegova priprema se ne razlikuje mnogo od uobičajenog bibimbapa, ali se poslužuje u vrućem loncu od kamena ili gline. Kao rezultat toga, hrana se nastavlja zagrijavati i pržiti dok se jede. Budući da je dolsot još vrlo vruć nekoliko minuta, riža stvara hrskavi sloj na vrhu, a jaje koje je sirovo razmućeno preko bibimbapa još se muti na stolu dok se miješa.
3. februar
3. februar / veljača (3. 2) jest 34. dan godine po gregorijanskom kalendaru. Do kraja godine ima još 331 dan (332 u prestupnoj godini).
Potpisani
Potpisani je srbijanska underground televizijska serija, snimljena u samostalnoj i neovisnoj produkciji MK Art Studia 2007., 2008. i 2010. godine. Premijerno je emitirana na beogradskoj ART televiziji početkom 2009. godine. Serija predstavlja parodiju na kultnu jugoslavensku seriju „Otpisani“ i kao takva prati komične avanture mladih ilegalaca u okupiranom Beogradu za vrijeme Drugog svjetskog rata. Serija je 2010. godine dobila i nastavak - „Podbradak potpisanih“.
Scenarij i režiju serije potpisuje Marko Kovač.
Spisak epizoda
Serija ima 10 epizoda od kojih su samo prve tri snimljene i emitirane, dok se za snimanje ostalih epizoda čekaju malo povoljniji uvjeti. Spisak epizoda i datum premijernog emitiranja:
NGC 3186-2
NGC 3186-2 (također poznat kao PGC 1310913) je kompaktna galaksija koja je udaljena oko 399 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 0,50 (58 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (58 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Univerzitet u Lilleu
Université de Lille je javni, multidisciplinarni univerzitet koji se nalazi u i oko Lillea, Hauts-de-France.
Sa 66 istraživačkih laboratorija, 350 doktorskih disertacija godišnje i 3.000 naučnih publikacija godišnje, odsjek je dobro zastupljen u istraživačkoj zajednici.
Jana Gana Mana
Jana Gana Mana je državna himna Indije.
Tekst himne
Jana-Gana-Mana-Adhinayaka, Jaya He
Bharata-Bhagya-Vidhata
Punjab-Sindhu-Gujarata-Maratha-Dravida-Utkala-Banga
Vindhya-Himachala-Yamuna-Ganga
Uchchala-Jaladhi Taranga
Tava Subha Name Jage
Tava Subha Ashisha Mage
Gahe Tava Jaya Gatha.
Jana-Gana-Mangala Dayaka, Jaya He
Bharata-Bhagya-Vidhata,
Jaya He, Jaya He, Jaya He,