Duccio_di_Buoninsegna
Opis
thumb|300px|lijevo|Glavna središnja slika sa prikazom Madone i malog Krista sa svecima i anđelima Oltarna slika "Maestā" je poliptih sastavljen od više drvenih panela, a njena glavna karakteristika je naglasak na horizontalni oblik što je bila potpuna novost u to vrijeme. Za razliku od "Rucellai Madone" i "Maeste" naslikanih u tradiciji Cimabuea, sienska slika koju je naslikao Duccio je veća, a dimenzije slike povećane su u širinu. Prvobitno, zajedno sa predellama, središnjim krunskim dijelom, vrhovima u gornjem dijelu slike i okvirima, ovo djelo vjerovatno je imalo dimenzije približno 5 X 5 metara i pokrivalo je cijeli oltar, dominirajući apsidom. Njegova formalna veličina opravdana je prirodom samog slikarskog djela: kao velika pobožna slika bila je namijenjena za poglede vjernika. Pokreti nebeskog dvora artikulisani su suptilnom simetrijom: likovi koji okružuju Madonu podijeljeni su u dva reda tronom, koji je središnja osovina cijele kompozicije. Dok je podudaranje dviju strana na slici kao u ogledalu razbijena sićušnim detaljima (gestovi svetaca ili pogledi anđela), Madona koja je okružena sa trideset svetaca i anđela izdvaja se od ostatka grupe. Njena nesvakidašnja veličina proglašava je neprikosnovenom protagonistkinjom, čak i u pogledu djeteta, koje ne pravi gest ili blagoslov, niti se okreće prema majci, već tiho promatra vjernike. Slijedeći tradiciju, Duccio je uz upotrebu lapis lazulija (u to vrijeme basnoslovno skupog materijala) naslikao Madonu obučenu u ogrtač intenzivne plave boje, dok je iza nje prekrasno vezeno zlato u prugama. U ovom djelu ima dosta ukrašenih površina što je jedna od osobina sienskog slikarstva. Osjeća se profinjenost i suptilnost koja je ostvarena uz pomoć upotrebe tehnike chiaroscura, gdje je ostvarena prelijepa modulacija svjetla i sjene, kao na primjerima odjeće u koju je povijen Krist i zlatnih pruga na ogrtaču Madone kao i iza nje. Ovo nije rani rad Cimabuea, ovo je umjetnik Duccio koji se stabilno, pažljivo i svjesno kreće ka stvaranju pravog osjećaja mase i stvarnog volumena. Draperija oko Krista je tako mehko i lijepo modelirana, dok su anđeli savršeno raspoređeni u prostoru, te dobijaju veću prirodnost oko trona, na koji se lagahno oslanjaju. thumb|250px|desno|Pozadina "Meste" Sām prijesto ukrašen je umetnutim polihromiranim mramorom i prikazan u frontalnom položaju sa širokim stranicama. Linija anđela u gornjem redu, koja se uzdiže do vrha Madoninog prijestolja, uravnotežena je linijom svetaca u srednjem redu, čije su glave umetnute između figura iznad, dok su četiri sveca zaštitnika Siene u donjem redu s lijeva na desno - Savin, Ansan, Viktor i Krisencije - šire raspoređeni, klečeći i usidreni za zemlju svojim odeždama, sačinjavaju osnovu harmonijske strukture na koju se iznad nižu ostale svete ličnosti u ovom djelu. Nakon njene izrade i prvobitne svrhe, "Maestā" je predstavljala i izvanrednu završnu komponentu u cjelokupnoj arhitekturi središnje katedrale u Sieni. Bolje rečeno, sàma je bila arhitektonsko djelo usred arhitekture, zbog savršene trodijelne podjele pročelja, rigoroznog i preciznog podudaranja s obje strane stavova i gesti dvije grupe ličnosti koji su predmet vjerskog štovanja, pri čemu svaka ličnost preuzima apstraktni dokaz arhitektonske komponente koja se savršeno kombinuje sa cjelinom.