cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Transfuzija krvi
Moderno doba
Prateći Bogdanove stope, Sovjetski savez uspostavio je nacionalni sistem krvnih banaka 1930ih godina. Novosti o iskustvima Sovjeta došla je do Amerike, kada 1937. godine Bernard Fantus, direktor terapeutike u bolnici Cook County smještenoj u Chicagu, uspostavlja prvu bolničku banku krvi u Sjedinjenim Američkim Državama. Pri stvaranju bolničkih laboratorija koji su čuvali, konzervirali i pohranjivali donatorsku krv, Fantu se došao do ideje o imenu "krvnih banaka". U nekoliko godina, bolnice i društvene krvne banke uspostavljene su širom SAD-a.
U kasnim 30tim i ranim 40tim, istraživanja doktora Charlesa Drewa dovele su do otkrića razdvajanja krvi na krvnu plazmu i crvene krvne ćelije, te do toga da se navedene krvne komponente mogu odvojeno zamrznuti i pohranjivati. Krv pohranjena na ovaj način trajala je dulje vrijeme i šansa da će doći do njene kontaminacije bila je mnogo manja. mini|230px|desno|Plastična vrećica s doniranom konzerviranom krvi Na prijelazu između 1939. i 1940. godine, Karl Landsteiner, Alex Wiener, Philip Levine, i R.E. Stetson dolaze do velikog i važnog otkrića sistema Rhesus krvnih grupa, nakon čega se ispostavilo da je veći dio transfuzijskih reakcija bio uzrokovan njihovom inkompatibilnosti. Tri godine kasnije, J.F. Loutit i Patrick L. Mollison uvode ACD-otopinu, koja smanjuje volumen antikoagulansa, što je dopustilo uzimanje većih količina krvi kod transfuzija, kao i njeno pohranjivanje i čuvanje na dulje vrijeme.
Carl Walter i W.P. Murphy mlađi 1950. godine uvode plastične vrećice za prikupljanje krvi. Zamjenjujući staklene boce koje su se lako mogle razbiti izdržljivim plastičnim vrećicama dozvolilo je evoluciju u sistemu prikupljanja krvi te je sada bilo sigurno i lako odijeliti mnogobrojne krvne komponente iz samo jedne jedinice krvi. Otkrićem antikoagulansnog sredstva, CPD – A1 otopine 1979. godine, rok konzervirane krvi produljen je, što je povećalo zalihe krvi i dozvolilo razmjenu tih zaliha među krvnim bankama.
Kompatibilnosti
Vidi članak: Krstna proba i Krvne grupe
Velika pažnja pridodaje se krstnoj probi kako bi se osiguralo da imunološki sistem primaoca neće napasti krv davaoca. Uz svima poznate podjele na krvne grupe (A, B, AB i O) i Rh faktore (pozitivan ili negativan), poznato je kako i drugi manji antigeni crvenih krvnih ćelija igraju ulogu u kompatibilnosti krvi primaoca i davaoca. Ti drugi tipovi često postaju vžaniji s vremenom ako osoba prima mnogo krvnih transfuzija, jer organizam primaoca nakon određenog vremena razviju sve veću i veću otpornost na krv ostalih ljudi kroz proces aloimunizacije.
Testiranje
Brojne infektivne bolesti (kao što su to HIV, sifilis, hepatitis B i hepatitis C) mogu biti prenijeti s davaoca na primaoca krvne transfuzije. To je dovelo do strogih standarda kod krvne transfuzije u razvijenijim zemljama. Ovi standardi uključuju testiranja na moguće opasne faktore i zdravstvene probleme među davaocima krvi određujući razine hemoglobina, vršeći skup standardnih usmenih i pisanih pitanja dobrovoljnim davaocima krvi, kao i laboratorijskim testiranjima doniranih jedinica krvi na infekcije. Nedostatak ovakvih standarada u mjestima poput seoske Kine, gdje očajni seljaci kojima su injecirane tuđe crvene krvne ćelije doniraju krvnu plazmu za određene svote novca rezultiralo je općom zarazom čitavog sela virusom humane imunodeficijencije.
Sva donirana krv u Bosni i Hercegovini testira se na sljedeće infektivne bolesti:
Kada se potreba transfuzije krvi može predvidjeti, primjerice, prije zakazane operacije, može se primijeniti autotransfuzija krvi kako bi se osobu moglo zaštititi od zaraznih bolesti ili ukloniti problem kompatibilnosti krvnih grupa.
Obrada krvi prije transfuzije
Donirana se krv ponekad podvrgava obradi nakon njenog prikupljanja, kako bi ju se moglo prilagoditi korištenju kod različitih pacijenata. Primjeri uključuju:
Neonatalna transfuzija
Radi osigurvanja sigurnosti krvnih transfuzija kod pedijatrijskih pacijanata, bolnice vode dodatne predostrožnosti radi izbjegavanja infekcija i preferiraju korištenje posebno testiranih pedijatrijskih krvnih jedinica koje su jamačno negativne na citomegalovirus. Nije sigurno je li leukodeplecija prikladna za sprječavanje citomegalovirusa, te radi toga većina smjernica preporuča pribavljanje CMV-negativnih krvnih produkata za novorođenčad ili dojenčad s niskom težinom čiji imunološki sistem još nije dovoljno razvijen. Ove posebne potrebe čine još veće predostrožnosti donatorima krvi koji smiju donirati krv djeci.
Terminologija
Termini type and screen koriste se za testiranja koja (1) određuju krvnu grupu (ABO kompatibilnosti) i (2) traži aloantitijela. Trajanje ove pretrage je 45 minuta.
Ako vrijeme dozvoljava dulje testiranje, veliki je broj antitijela testiran. Ova je pretraga poznata kao group & screen, a njeno je trajanje jedan dan.
Ako nema vremena za testiranja, krv se naziva krvlju bez krstne probe. Krv bez krstne probe jest O-pozitivna ili O-negativna. O-negativna obično je namijenjena djeci i ženama u plodnoj dobi.
Postupak
Krvna se transfuzija može podijeliti na dvije osnovne vrste ovisno o njenom izvoru:
Krv se može primiti samo intravenoznim putem. Iz tog razloga zahtijeva umetanje kanile odgovarajućeg kalibra. Prije davanja krvi, osobni podaci bolesnika uspoređuju se s krvlju koja se daje, kako bi se smanjio rizik transfuzijskih reakcija. S priznavanjem administrativne greške (primjerice, davanje krive jedinice krvi) kao značajnog uzroka transfuzijskih reakcija, došlo je do pokušaja povisivanja ionako malog broja radnika u procesu uspoređivanja za bolesničkim krevetom prije davanja same transfuzije.
Jedinica krvi (do 500 ml) obično se prima tokom 4 sata. Kod pacijenata koji su pod rizikom kongestivnog zatajenja srca, mnogi liječnici pacijentu prije same transfuzije daju furosemid radi sprječavanja preopterećenja organizma tekućinom. Acetaminofen i/ili antihistamin poput difenhidramina ponekad se pacijentu daju prije same transfuzije radi sprječavanja transfuzijskih reakcija.
Darovanje krvi
Krv je najčešće darivana kao čitava krvna jedinica, unošenjem katetera u venu i skupljanjem krvi u plastičnu vrećicu s antikoagulansom putem sile teže. Prikupljena se krv zatim razdvaja na krvne komponente radi njene bolje i potpune upotrebe. Uz crvene krvne ćelije, krvnu plazmu i krvne pločice, drugi produkti krvnih komponenata jesu protein albumin, koncentrat faktora zgrušavanja, krioprecipitat, koncentrat fibrinogena, i imunoglobulini (antitijela). Crvene krvne ćelije, plazma i krvne pločice mogu se darivati samostalno kroz složeniji postupak zvan afereza. Darivanje krvi obično čini primaoca anonimnim, no krvnim produktima u bankama krvi uvijek se može ući u trag kroz čitav krug darivanja, testiranja, odvajanja u komponente, pohranjivanja i davanja primaocu. Ovo omogućava upravljanje i istraživanje bilo kakvih sumnjivih prenosivih bolesti putem transfuzije ili transfuzijskih reakcija.
Kontraindikacije darivatelja krvi
Centri za darovanje krvi u različitim državama mogu imati različite smjernice o uvjetima koje darivatelji krvi moraju zadovoljavati. Česte kontraindikacije uključuju:
Za darivatelja
Darovanje čitavih jedinica krvi u savremenom, dobro vođenom centru za prikupljanje krvi sigurno je. Najveći je rizik vjerovatno onaj od doživljavanja vazovagalne sinkope, ili obične nesvjestice. Veliko promatranje, koje je uključivalo 194,000 darivatelja tokom vremenskog perioda od jedne godine u urbanom centru za prikupljanje krvi smještenom u SAD-u, otkrilo je 178 slučajeva sinkope. Od tih 178, 5 je slučajeva bilo hitno i zahtijevalo zbrinjavanje u bolnici, dok je samo jedan slučaj imao dugotrajne komplikacije. Većina nesvjestica zbila se za nakon transfuzije, za stolom koji je namijenjen okrepi, što je autore navelo da darivatelje potaknu da bar 10 minuta provedu za stolom i piju tekućinu nakon darivanja krvi. Još je jedno promatranje u kojem je 1,000 nasumično odabranih darivatelja krvi intervjuirano 3 sedmice nakon darivanja, a zaključci su sljedeći:
Nijedna od navedenih komplikacija nije bila toliko ozbiljna da je zahtijevala medicinsku pomoć. Ne postoji rizik dobijanja infekcije u savermenom, dobro vođenom centru za prikupljanje krvi.
Darivanje krvnih produkata putem afereze mnogo je invazivniji i složeniji postupak te može dovesti do dodatnih rizika, iako je ovaj proces, u cjelini, prilično siguran za darivatelja.
Za primaoca
Postoje rizici povezani s primanjem transfuzije krvi. Najčešća negativna reakcija na krvnu transfuziju ne tzv. febrilna nehemolitička transfuzijska reakcija, koja se sastoji od vrućice koja se sama povuče nakon nekog vremena i ne uzrokuje nikakve dugotrajne probleme ili popratne pojave.
Krvni produkti rijetko se kada mogu kontaminirati bakterijama; rizik teže bakterijske infekcije i sepse procjenjuje se na 1:50,000 kod transfuzija krvnih pločica, i 1:500.000 kod transfuzija crvenih krvnih ćelija.
Transfuzijska akutna ozljeda pluća u zadnje je vrijeme prepoznatljiva štetna pojava povezana s transfuzijom krvi. Sindrom je akutnog respiratornog bola, koji je često povezan s vrućicom, plućnim edemom, hipotenzijom, koja se može dogoditi u jednoj od 2000 transfuzija. Simptomi se mijenjaju od blagih do opasnih po život, no većina se pacijenata potpuno opravi u 96 sati, i smrtnost ovog stanja manja je od 10%.
Ostali rizici kod primanja transfuzije krvi uključuju opterećenje kardiovaksularnog sistema, opterećenje željezom (sa mnogobrojnim transfuzijama crvenih krvnih ćelija), anafilaktičke reakcije (kod osoba s manjkom IgA), i akutne hemolitičke reakcije (nejčešće zbog davanja neodgovarajućih krvnih grupa).
Protivljenje transfuziji krvi
Protivljenja transfuzijama krvi može se izdići iz osobnih, medicinskih, ili vjerskih razloga. Na primjer, Jehovini svjedoci protive se transfuziji krvi prvenstveno iz vjerskih razloga, iako su naglasili i moguće komplikacije povezane s transfuzijom.
Životinjska transfuzija krvi
Veterinari isto daju transfuzije krvi životinjama. Različite vrste životinja zahtijevaju različite razine testiranja kako bi se osigurala kompatibilna grupa. Na primjer, mačke imaju 3 krvne grupe, goveda imaju 11, psi imaju 12, svinje 16, a konji 34 krvne grupe.
Harry Potter i Kamen mudraca
Harry Potter i Kamen mudraca (u bosanskom izdanju preveden kao Harry Potter i kamen mudrosti ) je prva od sedam planiranih knjiga iz serije o Harry Potteru autorice J. K. Rowling. Knjiga je puštena u prodaju 30. juna 1997. u izdanju Bloomsburya, a kasnije je po njoj snimljen i istoimeni film.
Radnja
Na početku priče, 1. novembra 1981., čarobnjak i vještica, Albus Dumbledore i Minerva McGonagall, se sreću u Kalininom prilazu u Little Whingingu, predgrađu Surreya, i razgovaraju o nedavnim događajima u čarobnjačkom svijetu. Lord Voldemort, najmoćniji crni mag u historiji, je napokon pobijeđen. Nažalost, čini se da je sa sobom uzeo i dvije posljednje žrtve: Jamesa i Lily Potter. Njihov je sin Harry nekako uspio preživjeti bez ozljeda, s izuzetkom ožiljka u obliku munje na čelu. Harry će biti legenda među čarobnjacima, "dječak koji je preživio", i Dumbledore zato vjeruje da će za njega biti najbolje da odrasta dalje od te slave i pažnje.
Harryja je u Kalinin prilaz donio Rubeus Hagrid, lovočuvar u školi vještičarenja i čarobnjaštva u Hogwartsu. Harryja su podigli njegovi rođaci bezjaci, sestra njegove majke, Petunia Dursley i njen suprug Vernon koji su imali i razmaženog sina Dudleya. Dursleyevi su od Harryja krili njegovo čarobnjačko porijeklo i sposobnosti i rekli su mu da su njegovi roditelji poginuli u saobraćajnoj nesreći.
Sedmicu prije svog jedanaestog rođendana Harryju su počela stizati pisma iz škole Hogwarts koja su dostavljale sove. Dursleyevi mu nisu dali da pročita pisma koja su se već počela nagomilavati i zato su zajedno s Harryjem pobjegli na mali otočić. Hagrid ih je ipak uspio pronaći i uručiti pismo Harryju. Njih su se dvojica otputili u London kako bi kupili sve što mu je potrebno za školovanje. U Šupljem kotliću, maloj gostionici, su sreli profesora Quirrella koji predaje u Hogwartsu. Harry je saznao i za ubistvo svojih roditelja i za njihovog ubicu, Lorda Voldemorta. Hagrid je vratio Harryja Dursleyevima s kartom za voz koji vozi do Hogwartsa s platforme 9¾ sa londonskog King's Crossa.
U vozu se Harry sprijateljio s Ronom Weasleyem koji je bio impresioniran Harryjevim ožiljkom, ali ne i zastrašen njegovom slavom. Upoznao je i Hermionu Granger, pomalo iritantnu 'sveznalicu'. Nakon dolaska u Hogwarts svi su novi učenici svrstani u jedan od četiri školska doma. Domovi se razlikuju po svojim karakteristikama: u Slytherinima su ambicionzni učenici koji ne biraju sredstva da dođu do onoga što žele; Ravenclawi postaju oštroumni učenici koji cijene inteligenciju i mudrost; u Gryffindorima su najhrabriji učenici; a Hufflepuffi su poznati po poštenju, iskrenosti i marljivosti. Kad je Harry bio prozvan za svrstavanje svi su napeto iščekivali ishod. Razredbenom klobuku je bilo veoma teško svrstati Harryja, ali kad je Harry izrazio želju da ne bude u Slytherinima klobuk ga je svrstao u Gryffindore. I Ron i Hermione su svrstani u Gryffindore, ali Harryev najveći neprijatelj, Draco Malfoy, je postao Slytherin.
Tokom školske godine Harry saznaje puno toga o svijetu vještica i čarobnjaka. Nakon što je pokazao iznad prosječnu vještinu na prvoj lekciji iz letenja na metli Harry postaje član metlobojske ekipe svog doma i najmlađi igrač u posljednjih stotinu godina. Za Božić dobija čarobni plašt nevidljivosti koji je pripadao njegovom ocu i kojeg Harry koristi da bi se nevidljiv kretao po dvorcu. Otkriva Ogledalo Erised u kojem može vidjeti svoje roditelje. Dumbledore ga savjetuje da prestane tražiti ogledalo koje će biti premješteno.
Vjerujući kako je krađa kamena neizbježna, Harry, Ron i Hermiona prolaze kroz propadalište kako bi prvi došli do njega. Otkrivaju da je kamen pokušavao ukrasti naizgled bezopasni profesor Quirrell, a da je Snape pokušavao zaštititi Harryja. Harry se suočava s Quirrellom i preživljava drugi susret s Lordom Voldemortom (koji se pojavljuje na Quirrelovom zatiljku). Quirrell nakon toga podliježe ozljedama i umire. Voldemortov duh napušta svog domaćina. Tokom Harryevog oporavka u bolnici Dumbledore otkriva Harryju da je njegova majka, Lily, dala svoj život kako bi spasila Harryja. Ta je žrtva zaštitila Harryja u susretu s Voldemortom. Dumbledore otkriva Harryju i da će kamen, iako ga je Harry uspio zaštiti, biti uništen kako bi se spriječili budući Voldemortovi pokušaji da ga se dokopa.
Harry i ostali učenici napuštaju Hogwarts i Harry se vraća Dursleyevima sa spoznajom da postoje ljudi koji ga vole i mjesto koje može zvati domom.
Nicholas Liverpool
Nicholas Joseph Orville Liverpool (Grand Bay, 9. septembar 1934. - ) je predsjednik Dominike. Godine 1960. je diplomirao pravo na Univerzitetu Hulla, a 1961. položio pravosudni ispit. Godine 1965. je magistrirao na Univerzitetu Sheffielda.
U martu 1998. je imenovan za ambasadora Dominike u SAD gdje je ostao do 2001.
Za predsjednika je prvi put izabran 2003. godine, a u julu 2008. izabran i po drugi put.
Rat protiv terorizma
mini|desno|Zarobljenik u američkoj bazi [[Guantanamo, Kuba]]
Rat protiv terorizma je naziv za neograničeni rat kojeg su pokrenule Sjedinjene Američke Države protiv globalne terorističke mreže al-Qaede, nakon terorističkih napada u američkim gradovima New Yorku i Washingtonu 11. septembra 2001.
Razvoj
Prvi i osnovni cilj Rata protiv terorizma bilo je uništenje al-Qaide, te svrgavanje talibanskog režima u Afganistanu koji je davao utočište toj organizaciji i njenom vođi Osami bin Ladenu. Vojne operacije započete su 7. oktobra 2001. vazdušnim udarima na talibanske ciljeve i logore al-Qaide širom Afganistana. Američke snage potpomogle su borbu protutalibanskih snaga Sjevernog saveza koje su do decembra oslobodile sve važnije gradove. Američke specijalne jedinice skupa sa specijalnim jedinicama britanskog i australskog SAS-a, stezale su obruč oko al-Qaidinog vodstva od kojih su mnogi pohvatani, ali u njihovom nastojanju izmakao je vođa al-Qaide Osama bin Laden. Slomom talibanskog režima, afganistanski narodi oslobodili su se njihove tiranije, no mnogi Talibani te al-Qaidini pripadnici započinju tihi gerilski rat.
Podgrijani uspjehom u Afganistanu i neuspjehom u hvatanju Osama bin Ladena, američke vlasti usmjeravaju svoju pažnju na Irak. Nakon medijske i političke kampanje američki predsjednik George W. Bush uspjeva dobiti potporu svoga biračkog tijela, te potporu Velike Britanije, Australije te mnogih drugih zemalja članica NATO-a da je napad na Irak nužan u suzbijanju al-Qaide da se domogne oružja za masovno uništavanje, koje je Sadam Husein bio spreman ponuditi toj teroričkoj organizaciji ili sam upotrijebiti protiv svojih susjeda ili Zapada (kasnije se otkrilo da od oružja nije bilo ni traga te da su se logori za obuku al-Qaide nalazili u kurdskom dijelu Iraka, koji nije bio pod kontrolom Sadama Huseina). Nakon kratke pripreme slijedi invazija na Irak 2003. Odmah nakon zauzimanja Iraka započinje gerilski rat, a borbu sa gerilcima američke vlasti smatraju dijelom rata protiv terorizma. Irački gerilci koji se bore protiv strane okupacije pokreću silovitu terorističku ofanzivu protiv stranih vojnika, lokalnih (novih) vlasti i policije, te nerijetko i civila (najčešće Šijita) koje oni smatraju pomagačima okupatora.
Orkanski visovi
Orkanski visovi (eng. Wuthering Heights) je jedini roman Emily Brontë. Prvi put je objavljen 1847. godine pod pseudonimom Ellis Bell, i posthumno drugo izdanje je bilo uređeno od strane njene sestre Charlotte. Roman je imenovan po mjestu u kom se fabula razvija. Djelo je doživjelo mnoge adaptacije, uključujući nekoliko filmova, radijskih i televizijskih dramatizacija, i dva mjuzikla. Također je poslužila Kate Bush da napiše istoimeni hit, koji je docnije bio obrađen od strane mnogih muzičara.
Der er et yndigt land
"Der er et yndigt land" (Postoji krasna zemlja) jest himna Danske. Ako je prisutna kraljevska porodica, kao himna se upotrebljava Konge Christian stod ved højen mast.
Tekst je napisao Adam Gottlob Oehlenschläger 1819. s motom: "Ille terrarum mihi praeter omnes Angulus ridet" (Horacije).
Melodiju je napisao H. E. Krøyer 1835, a poslije Th. Laub i Carl Nielsen.
NGC 385
NGC 385 (također poznat kao Arp 331, MCG 5-3-56, PGC 3984 i UGC 687) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 229 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,10 (73 hiljade sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (67 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Bindon Blood Stoney 4. novembra 1850. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Španska književnost
mini|desno|200px|La Celestina, autor Fernando de Rojas Španska književnost se obično odnosi na literaturu (Špansku poeziju, prozu, i dramu) napisane na španskom jeziku, i na teritoriji koju čini država Španija.
Morske zvijezde
Morske zvijezde su morski beskičmenjaci iz koljena Echinodermata, razred Asteroidea. i obuhvataju oko 1.700 vrsta. Često su vrlo živih boja. Različitih su veličina od nekoliko cm do 1 m. Imaju 5 pari spolnih organa po jedan na svakom kraku. Neke vrste se razmnožavaju pri populaciji, a neke vrste mreštenjem.
Grabljivice su koje se hrane uglavnom školjkama. Neke vrste napadaju druge bodljokošce npr. morske krastavce. Zvijezda nazvana kruna od perja hrani se biljnim materijalom.
Izumrle grupe
Izumrle grupe Asteroidea uklljučuju:
Vanjska
Morske zvijezde su deuterostomne životinje, poput Chordata. Analiza 219 gena iz svih razreda ehinodermi iz 2014. daje sljedeće filogenetsko stablo.
Unutrašnja
Filogeniju asteroideje bilo je teško razriješiti, s vidljivim (morfološkim) osobinama koje su se pokazale neadekvatnim, a pitanje da li su tradicijskih taksona kladusa je dvojbeno. Filogenija koju je predložio Gale 1987. je:
Filogenije koju je predložio Blake, 1987 je:
Kasniji rad, na bazi molekulskog sata, sa ili bez uključivanja morfoloških pokazatelja, 2000. nije mogla doći do argumentiranog rješenja. Janies i kolege su 2011. godine, na daljnjim molekularnim dokazima, primijetili da se filogenija ehinodermi "pokazala teškom", te da je "cjelokupna filogenija postojećih ehinodermi i dalje osjetljiva na izbor analitičkih metoda". Predstavili su filogenetsko stablo samo za žive Asteroidea; koristeći tradicionalne nazive nredova zvijezda gdje je to moguće i naznačujući "dio" u suprotnom, filogenija je prikazana dolje. Solasteridae su razdvojene od Velatide, a stara grupa Spinulosida je izdijeljena.
Filogenija prema Blakeu, 1987 je:
Cohenov sindrom
Cohenov sindrom (također poznat kao Pepperov sindrom ili Cervenkov sindrom) je vrlo rijedak autosomno recesivni genetički poremećaj s raznolikom ekspresijom, karakteriziran gojaznošću, intelektualnom invalidnošću, izrazitim kraniofacijalnim abnormalnostima i potencijalnom disfunkcijom očiju.
Genetika
Vjeruje se da je ovaj sindrom određuje mutacija gena u hromosomu 8 na lokusu 8q22 gena COH1. Ima autosomno recesivno nasljeđivanje sa varijabilnom ekspresijom. Postoje dokazi da ovaj sindrom ima drugačiju mutaciju u istom genu kao alel za Mirhosseini–Holmes–Waltonov sindrom.
Dijagnoza
Cohenov sindrom se dijagnosticira kliničkim pregledom, koji je često težak zbog varijacija u ekspresiji. Očne komplikacije, iako rijetke, navedene su kao atrofija vida, mikroftalmija, pigmentirani hororetinitis, hemeralopija (smanjenje vida pri jakom svjetlu), miopija, strabizam, patološkinistagmus i iris/mrežnjačni kolobom.
Opći izgled je gojaznost sa tankim/izduženim rukama i nogama. Česti sui mikrognatija, kratki filtrum i visoko zasvođeno nepce. Varijabilna intelektualna ometenost sa povremenim napadima i gluhoćom također su obilježja Cohenovog sindroma.
Upravljanje
Neki od simptoma Cohenovog sindroma mogu se riješiti ranom intervencijom s medicinskim specijalistima. Oni koji imaju ovu bolest mogu imati koristi od ranog izlaganja govornoj, fizičkoj i radnoj terapiji, kako bi se ispravili simptomi kao što su prekomjerna fleksibilnost zglobova, kašnjenje u razvoju, hipotonija i motorna nespretnost. Diagnosis may potentially be delayed due to the lack of a definitive molecular test as well as the clinical variability of published case reports.
Naočale su korisne za one koji imaju tešku kratkovidnost, dok je osobama s degeneracijom mrežnjača potrebna obuka za slabovidnost, što je obično korisnije kada se to rješava u mladosti. Mlađi pacijenti počinju da imaju normalan vid, ali počinje da se pogoršava u mladosti i to polahko. Ako se vid može poboljšati upotrebom naočala, treba ih nositi kako bi se olakšao razvoj koncepta. Degeneracija mrežnjače ne može se ublažiti naočalima.
Tip terapije koja je potrebna za svakog pogođenog varira, budući da svaka takva osoba ne bi imala koristi od govorne, fizičke i radne terapije. Terapija za svaku osobu je visoko individualizirana. Osobe koje imaju Cohenov sindrom također mogu imati koristi od psihosocijalne podrške.
Mnogi ljudi koji imaju Cohenov sindrom također pate od neutropenije koja je stanje u kojem imaju abnormalno nizak broj bijelih krvnih ćelija zvanih neutrofili. Ovo stanje može učiniti ove osobe osjetljivim na infekcije. Faktor stimulacije kolonije granulocita (G-CSF) je jedan od mogućih tretmana za neutropeniju.
Praćenje debljanja i rasta je ključno, kao i godišnje oftalmološke i hematološke procjene i pregledi. Iako postoje tretmani dostupni osobama s Cohenovim sindromom, ne postoje poznati lijekovi za ovu bolest.
Prevalencija
U proteklih nekoliko godina, bilo je oko 50 novih slučajeva širom svijeta. Postoje grupe stanovništva s ovim stanjem u Australiji, na Novom Zelandu, Velikoj Britaniji i u [[SAD-a. Čini se da još uvijek nije potpuno dijagnosticiran, ostavljajući broj poznatih slučajeva manji od 500.
Etimologija
Sindrom je dobio ime po Michaelu Cohenu, Williamu Pepperu i Jaroslavu Červenki, koji su istraživali bolest.
Angela od Olorona
Angela od Olorona (fra. Angela d’Oloron) bila je gospa Olorona i vikontesa Béarna u srednjovjekovnoj Francuskoj.
Porodica
Angela je vrlo vjerovatno bila kćerka vikonta Anera Loupa i njegove supruge.
Njen polubrat je možda bio vikont Loup Aner, sin njenog mogućeg oca i konkubine.
Udala se za vikonta Centulea IV Starijeg od Béarna, sina Gastona II.
Angela i njen muž su bili roditelji trojice sinova:
Bukovac (Brčko)
Bukovac je naseljeno mjesto u općini Brčko, Bosna i Hercegovina.
NGC 6521
NGC 6521 (također poznat kao MCG 10-25-119, PGC 61121 i UGC 11061) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 378 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 1,60 (176 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (143 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 27. oktobra 1861. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Guernsey
Historija
Prvobitno su sva Kanalska ostrva bila dio zemalja vojvoda od Normandije. U godini 1066. je vojvoda Normandije, Vilim Osvajač, osvojio Englesku i postao engleski kralj, a Kanalska ostrva su ostala kraljevski posjed. Za vrijeme Drugog svjetskog rata njemačka vojska je okupirala Kanalska ostrva. Britanske građane koji nisu bili rođeni na Guernseyju Nijemci su internirali u " Logor Lindele " u Biberach na Rissu. Okupacijske njemačke snage su ostrvo opremile sa nizom utvrda koje su trebale poslužiti kao polazište za napade na Englesku.
Političke podjele
Politički, Guernseyju pripadaju Alderney, Sark, Brecqhou, Herm i druga ostrvca ove ostrvske grupe.
Geografija
Ostrvo je brežuljkasto sa strmim obalama, posebno na jugu. Glavna zanimanja na ostrvu su uzgoj stoke i vrtlarstvo. Osim toga, Guernsey je važan cilj za turiste koji vole prirodu kao i za ljubitelje ptica.
Hadžija
Hadžija (hodočasnik, al-ḥağğī) je musliman koji obavlja ili je obavio Hadž, petu islamsku dužnost.
Ponekad se, kao titula, ispred imena ili prezimena hadžije dodaje prefiks "hadži-". Ovo je posebno bilo izraženo u vremenu kada su samo rijetki imali mogućnost da obave Hadž.
Hadži i njegove varijante pisanja koriste se kao počasne titule za islamske vjernike koji su uspješno završili hadž u Meku.
Od istog porijekla potiče i izraz Hadži, koji koriste pravoslavni hrišćani u nekim balkanskim zemljama. Označava ljude koji su išli na na hodočašće u crkvu Svetog groba u Jerusalimu.
Hadži potiče od arapskog ḥājj, koji je aktivni prilog glagola ḥajja ("hodočastiti"). Zamjenski oblik ḥajjī izveden je od naziva hadža s pridjevskim sufiksom -ī, a to je bio oblik koji su usvojili nearapski jezici.
U arapskim zemljama, ḥājj i ḥājjah (izgovor se razlikuje u zavisnosti od arapskog dijalekta) je uobičajen način obraćanja bilo kojoj starijoj osobi s poštovanjem, bez obzira na to da li je dotična osoba zaista obavila hodočašće. Često se koristi za označavanje starješine, budući da mogu potrajati godine da se akumulira bogatstvo za finansiranje putovanja (posebno prije komercijalnog putovanja avionom), a u mnogim muslimanskim društvima za uglednog čovjeka kao počasnu titulu. mini|Hadžije na hadžu 2010.
NGC 3570
NGC 3570 (također poznat kao MCG 5-27-19, PGC 34071 i UGC 6240) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 484 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 1,00 (141 hiljada sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (141 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 15. marta 1877. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gram-negativna bakterija
mini|200px|[[Ćelijski zid gram-negativne bakterije.]] mini|200px|Poređenje ćelijskog zida gram-pozitivnih i gram-negativnih bakterija
Gram-negativne bakterije su one vrste bakterija koje nakon bojenja po Gramu gencijana violetom reagiraju negativno, tj. ne primaju boju. nego poprimaju crvenu.
Gram-negativne bakterije imaju vrlo malo peptidoglikana, zbog čega su osjetljive na mehanička oštećenja. Peptidoglikanska mreža im je u pravilu jednoslojna, a s vanjske strane je obložena vanjskom lipoproteinskom membranom, koja može biti i od lipopolisaharida i fosfolipida. Ova razlika u građi ćelijskog zida daje razliku u reakciji na bojenje po Gramovoj procedurei, koja je primarno namijenjena za kategorizaciju bakterija.
Peptidoglikanski sloj u ćelijskom zidu gram-negativnih bakterija je tanak i stiješnjen između unutrašnje citoplazmatske membrane i bakterijske vanjske membrane. Nakon bojanja gencijan violetom, bakterijska kultura se ispire alkoholom čime se obezboji, nakon čega se uočava da je peptidoglikanski sloj pretanak za zadržavanje boje, što omogućava identificiranje. Tad se dodaje kontrastna boja (safranin ili fuksin) koja ponovo obilježava bakterije ružičastom ili crvenom bojom.
Među gram-negativne bakterije se, između ostalih, svrstavaju i uzročnici tripera, tifusa, paratifusa i kuge.
Harry Potter i zatočenik Azkabana
Harry Potter i zatočenik Azkabana je treća knjiga iz serije romana o Harryju Potteru britanske spisateljice J. K. Rowling. Knjiga je objavljena 8. jula 1999. Film temeljen na knjizi u Ujedinjenom je Kraljevstvu premijerno prikazan 31. jula 2004., a u SAD-u i ostatku svijeta 4. juna 2004.
Mer Hajrenik
Mer Hajrenik ("Domovino naša") je nacionalna himna Armenije. Usvojena je 1. jula, 1991, zasnovana na himni Demokratske Republike Armenije (1918-1920), ali sadrži nove različite stihove.
Harry Potter i zatočenik Azkabana
Radnja
Tamo se susreće sa Corneliusom Fudgeom, ministrom magije koji mu kaže da ipak neće biti kažnjen. Harry saznaje da je iz čarobnjačkog zatvora, Azkabana, pobjegao jedan od najopasnijih pristaša Lorda Voldemorta, Sirius Black, koji je prije 12 godina jednom kletvom ubio 13-tero ljudi. Također saznaje da je Black pobjegao iz zatvora da pronađe njega, Harry Pottera.
U Zakutnoj ulici Harry se divi novoj metli Vatrenoj munji, Hermiona kupuje mačka Krivonju koji pokušava pojesti Ronovog, iznenada vrlo bolesnog, štakora Šugonju. U Hogwarts Expressu upoznaju profesora Remus Lupina. On otjera dementore, strašna bića koja isisavaju sve dobro iz čovjeka, ujedno i čuvare Azkabana, koji u vozu traže Sirius Blacka. Harry se onesvjestio kada su mu prišli dementori.
mini|200p|lijevo|Izdanje Bloomsburyja u [[Ujedinjeno Kraljevstvo|UK]] U Hogwartsu Harry i Ron dobijaju dva nova predmeta: Proricanje sudbine koji im predaje profesorica Sybill Trelawney, starica bez dara za proricanje koja na svakom času predviđa Harryju smrt i Skrb za magična stvorenja koji im predaje Hagrid, na čijem prvom času Malfoy biva povrijeđen od hipogrifa Kljunoslava. Kljunoslava osude na smrtnu kaznu, ali ga Harry, Ron i Hermiona spase. Lupin im predaje Obranu od mračnih sila i on im je najbolji predavač ikad. On nauči Harryja kako da se odbrani od dementora koji kontrolišu dvorac. Hermiona je uzela još 5 predemeta i ima nemoguć raspored.
Harry od Freda i Georga Weasley dobija Mapu za haranje na kojoj je nacrtana mapa Hogwartsa sa tajnim hodnicima i svim ljudima koji se trenutno kreću po dvorcu. Pomoću te mape Harry odlazi u Hogsmeade. Tamo saznaje da je Sirius Black bio najbolji prijatelj njegovih roditelja i da ih je prodao Voldemortu. Također je ubio malog Pettigrewa koji ga je pokušao preduhitriti.
Gasdermin D
Gasdermin D (GSDMD) jest protein koji je kod ljudi kodiran genom GSDMD sa q kraka hromosoma 8. Pripada porodici gasdermina koja je konzervirana među kičmenjacima i sastoji se od šest članova kod ljudi, GSDMA, GSDMB, GSDMC, GSDMD, GSDME (DFNA5) i DFNB59 (Pejvakin). Članovi porodice gasdermina eksprimirani su u različitim tipovima ćelija uključujući epitelne i imunske ćelije. Predloženo je da GSDMA, GSDMB, GSDMC, GSDMD i GSDME deluju kao tumorski supresori.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 484 aminokiseline, a molekulska težina   52 801 Da.
Struktura
thumb|Struktura C-terminalnog domena GSDMD Struktura GSDMD pune dužine sastoji se od dva domena, 31 kDa N-terminalnog (GSDMD-N) i 22 kDa C-terminalnog (GSDMD-C) domena, odvojenih linkerskim regionom. GSDMD-C se može podijeliti na četiri poddomena i sastoji se od 10 α-heliksa i dva β-niza, formirajući kompaktni globulasti nabor. Heliks povezivača kontaktira dva spiralna ponavljanja koja se sastoje od četiri-heliksna snopa. Srednji domen se sastoji od antiparalelnog β-lanca i kratkog α-heliksa. Prva fleksibilna petlja GSDMD-C, koja se nalazi između GSDMD-N i heliksa povezivača, rasteže se i ubacuje u džep GSDMD-N, stabilizirajući konformaciju proteina pune dužine. GSDMD-N forms large transmembrane pores composed of 31 to 34 subunits that allow the release of interleukin-1 (IL-1) family cytokines and drive pyroptosis.
Funkcija
Nekoliko sadašnjih studija je otkrilo da GSDMD služi kao specifičan supstrat upalnih kaspaza (kaspaza-1, -4, -5 i -11) i kao efektornu molekulu za lizni i visoko upalni oblik programirane ćelijske smrti poznat kao piroptoza. Dakle, GSDMD je suštinski posrednik odbrane domaćina od mikrobnih infekcija i signala opasnosti. Aktivnost stvaranja pora, produkta cijepanja N-terminala uzrokuje oticanje ćelija i lizu kako bi se spriječilo da se unutarćelijski patogeni replicirajui, a potrebna je za oslobađanje citoplazmatskog sadržaja kao što je upalni citokin interleukin-1β (IL-1β) u vanćelijski prostor da regrutuje i aktivira imunske ćelije na mestu infekcije. GSDMD ima dodatnu potencijalnu ulogu antimikrobnog vezivanjem za kardiolipin (CL) i formiranje pora na bakterijskim membranama.
Autoinhibicija
U normalnim uslovima, GSDMD pune dužine je neaktivan jer linkerska petlja između N-terminalnih i C-terminalnih domena stabilizuje ukupnu konformaciju proteina pune dužine i omogućava GSDMD-C da se savije i automatski inhibira GSDMD-N od izazivanja piroptoze. Nakon interdomenskog cijepanja upalnim kaspazama, oslobađa se autoinhibicija i pokreće se GSDMD-N citotoksičnost.
1.
Godina 1. (I) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru te prva godina kršćanske/nove ere. Prethodna godina je 1. p. n. e. koja se koristi kako u gregorijanskom, tako i u julijanskom kalendaru, s obzirom na to da u njima ne postoji "nulta godina".
Događaji
mini|Svijet godine 1. mini|Germanska plemena u Evropi godine 1.
Gasdermin D
Kanonski inflamasomski put
Kaspaza-1, konzervirana u kičmenjacima, uključena je u kanonski put i aktivirana je kanonskim inflamasomeima kao što su inflamasomi NLRP3 i NLRC4, koji su multiproteinski kompleksi koji se formiraju nakon prepoznavanja specifičnih upalnih liganda zvanih molekulski obrasci povezani s patogenom (PAMP) i molekulskii obrasci povezani s oštećenjem (DAMP) u citosolu od strane NOD-likih receptora (NLR). Primjeri uključuju bakterijski sistem za izlučivanje tipa 3 (T3SS) proteinskih štapića i flagelin, koji su moćni aktivatori NLRC4 inflamasoma, i bakterijski toksin nigericin aktivira NLRP3 inflamasom.
Nekanonski inflamasomski put
Kaspaza-11 kod miševa i njeni ljudski homolozi kaspaza-4 i -5 uključeni su u nekanonski put i aktiviraju se direktnim vezivanjem citosolnog lipopolisaharida (LPS) koji luče gram-negativne bakterije. Nakon aktivacije ovih kaspaza, GSDMD prolazi kroz proteolitsko cijepanje na Asp-275, što je dovoljno za pokretanje piroptoze.
Klinički značaj
Piroptoza, koja se sada može definirati kao posredovana gasderminom nekrozna ćelijska smrt, djeluje kao imunska odbrana protiv infekcije. Stoga, neuspjeh u ekspresiji ili cijepanju GSDMD-a može blokirati piroptozu i poremetiti sekreciju IL-1β, te na kraju ne može ukloniti replikativnu nišu unutarćelijskih bakterija. Mutacija GSDMD-a povezana je sa raznim genetičkim bolestima i ljudskim kancerima, uključujući mozak, dojke, pluća, mokraćnu bešiku, vrat maternice, kožu, usnu šupljinu, ždrijelo, debelo crijevo, jetru, cekum, želudac, karcinom gušterače, prostate, jednjaka, glave i vrata, hematološki karcinom, karcinom štitnjače i materice. Nedavno su studije otkrile da smanjenje regulacije GSDMD podstiče proliferaciju karcinoma želuca zbog neuspjeha da se inaktivira ERK 1/2, STAT3 i PI3K/AKT puteve, koji su uključeni u preživljavanje ćelija i progresiju tumora. Međutim, sepsa i smrtonosni sepsni šok mogu biti rezultat prekomjerne aktivacije piroptoze. Gasdermin D također ima ključnu ulogu u razvoju i napredovanju MDS-a povezanog s upalom, gasdermin D nokaut značajno produžava preživljavanje u MDS mišjem modelu. Kritična uloga GSDMD-a u formiranju pora tokom piroptoze pruža novi put za budući razvoj lijekova za liječenje upalnih autoupalnih stanja, sepse i sepsnog šoka.
Bitka kod Hunejna
Bitka kod Hunejna je bila važna bitka između muslimanskih snaga predvođenih poslanikom Muhamedom i armije beduinskih plemena Hevazin i Sekif. Bitka se dogodila 630. godine, kod mjesta Hunejn, u dolini između Meke i utvrđenog grada Ta’ifa.
Bitka je završila odlučujućom pobjedom muslimana, koji su zarobljeni ogroman plijen. Bitka kod Hunejna je jedna od bitaka koja je po imenu navedena u Kur'anu, u suri Et-Tevba, u 25. ajetu.
Ova pobjeda muslimana osigurala je ujedinjenje Arabije.
Protivnici muslimana su bili plemena Hevazin i Sekif, poznati po svojoj hrabrosti i vještini sa strijelama. Zabrinuti rastom islama i Muhamedove moći, oni su se okupili i namjerivali napasti Meku. Međutim, Muhammed je brzo saznao za njihove planove, pa je sam pošao prema njima sa armijom od 12.000 ljudi. Od tih 12.000, kaže se da su 10.000 bili isti oni koji su sa njim osvojili Meku a 2.000 novi vjernici iz Meke.
Iako puno manji, Hevazini i Sekifi su bolje poznavali teren, tako da, kad je prednji dio muslimanske vojske stigao u područje, oni su ga napali iz zasjeda. Taj dio Muhamedove armije je onda pokušao da se vrati glavnoj armiji, ali uhvatila ih je panika i nered. Ipak, Muhamedova vojska je stigla do njih i u jurišu je napala nevjernike. Muslimani su pobijedili u bici i njihovi protivnici su se vratili u Ta’if.
Burkittov limfom
Burkittov limfom je rak limfnog sistema, posebno B-limfocita koji se nalaze u germinalnom centru. Ime je dobio po Denisu Parsonsu Burkitu, irskom hirurgu koji je prvi opisao bolest 1958. dok je radio u ekvatorskoj Africi. Ukupna stopa izlječenja za Burkittov limfom u razvijenim zemljama je oko 90%, a gora je u zemljama s niskim prihodima. Burkittov limfom je neuobičajen kod odraslih, kod kojih ima lošiju prognozu.
Klasifikacija
Burkittov limfom može se podijeliti u tri glavne kliničke varijante: endemski, sporadični i varijante povezane s imunodeficijencijom.
Prema morfologiji (tj. mikroskopskom izgledu) ili imunofenotipu, gotovo je nemoguće razlikovati ove tri kliničke varijante. Burkittov limfom povezan s imunodeficijencijom može pokazati više plazmacitnog izgleda ili više pleomorfizma, ali ove karakteristike nisu specifične.
Burkittov limfom se obično povezuje sa infekcijama B-ćelija limfocita sa Epstein-Barrovim virusom (EBV) i u tim slučajevima se smatra jednim od oblika  Epstein-Barr virusno vezane limfoproliferativne bolesti. Endemska varijanta Burkittovog limfoma (eBL) je u gotovo svim slučajevima povezana s EBV infekcijom. Međutim, sporadična varijanta, koja pogađa oko 1.200 osoba godišnje u SAD-u, povezana je s virusom u samo 10-15% slučajeva. Varijanta Burkittovog limfoma povezana s imunodeficijencijom pogađa 30-40% osoba sa virusom ljudske imunodeficijencije (HIV), izazvanim AIDS i rijetki slučajevi pacijenata koji su primili koštanu srž ili drugu transplantaciju organa; u posljednjim slučajevima, pogođeni su gotovo uvijek primali intenzivnu hemoterapiju i stoga su imunodeficijentni. Oko 30% osoba sa varijantom imunodeficijencije zaraženo je EBV-om. Činjenica da neki slučajevi Burkittovog limfoma ne uključuju EBV dopušta da mnogi nisu uzrokovani i/ili promovirani EBV-om, tj. virus može biti nedužan putnički virus u ovim slučajevima. Međutim, gotovo sveprisutno prisustvo virusa u epidemijskoj varijanti Burkittovog limfoma sugerira da doprinosi razvoju i/ili napredovanju ove varijante. Pregled mutacija nedavno je našao razlike između tumora sa i bez infekcije EBV, osnažujući dokaze o ulozi virusa u limfomagenezi.
Genetika
Sve tipove Burkittovog limfoma karakterizira disregulacija gena c-myc pomoću jedne od tri hromosomske translokacijes. Ovaj gen nalazi se na hromosomu 8, regija 8q24. Rijetka varijanta je na t(2;8)(p12;q24). Ovo uključuje IGK@ i c-myc.
U kombinaciji, dvije manje uobičajene translokacije, t(2;8)(p12;q24) i t(8;22)(q24;q11), čine preostalih 15% slučajeva koji nisu uzrokovani translokacijama t(8;14) )(q24;q32).
Imunologija
Ćelije Burkitovog limfoma normalno eksprimiraju molekule HLA klase I, kao i neke komplekse HLA klase II; međutim, CD4+ T-ćelije nisu pravilno aktivirane. BL ćelije eksprimiraju samo EBNA 1, slabo antigenski antigen povezan sa EBV-om, koji je u stanju da izbjegne prezentaciju HLA klase I, čime izbjegne imunski odgovor. EBNA 1 može se predstaviti preko molekula HLA klase II, ali put HLA klase II nije u stanju da aktivira CD4+ T-ćelije.
Svojstva malignih B-ćelija
Normalne B-ćelije germinalnog centra imaju preuređene gene teškog i lahkog lanca imunoglobulina, a svaka izolovana B-ćelija poseduje jedinstveno preuređenje IgH gena. Budući da su Burkittov limfom i drugi B-ćelijski limfomi klonski proliferativni procesuirani, pretpostavlja se da sve tumorske ćelije jednog pacijenta imaju identične IgH gene. Kada se DNK tumorskih ćelija analizira pomoću elektroforeze, može se pokazati klonska traka, jer će se identični IgH geni pomjeriti na istu poziciju. Naprotiv, kada se istom tehnikom analizira normalni ili reaktivni limfni čvor, vidjet će se razmaz, a ne posebna traka. Ova tehnika je korisna jer je ponekad teško razlikovati benigne reaktivne procese (npr. infektivna mononukleoza) i maligni limfom.
Mikroskopija
Tumor se sastoji od slojeva monotone (tj. slične veličine i morfologije) skupine limfoidnih ćelija srednje veličine sa visokom proliferativnom i apoptotskom aktivnošću. Pod snažnim mikroskopskim povećanjem, uočen je izgled "zvjezdanog neba" zbog raspršenih makrofaga opterećenih makrofaga (makrofaga koji sadrže mrtve apoptotske tumorske ćelije). Stari opisni izraz "mala necijepana ćelija" je pogrešan. Tumorske ćelije su uglavnom srednje veličine (tj. veličine tumorskih jedara sličnoj onoj histiocita ili endotelnih ćelija). "Male necijepane ćelije" upoređuju se sa "velikim necijepanim ćelijama" normalnih limfocita germinativnog centra. Tumorske ćelije imaju male količine bazofilne citoplazme sa tri do četiri mala jedra. Obris ćelijske mreže se obično čini kvadratastim.
Imunohistohemija
Tumorske ćelije kod Burkittovog limfoma općenito snažno eksprimiraju markere diferencijacije B-ćelija (CD20, CD22, CD19), kao i CD10 i BCL6. Tumorske ćelije su općenito negativne na BCL2 i TdT. Visoku mitotsku aktivnost Burkittovog limfoma potvrđuje gotovo 100% ćelija koje su pozitivno obojene na Ki67.
Liječenje
Općenito, prva linija liječenja Burkittovog limfoma je hemoterapija. Neki od ovih režima su: GMALL-B-ALL/NHL2002 protokol, modifikovani Magrathov režim (R-CODOX-M/IVAC). COPADM, hiper-CVAD, i režim raka i leukemije Grupe B (CALGB) 8811 mogu biti povezani s rituksimabom. Kod starijih pacijenata, liječenje može biti prilagođeno dozi EPOCH-a sa rituksimabom.
Efekti hemoterapija, kao i kod svih tipova raka, zavise od vremena postavljanja dijagnoze. Kod brže rastućih karcinoma, kao što je Burkittov limfom, rak zapravo reagira brže nego kod sporijeg raka. Ova brza reakcija na hemoterapiju može biti opasna za pacijenta, jer se može pojaviti fenomen nazvan "sindrom tumorske lize". Tokom procesa, neophodni su pažljivo praćenje pacijenta i odgovarajuća hidratacija. Budući da Burkittov limfom ima veliku sklonost širenju na centralni nervni sistem (limfomski meningitis), intratekna hemoterapija metotreksatom i/ili ARA-C i/ili prednizolonom daje se zajedno sa sistemskom hemoterapijom.
Ostali tretmani za Burkittov limfom uključuju imunoterapiju, transplantaciju koštane srži, transplantaciju matičnih ćelija, operaciju za uklanjanje tumora i radioterapiju.
Prognoza
Ukupna stopa izlječenja za Burkittov limfom u razvijenim zemljama je oko 90%, ali je lošija u zemljama s niskim prihodima. Burkittov limfom je neuobičajen kod odraslih, gdje ima lošiju prognozu.
U 2006. godini, tretman sa EPOCH prilagođenom dozom s rituksimabom pokazao je obećavajuće početne rezultate u maloj seriji pacijenata (n=17), sa stopom odgovora od 100% i 100% ukupno preživljavanje i preživljavanje bez progresije  nakon 28 mjeseci (srednja vrijednost praćenja).
IC 1992
IC 1992 (također poznat kao ESO 200-?57) je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Sat. Ovaj objekat je zapisao DeLisle Stewart 14. oktobra 1898. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 2093
NGC 2093 (također poznat kao ESO 57-SC23) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Čvaljina
Čvaljina je naseljeno mjesto u općini Ravno, Bosna i Hercegovina.
Muhamed Abdagić
Muhamed Abdagić, bošnjački književnik (Sjenica, 1916 - Novi Pazar, 1991). Glavna Abdagićeva djela su romani Feniks:Život Šaćirov Prije Objave (1966) i Duge Studene Zime (1981), te zbrika pripovjetki Zemlja (1975) i pjesme Lutajući Brod (1981). Jedan od njegovih najigranijih i najboljih pozorišnih komada je često igran u izvedbama glumačkih ekipa KUD-a "Jedinstvo" iz Sjenice, a koji govori o zabranjenoj i nemogućoj ljubavi dvoje mladih Sjeničana i nosi naslov Ramiza.