cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Demografija Vareša
Popis 1991.
ukupno: 22.203
Popis 1981.
ukupno: 22.822
Popis 1971.
ukupno: 23.523
Nacionalni sastav po naseljenim mjestima, 1991.
Apsolutna etnička većina:
Relativna etnička većina:
NGC 7756
NGC 7756 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Ribe. Prvo otkriće je napravio Lawrence, 4. Earl of Rosse Parsons 11. decembra 1873. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Roman Abramovič
desno|mini|Roman Abramovič Roman Arkadjevič Abramovič (rus.: Роман Аркадьевич Абрамович) rođen u Saratov, 24. oktobra 1966. Ruski je oligarh i gubernator Čukotskog autonomnog okruga 2001–2008.
Transformator
mini|300px|Transformator
Transformator je statički elektrotehnički aparat koji, pomoću elektromagnetne indukcije, pretvara jedan sistem naizmeničnih struja u jedan ili više sistema naizmeničnih struja iste učestanosti i obično različitih vrijednosti struja i napona. Uloga transformatora u elektroenergetskom sistemu je veoma značajna jer on omogućuje ekonomičnu, pouzdanu i bezbijednu proizvodnju, prenos i distribuciju električne energije pri najprikladnijim naponskim nivoima. Dakle, njegovom primijenom se, uz veoma male gubitke energije,rješavaju problemi raznih naponskih nivoa i međusobne izolovanosti kola koje se nalaze na različitim naponskim nivoima. Ovdje će, prije svega, biti riječi o ''energetskim transformatorima''.
Transformator treba da bude projektovan i izrađen tako da izdrži moguća naprezanja kojima je izložen tokom svog životnog vijeka. Naprezanja u osnovi možemo da svrstamo u tri glavne grupe: električna, mehanička i toplotna. Kod električnih naprezanja prije svega treba obratiti pažnju na prenapone koji se javljaju kao poslijedica prekidanja u kolu, atmosferskih pražnjenja, lukova prema zemlji, kratkih spojeva, kao i ispitnih napona. Pojave praćene velikim strujama u odnosu na naznačene (nominalne, nazivne), (kratki spojevi u mreži), opasne su sa stanovišta mehaničkih i toplotnih naprezanja (ova naprezanja su proporcionalna sa kvadratom struje). Do povećanih toplotnih naprezanja dolazi i kod preopterećenja transformatora. Također treba obratiti pažnju i na buku transformatora.
Rat za austrijsko naslijeđe
Rat za austrijsko naslijeđe trajao je od 1740. do 1748. godine. U njemu su sudjelovale sve evropske sile osim Poljske-Litvanije i Osmanskog Carstva. Rat je započeo pod izgovorom da nadvojvotkinja Marija Terezija Austrijska nema pravo da naslijedi Austriju i ostale habsburške posjede zato što je žena, a žene prema salijskom zakonu ne mogu naslijediti zemlju. U stvarnosti, spol Marije Terezije je bio samo dobar izgovor Pruske i Francuske da pokušaju poljuljati moć Austrije. Austriju su podržavale Velika Britanija i Holandija, tradicionalni neprijatelji Francuske, te kraljevina Sardinija i Saksonija. Bavarska je podržavala Francusku i Prusku. Rat je završio sporazumom iz Aix-la-Chapellea 1748. godine, a jedina teritorijalna promjena bila je prusko preuzimanje Šlezije od Austrije.
Rat
Fridrik II, kralj Pruske, je poslao izaslanike u Beč sa zahtjevom da mu Marija Terezija prepusti Šlezijsko vojvodstvo, mineralima bogati austrijski teritorij koji je graničio s Prusijom. Marija Terezija je odbila bez razmišljanja. Pruska je do tada već bila zauzela Šleziju. Velika Britanija je Mariji Tereziji ponudila 12.000 vojnika u slučaju da svi mirovni pregovori propadnu. Austrijske trupe koje su se borila protiv pruske vojske brojale su 6.000 vojnika, a predvodio ih je general Maximilian Ulysses Browne.
mini|desno|Marija Terezija, kraljica Ugarske, Češke i Hrvatske, nadvojvotkinja Austrije. mini|desno|Fridrik II, kralj Pruske.
Budući da je Austriji falilo iskusnih vojnih komandanata, Marija Terezija je oslobodila maršala Wilhelma Reinharda von Neipperga, kojeg je njen otac bio zatvorio zbog njegove slabe izvedbe u ratu s Osmanlijama. Neipperg je preuzeo komandu nad austrijskom vojskom u martu. Austrijanci su pretrpjeli veliki poraz aprila iste godine. Francuska je za to vrijeme planirala uništavanje austrijske države i podjelu njenog teritorija između Pruske, Bavarske, Saksonije i Španije. Beč je bio u panici pošto nijedan od savjetnika Marije Terezije nije očekivao da će ih Francuska izdati. George II, kralj Velike Britanije, i sam Franjo molili su Mariju Tereziju da pregovara s Pruskom, na što je ona nevoljko pristala. Britanski kralj je ponudio Głogów, Świebodzin, i Grünberg, za što Marija Terezija nije znala. Fridrik je odbio ovu ponudu i ušao u alijansu s Francuskom u junu.
Marija Terezija se okrunila za ugarskog kralja 25. juna 1741. godine. Dana 26. oktobra iste godine, bavarski vojvoda Karlo Albert je osvojio Prag. i proglasio se kraljem Češke. Prodao je pruskom kralju Fridriku II grofoviju Glatz po sniženoj cijeni u zamjenu za njegov glas pri izborima za cara, te je bio izabran za cara Svetog Rimskog Carstva 24. januara 1742. godine. Istog dana vojska Marije Terezije je zauzela Minhen, carev glavni grad. Dana 11. juna 1742. godine u Berlinu je potpsian sporarum koji je okončan sukob Austrije i Pruske. Francuske trupe su napustile Češku u zimu iste godine. Dana 12. maja 1743. godine Marija Terezija se okrunila za kralja Češke u Katedrali sv. Vida.
Planovi Francuske su se raspali kada je Karlo Albert umro u januaru 1745. godine. Francuzi su pregazili Austrijsku Holandiju u maju, a 13. septembra Franjo, muž Marije Terezije, je izabran za cara Svetog Rimskog Carstva. Pruska je priznala Franju za cara, a Marija Terezija je priznala gubitak Šlezije u decembru 1745. godine. Rat se nastavio još tri godine, a okončan je sporazumom 1748. godine kojim je ponovno priznat austrijski gubitak Šlezije, a Marija Terezija je još morala predati Parmu.
Demiurg
mini|[[William Blake: The Ancient of Days (1794)]] Demiurg (iz grč.: demiourgós stvoritelj je bio prvobitno bog stvoritelj kod Platona: svijet je stvoren od strane boga, pri čemu on kao neki graditelj (Demiurg) u pogledu na ideje unosi red u postojeću materiju.
U kasnijoj gnozi Demiurg je mitološka figura. Prema gnostičkim mitovima je Sofia (znanje) njegova majka. Uz njegovu pomoć se svijet mogao promatrati dualistički, a moglo je se konačno i odgovoriti na pitanje: kako je jedan dobri bog mogao stvoriti jedan tako zao svijet (Teodizea). Dakle: dok je Bog neograničeno dobar, jedan nesavršeni (zli) Demiurg je stvorio nesavršeni svijet. Za gnostike je taj zli bog identičan bogu Starog zavjeta, koji ljude ostavlja u stanju neznanja i u materijalnom svijetu, te njihove napore za sticanjen znanja i uvida kažnjava.
I Demiurgov svoreni svijet kao i on sam, trebaju spasenje, jer su usidreni u nesavršenstvu (grijehu). Kao par rukavica stoje bog svoritelj i bog otkupitelj jedan naspram drugog: jednako bitni ali različiti.
Čuvarkuća
Čuvarkuća višegodišnja je biljka iz porodice Crassulaceae. Zovu je brojim imenima: Gromovna trava, Gromovik, Vazdaživ, Cmilić, Glavotoć. Uzgaja se uglavnom kao ukrasna biljka, a ima i ljekovito djelovanje. Sok čuvarkuće se često upotrebljava kao zaštita od sunca. Postoji veliki broj sorti. Vrlo je otporna na sušu i visoke temperature. Poznata je od davnina, čak se spominje u dokumentima Karla Velikog kao "biljka koju svi moraju uzgajati...na krovovima kuća", jer se smatrala da štiti od vatre i udara groma. Zbog tog mita ( - na krovu) dobila je i svoj latinski naziv tectorum.
Opis
Čuvarkuća je zeljasta prizemna biljka, promjera 10 do 20 cm, s snažim korijenskim sistemom. Razmnožava se vegetativno putem izdanaka, vrlo rijetko preko sjemena. Ima ružičasto-bijele cvjetove. Lišće joj je mesnato, sočno, elipsasto, sa zašiljenim vrhom.
Rasprostranjenost
Rasprostranjena je širom južne Evrope, naročito na Pirenejima, Alpama i Dinarskim planinama.
Hemijski sastav
Čuvarkuća sadrži jabučnu i mravlju kiselinu, soli, vosak, sluz, šećer, gumu i mineralne sastojke.
Islamsko osiguranje
Islamsko osiguranje (tekaful) ima svoje korijene u Kur'anu i Sunnetu. Ime tekaful potiče iz arapske riječi kefele ili kafala, što znači garancija, uzajamno jamstvo.
Izvori i razvoj do 20. stoljeća
Tekaful je izveden iz arapske prakse asabiyaa (plemenske solidarnosti) i diyah (naknade ili krvarine) pod doktrinom al-aqilah. To je bila uobičajena praksa među plemenima da, ako bi bilo koji član pojedinih plemena bio ubijen od strane člana nekog drugog plemena, rođaci ubice trebaju nasljednicima umrlog isplatiti odštetu (krvarinu).
Centralna ideja doktrine akile (al-aqilah) među starim arapskim plemenima bila je ta, da svako pleme bude spremno učestvovati u novčanoj donaciji porodici u slučaju ubistva člana drugog plemena. Ta spremnost arapskih plemena na uzajamno pomaganje, značila je finansijsku sigurnost života unesrećenih usljed iznenadne smrti ili nekog drugog velikog štetnog događaja. To je u skladu sa Medinskim ustavom u kojem, u članu 12(a), stoji:
“Vjernici neće ostaviti ni jednog svog člana pod teretom teških obaveza, a da za njega ne plate, iz osjećaja dobročinstva, bilo otkup ili krvarinu.“
Postojali su također ugovori o uzajamnom prijateljstvu, zatim praksa mekanskih trgovaca da organizuju šeme i fondove za kompenzaciju gubitaka proizašlih iz putovanja te nadoknade štete iz prirodnih katastrofa. U Osmanskom carstvu postojala su pomorska osiguranja u 18. stoljeću, pod imenom „Sukurat“ ili „Sigorta“.
Moderni razvoj
Početkom 20. stoljeća, islamski učenjak Muhammed Abduh izdao je dva pravna mišljenja u periodu od 1900. do 1901. godine s kojima je legalizirao praksu osiguranja. U svom pravnom iskazu, koristio je nekoliko izvora da pokaže zašto je osiguranje života dozvoljeno. On vidi povezanost između osiguranika i osiguravajuće kuće kao mudarib (ugovor između najmanje dvije stranke u kojem jedna stranka, nazvana investitor obezbjeđuje kapital drugoj stranci sa sposobnostima u cilju realizacije investicijskog poduhvata). Njegovo drugo pravno mišljenje legalizira transakciju osiguranja života na osnovu principa nasljedstva i oporuke.
Moderni razvoj islamskog osiguranja započeo je u Sudanu i Ujedinjenim Arapskim Emiratima i to 1979. godine, a zatim u Maleziji 1984. godine. Kulminacija inicijalnog razvoja islamskog koncepta osiguranja desila se nakon pravne odluke Evropskog vijeća za fetve o dopuštenosti uzajamnog osiguranja. U zadnje dvije decenije, zabilježena su brojna osnivanja islamskih osiguravajućih društava (Tekaful osiguranja) u mnogim zemljama svijeta, a primarno u muslimanskim zemljama. Na dalekom istoku, Malezija se pokazala kao lider razvoja tekaful osiguranja koja je zajedno sa svojom Centralnom bankom (Bank Negara) uvela odvojenu regulativu za islamsko osiguranje i bankarstvo. Ubrzo nakon toga, Singapur, Indonezija i Bruneji su slijedili primjer osnivanja islamskih osiguravajućih društava. Na prostoru Bliskog istoka, Tekaful osiguranja razvila su se u Saudijskoj Arabiji, Bahreinu, Iranu, Kataru, Egiptu, Ujedinjenim Arapskim Emiratima, Jordanu, Kuvajtu i drugim zemljama. Pored ove dvije regije, tekaful osiguranje se uvodi i u Evropu i Ameriku. Godišnji rast tekaful osiguranja je i dalje visok, te u 2008. iznosi 29%.
Centralna ideja
Islamski model osiguranja bazira se na uzajamnom garantovanju. Osnovni cilj Tekafula je promovisanje uzajamne pomoći, solidarnosti među osiguranicima i uzajamno potpomaganje koje pruža finansijsku sigurnost i pomoć u slučaju ostvarenja određenih rizika, a u skladu sa šerijatskim principima. Tekaful se može također i vizualizirati kao ugovor među grupom osiguranika koji su se usaglasili da garantiraju uzajamnu nadoknadu štete.
Sličnosti i razlike konvencionalnog i islamskog osiguranja
Konvencionalno:
Tekaful:
Osnovne razlike:
Uzajamno-pomagajuće osiguranje, iako je u osnovi dozvoljeno, mora ispunjavati određene uslove: Tekaful kompanija isplaćuje odštete iz zajedničkog fonda te iz sredstava beskamatnog zajma (kard hasan) u slučaju manjka sredstava u fondu. S druge strane, premijsko osiguranje isplaćuje naknade iz svojih rezervi.
Shodno tekstu Medinskog ustava, mogu se prepoznati tri načina uzajamnog potpomaganja među muslimanima:
Šerijatski odbor
Jedna od specifičnosti poslovanja islamskih finansijskih institucija je i šerijatski odbor. Uloga članova Šerijatskog odbora u tekaful kompanijama je nadzor poslovanja društva, nadzor razvijanja proizvoda islamskog osiguranja, te da kontroliše usklađenost tih proizvoda kao i investicija sa Šerijatom. Šerijatski odbor je taj koji osigurava da cjelokupno poslovanje Tekaful kompanije bude čisto od elemenata koji su u Islamu zabranjeni.
Tržišna ekonomija, privatno vlasništvo i motiv zarade su islamom priznate i propisane kategorije. Međutim, islamski od neislamskog pristupa razlikuje to što se ekonomskim aktivnostima motiviranim profitom ne dopušta neograničeno djelovanje. Poznate su situacije kad je neki oblik ekonomske aktivnosti, pod snažnim pritiskom financijski jakih ljudi, krupnih kapitalista, bio odobren iako je štetan za pojedinca i za društvo u cjelini, npr. financiranje kocke ili proizvodnje i trgovine zabranjenim i za društvo štetnim proizvodima i uslugama. Šerijatski odbor to ne dopušta bez obzira koliki profit bio u igri.
Islamske finansijske institucije moraju se u potpunosti pridržavati najbolje prakse korporativnog upravljanja, tako da one imaju i dodatni sloj nadzora u obliku vjerske zajednice. Šerijatski odbori imaju konsultativnu i nadzornu funkciju. Budući da članovi Šerijatskog odbora imaju veliku odgovornost, važno je da on bude sastavljen isključivo od visokoškolovanih i moralnih kadrova.
Finansijske institucije koje posluju u skladu sa principima šerijata, moraju uspostaviti takve operativne procedure da nijedna bitna investicijska ili poslovna aktivnost ne može biti poduzeta bez saglasnosti Šerijatskog odbora. Menadžment također ima odgovornost da periodično obavještava Šerijatski odbor o stvarnim ulaganjima kako bi se osiguralo da su ona odobrena ulaganja zaista i realizovana.
Šerijatski odbor mora se sastojati od najmanje tri učenjaka, sa specijaliziranim znanjem iz oblasti Šerijatskog prava (fiqh al-muamalat), te savremenih finansija, biznisa i ekonomije.
Njime se definiše zabranjeno i dozvoljeno, gdje važi pravilo da sve što nije zabranjeno automatski podrazumijeva da je dozvoljeno.
Modeli tekafula
Danas susrećemo četiri modela Tekaful društva: mudaraba model (čisti ili modifikovani), wakala, kombinovani model, te waqf model. Osnova čistog mudaraba modela je to Tekaful operatoru pripada samo dogovoreni procentualni dio od investiranja, dok se sav višak uzajamnog fonda vraća osiguranicima. U mudaraba modifikovanom modelu, Tekaful operator, pored procentualnog dijela od investicija, učestvuje i u višku preko uzajamnog fonda. Wakala model se zasniva na naknadi koju Tekaful operatori naplaćuju prilikom zaključenja svake police, investicije i višaka iz uzajamnog fonda.
Optimalni model i model koji se danas najviše koristi u svijetu jeste kombinovani model mudarabe i wakale. Centralna ideja ovog modela jeste čista segregacija između osiguranika i dioničara fonda, kao kompanije operatora čije je uloga da upravlja premijskim fondom u ime njih. Shodno tome, Tekaful kompanija ima dva fonda: dioničarski fond i premijski tj. uzajamni fond. Tako se u ovom modelu, Wakala model koristi se za aktivnosti preuzimanja rizika, a Mudaraba za investicije fonda.
Centralna ideja svih modela islamskih osiguravajućih društava je razdvajanje fonda učesnika i fonda dioničara, dok je uloga kompanije da u ime učesnika upravlja fondovima. Iz tog razloga, bilo koje Tekaful društvo se uobičajeno naziva 'Tekaful operator', umjesto osiguravatelj.
Naredni zahtjev koji važi za sve modele je da se doprinosi (premije u konvencionalnom osiguranju) trebaju plaćati na bazi donacije (tabarru), da bi se otklonili elementi gharar-a iz Tekaful ugovora. Ova dva zahtjeva se smatraju esencijalnim elementima, sa stanovišta Šerijata, i svi tekaful modeli moraju biti u skladu sa ovim principima.
Mudaraba model
Mudaraba je ugovor u kojem se jedna strana, poznata kao rab al-maal ili ra'sul mal, pojavljuje u ulozi finansijera projekta bez aktivnog učešća u upravljanju tim projektom, a druga strana (mudarib - menadžer) ulaže ideju, znanje, rad, dio opreme ili objekata, znanja iz oblasti menadžmenta i marketinga, te drugo što je neophodno za pokretanje i uspješnu realizaciju poslovnog poduhvata. Kada se ostvari dobit, ona se dijeli u dogovorenom omjeru između mudariba i finansijera. U ovom slučaju, Tekaful operator je mudarib a osiguranici su finansijeri. Treba napomenuti da u slučaju gubitka njega snose finansijeri, tj. gubitak ide na teret uloženog kapitala. To je čisti mudaraba model, koji se uglavnom prakticira u jugoistočnoj Aziji. Primjeri su kompanije Takaful Malaysia (STM - Malezija), Takaful Nasional (Malezija) i Takaful International (Bahrein).
Wakala model
Wakala model, uglavnom korišten na Bliskom Istoku, pravi razliku između Tekaful operatora (wakeel) i Tekaful fonda. Tekaful operator ne sudjeluje u podjeli tehničkog rezultata, ali se finansira iz dijela doprinosa od strane sudionika. Također, sudjeluje u profitu ostvarenom od investicionih aktivnosti. Stopa naknade (procenat koji se odbija od doprinosa osiguranika) određuje se godišnje unaprijed u dogovoru sa Šerijatskim odborom.
Vakuf model
Ovaj neprofitni model podrazumijeva društveno vlasništvo tekaful fonda i programe osiguranja bazirane na neprofitnoj osnovi Podrazumijeva doprinose 100% na tabarru principu (donacija) od strane učesnika, koji dobrovoljno pristaju na transfer tih sredstava unesrećenim članovima njihove zajednice.
Vakuf, za razliku od mudaraba i wakala operatora, djeluje kao javna fondacija. Kod prva dva modela fond pripada osiguranicima, dok kod waqf modela fond nema izričitog vlasnika. Bilo koji višak sredstava u fondu u prva dva modela teoretski može biti raspodijeljen između članova (iako se to rijetko događa u praksi, osim kod porodičnog Tekafula), dok kod vakuf modela to nije moguće.
Šerijatski pravnik Muhammad Taqi Usmani, čvrsto podržava vakuf model. On smatra da je ovaj model najkompatibilniji sa prvobitnim modelima osiguranja u Islamu, jer je stvoren u svrhu saradnje među članovima određene zajednice. Ta saradnja i međusobno pomaganje je naređena Kur'anom, kao i hadisima.
Usmani smatra da, ukoliko se osniva jedan takav fond, onda on mora imati status pravnog subjekta. Kada neko da donaciju u taj fond, to se smatra doprinosom za opće dobro zajednice. Vakufni fond je nezavisni subjekt, što je u skladu sa zahtjevima šerijata, tako da Usmani preferira ovaj model islamskog osiguranja.
Kombinovani model
Kombinovani model Wakala / Mudaraba dominira na tržištu Bliskog Istoka a veoma je čest model organizacije tekaful društava širom svijeta. Postoje tendencije da kombinovani model postane univerzalni model organizovanja tekaful društava na čitavom svijetu. I ovaj model mora poštovati prethodno izložene zahtjeve u vezi organizacije tekaful društava, tako da u strukturi kombinovanog (mješovitog) modela, kao što je već naznačeno, Tekaful društvo ima dva fonda - jedan za vlasnike a drugi za učesnike (osiguranike). U mješovitom modelu Wakala ugovor se koristi za osiguravateljne aktivnosti, dok se Mudaraba ugovor koristi za investicione aktivnosti. Uz poštivanje potpisivanja aktivnosti, vlasnici djeluju kao wakeel (agent), te u ime osiguranika upravljaju njihovim fondovima, gdje Tekaful društvo (vlasnici) prima doprinose, plaća odštete, prenosi dio rizika u retekaful i sve druge potrebne radnje u tekaful poslovima. U zamjenu za obavljanje ovih radnji, društvo naplaćuje od svakog učesnika određenu naknadu, zvanu wakala nadoknada, koji je uobičajeno postotak doprinosa kojeg plaća svaki od učesnika.
Procenat wakala nadoknade mora biti određen po fer principu i odobren od strane Šerijatskog odbora, te javno saopšten učesnicima. Budući da se ta nadoknada smatra glavnim izvorom zarade tekaful društva, posebna se pažnja posvećuje određivanju ove nadoknade. To je zbog činjenice da je ova nadoknada fiksna (tj. čini fiksan procenat od doprinosa) ne može se mijenjati nakon što je odobrena od strane Šerijatskog odbora i saopštena učesnicima. Ako tekaful operator neprecizno izračuna nivo wakala nadoknade, kao posljedicu prenisko određene nadoknade može ostvariti gubitak.
Tekaful operator ima pravo da iz viška sredstava u fondu uzme određeni dio kao nagradu za dobro upravljanje fondovima. Ta se nadoknada ponekad naziva i „nadoknada za podstrek“, kako bi tekaful operator imao više motiva da efikasno upravlja fondovima. Obično se određuje kao procenat od viška u fondu učesnika. Činjenica je i da postoje određene rasprave među učenjacima po pitanju opravdanosti ovakve nadoknade, jer mnogi od njih smatraju da je svaki višak koji se pojavi u fondu učesnika isključivo vlasništvo učesnika, što je i razlog da mnogi tekaful operatori ne praktikuju uzimati ovu vrstu naknade. Tekaful operator investira sredstva u različite Šerijatom prihvatljive instrumente na mudaraba principu, pri čemu društvo djeluje kao mudarib (menadžer) u ime učesnika - rab al-maal (snadbjevači kapitala). Kako god, da bi se zadovoljili zahtjevi Šerijata za Mudaraba ugovor, stopa profita (procentualni udio) je fiksna i određena je između dvije strane pri potpisivanju ugovora.
Prihvaćanje Wakala ugovora u osiguravateljnim aktivnostima je javno i smanjuje elemente konflikta interesa dvije ugovorne strane. Čak štaviše, društvo ima nekoliko izvora zarade po ovom modelu, a to su Wakala nadoknada, nadoknada za podstrek te profit od investicionih aktivnosti. Stoga se može zaključiti da je unificirani pristup od strane svih tekaful društava krucijalan u razvoju tekaful industrije i povećanju povjerenja i razumijevanja klijenata kao i konvencionalnih osiguranika.
S druge strane, postoje i učenjaci koji zagovaraju postojanje više tekaful modela. Oni tekaful opisuju kao sistem, a ne kao proizvod koji treba porediti sa konvencionalnim osiguranjem. Oni ističu da moderni tekaful treba da se razvija na drugačiji način, a ne po uzoru na konvencionalno osiguranje koje teži maksimizaciji prihoda od premija i minimizaciji isplaćenih šteta (iz perspektive osiguravatelja, naravno). Oni ističu da bi univerzalni model mogao biti nezdrav trend u razvoju tekafula, koji izvorno ima isključivo socijalnu funkciju, i njegovo približavanje konvencionalnom osiguranju.
Islamsko osiguranje u praksi
Praktično, osiguravajuća kompanija može osigurati sve vrijednosti koje su pod rizikom. U osnovi, postoje dva osnovna tipa osiguravajućih polica tekaful osiguranja:
Generalna polica (opći tekaful, islamsko neživotno osiguranje)
Opći tekaful bazira se na uzajamnom fondu tabarru i principu mudarebe. Generalna polica je u osnovi kratkoročna, i uključuje stvari pod rizikom kao što su automobili, kuće, poslovni poduhvati, plovila i slično. U generalnoj polici, maksimalni rok važenja je jedna godina. Plaćena premija se smatra doprinosom ukoliko u periodu važenja police ne bude zahtjeva za odštetu. U tom slučaju, osiguranik o dospijeću potražuje bonus kao nagradu od osiguravajućeg društva, plus eventualno drugi bonusi u zavisnosti od politike kompanije.
Uplate se kod bilo koje vrste generalne police mogu smatrati doprinosom (al-Musahamah) u kojem veći dio odlazi u dobrotvorni fond kao donacija (at-Tabarru). Ostatak se tretira kao kapital osiguranika po Mudaraba principu, gdje se osiguranik pojavljuje u ulozi investitora.
U generalnoj polici, vrijednost koja može biti osigurana može se svrstati u sljedeće kategorije:
Životno osiguranje (porodični tekaful)
Centralna ideja modela Islamskog životnog osiguranja nije cilj da se osigura nečiji život, već finansijska transakcija koja se oslanja na princip međusobne saradnje u svrhu pomaganja onih koje je uzdržavala osigurana osoba koja je umrla naređuje međusobno pomaganje. Takav model životnog osiguranja ne uključuje šerijatom zabranjene elemente, ali postoje određene polemike oko toga među islamskim učenjacima. Naučnici koji smatraju nedozvoljenim postojeći model osiguranja života, treba li bi izaći sa nekim svojim (prihvatljivijim) rješenjem.
Životno osiguranje u praksi Tekaful društava uglavnom naziva porodični tekaful – zbog toga što izraz osiguranje života može navesti na pogrešne zaključke da se radi o istom principu kao kod konvencionalnog životnog osiguranja.
Životna polica kod konvencionalnog osiguranja, između ostalog, uključuje riba – kamatu, provizije agentima iz uplaćenih premija itd. S druge strane, polica životnog osiguranja u islamu bazira se na mudaraba modelu, a isplate agentima se vrše iz ostvarenog profita osiguravatelja.
Kod konvencionalnog životnog osiguranja korisnik ne mora biti nasljednik osiguranika, dok kod islamskog modela to ograničenje postoji. Krajnji korisnici osiguranja su nasljednici osiguranika, a može se zadužiti jedan od njih da preuzme na sebe odgovornost raspodjele naknade na sve korisnike. Dakle, kod konvencionalnog osiguranja korisnik osiguranja je apsolutni korisnik – on ima isključivu korist po polici. Nasuprot tome, nominovani u islamskom životnom osiguranju je samo povjerenik, koji naplaćuje policu u ime nasljednika umrlog i distribuira je među njima, u skladu s principima mirath (nasljedstvo) i wasiyyah (zaostavština).
Agenti kod tekaful osiguranja ne mogu primati svoje provizije iz sredstava premija, zbog toga što oni rade za tekaful kompaniju i svoju platu treba da primaju od te kompanije. Praktično, budući da je životno osiguranje bazirano na mudaraba ugovoru, strane umiješane u posao (osiguranik, osiguravatelj i agent) dijele ostvareni profit od ulaganja sredstava.
Postoje četiri vrste učesnika u tekaful životnom osiguranju: Prednosti police islamskog životnog osiguranja su:
Porodični tekaful, kao i polica konvencionalnog životnog osiguranja, može biti individualni i grupni.
Casasaur
mini|Prekrižen Casasaur logo kakav se pojavio na njihovom posljednjem izdanju:Luxusmahr-This Is Not Our Music,oktobar 2006. Casasaur records (kasasaur rekords) jeste cd-r label koji je od ljeta 2002. do jeseni 2006. izdao 12 albuma/ep-jeva uglavnom noise/free-jazz/glitch/trash-ambient sadržaja a svi diskovi bili su besplatni. Casasaur je pokrivao zvučni nihilizam sarajevskih bendova/producenata za koje niko nije čuo ili nije želio čuti a koji su odražavali interesantnu potragu za slobodom ne ograničavajući se (naravno) ni na kakve strukturalne koncepte poznate u onome što nazivaju muzika/umjetnost i slično.
Ljudi zainteresirani za zvukovna istraživanja i oni koji su ljubitelji noise estetike, pronašli su u casasaur izdanjima jedan iskren dokaz čovječnosti u društvu koje je zbog malo komfornosti i tehnologije spremno na genocid (ne samo balkansko društvo,nego i čitava - Civilizacija).
Sa velikom inspiracijskom pozadinom u vidu radikalne antropologije Žak Kamata (Jaques Camatte) i Maršal Selina (Marshall Sahlins) kao i kritičkih radova Bob Bleka (Bob Black), u jesen 2006. casasaur records je ukinut posljednjim izdanjem a to je treći album grupe Luxusmahr pod nazivom This Is Not Our Music (Ovo nije naša muzika).
NGC 82
NGC 82 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Andromeda. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 23. oktobra 1884. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 4824
NGC 4824 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Prvo otkriće je napravio Guillaume Bigourdan 19. aprila 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Urođena neosjetljivost na bol
Urođena neosjetljivost na bol (CIP), također poznata kao kongenitalna analgezija, jedno je ili više izuzetno rijetkih stanja u kojima osoba ne može osjećati (i nikada nije osjećala ) fizički bol. Ovdje opisani uvjeti su odvojeni od HSAN grupe poremećaja, koji imaju specifičnije znakove i uzroke. Jer osjećaj da je fizička bol od vitalnog značaja za opstanak, CIP je izuzetno opasan uvjet. Uobičajeno je da ljudi mogu umrijeti u djetinjstvu zbog ozljeda ili bolesti koje ne mogu proći neopaženo. Ozljede sagorijevanja, odnosno opekotina su među češjim ozljedama.
Znakovi i simptomi
Za ljude sa ovim poremećajem, spoznaja i senzacija su inače normalne; Naprimjer, pacijenti mogu i dalje osjećati diskriminirativ dodir (iako ne uvijek temperaturu ), a uglavnom ne postoje fizičke nepravilnosti. Budući da djeca i odrasli s poremećajem ne mogu osjetiti bol, možda neće odgovoriti na probleme, tako da su viši rizik od težih bolesti. Djeca s ovim stanjem često održavaju usnu šupljinu i u i oko oralne šupljine (poput ubrzavanja vrha njihovog jezika ili lomova kostiju. Nepocijenjene infekcije i ozljede rožnjača također nanose štetu zbog stranih objekata u oku. Općenito postoje dva tipa eksponacije neodgovora:
Uzroci
To može biti da je stanje uzrokovano povećanom proizvodnjom endorfina u mozgu. U ovom slučaju nalokson može biti tretman, ali ne djeluje uvijek. U svim slučajevima ovaj poremećaj može biti u natrijskom kanalu scn9a (Na V 1.7). Pacijenti s takvim mutacijama imaju urođenu neosjetljivost na bol i nedostaju im druge neuropatije. Postoje tri mutacije u SCN9A: W897x, smještenim u P-petlju domena 2; I767x, u segmentu S2 domena 2; i S459X, koji se nalazi u regiji povezivanja između domena 1 i 2. To rezultira skraćenim nefunkcionalnim proteinima. Na v</ sub> 1,7 kanali izraženi su na visokim nivoima u nociceptivnim neuronima dorzalnih korijenova ganglija. Kako su ovi kanali vjerovatno uključeni u formiranje i širenje akcijskih potencijala u takvim neuronima, očekuje se da gubitak mutacija funkcije u SCN9 dovodi do ukidanja nociceptivne  širenja bolova (noću). Gen PRDM12 se obično uključuje tokom razvoja nervnih ćelija osjetivosti u boli. Ljudi sa homozigotnim mutacijama PRDM12 gena iskustva urođenog neosjetljivost na bol (CIP). Homozigotna mikredelecija pseudogenske hromosomske regija gena za masnu kiselinu  [[amid-hidrolaza koja je eksprimirana u mozgu i dorzalnim korijenima ganglija identificirana je kao uzrok urođenog analgezije u jednom pojedincu (2019.). Osoba  je doživila cjeloživotnu neosjetljivost na bol i bila nesvjestan za rezanje i opekotine, nije doživljavala bol tokom porođaja, nije doživljavao bol od degeneracije kuka kojoj je potrebna operacija zamjene kuka i nije zahtijevala analgetike za postoperativne bolove. Nadalje, imala je  ubrzano zarastanje rana i smanjenje ožiljka, nije mogla osjetiti toplinu od okusa čili paprika, nije doživjela depresiju, strah i anksioznost i nedostajali su joj  normalni rastući odgovori na neuredno i agresivno ponašanje. Međutim, također je doživila blago oštećenje memorije (sklonost da izgubi trag misli dok je govorila i doživjela neki zaborav) i ne mogu doživjeti uzbuđenje ("adrenalin").  Drugi gen koji implicira u ljudskom boli je ZFHX2, koji kodira  homeboks 2 cinkovog prsta. Studija iz 2018. godine analizirala je šest članova porodice s naslijeđenim neosjetljivošću boli i identificirala "mutaciju u ZFHX2, kodiranju puta izraženog u senzornim neuronima malog promjera", kao uzrok. Kao terapijska primjena, studija dodatno odvraća kako su"ZFHX2 varijanta i nizvodno regulirani geni povezani s ljudskim svjetovnim [[fenotipom" potencijalni novi ciljevi za razvoj novih analgetskih lijekova". Invalidnosti u razvoju kao što su poremećaji iz spektara autizma Može uključivati različite stupnjeve inselizivnosti u boli kao znak. Međutim, budući da ovi poremećaji karakteriziraju disfunkciju senzornog sistema uopće, autizam nije po sebi indikator urođenog neosjetljivosti na bol.
Tretman
Opioidni antagonist Nalokson dozvolilo je ženi sa urođenim neosjetljivošću na bol da ga prvi put doživi. Slični efekti su primijećeni u na v </ sub> 1,7 null miševima tretiranim naloksonom. Kao takvi, opioidni antagonisti poput naloksona i naltreksona mogu biti efikasni u liječenju stanja.
O državi Božijoj (Augustin)
De civitate Dei (puni naslov: De Civitate Dei contra Paganos; doslovno: "O Državi Božijoj protiv pagana") je knjiga na latinskom jeziku koju je 420-ih objavio poznati kršćanski teolog Aurelije Augustin u kojoj iznosi temelje kršćanske filozofije. Ta knjiga predstavlja najpoznatije Augustinovo djelo, koje je imalo značajan uticaj na dalji razvoj zapadne civilizacije.
Njen naslov se najčešće prevodi kao Država Božija ili Božija Država, a ponekad i kao Grad Božiji ili Božiji Grad.
Augustin je knjigu počeo pisati godine 412. potaknut vizigotskom pljačkom Rima, događajem koji je šokirao i duboko traumatizirao kasnoantički svijet, odnosno doveo do propitivanja kršćanstva koje je tada već etablirano kao državna religija Rimskog Carstva. Augustin je knjigu zamislio prije svega kao odgovor poganima koji su kršćane, odnosno napuštanje stare rimske religije, smatrali glavnim uzrokom barbarskih najezdi, pustošenja i drugih nedaća u kome se našlo Carstvo i njegovi podanici. U tu je svrhu izložio vlastito viđenje svjetske povijesti, koje predstavlja jedan od prvih primjera filozofije povijesti, odnosno koncept "Božije države" (civitas dei) nasuprot "zemaljske države" (civitas terrena).
Urođena neosjetljivost na bol
Vanjski linkovi
] ]
Delta Nila
mini|NASA-in satelitski fotografski snimak delte Nila (označeno tamnijom bojom) mini|Delta Nila noću Delta Nila (arapski: دلتا النيل) je delta formirana u sjevernom Egiptu, u regiji Donji Egipat, gdje se rijeka Nil širi i preko mnogo rukavaca ulijeva u Sredozemno more. Jedna je od najvećih svjetskih delti a prostire se od grada Aleksandrije na zapadu do Port Saida na istoku. Pokriva oko 240 kilometara mediteranske obale i predstavlja plodno poljoprivredno tlo. U pravcu sjever-jug, delta je dužine oko 160 kilometara i počinje nedaleko nizvodno od glavnog egipatskog grada Kaira.
Geografija
Od sjevera prema jugu, delta se prostire u dužini od oko 160 km. Na sjeveru, na obali Sredozemnog mora, delta se proteže od istoka ka zapadu dužinom od oko 240 km. Područje delte se ponekad dijeli u sekcije, dok se Nil dijeli na dva glavna rukavca, na Damiettu i Rosettu, koji teku prema sjeveru i ulijevaju se u Mediteran u lučkim gradovima istog naziva. U prošlosti, u delti je postojalo nekoliko rukavaca Nila ali su nestali usljed zahvata na tlu kojima se nastoji spriječiti poplave. Jedan od takvih bivših rukavaca je Wadi Tumilat.
Delta Nila je u obliku trougla kada se gleda iz zraka. Rubni dijelovi delte su erodirali, a unutar pojedinih obalnih laguna povećan je stepen saliniteta kao posljedica blizine Sredozemnog mora. Budući da područje delte više ne dobija dovoljnu godišnju količinu nutritijenata i sedimenata, zbog uzvodno izgrađene hidroakumulacijske brane u Asuanu, plavna zemljišta su postala manje plodna pa se u poljoprivredi koriste velike količine đubriva. Humusne naslage u području delte mogu biti i do čak 70 metara debljine.
Stanovništvo
Oko polovine od egipatskih 80 miliona stanovnika živi u regiji delte Nila. Izvan velikih gradova, gustoća stanovništva iznosi prosječno 1000 stanovnika/km2 ili više. Aleksandrija je najveći grad u delti sa procijenjenim brojem stanovnika iznad 4 miliona. Drugi veliki gradovi su: Shubra El-Kheima, Port Said, El-Mahali El-Kubra, El Mansura, Tanta, i Zagazig.
Scenarij
Scenarij (scenario) je nacrt dramskog ili filmskog komada. Filmski scenariji mogu biti adaptirani za veliko platno iz nekih izvora kao što su: romani, drame, kratke priče, ili oni mogu biti napisani direktno za film. Svake godine Američka filmska akademija dodjeljuje nagrade za najbolji originalni scenarij i najbolji adaptirani scenarij. Scenarj je priča po kojoj se snima film i opisuje scene, precizira koga i šta likovi predstavljaju, kako se pojavljuju, i ono šta oni rade i govore. Scenarij reda događaje u logičan red i sa progresivnim intenzitetom, tako da manji vrhunci dovode do najvažnijih. Karakterizacija likova u priči i dijalog koji oni govore su važni, ne samo po sebi, već i zato što poboljšavaju i unapređuju priču. Scenarij bi trebao biti jasan i logičan. Odstupanje od radnje filma kao i nevažne stvari oko događaja koji ne pripadaju u priči treba izbjegavati, osim ako imaju posebne namjene. Reditelji mogu da poboljšaju scenarij, jer je scenarij filma rijetko kada gotov proizvod. Međutim, originalni scenarij i dalje mora sadržavati dovoljno supstance za režisera za stvaranje filma.
Format i stil
right|thumb|300px|Stranica iz scenarija, pokazuje dijaloge i opise akcije Format je strukturiran na način da se jedna strana obično izjednačava sa jednom minutom vremena trajanja na ekranu. Prilikom snimanja, svaka scena ima svoj broj, i može imati tehničke upute. U različitim fazama razvoja ili "nacrtima", scene nisu obilježene brojevima, i tehničke upute svedene su na minimum. Standardni font za scenarij je veličine 12, a vrsta slova je Courier pismo.
Glavne komponente su akcija i dijalozi. "Akcija" je napisana u sadašnjem vremenu. "Dijalog" su linije koje likovi govore. Ono što je jedinstveno za filmski scenarij, za razliku od pozorišnih predstava, jeste upotreba linija koje opisuju scenu.
Format se sastoji od tri aspekta: Stil se sastoji od gramatike koji je specifičan za scenarije. Ova gramatika sastoji se od dva aspekta:
Fizički format
Američki scenariji se štampaju na jednoj strani lista sa tri rupe u papiru a veličina papira je (8,5 x 11 inča). Stranice se zatim vežu sa mesinganim spajalicama na gornjim i donjim rupama. Srednja rupa se uvijek ostavlja praznom, jer bi inače bilo teže da se scenarij brzo čita.
U Velikoj Britaniji obično se koristi format papira A4 probušen sa dvije rupe, ali je nešto duži i uži od američkog formata. Neki britanski scenaristi formatiraju scenarije za upotrebu u američkom formatu, pogotovo kada njihove scenarije čitaju američki producenti, jer bi se u suprotnom stranice trebale izrezati kada bi se štampale na američkom papiru. Zato što je standardnu veličinu papira u svakoj zemlji teško nabaviti u drugoj zemlji, britanski pisci često šalju elektronsku kopiju američkim producentima, ili ih izrežu za američki A4 format.
Britanski scenarij može biti vezan samo jednom spojnicom u gornjoj lijevoj strani stranice, što čini listanje papira lakšim tokom sastanaka sa scenaristima. Scenariji su obično povezani tankim koricama sa prednje i zadnje strane, gdje se često može naći logo producentske kuće ili agencije koja podnosi scenarij. Korice služe da se scenarij zaštiti tokom rukovanja da ne bi došlo do oštećenja papira. Ovo je posebno važno jer scenarij vjerovatno prolazi kroz mnogo ruku ili putem pošte.
Sve se češće kopije za čitanje  scenarija (one koje se distribuiraju od strane producenata i agencija u nadi privlačenja finansija ili talenata) distribuiraju odštampane na obje strane papira (često profesionalno vezani) kako bi se smanjila količina nepotrebnog papira. Povremeno scenariji se smanjuju na pola veličine tako da izgledaju kao džepna knjiga koju je zgodno čitati ili staviti u džep; ove veličine uglavnom su za upotrebu od strane režisera ili filmske ekipe tokom snimanja.
Iako većina ugovora za pisanje scenarija i dalje predviđaju fizičke isporuke od tri ili više primjeraka gotovih scenarija, uobičajeno je da se scenariji dostavljaju putem elektronske pošte. Iako većina producentskih kompanija može primiti scenarije u raznim formatima, bolja je praksa da se dostave kao PDF ako je to moguće. To je zato što daje scenaristi veću kontrolu oko izgleda scenarija, što može varirati zavisno o tome kakve inače fontove i / ili veličine papira primalac koristi za štampanje scenarija.
Scenarij za igrani film
thumb|Scenarij za film [[Kum 2, na izložbi u Torinu, Italija]] Za scenarije igranih filmova koji se podnose glavnim studijima, bilo u SAD-u ili drugdje u svijetu, očekuje se da budu u skladu sa standardima pravopisnog stila poznatom kao format studija, koji propisuje kako elementi scenarija kao što su scene pozadine, akcije, tranzicije, dijaloga, imena likova, snimci i pitanje zagrada trebaju biti predstavljeni na stranici, kao i veličina fonta i proreda. Jedan od razloga za to je da, kada se podnese u studijskom formatu, većina scenarija se prenosi na ekran u omjeru od oko jedne stranice po minuti. Ovo pravilo je široko osporavano; stranica za dijalog obično zauzima manje vremena na ekranu nego stranica akcije, naprimjer, a to uveliko zavisi od književnog stila pisca. Ipak ovo pravilo i dalje je uvriježeno u modernom Hollywoodu.
Ne postoji nijedan jedinstveni standard za studijski format. Neki studiji imaju definisana pravila formata koji se doznačava u ugovoru sa piscem scenarija. Nikol Fellowship, scenarističko takmičenje koje se održava pod pokroviteljstvom Akademije filmske umjetnosti i nauka, ima vodič za format scenarija. Detaljnije upute mogu se naći u knjizi  The Complete Guide to Standard Script Formats.
Fridrik II, kralj Pruske
Fridrik II (24. januar 1712 – 17. august 1786) bio je pruski kralj od 1740. do 1786. Tokom svoje vladavine izvršio je reorganizaciju pruske vojske koja je imala velike uspjehe u Sedmogodišnjem ratu, reformu uprave i birokratskog aparata. Bio je veliki pokrovitelj umjetnosti i prosvjetiteljstva u Pruskoj. Postao je poznat kao Fridrik Veliki (Friedrick der Grosse) i imao je nadimak Stari Fritz (Der alte Fritz).
Scenarij
Scenarij za igrani film
Scenariji su obično dugi 90-120 stranica. Scenariji za komedije i filmove za djecu obično su kraći.
Fridrik II, kralj Pruske
U mladosti, Fridrik je bio zainteresiran za muziku i filozofiju. Prkosio je svom ocu, Fridriku Vilimu I i nastojao je da pobjegne sa svojim najboljim prijateljem Hansom Hermanom von Kateom. Oni su uhvaćeni na granici i njegov otac ga je gotovo pogubio zbog dezerterstva. Nakon što ga je pomilovao, bio je prisiljen da javno gleda odrubljivanje glave svog prijatelja. Nakon dolaska na pruski tron, napao je Austriju i zauzeo Šlesku tokom Šleskih ratova. Pred kraj života, zauzeo je dijelove Poljske u prvoj podjeli Poljske. Bio je utjecajan vojni teoretičar čija je analiza proizašla iz njegovog bogatog ličnog iskustva na bojnom polju i pokrivala pitanja strategije, taktike, mobilnosti i logistike.
Scenarij
Spekulativni scenarij
Spekulativni scenarij je napisan da bi se prodao na otvorenom tržištu bez plaćanja unaprijed ili uz obećanje plaćanja. Sadržaj je obično izmislio isključivo scenarist, iako se spekulativni scenarij može zasnivati na već objavljenim radovima ili stvarnim ljudima i događajima.
Fridrik II, kralj Pruske
Mladost
Bio je sin pruskog kralja Fridrika Vilima I i britanske princeze Sofije Doroteje. Fridrik Vilim I je želio da Fridrik bude podučavan samo o praktičnim stvarima i religiji, ali Fridrik je bio zainteresovan za umjetnost i krio je od svog oca čitanje pjesničkih i filozofskih djela, dok za religiju nije mnogo mario.
U mladosti je bezuspješno pokušao pobjeći od svog autoritativnog i nasilnog oca koji je redovno tukao njega, njegovu majku i svoju ostalu djecu, nakon čega je bio prisiljen gledati odrubljivanje glave svog prijatelja iz djetinjstva, Hansa Hermanna von Kattea. Nakon ovog incidenta jedva je i sam izbjegao smrtnu kaznu, ali je zbog traume izazvane gledanjem prijateljevog smaknuća pao u tešku depresiju i halucinirao danima. Najviše podrške imao je od sestre Vilime, s kojom je ostao izuzetno blizak cijelog života.
Scenarij
Scenarij za televiziju
Dramske serije i humorističke serije nisu više jedini formati koji zahtijevaju vještinu pisanja. Sa pojavom "reality" emisija stvaraju se različiti hibridni programi, a mnoge od tih takozvanih "reality" programa su u velikom dijelu pisani u formatu. Znači, glavna radnja emisije i njenih epizoda pišu se da bi diktirali sadržaj i pravac programa. Udruženje američkih pisaca je utvrdilo ovo kao medij koji je legitiman za pisca, a išlo se toliko daleko da su lobirali da nametnu zakonska pravila piscima i producenatima koji "formatiraju" produkcije "reality" emisija. Stvaranje "reality" formata uključuje strukturu pripovijedanja sličnu scenariju, ali je mnogo više zgusnut i svodi se na određenu priču ili radnju koje se odnose na cjelokupni koncept i priču.
Scenarij za dokumentarni film
Format scenarija za dokumentarne filmove i audiovizualne prezentacije koje se sastoje uglavnom od glasa koji prati pokretne slike je opet drugačiji i koristi format od dvije kolumne koji može biti posebno težak za formatiranje, barem kada je u pitanju uređivanje ili prepravljanje. Mnogi programi danas imaju softver koji uključuje šablone za formatiranje dokumentarnog filma.
Fridrik II, kralj Pruske
Vladavina
Po dolasku na vlast nakon očeve smrti pogazio je njegovo obećanje dato Karlu VI, caru Svetog Rimskog Carstva, usprotivivši se njegovoj nasljednici, Mariji Tereziji. Napao je Austriju tražeći vlast nad Šleskom, što je i dobio. Njegov cilj je bio spojiti razbacane i nepovezane dijelove svoje kraljevine, što je konačno postigao podjelom Poljske kada je zavladao cijelom regijom zvanom Pruska. Tada je titulu "kralj u Pruskoj" (koja je označavala kraljevanje dijelovima Pruske) zamijenio titulom "kralj Pruske".
Scenarij
Softveri za pisanje scenarija
Razni scenaristički softverski paketi dostupni su za pomoć scenaristima koji se pridržavaju stroge konvencije formatiranja. Detaljni kompjuterski programi su dizajnirani posebno za formate scenarija, televizijskih i pozorišnih komada. Takvi paketi uključuju BPC-Screenplay, Celtx, Fade In, Final Draft, FiveSprockets, Montage, Movie Magic Screenwriter, Film Outline 3.0, i Scrivener, Movie Draft SE i Zhura. Softver je dostupan i kao web aplikacija, dostupna sa bilo kojeg računara, a na mobilnim uređajima mogu se naći Fade In Mobile i Scripts Pro.
Prvi scenaristički softver je bio SmartKey, makro program koji je posjedovao niz instrukcija na postojećim programima za obradu teksta, kao što su WordStar, WordPerfect i Microsoft Word. SmartKey je bio popularan među filmskim piscima u periodu 1982-1987, nakon čega su programi za obradu teksta imali svoje makro funkcije.
Fridrik II, kralj Pruske
Vladavina
Tokom Sedmogodišnjeg rata Fridrik se suočio s koalicijom koja je uključivala Austriju, Francusku, Švedsku, Saksoniju i Rusiju, imajući za saveznike samo Veliku Britaniju i Hanover kojima je vladao njegov daidža George. Više puta je bio blizu gubljenja Pruske, te je pisao kako bi bio sretan kad bi bratiću uspio ostaviti bilo kakve ostatke svog kraljevstva. Međutim, 1762. godine iznenada umire ruska carica Elizabeta i na njeno prijestolje sjeda njen snažno pro-pruski nastrojen sestrić, Petar III, koji odmah povlači ruske trupe iz Pruske. Fridrik, koji je bio na rubu samoubistva, nazvao je Elizabetinu neočekivanu smrt spasonosnim "čudom brandenburške dinastije".