cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Martin Bormann
Suđenje
Na suđenju u Nürnbergu osuđen je na smrt u odsutnosti (in abstinetio), mada izjavom Arthura Axmanna, njegov je leš viđen u Berlinu u maju 1945. godine. Optužen je po tri tačke optužnice i to: Navodno je počinio samoubistvo zajedno sa Hitlerovim liječnikom Ludwiga Stumpfeggera, uzimanjem otrovne kapsule u maju 1945. godine nakon bijega iz Hitlerovog binkera. Po izjavi Axmanna vidio ih je u uniformama, ali bez činova i oznaka, 2. maja 1945. godine, te se on smatra krunskim svjedokom za dokaz o smrti Bormanna. Prilikom iskopavanja i gradevinskih radova 1972. godine nađena su dva leša, od kojih je na jednom, analizom DNK, dokazano da pripada Bormannu.
NGC 4933
NGC 4933 (također poznat kao Arp 176, IC 4176, MCG -2-33-102, NGC 4933A i PGC 45146) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 149 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 2,00 (87 hiljada sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (48 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 9. maja 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Fošt
Fošt je naseljeno mjesto u sastavu općine Slovenska Bistrica, regija Podravska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Slovenska Bistrica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Fošt je imao 81 stanovnika.
Bačci
Bačci su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Grb Gvatemale
mini|desno|200px|Grb Gvatemale
Grb Gvatemale se sastoji iz:
Grb je dizajnirao švicarac Jean-Baptiste Frener koji je živio u Gvatemali od 1854 do 1897.
NGC 6355
NGC 6355 (također poznat kao ESO 519-SC15) je kuglasto zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zmijonosac. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 24. maja 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zastava Moldavije
mini|desno|200px|Zastava Moldavije (lice) mini|desno|200px|Zastava Moldavije (naličje) Zastava Moldavije je trobojka, sa tri vertikalna polja (od jarbola) plave (azure), žute (or) i crvene (gulos) boje. Na sredini žutog polja nalazi se moldavski grb. Razmjera je 1:2. U ovom obliku je službeno usvojena 27. aprila, 1990. Naličje zastave je istih boja samo što ne sadrži grb.
Moldavija i Rumunija
Uslijed dubokih kulturnih i historijskih veza Rumunije i Moldavije zastave dviju država su vrlo slične.
Podgora (Hrvatska)
Podgora je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Makarska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, općina Podgora je imala 2.233 stanovnika, od čega u samoj Podgori 1.181.
Općina Podgora
Napomena: Nastala iz stare općine Makarska.
Podgora (naseljeno mjesto)
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. sadrži podatke za bivša naselja Kraj i Srida Sela koja su u 1900., 1910. i 1948. iskazivana kao naselja. Sadrži i podatke za bivše naselje Gornja Mala koje je iskazivano od 1948., i to u 1948. kao naselje, a od 1953. kao dio naselja.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Podgora je imalo 1.452 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Sulejman Veličanstveni (serija)
Sulejman Veličanstveni (Muhteşem Yüzyıl) jest turska historijska serija koja je svoju premijeru doživjela 5. januara 2011. godine na turskoj televiziji Star TV.
Scenario
Počinje veličanstveni vijek Osmanskog carstva. Veličanstveni uspon Sultana Sulejmana u svom je zamahu... Kada je kao dvadesetšestogodišnjak otpočeo svoju vladavinu, Sultan Sulejman imao je cilj - ojačati Osmansko carstvo, tako da bude nepobjedivo, snažnije čak i od imperije Aleksandra Velikog. Vladao je 46 godina i za to vrijeme postao je najveći ratnik i vladar Istoka i Zapada. Sulejman je vijest o nasljeđivanju prijestolja primio 1520. godine, dok je bio u lovu. Nesvjestan da će morati da vlada u suprotnosti sa svojim uvjerenjima i snovima, on ostavlja suprugu Mahidevran i svog sina, princa Mustafu, u palati u Manisi. Sa svojim prijateljem Ibrahimom kreće da preuzme prijestolje u Topkapi palati u Istanbulu. Dok su oni započinjali dugo putovanje, Otomanski brod zaplovio je sa Krima preko Crnog mora, donoseći robinje, kao dar Palati. Tu je bila i Aleksandra la Rosa, kćerka ukrajinskog pravoslavnog svećenika. Ova mlada devojka oteta je od porodice i prodata u bijelo roblje. Bila je neprijatna prema otomanskim slugama na brodu, nesvjesna da će postati Hurem, sultanija, majka prinčeva, koja će zajedno za suprugom vladati Veličanstvenim Carstvom i biti svjedok mnogih krvoprolića i intriga. Kao i bacanje svijeta pod noge, i velika strast koja Sultana veže za Hurem imat će veliku cijenu. Kada vidi da je njegov najbolji prijatelj i Veliki vezir Ibrahim pogubljen, Sulejman će biti prinuđen da naredi pogubljenje rođenih sinova... Igra moći za Hurem će biti krvava i nemilosrdna. Ali ona će prihvatiti sve što vodi do konačne pobjede...
Grb Transilvanije
mini|desno|300px|Grb Transilvanije Grb Transilvanije je grb Transilvanije kao historijske regije, Grb je usvojen 1659. godine. U gornjem dijelu grba se nalazi crni turul na plavoj podlozi koji predstavlja Mađare. Pored njega se nalaze sunce i polumjesec koji predstavljaju Sekelje. U donjem dijelu se nalazi sedam crvenih tornjeva na žutoj podlozi koji simboliziraju utvrde transilvanijskih Saksonaca. Između ova dva dijela se nalazi crveno polje.
Ovaj grb danas je sastavni dio grba Rumunije.
Grb Hondurasa
mini|desno|200px|Grb Hondurasa
Grb Hondurasa sadrži tekst "República de Honduras. Libre, Soberana e Independiente" (Republika Honduras slobodna, suverena i nezavisna). Pored toga na grbu se nalaze kornukopia (simbol hrane), tobolac za strijele, listopadno drveće, krečnječke stijene. U sredini grba se nalazi masonsko oko.
Pulsar
mini|250px|Šematski prikaz pulsara Pulsari su vrsta neutronskih zvijezda, promjera oko 10 km, koje se vrlo brzo rotiraju. Najbržim pulsarima za jednu je rotaciju potrebno tek oko 3 ms, a milisekundnim pulsarima se nazivaju oni koji se rotiraju brže od 100 puta u sekundi. Pulsar PSR J1740-5340 okrene se u sekundi čak 274 puta. Pulsari u smjeru osi rotacije ispuštaju jako elektromagnetsko zračenje, uglavnom u obliku radio-valova. Pulsar, gledano sa Zemlje, usljed rotacije i uskog snopa radio-valova izgleda kao objekat koji pulsira. Astronomi koji su otkrili prvi pulsar mislili su da su detektovali prvi signal vanzemaljske civilizacije, s obzirom na izuzetno pravilnu rotaciju.
Kako nastaju pulsari
Prema današnjim teorijama o nastanku pulsara, oni nastaju iz sistema neutronske zvijezde i crvenog diva.
Zvijezde ulaze u fazu crvenog diva pri kraju svog života (Sunce za 5 milijardi godina), kada potroše zalihe vodika i pređu na sagorijevanje helijuma. Posljedica toga je širenje zvijezde na mnogostruko veći raspon (Sunce ce se tada raširiti sve do Zemljine putanje). Kada se crveni div dovoljno raširi, neutronska zvijezda počne "krasti" njegovu atmosferu, a gas koji pada na budući pulsar ubrzava njegovu rotaciju. Nakon što crveni div izgubi svoje vanjske slojeve, preostali dijelovi zvijezde postaju bijeli patuljak, faza u evoluciji zvijezde koja i inače slijedi, no nešto sporije bez pulsara u blizini.
IC 111
IC 111 je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Ribe. Ovaj objekat je zapisao Guillaume Bigourdan 5. novembra 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
IC 1803
IC 1803 (također poznat kao PGC 9462) je kompaktna galaksija i nalazi se u sazviježđu Ovan. Prvo otkriće je napravio Edward Emerson Barnard.
Grb Haitija
Grb Haitija prvi put je proglašen 1807. godine, a u sadašnjem obliku pojavljuje se 1986. godine. Na grbu se nalaze zastave Haitija na jarbolima, postavljene jedne iznad drugih, ispod palme i na zelenom travnjaku. Pored zastave nalaze se topovi. Na travnjaku su različiti predmeti, kao bubanj, pištolji, sidro. Iznad palme nalazi se frigijska kapa, simbol slobode.
Traka oko grba nosi moto Haitija "L'Union Fait La Force" (Jedinstvo čini snagu).
Bahovo
Bahovo je naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Mehmed-beg Kulenović
Mehmed-beg Kulenović (Kulinović) (Kulen Vakuf, oko 1776 - Mišar 13.8.1806), poznatiji kao Kulin-kapetan, sedmi kapetan kapetanije Stara Ostrovica iz loze Kulenovića, komandant bosanske spahijske konjice, tj. lijevog krila vojske bosanskog ejaleta u bitki na Mišaru i junak nekoliko narodnih pjesama.
Porijeklo i život
Kulin-kapetan se prvi put spominje 1792. godine, kao kapetan staroostrovičke kapetanije, upravljanje kojom je naslijedio od Hadži-Ibrahim-bega Kulenovića (Kulinovića). Prema predanju, radi blizine novouspostavljene granice, on je sagradio kulu i odžak na Prkosima i tamo prenio sjedište kapetanije iz tvrđave Stara Ostrovica. Grana begovske porodice Kulenović, jedne od najrazgranatijih begovskih porodica u Bosni i Hercegovini uopće, kojoj je pripadao Kulin-kapetan, se bavila i zakupljivanjem harača, tako da se prozvala Haračlije. Kulin-kapetan je bio jedan od najaktivnijih i najratobornijih krajiških kapetana svoga vremena. Učestvovao je u vojnim pohodima nekoliko bosanskih vezira, počev od onog sa Bećir-pašom (Ebu Bekir-paša) na Beograd, sa ciljem smirivanja ustanka raje protiv beogradskih dahija, zatim u odbrani Višegrada i Užica od srpskih ustanika, čuvanju granice na Drini, upadima u Mačvu i Pocerinu, sve do pohoda u ljeto 1806. godine i bitke na Mišaru.
Bitka na Mišaru i smrt
U bici na Mišaru je komandovao lijevim krilom bosanske vojske, tj. konjicom bosanskih spahija. Prema zabilježenim izjavama učesnika i analizama nekih srpskih vojnih historičara, prilikom boja na Mišaru srpski ustanici su se uglavnom ograničili na borbu iz utvrđenog šanca i rijetko su se usuđivali na ispade iz šanca. Srpska konjica, koja je bila predviđena kao rezerva i smještena nedaleko od šanca kod sela Žabar, bila je već prilikom prve ozbiljnije upotrebe na Mišaru brzo razbijena od dobro uvježbane i iskusne konjice bosanskih spahija, predvođene Kulin-kapetanom. Borbe na Mišaru su trajale nekoliko dana uz obostrane gubitke. Uspjeh srpskih ustanika sastojao se u tome što su se održali na Mišaru, i time spriječili prolazak bosanske vojske prema opkoljenom Beogradu. Dana 13. augusta 1806, predvodeći novi napad bosanske konjice na šanac, Kulin-kapetan je bio izazvan na dvoboj od strane vojvode Luke Lazarevića. Kulin-kapetan je iz dvoboja izašao kao pobjednik, ali je zatim mučki ubijen iz unaprijed postavljene zasjede od strane srpskih ustanika iz pratnje vojvode Luke Lazarevića. Tijelo Kulin-kapetana je prenijeto u Bosnu i ukopano u haremu džamije u Janji, gdje mu se i danas nalazi turbe. Filip Višnjić je opjevao Kulin-kapetana u pjesmama "Knez Ivan Knežević" i "Boj na Mišaru", uzimajući ga kao centralnu ličnost i glavnog zapovjednika vojske bosanskog ejaleta. Kulin-kapetana je na kapetanskoj dužnosti kapetanije Stara Ostrovica naslijedio njegov sin Ahmed-beg Kulenović (Kulinović).
Vanjski linkovi
https://web.archive.org/web/20070712224729/http://www.royalfamily.org/press/press-det/politika_feljton/13.htm
Grb Jamajke
mini|desno|200px|Grb Jamajke
Grb Jamajke je u ovom obliku, sa malim izmjenama, od 1661. Originalni grb je dizajnirao William Sancroft. Svi djelovi grba predstavljaju Jamajku u raznim vidovima. Ananas (autohtono voće), Arawak (prvi stanovnici), krokodil (autohtoni reptil). Grb Jamajke je doživio nekoliko promjena, ali samo tri su zvanično zabilježene (1692, 1957 i 1962)
Psihijatrijska bolnica Trenton
Psihijatrijska bolnica Trenton (Trenton Psychiatric Hospital) jest državna mentalna bolnica smještena u Trentonu i općini Ewing u New Jerseyju.
Prije je radila pod imenom Državna bolnica New Jerseyja u Trentonu (New Jersey State Hospital at Trenton), a originalno kao Državni santorij New Jerseyja za luđake (New Jersey State Lunatic Asylum).
Osnovala ju je Dorothea Lynde Dix 15. maja 1848. i bila je prva javna mentalna bolnica u New Jerseyju. Psihijatrijska bolnica Trenton prva je bolnica sagrađena po Planu Kirkbride.
Za vrijeme prvog upravnika bolnice Horacea A. Buttolpha u bolnici je primljeno i liječeno 86 pacijenata.
Henry Cotton 1907. postao je medicinski upravnik bolnice.
Cottonova baština su stotine mrtvih i hiljade osakaćenih pacijenata. Sakaćenje u bolnici je nastavljeno i poslije Cottonovog odlaska iz bolnice 1930.
Aijeli
Aijeli su imaginarni narod iz serijala epske fantastike Točak vremena. Aijeli sada žive u Aijelskoj pustari. Ovo su osnovne informacije o njima i njihova historija:
Aijeli u Dobu legendi
Za vrijeme Doba legendi, Aijeli su bili posebni ljudi. Zvali su se Da'šain Aijeli. Oni su bili ljudi koji su slijedili Put lista. To je učenje koje propovjeda nenasilje i ljubaznost prema drugima. Filozofija je nazvana Put lista zato kako su Da'šain Aijeli govorili: List se ne opire vjetru i kad njegovo vrijeme prođe on mirno pada na zemlju. Da'šain Aijeli su služili Aes Sedai i bili su njihove lične sluge. Posle trovanja muškog dijela Istinskog izvora od strane Mračni poludjeli muški Aes Sedai su divljali svijetom. Ženske Aes Sedai su dali Aijelima angreale, sa'angreale i ter'angreale, stvari koje povećavaju moć Aes Sedai da ih sakriju od puludjelih muških Aes Sedai. Tako je oko 10000 posljednjih Aijela krenulo na dugi put.
Podjele Aijela
Put je bio dug i naporan i Da'šain Aijele su često napadali. Posle jednog prepada, jedan dio Aijela je otišao u potragu za nečim što zovu Pjesma. Oni su vjerovali da će pjesma vratiti blagostanje Doba legendi. Ovi Aijeli su postali poznati pod imenom Krpari. Oni i dalje lutaju svijetom, pridržavajući se Puta lista, i tragajući za pjesmom. Jedan dio Aijela je počinio razna nasilja da bi preživio i oni su nazvani samo Aijeli. Oni se ne pridržavaju Puta lista, ali im je od njega ostalo čudno vjerovanje. Naime, oni nikada ne uzimaju mač u ruku. Ironično, ti Aijeli koji su nekada bili zakleti da nikoga ne povrijede, sada su postali strašni ratnici. Onaj dio Da'šain Aijela koji se pridržavao Puta lista i još uvijek putovao sa Aijelima nazvani su Džen Aijeli.
Pustara
Vremenom su Aijeli i Džen Aijeli došli do velikog lanca planina koji su nazvali Kičma svijeta Oni su prešli te planine. Došli su u Aijelsku pustaru, pustu i bezvodnu zemlju. Tu su se Aijeli podijelili po klanovima, dok su Džen Aijeli otišli i podigli grad Ruidean. Aijeli su se podijelili na razne klanove kao Taarad, Gošijen, Šaido i drugi. Međutim, svi Aijeli pripadaju aijelskim ratničkim društvima kao Crveni štitovi, Kameni psi ili Far Dareis Mai. Crveni štitovi igraju ulogu policije, dok su Far Dareris Mai ratnice žene. Dženi su vremenom izumrli, ali se među Aijelima sačuvao običaj da svako ko želi da postane poglavar klana mora da ode u Ruidean i sazna njihovu historiju. Rand'al Tor, ponovorođeni Lijus Terin Telamon, je ujedinio Aijele i sad se bore za njega u borbama protiv Mračnog. Aijelska proročanstva su se ispunila, i oni idu ka svojoj konačnoj sudbini.
Ulcinj
mini|280px|Ulcinj, Namazgjahu džamija; najveća od šest ulcinjskih džamija Ulcinj (ćir. Улцињ, ) je grad i naseljeno mjesto, te sjedište općine u Crnoj Gori.
Geografija
Nalazi se na krajnjem jugu crnogorskog primorja i krajnjem jugoistoku zemlje u blizini granice sa Albanijom. U njemu se nalazi i naveća plaža na crnogorskoj obali, 13 km duga ulcinjska Velika plaža kraj Ade Bojane.
Klima
Karakteriše ga mediteranska klima, sa žarkih ljetima i blagim zimama. Srednja godišnja temperatura iznosi oko 16,5 °C, sa januarom kao najhladnijim mjesecom (prosjek 8,6 °C), te julom kao najtoplijim (prosjek 26,3 °C).
Srednja godisnja vlažnost je oko 67%.
Karakteristični vjetrovi su bura (duva u jesen i zimu i jako je hladna), jugo (duva u jesen, zimu i proljeće i topao je) te maestral (koji duva najviše ljeti).
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine općina Ulcinj imala je 19.921 stanovnika, od čega u samom Ulcinju 10.707.
Općina Ulcinj
Napomena: Nastala iz stare općine Ulcinj koja nije mijenjala granice.
Popis 2011.
Napomena: Oznaka Z predstavlja zaštićen podatak.
Zastava Norveške
mini|desno|200px|Zastava Norveške
Zastava Norveške sastoji se od plavog križa na crvenoj podlozi. Oko plavog križa nalaze se bijeli rubovi. Ako se makne plavi križ, identična je zastavi Danske, koja je u prošlosti bila zajednička zastava dviju država. Odnos dužine i širine je 22:16. Norvešku zastavu dizajnirao je Fredrik Meltzer 1821. Koristila se prvi put u razdoblju od 1821. do 1844, a od 1898. koristi se bez prestanka do danas.
Počasni građanin grada Sarajeva
Počasni građanin grada Sarajeva je priznanje koje Grad Sarajevo dodjeljuje građanima Bosne i Hercegovine koji su se naročito istakli u razvoju Grada, unaprijeđenju međunarodne saradnje i očuvanju mira u zemlji i inostranstvu ili stranim državljanima koji su ostvarili naročit doprinos razvoju i afitrmaciji Grada te razvoju međunarodnih i međuljudskih odnosa na načelima solidarnosti, demokratičnosti, humanosti i tolerancije među ljudima.
Priznanje počasnom građaninu uručuje se u obliku povelje.
Priznanje se dodjeljuje od 2000. godine.
Spisak počasnih građana
Neke od osoba kojima je dodijeljeno ovo priznanje su:
Frajhajm
mini|280px|Frajhajm, krajolik [[mariborskog Pohorja]] Frajhajm je naseljeno mjesto u sastavu općine Slovenska Bistrica, regija Podravska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Slovenska Bistrica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Frajhajm je imao 162 stanovnika.
Elizabeta od Škotske
Elizabeta Stuart (19. august 1596 - 13. februar 1662) je bila supruga palatinskog izbornika Fridrika V.
Mladost
Elizabeta Stuart je bila drugo dijete i najstarija kćerka kralja škotskog kralja Jakova VI i Ane od Danske. Kada se rodila njen otac još uvijek nije bio kralj Engleske, ali pošto se nadao da će naslijediti to kraljevstvo, svoju prvu kćerku je nazvao po ostarjeloj engleskoj kraljici Elizabeti I. Elizabeta Stuart je imala šest godina kada je njena imenjakinja preminula i svoje kraljevstvo ostavila Elizabetinom ocu, što je nju učinilo mnogo poželjnijom mladenkom. mini|lijevo|Elizabeta Stuart kao desetogodišnjakinja Godine 1605. ekstremni engleski katolici su skovali zavjeru čiji je cilj bio ubiti Elizabetinog oca i protestantsku braću, te nju, kao katolkinju Elizabetu II, postaviti na englesko i škotsko prijestolje. Zavjera nije uspjela, a sama Elizabeta nije nikada sjela na englesko prijestolje.
Brak
Dana 14. februara 1613. godine udala se za Fridrika V, tada kneza izbornika Palatinata, te postala palatinska kneginja izbornica. Fridrik je bio lider Protestantske unije, unije koja je okupljala protestantske zemlje članice Svetog Rimskog Carstva, a Elizabetin otac je ovim brakom želio ojačati veze svojih kraljevina, čiji je on bio prvi, odnosno treći protestantski monarh. Godine 1619. Fridriku je ponuđena češka kruna i on ju je prihvatio, ali njegova vladavina nije dugo trajala, samo jednu zimu, zbog čega je Elizabeta ostala poznata kao Kraljica Zime.
Udovištvo i smrt
Kada su bili protjerani, bivši kraljevski par se skrasio u Hagu, gdje je Fridrik preminuo 1632. godine. Elizabeta je ostala u Holandiji čak i nakon što je njen sin, Karlo I Ludovik, preuzeo očev elektorat. Po restauraciji monarhije u Engleskoj i Škotskoj otišla je u posjetu kralju Karlu II, sinu svoga pogubljenog brata Karla I. Tamo je i preminula, te je sahranjena u Vestminsterskoj opatiji, opatiji gdje su se tradicionalno sahranjivali engleski monarsi i njihovi supružnici.
Naslijeđe
Potomci Elizabete Stuart preko njenog najmlađeg djeteta, kćerke Sofije koja je postala izbornica Hanovera, zavladali su novoosnovanom kraljevinom Velikom Britanijom po smrti kraljice Ane i izumiranju dinastije Stuart.
Thomas Bernhard
mini|desno|200px Thomas Bernhard (9. februar 1931 - 12. februar 1989) bio je austrijski pisac.
Državna bolnica Taunton
Državna bolnica Taunton (zvanično poznata kao Državna bolnica za ludake u Tauntonu - State Lunatic Hospital at Taunton) je psihijatrijska bolnica sagrađena 1851. u Tauntonu u Massachusettsu, SAD.
Većina zgrada je sagrađena u neoklasicističkom stilu koji je dizajnirao arhitekta Elbridge Boyden.
Većina zgrada je prazna od 1975, ali bolnica je nastavila smještanje mentalno bolesnih, maloljetnih prestupnika i podružnica raznih državnih agencija. Na nesreću, većina napuštenih zgrada je zapuštena.
19. marta 2006, vatra je uništila dio originalne zgrade.
Memorija računara
mini|1 GiB SDRAM-a ugrađen u lični računar. Primjer primarne memorije. mini|15 GiB [[Integrated Drive Electronics|PATA tvrdi disk (HDD) iz 1999. Primjer sekundarne memorije]] Memorija računara ili memorijsko skladište ( ili samo storage) jeste tehnologija sastavljena od računarskih dijelova i uređaja za pohranjivanje podataka koja služi za čuvanje digitalnih podataka. To je osnovna komponenta računara.
Centralna procesorska jedinica manipulira podacima. U praksi, gotovo svi računari koriste memorijsku hijerarhiju, koja brze, skupe, i obično manje memorije stavlja bliže procesoru, dok sporije, ali veće i jeftinije mogućnosti dalje. Općenito, brze memorije kao što su RAM (koje gube podatke kada su isključene iz struje) nazivamo "memorijom", dok sporije tehnologije kao što je HDD nazivaju "skladištem".
Prvi računari kao što je bila Analitička mašina jasno prave razliku između obrade i memorije. Ova razlika je dodatno proširena u Von Neumann arhitekturi, gdje se CPU sastoji od dva glavna dijela: Upravljačke jedinice i Aritmetičko logičke jedinice (ALU). Prva upravlja protokom podataka između CPU-a i memorije, dok drugi provodi aritmetičke i logičke operacije na podacima.
Gabernik (čvor)
Slovenija:
Bakije
Bakije su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Zastava Monaka
mini|200px|Zastava Monaka Zastava Monaka sastoji se od gornje crvene i donje bijele pruge. Sličnost sa zastavama Indonezije i Poljske je slučajna. Crvena i bijela su kraljevske boje dinastije Grimaldi. Najranija upotreba ove zastave potječe još iz 1339, ali se dizajn zastave mijenjao tokom historije. Nacionalna zastava koju danas koriste privatni građani, a koja je u Ujedinjenim nacijama kako bi predstavljala Monako, koristi boje izvedene iz grba. Odnos dužine i širine je 4:5 ili 2:3.
Iako teritorijalno veoma mala država, Monako je sačuvao svoju nezavisnost. Vlada te zemlje 4. aprila 1881. usvojila je zakon kojim je uspostavljena zvanična upotreba njenih nacionalnih zastava koje su danas u upotrebi.
Pregled
Originalna zastava Monaka, koja je bila slična njegovoj sadašnjoj kneževskoj zastavi, ali je imala stariju verziju svog grba, bila je u upotrebi od ranih dana kneževine (osim tokom aneksije od Francuske, od 1793. do 1814) do danas. Jednostavniji dizajn usvojen je 1881.
Drugi dizajn, zastava državnog grba (pastile u bojama porodice Grimaldi, u heraldičkim terminima "srebrna pasta i crne boje"), korišten je u različito vrijeme, posebno u 17. stoljeću, kao nezvanična zastava i još se pojavljuje na nekim kraljevskim fotografijama. Međutim, nema namjensku upotrebu i ne predstavlja posebno nekog monegaškog zvaničnika.
Zastava Monaka grafički je slična zastavi Indonezije, s razlikama u proporcijama (monegaška 4:5, indonezijska 2:3), a nijansa crvene tamnija je na zastavi Monaka. Zastava Poljske također je slična zastavi Monaka, ali s obrnutim bojama – bijela na vrhu, crvena na dnu. Zastava Singapura ima sličan dizajn i boju, s izuzetkom polumjeseca s pet zvjezdica u gornjem lijevom uglu.
Kneževska zastava
Kneževska zastava Monaka (ili vladina zastava) sastoji se od potpunog prikaza grba na bijeloj pozadini. Vije se u Kneževom dvoru, državnim kancelarijama, u prisustvu državnih službenika i na kneževoj jahti.
NGC 1930
NGC 1930 (također poznat kao ESO 253-4 i PGC 17276) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 199 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Slikarski stalak. Najveći prečnik je 1,90 (110 hiljada sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (70 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 29. decembra 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Koljeno
desno|mini|220px|[[Magnetna rezonanca koljena]] mini|220px|desno|Koljeno: snimak [[X-zraka|X-zračenjem]]
Koljeno (lat. articulatio genus) je zglob koji spaja bedrenu kost sa cjevanicom (goljenicom), a sastoji se od dva zglobljavanja (artikulacije): jedno je između bedrene kosti i tibije (tibiofemurski zglob), a drugo između bedrene kosti i čašice (čašičnofemurski zglob). U kosturu čovjeka, koljeno je najveći zglob.
Koljeno je modificirani zglob, koji omogućava savijanje i ekstenziju, kao i blage unutrašnje i vanjske rotacije. Zglob koljena je osjetljiv na ozljede i razvoj osteoartritisa. Često se označava kao spojni zglob, jer ima tibiofemursku i patelofemursku komponentu, a fibulski kollateralni ligament često podrazumijeva tibiofemurske komponente.
thumb|Zglobla površina bedrene kosti thumb|Zglobna površina tibije
Pregled
Koljeno je zglob na donjim ekstremitetima (nozi) u kojem se zglobljavaju donji kraj bedrene kosti (femur) i gornji kraj cjevanice (goljenica – tibia). U koljenskom zglobu se nalazi čašica (patella), koja se zadnjom plohom naslanja na donji kraj bedrene kosti, po kojoj klizi pri pokretima pregiba: sagibanju i ispružanju zgloba. Patela je ustvari smještena u tetivi snažnog četveroglavog mišića (musculus quadriceps). Budući da zglobne površine bedrene kosti i cjevanice nisu u potpunosti podudarne, između njih su umetnute dvije vezivnohrskavične strukture.
Sa unutrašnje i vanjske strane, koljeno je ućvršćeno snažnim vezava – dvosmjernim ligamentima, a u unutrašnjosti zglobnog prostora ukrštenim ligamentima (ligamenta cruciata). Sa zadnje strane, kroz koljensku jamu (fossa poplitea), prolaze krvni sudovi i živci. Koljeno je u mogućnost izvođenja raznih pokreta, kao što su
Hekata (mitologija)
Hekata je boginja u drevnoj grčkoj mitologiji, najčešće prikazana kako drži par baklji, ključ, zmije ili u pratnji pasa, a u kasnijim periodima prikazivana s trostrukim tijelom. Različito se povezuje sa raskrsnicama, ulazima, noćima, svjetlom, magijom, zaštitom od vradžbina, Mjesecom, poznavanjem bilja i otrovnih biljaka, grobovima, duhovima, nekromantijom i čarobnjaštvom. Njeno najranije pojavljivanje u književnosti bilo je u Hesiodovoj Teogoniji u 8. vijeku p. n. e. kao boginja velike časti sa domenima na nebu, zemlji i moru. Naučnici raspravljaju o njenom mjestu porijekla, ali je imala popularne sljedbenike među vješticama iz Tesalije[6] i važno utočište među karijskim Grcima Male Azije u Lagini. Njen najstariji poznati prikaz pronađen je u Selinuntu, na Siciliji.
Hekata je bila jedno od nekoliko božanstava koja su obožavana u staroj Atini kao zaštitnica oikosa (domaćinstva), pored Zeusa, Hestije, Hermesa i Apolona. U posthrišćanskim spisima Kaldejskih proročišta (2.–3. vijek n. e.) ona se također smatrala (nekim) vladavinom nad zemljom, morem i nebom, kao i univerzalnijom ulogom Spasiteljice (Soteira), Majke anđela i kosmička svjetska duša. Što se tiče prirode njenog kulta, "ona je više kao kod kuće na rubu nego u središtu grčkog politeizma. Intrinzično ambivalentna i polimorfna, nalazi se na konvencionalnim granicama i izmiče definiciji."
Koljeno
Pregled
Pri prekomjernim opterećenjima, koljeno je podložno oštećenjima, što se naročito odnosi na meniskusa i ligamenata, koja nastaji habanjem zglobne hrskavice. Kao posljedica tih oštećenja relativno često se javlja osteoartritis.
Hekata (mitologija)
Rimljani su je poznavali po epitetu Trivia, epitet koji dijeli sa Dijanom/Artemidom, svaki u svojoj ulozi zaštitnika putovanja i raskrsnica (trivijalnost, „tri puta“).
Kao boginja granica
Hekata se povezivala s granicama, gradskim zidinama, vratima, raskrsnicama i, šire, s carstvima izvan svijeta živih. Čini se da je bila posebno povezana sa "između" i stoga je često okarakterizirana kao "liminalna" boginja. „Hekata je posredovala između režima—olimpijskih i titanskih—ali i između smrtnih i božanskih sfera.“ Ova granična uloga se ogleda u nizu njenih kultnih naslova: Apotropaja (koja odbija/štiti); Enodija (na putu); Propulaia/Propylaia (prije kapije); Triodia/Trioditis (koja često ide na raskrsnice); Klêidouchos (držanje ključeva) itd.
Koljeno
Pregled
Razni oblici deformacije koljena biti kongenitalne (prirođene) ili posljedica nekih bolesti, kao što je rahitis, naprimjer. Najčešće ispoljavanje oba oblika posljedica je pojava dva suprotna pravca iskrivljenosti donjih ekstremiteta:
Hekata (mitologija)
Kao boginja granica
Kao boginja od koje se očekuje da odvrati štetne ili razorne duhove iz kuće ili grada nad kojim je bdila i da zaštiti pojedinca dok ona ili on prolazi kroz opasna rubna mjesta, Hekata bi prirodno postala poznata kao boginja koja je također mogla odbiti da spriječi demone, ili ih čak natjerati na nesretne pojedince. }}
Vjerovatno je njena uloga čuvara ulaza dovela do poistovjećivanja Hekate do sredine petog vijeka sa Enodijom, tesalijskom boginjom. Samo ime Enodije ("In-the-Road") sugeriše da je pazila na ulaze, jer izražava i mogućnost da je stajala na glavnom putu u grad, držeći na oku sve koji su ušli, i na putu ispred privatnih kuća, štiteći njihove stanovnike.
Čini se da ova funkcija ima neku vezu s ikonografskom asocijacijom Hekate s ključevima, a mogla bi se odnositi i na njen izgled s dvije baklje, koje su, postavljene s obje strane kapije ili vrata, osvjetljavale neposrednu oblast i omogućavale identifikaciju posjetitelja. "U Bizantiji su mali hramovi u njenu čast bili postavljeni blizu gradskih vrata. Hekatein značaj za Bizantiju bio je iznad svega kao božanstvo zaštite. Kada je Filip Makedonski trebao da napadne grad, prema legendi, ona je upozorila građane sa svojim stalno prisutnim bakljama, i sa svojim čoporom pasa, koji su joj služili kao stalni pratioci." Ovo sugeriše da je Hekatina bliska povezanost sa psima dijelom proizašla iz upotrebe pasa čuvara, koji su, posebno noću, podizali uzbunu kada su se uljezi približili. Grci i Rimljani su uveliko koristili pse čuvare.
Kultne slike i oltari Hekate u njenom trostrukom ili trimorfnom obliku postavljeni su na trosmjernim raskrsnicama (iako su se pojavljivali i ispred privatnih kuća i ispred gradskih vrata). U onome što se čini kao pokazatelj opstanka kultnih običaja ove opšte vrste iz 7. vijeka, sveti Eligije u svojoj misi upozorava bolesne među svojim nedavno preobraćenim stadom u Flandriji da ne stavljaju "đavolske čari na izvore, drveće ili raskrsnice".
Kao boginja podzemlja
Zahvaljujući povezanosti s granicama i graničnim prostorima između svjetova, Hekata je prepoznata i kao htonična (podzemlja) boginja. Kao držalac ključeva koji mogu otključati kapije između carstava, ona može otključati kapije smrti, kao što je opisano u Teokritovoj pjesmi iz 3. veka p. n. e.. U 1. vijeku n. e., Vergilije je opisao ulaz u pakao kao "Hekatin gaj", iako kaže da je Hekata podjednako "moćna u raju i paklu". Grčki magični papirusi opisuju Hekatu kao držaoca ključeva od Tartara. Poput Hermesa, Hekata preuzima ulogu čuvara ne samo puteva, već i svih putovanja, uključujući i putovanje u zagrobni život. U umjetnosti i mitovima ona je prikazana, zajedno sa Hermesom, kako svojim bakljama vodi Perzefonu nazad iz podzemnog svijeta.
Do 5. vijeka p. n. e., Hekata je postala snažno povezana sa duhovima, verovatno zbog spajanja sa tesalijskom boginjom Enodijom (što znači "putnica"), koja je putovala zemljom sa pratnjom duhova i bila je prikazana na novčićima noseći krunu od listova i držeći baklje, ikonografija snažno povezana s Hekatom.
Kao boginja vještičarenja
Poput Hekate, "pas je stvorenje praga, čuvar vrata i portala, pa se na odgovarajući način povezuje sa granicom između života i smrti, i sa demonima i duhovima koji se kreću preko granice. Zjajuća vrata Hada čuvao je monstruozni pas čuvar Kerber, čija je funkcija bila da spriječi žive da uđu u podzemni svijet, a mrtve da ga napuste."
Kao boginja mjeseca
Hekata je viđena kao trostruko božanstvo, poistovjećeno sa boginjama Lunom (Mjesec) na nebu i Dijanom (lov) na zemlji, dok ona predstavlja Podzemlje. Hekatina povezanost sa Helijem u literarnim izvorima, a posebno u magiji proklinjanja, citirana je kao dokaz njene lunarne prirode, iako su ti dokazi prilično kasni; ne postoji umjetničko djelo prije rimskog perioda koje povezuje Hekatu sa Mjesecom. Ipak, Homerska himna Demetri prikazuje Helija i Hekatu kako obavještavaju Demetru o otmici Perzefone, uobičajenoj temi koja se nalazi u mnogim dijelovima svijeta gdje se Sunce i Mjesec ispituju o događajima koji se dešavaju na Zemlji na osnovu njihove sposobnosti da budu svjedoci svemu i implicira Hekatin kapacitet kao boginje mjeseca u himni. Još jedno djelo koje povezuje Hekatu s Helijem, vjerovatno kao boginjom mjeseca, je Sofoklova izgubljena drama Sjekači korijena, gdje je Helije opisan kao Hekatino koplje:
Ovaj govor iz Sjekača korijena može, ali ne mora biti namjerna povezanost Hekate sa Mjesecom. U Senekinoj Medeji, titularna Medeja priziva svoju zaštitnicu Hekatu koju oslovljava sa "Mjesec, kugla noći" i "trostruki oblik". Hekata i mjesečeva boginja Selena često su se poistovjećivale jedna s drugom i brojnim grčkim i negrčkim božanstvima; grčki magični papirusi i drugi magijski tekstovi naglašavaju sinkretizam između Selene-Hekate s Artemidom i Perzefonom između ostalih. U Italiji, trostruko jedinstvo lunarnih boginja Dijane (lovkinje), Lune (Mjeseca) i Hekate (podzemlja) postalo je sveprisutno obilježje u prikazima svetih gajeva, gdje je Hekata/Trivija označavala raskrsnice i raskrsnice zajedno s drugim liminalnim božanstvima. Rimljani su sa entuzijazmom slavili višestruke identitete Dijane kao Hekate, Lune i Trivije.v
Od svog oca Perzeja, Hekata se često naziva "Perseis" (što znači "Perzejeva kći") što je također ime jedne od okeanidskih nimfi, Helijeve žene i Cirkine majke u drugim verzijama. U jednoj verziji Hekatinog porijekla, ona je kćer Perzeja, ne Krijevog sina, već Helijevog sina, čija je majka okeanidska Perzefone. Karl Kerenyi je primijetio sličnost između imena, možda označavajući htonsku vezu između njih dvije i boginje Perzefone; moguće je da ovaj epitet svjedoči o lunarnom aspektu Hekate. Fowler je također primijetio da je uparivanje (tj. Helios i Perse) imalo smisla s obzirom na Hekatinu povezanost s Mjesecom. Mooney međutim primjećuje da kada je u pitanju sama nimfa, nema dokaza da je ona sama po sebi bila boginja mjeseca.
NGC 6356
NGC 6356 (također poznat kao ESO 588-SC1) je kuglasto zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zmijonosac. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 18. juna 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Marija od Engleske (francuska kraljica)
Marija Tudor (18. mart 1496 - 25. juni 1533) bila je peto i najmlađe preživjelo dijete Henrika VII i Elizabete od Yorka, tako princeza od Engleske, a kasnije brakom nakratko kraljica Francuske.
Djetinjstvo
U djetinjstvu i tokom života bila je vrlo bliska sa svojim starijim bratom, Henrikom VIII, koji će po njoj imenovati svoju kćerku i svoj najkićeniji ratni brod - Mary Rose. Tokom mladosti je bila poznata kao najljepša evropska princeza. Erazmo Roterdamski je za nju izjavio da nikada nije vidio ljepše stvorenje prirode.
Prvi brak
U decembru 1507. godine zaručena je za Karla Habsburškog, ali izmjene političkih prilika u Evropi spriječile su vjenčanje. Sedam godina kasnije, kao simbol pomirenja Francuske i Engleske, osamnaestogodišnja Marija udata je za 52-godišnjeg francuskog kralja Luja XII. Stari kralj iz prethodna dva braka nije imao preživjelih sinova, te je očajno pokušavao začeti nasljednika. Ovi pokušaji su navodno doveli do njegove smrti 1. januara 1515. godine, manje od tri mjeseca po vjenčanju sa Marijom. Marija je nakon Lujeve smrti neko vrijeme ostala u Francuskoj, kako bi se osiguralo da kraljica nije trudna. U Englesku ju je vratio Charles Brandon, čovjek u kojeg se ubrzo zaljubila, a uprkos kratkotrajnosti njenog prvog braka, među savremenicima u Engleskoj je ostala poznata kao "francuska kraljica".
Drugi brak
Henrik VIII, Marijin brat, želio je sestru opet udati iz političkih razloga, te je zabranio Brandonu da je zaprosi. Par se, međutim, tajno vjenčao 3. marta u Francuskoj. Brandon je oženivši kraljevsku princezu bez kraljevog pristanka tehnički počinio veleizdaju i bio kvalifikovan za smrtnu kaznu, što je kraljevski savjet i predlagao. Zahvaljujući intervenciji Henrikovog glavnog ministra, Thomasa Wolseya, Charles i Marija su pušteni bez kazne. Henrik im je dopustio da se vjenčaju i javno, u palači Greenwich, 13. maja 1515. godine. Nakon vjenčanja Marija, sada vojvotkinja od Suffolka, se rijetko pojavljivala na dvoru, odsjedajući uglavnom u svojoj rezidenciji na selu.
Odnosi između Henrika i Marije ponovno su zahladili kada se ona suprostavila poništavanju njegovog braka s Katarinom Aragonskom, koju je Marija poznavala godinama. Njen odnos sa Henrikovom drugom suprugom, Anne Boleyn, bio je vrlo hladan. Anne je bila dvorjanka na francuskom dvoru dugi niz godina, te ju je Marija tu i upoznala.
Marija je umrla na svom imanju u Suffolku 1533. godine. Charles se ponovno oženio nedugo nakon njene smrti. Najstarija kćerka njene kćerke Frances, Jane Grey, će i sama naslijediti englesku krunu.
Juka
Yucca, na bosanskom juka je rod trajnih grmova i  drveća  u porodici Asparagaceae, potporodica Agavoideae. Njegovih 40–50 vrsta ističe se po rozetama i zimzelenim, žilavim, mačolikim listovima i veliki završetak vlatima  bijelih ili bjelkastih cvjetova. Oni su izvorno iz vrućih i suhih (aridnih) dijelova Amerike i Kariba.
Rani izvještaji o vrstama bili su konfuzni u odnosu na vrste roda Manihot (naprimjer Manihot esculenta). Slijedom toga, Linnaeus je pogrešno je izvukao generičko ime iz riječi jezika Taíno  za potonju, yuca (napisano s jednim "c").
Uobičajeno je da raste na seoskim grobljima, kada se u grozdastom cvastu (obično blijed) na tankoj stabljici pojavljuje kao njihajuća prikaza.
Rasprostranjenje
thumb|right|200px| Rasprostranjenje kapsularnih vrsta na jugozapadu, srednjem zapadu SAD, meksičkoj Kaliforniji i Kanadi Raspon prirodnog rasprostranjenosti roda Yucca (49 vrsta i 24 podvrste) pokriva ogromno područje Amerike. Rod je zastupljen kroz Meksiko i proteže se u Gvatemalu (Yucca guatemalensis ). Prostire se i na sjever kroz Baja Kaliforniju na zapadu, a na sjeveru, u jugozapadni dio Sjedinjenih Država, kroz sušne centralne države sve do sjevera, kao što je sjevernije Al u Kanadi ( Yucca glauca ssp. albertana). Juka je porijeklom sa nekih Karipskih otoka, sjeverno prema obalnim nizijama i sušnim obalnim područjimaa jugoistočnih SAD, uz Meksički zaliv i Južnotlantske države, od obalnog Teksasa do Marylanda.
Juke su se podjednako prilagodileširokom rasponu klimatskih i ekoloških uslova. Nalaze se u stjenovitim pustinjama i badlands, u preirijaa i pašnjacima, u planinama tih područja, u svijetlim šumama, na pjeskovitim obalama ( Yucca filamentosa  '), pa čak i u zonama suptropske i poluumjerenih prostora, mada su one općenizo  stanovnici  staništa sa suhim (aridnim)  i  polusušnaim (semiaridnjm) klimatima.
Ekologija
Juke imaju vrlo specijaliziran, mutualistički sistem oprašivanja, a oprašuju ga moljci juke (porodica Prodoxidae); insekti  prenose polen iz prašnika jedne biljke na  žig tučka druge, i istovremeno odlažo jaje u cvijet; lsrva moljaca potom se hrani sjemenkama u razvoju, uvijek ostavljajući dovoljno sjemena da produži vrstu. Određene vrste moljaca juke razvile su antagonističke karakteristike protiv biljke i ne pomažu u naporima oprašivanja biljaka dok nastavljaju da odlažu jaja u biljku radi sopstvene zaštite. Vrste juke su domaćinske biljke za gusjenica s gigantskog jukinog moljca (Megathymus yuccae), ursinskog gigantskog skipera (Megathymus ursus), i  Streckerovog  gigantskog skipera (Megathymus streckeri). thumb|right|170px|Veliko [[Jošuino drvo s debelim stablom na ranču Grapevine Springs, Arizona]] thumb|right|170px| Ljubičasti plodovi [[Yucca aloifolia.]]
Adaptacije
Vrste juke prilagodile su se širokom rasponu klime u planinama, obalnom pijesku, travnjacima i prerijama kao i stjenovitim ravnicama i pustinjama. Većina vrsta ima guste, voštane kožnate pokrove, kako bi se spriječio gubitak vode isparavanjem. Često čuvaju vodu u debelim korijenima. Neki juke vodu pohranjuju u gustom, mesnatomm lišću. Neke pustinjske biljke imaju masnu prevlaku na listovima ili jastučićima koji zadržavaju vlagu i na taj način smanjuju gubitak vode. Neke vrste odbacuju lišće tokom suše kako bi spriječile gubitak vode transpiracijom. Mrtvo lišće juke se obavija oko debla stabala i pomaže da se zaštiti od sunca. Kanalizirani listovi juke usmjeravaju vodu rose i kišnicu  do svojih korijena. Kažu da su juke „prilagođene vatri“; tj. rastu i šire se intenzivno nakon divljih požara.
Upotreba
Juke se široko uzgajaju kao ukrasne biljke u vrtovima. Mnoge vrste također imaju jestive dijelove, uključujući plodove, semenke, cvjetove, cvjetne stabljike, a rjeđe korijenje. Upućivanje na korijen juke kao hranu često proizlazi iz zbrke sa sličnom, ali botanički nepovezanom yucom, koja se naziva i kasava ili manioka ( Manihot esculenta ). U korijenu jedne juke (Yucca elata) nalaze se u saponini i koriste se kao šampon u ritualima Indijanca. Osušeni listovi juke i vlakna debla imaju nisku temperaturu zapaljenja, što biljku čini poželjnom za upotrebu u paljenju vatre putem trenja. Stabljika (kada se osuši) j cvjetovi često se koriste uz pomoć čvrstik komada cedra za potpaljivanje primitivne vatre.
U ruralnim područjima planina Appalache, vrste poput "Yucca filamentosa" nazivaju se „vješalicama za meso“. Čvrsti, vlaknasti listovi s oštrim vrhovima koristili su se za probijanje mesa i spajali kako bi formirali petlju  kojom bi ga mogli objesiti  za soljenje ili u dimljenje.
Kvazar
mini|desno|180p|Umjetnikova vizija Kvazara GB1508 Kvazar (eng. quasar - dolazi od riječi quasi-stellar radio source) je nebesko tijelo koji prividno izgleda kao obična zvijezda s vrlo izraženim pomakom prema crvenom dijelu elektromagnetskog spektra. Naučnici se slažu da je uzrok tog pomaka isključivo kosmološke prirode, rezultat Hubbleovog zakona prema kojem kvazari moraju biti vrlo udaljena nebeska tijela koja zrače desetine puta više energije nego obične galaksije. Smatra se da su u pitanju jezgre aktivnih galaksija ranog svemira.
Juka
Gastronomija
Cvjetne latice su jestive. Latice se blanširaju samo 5 minuta, a zatim se kuhaju „a la mexicana“ (s paradajzom, lukom, čilijem) ili u „tortitas con salsa“ (pljeskavice od jaja sa zelenim ili crvenim umakom). Prije blanširanja, uklanjaju se reproducijski  organi, jer su previše gorki.
Velika nagrada Australije 2012.
Velika nagrada Australije 2012. (službeno poznata kao "2012 Formula 1 Qantas Australian Grand Prix") automobilska je utrka Formule 1 koja se održala 18. marta 2020. na stazi Melbourne Grand Prix Circuit u Melbourneu, u Australiji. Ovo je bila prva utrka u sezoni 2012. i 28. utrka za Veliku nagradu Australije.
Kvazar
Neki kvazari pokazuju brze promjene u jačini svog sjaja, što upućuje na činjenicu da su malih dimenzija. Prema trenutno dostupnim podacima, najveći zabilježeni crveni pomak nekog kvazara doseže 6.4 što je vrlo važna osobina, jer upućuje na izuzetnu udaljenost. Kosmološkim proračunima se utvrdilo da najstariji kvazari po svom vremenu postanka odgovaraju vremenu početka formiranja galaksija.
Velika nagrada Australije 2012.
Lewis Hamilton osvojio je prvu pol-poziciju u sezoni, drugi u Australiji i 20. u karijeri. Vozač McLarena Jenson Button ostvario je svoju prvu pobjedu u sezoni. Drugo mjesto zauzeo je Sebastian Vettel iz Red Bulla, a treće mjesto osvojio je Lewis Hamilton na drugom McLarenu.
Juka
Kultivacija
Juke se široko uzgajaju kao arhitektonsko bilje koje daje dramatičan naglasak pejzažnom dizajnu. Toleriraju različite uvjete, ali najbolje se uzgajaju na punom suncu u suptropskim ili blagim umjerenim područjima. U povrtlarskim centrima i katalozima vrtlarstava obično se grupiraju s drugim arhitektonskim biljkama. Unekim državama, Joshuino drvo (Yucca brevifolia) zaštićeno je zakonom. Za prikupljanje u divljini potrebno je odobrenje. Kao pejzažnim biljkama, može ih smetati prekomerna voda tokom ljetne faze mirovanja, pa ih pejzažniuzgajivačii izbegavaju. Nekoliko vrsta juke može se uzgajati na otvorenom, pri umjerenom klimatiziranju.
Simbolika
Cvijet juke je državni cvijet New Mexica. U citatu se ne navodi ime vrste.
Kvazar
Osobine
Posmatrano sa Zemlje, u optičkom dijelu spektra kvazari su slabog sjaja. No, njihov crveni pomak ukazuje da se nalaze na velikim udaljenostima, te da su intrinsično najsjajniji objekti u svemiru. Trenutno najsjajniji poznati kvazar je 3C 273 u sazviježđu Djevice. Njegova srednja prividna magnituda je 12.8 (gledana kroz teleskop), a apsolutna magnituda −26.7. Kada bi ovaj objekt bio na udaljenosti od 10 parseka, bio bi otprilike jednakog sjaja kao i Sunce. Dakle, luminozitet ovog kvazara je otprilike 2x10¹2 puta veći od luminoziteta našeg Sunca, ili oko 100 puta veći od ukupne svjetlosti prosječne velike galaksije kao što je Mliječni put.
Juka
Kultivari
Od 1897. do 1907. Carl Ludwig Sprenger kreirao je i imenovao 122 hibrida u rodu "Yucca".
Jabuka (Gacko)
Jabuka je naseljeno mjesto u općini Gacko, Bosna i Hercegovina.
Kvazar
Osobine
Kada je otkriven, smatralo se da kvazar APM 08279+5255 ima apsolutnu magnitudu −32.2. Posmatranja s visokom rezolucijom pomoću Svemirskog teleskopa Hubble i 10-metarskog Keck teleskopa otkrila su da se radi o sistemu gravitacijske leće. Pojačanje pomoću gravitacijske leće u ovom sistemu je ~10 puta. Uprkos tome, kvazar je još uvijek puno sjajniji od obližnjih kvazara kao što je 3C 273. Za HS 1946+7658 se smatralo da ima apsolutnu magnitudu −30.3, ali se i u njegovom slučaju pokazalo da je sjaj pojačan pomoću gravitacijske leće.
Luminozitet kvazara može varirati na vremenskoj skali od nekoliko mjeseci, sedmica, dana ili sati. To je navelo naučnike da smatraju da je izvor energije kvazara malih dimenzija. Da bi promjene luminoziteta bile koordinirane, svaki dio kvazara mora biti u kontaktu sa ostalim djelovima na istim tim vremenskim skalama. Na primjer, kvazar čiji luminozitet varira na skali nekoliko sedmica ne može biti dimenzija većih od nekoliko svjetlosnih sedmica.
Kvazari i aktivne galaksije imaju mnoge zajedničke osobine. Zračenje nije termalno, neki posjeduju emisiju iz mlazova i režnjeva. Može ih se opažati u gotovo svim područjima elektromagnetnog spektra: radio, infracrvenom, optičkom, ultraljubičastom, području X-zračenja, pa čak i u području gama-zraka.