cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paradoks dijamant-voda
Razlika između ukupne i granične korisnosti za potrošača se naziva potrošačeva dobit ili potrošačev višak. On nastaje zato što potrošač plaća istu cijenu za svaku jedinicu kupljenog dobra, iako je ta cijena zapravo odraz vrijednosti posljednje kupljene jedinice.
Svemirski centar "Johnson"
mini|250px|Lyndon B. Johnson Space Center The Lyndon B. Johnson Space Center (JSC) je Centar američkog astrounautske asocijacije NASA, lociran na jugoistoku Houstona, Texas (Hjuston, Teksas), preciznije u Clear Lake, Texas. Izgrađen je na zemljištu poklonjenom od strane Rice Univerziteta.
JSC je kontrolna stanica koja nadzire sve letove američkih astronauta u svemir, te vrši kontrolu svih dešavanja na raketama (Shuttle missions), svemirskim stanicama (International Space Station), kao i dešavanjima izvan njih.
NASA-in JSC centar također vrši obuku i osposobljavanje budućih astronauta u Sonny Carter Training Facility, koja uključuje brojna postrojenja za fizičku, psihosociajlnu i laboratorijsku kontrolu.
Kaštel Žegarski
Kaštel Žegarski je naseljeno mjesto u sastavu grada Obrovca, Zadarska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Obrovac.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Kaštel Žegarski je imao 135 stanovnika.
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. iskazivano pod imenom Žegar, a od 1880. do 1910. pod imenom Kaštel. U 1857., 1869., 1921. i 1931. sadrži podatke za naselje Nadvoda, u 1857., 1869. i 1921. za naselje Bogatnik, a od 1857. do 1931. za naselje Komazeci.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Kaštel Žegarski je imalo 480 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Kakaovac
Kakaovac (Theobroma cacao) je malo (4–8 m visine ) zimzeleno stablo iz porodice Sterculiaceae, rasprostranjeno duboko u tropskim šumama i tropskim regijama Amerike.
Postoje dvije značajnije teorije o porijeklu divljeg kakaovca. Jedna grupa nauzčnika vjeruje da su orginalne vrste divljeg kakaovca rasle od jugoistočnog Meksika sve do rijeke Amazona, a kasnije bile kultivirane na ravnicama Južne Amerike. Najnovija proučavanja genetike te biljke pokazuju da kakaovac potiče iz tropskih područja Amazone, a poslije od strane čovjeka biva rasprostranjen do Srednje, čak i Sjeverne Amerike.
Plod (sjeme) kakaovca se koristi za dobijanje kakaa i čokolade.
Ova biljka danas uspijeva u ravničarskim područjima ispod Andi na visinama od 200–400 m, te oko rijeka Amazone i Orinoco. Za dobar rast i razvoj zahtjeva vlažnu klimu i redovite padavine. Listovi su cjeloviti, 10–40 cm dugi i 5–20 cm široki.
NGC 2606
NGC 2606 (također poznat kao MCG 9-14-72 i PGC 24117) je galaksija koja je udaljena oko 612 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 0,70 (125 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (53 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 16. februara 1831. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 7014
NGC 7014 (također poznat kao ESO 286-57 i PGC 66153) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 223 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Indijanac. Najveći prečnik je 1,70 (110 hiljada sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (91 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 2. oktobra 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Arapsko proljeće
mini|329x329px|Protesti u arapskom svijetu: • Gore lijevo - [[Egipat • Gore desno - Tunis • Dole lijevo - Sirija • Dole desno - Jemen]] Arapsko proljeće (arapski: الربيع العربي) jest naziv za masovne proteste u arapskom svijetu od 2010. do 2014. godine. To je bio jedinstveni talas protesta koji je počeo u Tunisu 18. decembra 2010. i proširio se na Sjevernu Afriku i Bliski istok.
Razvoj događaja
Protesti uz građanski otpor su uključili i štrajkove, marševe i okupljanja, kao i upotrebu socijalnih mreža kao što su Facebook i Twitter za organizovanje i komunikaciju, uprkos pokušaja državne represije i cenzure interneta. Nemiri u arapskom svijetu utjecali su i na poticanje protesta u brojnim nearapskim državama širom Evrope, Azije i Afrike.
Protesti su se odnosili protiv autoritarnih režima na vlasti kao i političkih i društvenih struktura tih zemalja.
Tunis
U Tunisu, protesti su započeli 17. decembra 2010. godine, samozapaljenjem Mohameda Bouazizija u gradu Sidi Bouzidu na jugu Tunisa. Već idući dan u tom gradu počeli su protesti. Dana 27. decembra u glavnom gradu Tunisu organizovan je protest solidarnosti na kojem se okupilo oko 1,000 ljudi. Isti dan protesti su održani i u mnogim drugim gradovima širom države. Dana 14. januara 2011. godine, predsjednik Zine El Abidine Ben Ali pobjegao je iz zemlje. Glavni razlozi protesta u Tunisu su bili korupcija, inflacija i nezaposlenost.
Ulysses S. Grant
Ulysses S. Grant bio je američki vojskovođa i pisac, poznat kao jedan od najzaslužnijih ličnosti za pobjedu Sjevera u Američkom građanskom ratu, ali i kao 18. predsjednik Sjedinjenih Američkih Država.
Rani život
Ulysses S. Grant se rodio kao Hiram Ulysses Grant, sin kožara Jessea Roota Granta (1794–1873) i njegove supruge Hannah Simpson (1798–1883). Njegovi roditelji su se bili doselili u Ohio iz Pennsylvanije. Godine 1823. su se iz Point Pleasanta preselili Georgetown, u okrugu Brown, gdje će mladi Grant provesti skoro cijelo djetinjstvo i ranu mladost.
1839. godine je Thomas L. Hamer, advokat iz Georgetowna i član Zastupničkog doma Kongresa, je preporučio Granta kao pitomca američke Vojne akademije u West Pointu. Njegova služebna preporuka je zaprimljena pod imenom Ulysses Simpson Grant, što je mladom Grantu bilo veliko olakšanje kada je konačno došao na West Point. Naime, Grant se bojao da bi zbog inicijala H.U.G. - koje su istovjetne engleskoj riječi "hug" (zagrljaj) - mogao biti predmetom zadirkivanja svojih kolega. Ne znajući za Hamerovu preporuku, pokušao se upisati pod imenom Ulysses Hyram Grant, ali su to školske vlasti odbile, inzistirajući na imenu Ulysses Simpson Grant. Na kraju je Grant odlučio do kraja života koristiti novo ime, ali kao Ulysses S. Grant, te nikada nije objašnjavao što znači "S." u njegovom imenu.
Grant se u akademskom smislu nije naročito istakao na West Pointu, te je 1843. godine diplomirao kao 21. od 39 pitomaca u klasi. Međutim, tokom školovanja se stekao reputaciju izvrsnog jahača. Na Akademiji je razvio sklonost prema viskiju, koja će ga proganjati tokom života, kao i sklonost prema cigarama, kojoj mnogi pripisuju njegovu smrt.
Nakon što je dobio čin poručnika, Grant je služio u garnizonima na zapadnim granicama SAD. Prilikom putovanja je posjetio White Haven plantažu u blizini St. Louisa, gdje je živjela porodica Fredericka Denta, njegovog prijatelja s Akademije. Tamo je upoznao Frederickovu sestru Juliju, s kojom se zaručio 1844. godine.
lijevo|mini|Grant u vojničkim danima.
Godine 1848. Grant se vratio u St. Louis gdje se konačno vjenčao s Julijom. Ona će mu kasnije roditi tri sina i kći, te ga pratiti po garnizonima širom SAD. Jedini izuzetak je bio kada je 1853. poslan u Fort Vancouver u teritoriji Washington, te nije mogao snositi troškove puta za porodicu. Godinu dana kasnije je unaprijeđen u čin kapetana i premješten u Fort Humboldt u Kaliforniji. Dugotrajna razdvojenost od supruge ga je okrenula piću, a alkoholizam potom učinio nesposobnim za vršenje vojnih dužnosti. Njegovi pretpostavljeni su mu ponudili da podnese ostavku kako bi izbjegao vojni sud. Grant je pristao kako bi se pridružio porodici u St. Louisu.
Grant se tada privremeno riješio viskija, ali njegov civilni život nije bio obilježen velikim uspjesima. Pokušao se baviti zemljoradnjom oko St. Louisa, pri čemu je kupio jednog roba. Zatim je radio kao prodavač nekretnina, da bi se na kraju došao u Illinois i zaposlio u očevoj kožari u gradu Galena.
Granta u to vrijeme, za razliku od ostatka SAD, politika previše nije zanimala. Nije bio član nijedne stranke, niti je ikada izašao na izbore. Jedini izuzetak su bili predsjednički izbori 1856. godine, kada je dao glas demokratskom kandidatu i budućem predsjedniku Jamesu Buchananu, dijelom zato što je smatrao da će Buchanan spriječiti otcjepljenje južnih država, a dijelom i zato što je u Kaliforniji bio osobno upoznao republikanskog kandidata Johna C. Fremonta. Četiri godine kasnije, na najvažnijim izborima u historiji SAD, Grant je apstinirao, iako mu je demokrat Stephen A. Douglas bio draži od Abrahama Lincolna.
Građanski rat
Kada je u aprilu 1861. predsjednik Lincoln, nakon južnjačkog napada na Fort Sumter, uputio poziv za 75.000 dobrovoljaca, Grant je pomogao regrutirati jednu takvu četu, te je doveo u Springfield, glavni grad Illinoisa. Sam Grant je odbio komandu nad tom četom, a guverner Richard Yates mu je dao zadatak da regrutira dobrovoljce po državi. Grant je uporno zahtijevao komandu na frontu, i Yates ga je, saznavši za diplomu West Pointa, imenovao pukovnikom i 17. juna udijelio komandu nad 21. pukom Illinoisa.
Ta je jedinica poslana u Missouri, robovlasničku državu koja je formalno ostala vjerna Uniji, ali u kojoj je bilo mnogo pristaša novostvorene Konfederacije. Grant je tamo nekoliko mjeseci proveo uvježbavajući ljudstvo i uvodeći disciplinu među uglavnom neiskusne dobrovoljce. 7.8. je imenovan za brigadnog generala, a nakon toga je stavljen pod komandu svog poznanika, a sada generala Fremonta.
Prva ozbiljna Grantova akcija bila je okupacija Paducaha, grada u državi Kentucky koja se bila proglasila neutralnom u sporu između Sjevera i Juga. To je bio odgovor na južnjačku okupaciju Columbusa kojom je prekršena ta neutralnost. Prvi veći okršaj s južnjacima bila je bitka kod Belmonta u novembru. Ona je završila taktički neodlučno, ali je Grant stekao vrijedno iskustvo i saznanje da su južnjačke snage u najgorem slučaju po kvaliteti jednake njegovim trupama.
Grant je u februaru 1862. pokrenuo uz pomoć riječne ratne flotile ofenzivu s ciljem da se osvoje važne južnjačke tvrđave Fort Henry i Fort Donelson. Nakon osvajanja Fort Henryja, kod opsade Fort Donelsona su ga napali južnjaci, pokušavajući razbiti obruč. Grant ih je porazio, a potom komandantu južnjačkog garnizona poslao ultimatum kojim traži bezuvjetnu predaju (engleski unconditional surrender). Ultimatum je prihvaćen, te se predalo 14.000 južnjaka što je dotada predstavljalo najveću sjevernjačku pobjedu u ratu, a Grantu dalo nadimak "Bezuvjetna predaja" i enormnu popularnost u sjevernjačkoj javnosti.
Na tu je popularnost postao zavidan njegov pretpostavljeni general Halleck, koji ga je pokušao smijeniti, ali ga je Lincolnova intervencija vratila na položaj. Početkom aprila je Grantova vojska kod Shiloha iznenađena od strane južnjačke vojske na čelu s Albertom Sidneyem Johnstonom. Ispočetka su sjevernjačke snage potisnute, ali je Grant uspio stabilizirati situaciju do dolaska pojačanja i slijedeći dan organizirati veliki i uspješni protunapad. Iako je odnio veliku pobjedu, a Johnston poginuo, u američkoj javnosti je dotada nezamislivi broj poginulih - 23.000 mrtvih i ranjenih na obje strane - izazvao bijes i zahtjeve za Grantovom smjenom. Grant je ovaj put sačuvao svoj položaj samo zahvaljujući intervenciji svog dobrog prijatelja Williama T. Shermana.
Slijedećih nekoliko mjeseci je Grant učestvovao u operacijama snaga Unije u zapadnom Tennesseeju, a potom ga je zaokupio plan osvajanja Vicksburga - ključne južnjačke utvrde kojom se kontrolirala rijeka Mississippi. Nakon nekoliko bezuspješnih pokušaja u proljeće je lansirao složenu operaciju tokom koje je, suprotno dotadašnjim načelima ratovanja, operirao u neprijateljskom području bez vlastite logističke baze. Cilj je bio postići što je moguće veću mobilnost i spriječiti južnjake da protiv njega koncentriraju nadmoćne snage.
Grantova viksburška operacija - koju mnogi drže jednom od najblistavijih u historiji ratovanja - je prvo osvajanjem grada Jacksona u Mississipiju odsjekla Vicksburg od opskrbnih linija, a potom nakon bitke kod Champion Hilla stjerala južnjačke snage u zidine Vicksburga. Opsada grada je završila južnjačkom predajom 3.7. 1863. Njome je Konfederacija presječena napola, a Sjever stekao kontrolu nad ključnom prometnom arterijom. Uz bitku kod Gettysburga, koja je završila isti dan, taj se događaj drži prekretnicom nakon koje Jug više nije imao nikakve šanse dobiti rat.
Međutim, rat se nastavio. U septembru su južnjaci poduzeli ofenzivu u istočni Tennessee, porazili sjevernjake u bitki kod Chickamauge i blokirali sjevernjački garnizon u gradu Chattanooga. Grant je u oktobru uspio deblokirati garnizon, a u novembru u odlučnoj bitki kod Chattanooge teško poraziti južnjake te tako stvoriti bazu za budući prodor u Georgiju.
Sve je to Lincolna uvjerilo da je Grant prava ličnost za mjesto vrhovnog komandanta snaga Unije. Na to je mjesto imenovan u martu 1864. te je odmah razradio strategiju kojoj je cilj bio Konfederaciju napasti iz nekoliko pravaca istovremeno, razdvojiti na nekoliko dijelova te je lišiti sirovina i drugih resursa za dalje vođenje rata.
lijevo|200p|mini|General Grant kod [[Cold Harbora, 1864.]]
Sam Grant je lično preuzeo komandu nad Armijom Potomaca, čiji je cilj bio direktno napasti južnjačke snage u Virginiji i osvojiti glavni grad Konfederacije Richmond. U maju se tim snagama suprotstavila Armija Sjeverne Virginije na čelu s legendarnim generalom Leejem. Njihov prvi okršaj u Wildernessu završio je taktičkim porazom Sjevernjaka, ali je Grant, umjesto da se povuče i popuni gubitke, naredio nastavak napredovanja na jug i tako prisilio samog Leeja na povlačenje. To je dovelo do krvavih bitaka kod Spotslyvanije i Cold Harbora gdje Leejevi taktički uspjesi nisu uspjeli spriječiti sjevernjačko napredovanje i izbijanje pred Richmond gdje je u junu otpočeo pozicijski rat.
Grantove snage su pretrpile teške gubitke, ali ih Grant, za razliku od Leeja, nije mogao nadoknaditi. U međuvremenu je Sherman uspješno probio južnjačke linije i u svojem maršu na more opustošio Georgiju i Južnu Karolinu, lišivši Jug hrane i drugih resursa.
Iscrpljeni južnjaci nisu više mogli pružati otpor ni Grantu. U martu su rovovi ispred Richmonda probijeni, a potom zauzet južnjački glavni grad. Leejeve snage su pokušali pobjeći, ali ih je Grant sustigao i natjerao na predaju kod Appomatoxa 9. aprila 1865. Taj se dan obično uzima kao završetak građanskog rata.
Grant je prilikom predaje inzistirao da se prema poraženom neprijatelju dobro postupa, kako bi se što više očuvao njegov ponos i tako olakšalo nacionalno pomirenje nakon rata koji je i dan-danas najkrvaviji u američkoj historiji.
Poratni general
U periodu neposredno nakon rata Grant je uživao zenit popularnosti. Novi predsjednik Andrew Johnson, zamjenik ubijenog Lincolna, imenovao ga je prvim generalom armije u američkoj historiji.
Sam Grant je ispočetka ostao vjeran svojoj tradiciji nemiješanja u politiku, ali je s vremenom došao u sukob, prvo s radikalnim republikancima u Kongresu koji su inzistirali na okupacijskom režimu koji bi uveo nužne reforme u južnim državama. Grant je 1866. pratio Johnsona na nacionalnoj turneji, kako bi svojim autoritetom pomogao predsjednikovu pomirljivu politiku prema poraženim južnjacima.
Sahalinska oblast
Sahalinska oblast jest federalna oblast u Rusiji. Oblast obuhvata ostrva Sahalin i Kurilska ostrva. Četiri južna ostrva Kurliskog arhipelaga su u teritorijalnom sporu sa Japanom. Prema popisu iz 2002. godine u ovoj oblasti je živjelo 546.695 stanovnika. Administrativno središte oblasti je Južno-Sahalinsk. Oblast je uspostavljena 2. januara 1947.
Ulysses S. Grant
Predsjednik
Po dolasku u Bijelu kuću, ispostavilo se da Grantu nedostaju političko iskustvo kako bi uspješno mogao obavljati svoj mandat. To su zloupotrijebili mnoge nečasne ličnosti, te je Grantova administracija već na samom početku stekla reputaciju legla korupcije. Sam Grant, frustriran nizom skandala koje nije mogao spriječiti, sve je više utjehe pronalazio u piću.
Ako se zanemari korupcija, njegov prvi mandat je, s druge strane, bio relativno uspješan. Grant je provodio program Rekonstrukcije na jugu te nastojao suzbiti Ku Klux Klan i očuvati građanska prava netom oslobođenih robova. Istovremeno su SAD doživjele ekonomski bum, pogotovo na ratom nepogođenom Sjeveru, kao i na Zapadu, odnedavno s ostatkom zemlje spojenim Transkontinentalnom željeznicom.
Zahvaljujući tome je Grant lahko dobio drugu republikansku nominaciju 1872. godine. Iako se pred izbore 1872. godine frakcija republikanskih nezadovoljnika otcijepila, formirala Liberalnu republikansku stranku i zajedno s demokratima podržala Horacea Greeleya, Grant je dobio još veći broj glasova.
Grantova predsjednička administracija uživa neslavnu reputaciju jedne od najkorumpiranijih, a samog Granta se dugo držalo jednim od najgorih predsjednika u američkoj historiji. Međutim, u posljednje vrijeme takvu Grantovu reputaciju američki historičari manje tumače stvarnim rezultatima, koliko posljedicom ogromnog razočaranja savremenika koji su, s obzirom na Grantove ratne uspjehe, imali nerealna očekivanja o njegovim političkim i državničkim sposobnostima.
Nakon Bijele kuće
|200px|desno|mini|Spomenik Grantu u Galeni, za koga je udovica Julia Grant tvrdila da je potpuno identičan liku njenog pokojnog muža.
Grant je nakon odlaska iz Bijele kuće odlučio putovati po svijetu, pa je tako postao prvi američki predsjednik koji je posjetio Japan, a 1879. je kao arbitar u teritorijalnom sporu Japana s Kinom oko Ryukyu arhipelag presudio u japansku korist.
Pri povratku u SAD, Grant se ponadao kako bi ponovno mogao biti izabran za predsjednika. Međutim, njegov pokušaj je 1880. godine na republikanskoj izbornoj konvenciji lahko suzbio James A. Garfield, koji će poslije biti izabran za predsjednika.
Grant se poslije preselio u New York, gdje je svu svoju imovinu uložio u posao koji je vodio burzovni mešetar i samozvani "Napoleon financija" Ferdinand Ward. Godine 1884. Ward je bankrotirao tvrtku i pobjegao sa svim novcem. Tako su Grant i njegova porodica ostali bez ikakvih izvora prihoda, a iste je godine Grant saznao da boluje od raka grla, najvjerovatnije izazvanog njegovom strašću za cigarama.
Očajnički nastojeći prehraniti porodicu, Grant je pristao na ponudu časopisa The Century da za sitan honorar opiše svoje ratne doživljaje u nekoliko članaka. Kada ih je pročitao čuveni pisac i izdavač Mark Twain, kontaktirao je Granta i naručio cijelu knjigu memoara, ovaj put za daleko bolju cijenu. Grant je nakon toga svu svoju preostalu energiju uložio u projekt, dovršivši knjigu na samrtnoj postelji, nekoliko dana prije smrti.
U knjizi je opisao svoj rani život, vojničku karijeru, sudjelovanje u meksičko-američkom ratu, civilni život između ratova te završio s trijumfom kod Appomatoxa. Iako je iz svoje biografije izbacio neke kompromitirajuće detalje, kao što je alkoholizam i držanje robova, Memoari predstavljaju izuzetno kvalitetan prikaz SAD i Meksika sredinom 19. vijeka, isto kao i vrijedan izvor mnogih historijskih podataka. U Memoarima je Grant iskoristio priliku da iskaže svoje mišljenje o mnogim važnim događajima, pa je tako meksičko-američki rat natvao "zločinom radi kojeg je Bog Ameriku kaznio građanskim ratom". Međutim, memoare je završio u optimističnom tonu, držeći kako će SAD biti jedna od glavnih svjetskih sila u 20. vijeku.
Grantovi memoari su doživjeli veliki uspjeh i prehranili njegovu porodicu. Danas se smatraju jednim od najboljih vojničkih memoara u historiji, odnosno jednim od najvećih djela u američkoj i svjetskoj književnosti.
Grupe za pritisak
Grupe za pritisak (pressure groups) ili interesne grupe su grupe (nevladine organizacije) koje ne žele da postanu vlada već žele da utječu na vladu-zastupnike (u donošenju odluka itd.)Postoje dvije vrste grupa za pritisak: promotivne (cause groups) i protektive (promotional groups) grupe.
Protektivne grupe su grupe koje se bore za samo jedan segment društva. To mogu biti udruge doktora ili udruge profesora ili udruge ratnih vojnih invalida itd. Članstvo u te grupe je rezervisano samo za pripadnike tih grupa. Ove grupe su najčešće insajderi.
Promotivne grupe, kao što sam naziv kaže, bore se za promociju nekog većeg cilja. Oni ne promovišu interese samo jednog segmenta društva nego čovječanstva u cjelini. Takve grupe su npr: Greenpeace, Friends of the Earth itd. Ovo su ekološke grupe koje se bore za korist svih ljudi na planeti. Njihovo članstvo je otvoreno za sve ljude svih uzrasta i radi toga su mnogo brojnije of protektivnih grupa-Kraljevska udruga za očuvanje ptica (The Royal Society for the protection of birds) je najveća interesna grupa sa oko milion članova (to je više od članova sve tri britanske nacionalne stranke zajedno). Ove grupe su najčešće autsajderi.
Nekada je teško otkriti razliku između ove dvije vrste grupa zato što ponekad one čine stvari koje su karakteristične za druge grupe. Naprimjer BMA (British Medical Association-Britanska medicinska udruga) u posljednje vrijeme podržava akciju protiv pušenja koja je u krist svih ljudi a ne samo doktora. Slično tome BDA (Britich Dental Association- Britanska zubarska udruga) podržava fluorizaciju vode koja je ponovo u korist svih ljudi a ne samo stomatologa.
Nekada interesne grupe postanu političke stranke. Tako je u Velikoj Britaniji (a i drugim zemljama svijeta) ekološka udruga postala Green Party. Da bi razumjeli razlog za to morat ćemo pogledati razlike između interesnih grupa i političkih stranaka. Nekada političke stranke liče više na interesne grupe nego na stranke. Naprimjer stranka penzionera očito želi da unaprijedi život upravo tog segmenta društva ali često nemaju mnogo zastupnika u parlamentu pa više izgledaju na grupu nego na stranku. To su takozvani hibridi (između grupa i stranaka).
Glavni zadatak interesnih grupa je, kao što je već rečeno, da utiče na vladu. To one čine kroz svoje razne akcije- akcije interesnih grupa.
AGM-65 Maverick
AGM-65 Maverick je američka taktička zrak-zemlja raketa namijenjena za blisku zračnu podršku. Raketa posjeduje širok spektar djelovanja protiv ciljeva kao što su oklopna vozila, PVO, utvrđeni objekti, brodovlje. Ovaj raketa se koristi u zrakoplovstvima više od 30 zemalja svijeta i na oko 25 različitih modela aviona.
Razvoj
Razvoj Mavericka je započet 1965. u programu USAF-a za zamjenu AGM-12 Bullpup rakete. Od 1966. do 1968. firme Hughes Missile Systems i Rockwell International su natjecale za ugovor o izradnji raketa. Svalka firma je dobila po 3 miliona dolara za razvoj projekta, ali je pobijedio Hughes i tako osvojio ugovor u vrijednosti od 95 miliona dolara za proizvodnju 17.000 raketa. USAF prihvata raketu 1971., a u serijsku proizvodnju ulazi 1972. godine.
Prve verzije rakete nisu bile namijenjene za srednje maglovite uvijete u Evropi za potrebe borbe protiv Varšavskog pakta. Za takav tip borbe razvijena je nova verzija AGM-65B koja je uvedena u operativnu upotrebu kasnih sedamdesetih. AGM-65C/E su bile prve laserski navođene verzije za razliku od ranijih verzija koje su bile navođene pomoću televizjske kamere.
AGM-65F koju koristi Ratna mornarica SAD ima infracrveni sistem navođenja prilagođen praćenju brodova i bojevu glavu težine 136 kg koja je znatno veća od bojeve glave sa konusnim eksplozivnim punjenjem težine 57 kg na modelu koji koristi Marinski korpus SAD i Ratno zrakoplovstvo SAD. AGM-65 ima dve vrste bojeve glave: prvi model ima kontaktni upaljač, dok drugi teži model koji probija metu svojom kinetičkom energijom ima upaljač sa odloženim dejstvom. Drugi model je naročito povoljan za dejstvovanje po velikim metama od čvrstog materijala. Oba modela pogoni raketni motor na čvrsto gorivo smešten iza bojeve glave.
Verzije
thumb|Postavljanje Mavericka ispod krila aviona.
Kalij
Kalij jest hemijski element sa simbolom K i atomskim brojem 19. Elementarni kalij je mehki srebreno-sjajni alkalni metal koji burno oksidira u prisustvu zraka i veoma je reaktivan sa vodom, dajući dovoljno toplote da zapali vodik koji se oslobađa u toj reakciji.
Pošto su kalij i natrij hemijski dosta slični, prošlo je dosta vremena prije nego što su njihove soli pravilno identificirane. Da se radi o različitim elemenata u tim solima je naslućeno još od 1702. godine, a to je dokazano tek 1807. godine kada su kalij i natrij pojedinačno izolirani iz različitih soli putem elektrolize. Kalij se u prirodi pojavljuje samo u ionskim solima. Kao takav, pronađen je rastvoren u morskoj vodi (gdje je po težini zastupljen oko 0,04% ) te kao dio mnogih minerala.
Brojne industrijske hemijske aplikacije kalija se zasnivaju na relativno velikoj rastvorljivosti kalijevih spojeva u vodi, poput kalijevih sapuna. Kalij kao metal se koristi samo rijetkim situacijama, a u mnogim hemijskim reakcijama je zamijenjen metalnim kalcijem.
Ioni kalija su neophodni za život svih živih ćelija. Difuzija iona kalija je ključni mehanizam u prijenosu impulsa kroz nervne ćelije, a nedostatak kalija u organizmima, naročito kod životinja i ljudi rezultira brojim srčanim problemima. Kalij u značajnim koncentracijama se može naći unutar biljnih ćelija, pogotovo u voću. Visoka koncentracija kalija u biljkama, pogotovo kada se u njima nalazi relativno malo natrija, rezultiralo je time da je kalij prvo izoliran iz pepela nekih biljaka, što je kasnije dalo i ime elementu u engleskom jeziku potassium (od potash - pepeo nastao sagorijevanjem drveta). Iz istog razloga, proizvodnja poljoprivrednih proizvoda intenzivno crpi kalij iz zemljišta, pa se za umjetna gnjojiva utroši oko 95% svjetske hemijske proizvodnje kalija i kalijevih spojeva.
Stabilni izotopi su 39K i 41K. Važan nestabilni izotop je 40K, iz kojeg zavisno od načina promjene nastaje 40Ar ili 40Ca.
Historija
Elementarni kalij i njegove soli (kao izdvojeni spojevi od ostalih soli) nisu bili poznati u doba Rimskog carstva, a latinsko ime elementa ne potiče iz klasičnog latinskog nego iz neo-latinskog. Latinsko ime kalium je izvedeno iz riječi alkalni, što je dalje došlo iz arapskog al-qalyah, pepeo biljke. Sličan pojam u engleskom jeziku, alkali ima isti korjen (kalij u modernom arapskom jeziku se naziva butasyum ).
thumb|120px|lijevo|[[Humphry Davy]] Ime za element na engleskom jeziku potassium je izvedeno iz riječi potaša, aludirajući na metod na koji se potaša pravi - otapanjem pepela nastalog sagorijevanjem drva ili lišća te isparavanjem nastalog rastvora. Potaša je uglavnom mješavina kalijevih soli jer biljke imaju vrlo malo ili nikako natrija, dok se veći dio ostalog mineralnog sadržaja biljaka odnosi na kalcijeve soli relativno nerastvorljive u vodi. Iako se potaša koristila od antičkog vremena, veći dio historije nije bilo poznato da se radi o materiji različitoj od natrijevih mineralnih soli. Georg Ernst Stahl je tokom eksperimenta 1702. godine pokazao da moguće postojanje bitnih razlika između kalijevih i natrijevih soli, dok je Henri Louis Duhamel du Monceau te pretpostavljene razlike i dokazao 1736. godine. Tačni hemijski sastavi kalijevih i natrijevih spojeva i status hemijskih elemenata kalija i natrija nisu bili poznati sve dok Antoine Lavoisier nije uključio alkali u svoj spisak hemijskih elemenata iz 1789. godine.
Humphry Davy je prvi izolirao metalni kalij 1807. godine u Engleskoj, tako što ga je izdvojio iz kalij-hidroksida (KOH, kaustične potaše) putem elektrolize istopljenih soli pomoću, tada novootkrivenog Voltinog stupa. Kalij je prvi metal koji je izoliran putem elektrolize. Kasnije, iste godine, Davy je objavio da je izdvojio drugi metal, natrij, iz mineralnog derivata (kaustične sode, NaOH) umjesto soli biljaka putem slične tehnike, dokazujući da se radi o drugačijem elementu i solima. Iako je proizvodnja metalnog kalija i natrija dokazala da su oba elementi, prošlo je dosta vremena prije nego što je to općenito prihvaćeno u nauci.
Dugo vremena jedina značajnija primjena potaše je bila u proizvodnji stakla, sredstva za izbjeljivanje i sapuna. Kalijevi sapuni iz životinjskih masti i biljnih ulja su posebno bili na cijeni pošto su se mogli više rastvarati u vodi i imali su nježniju teksturu, te su bili poznati kao mehki sapuni. Otkriće Justus Liebiga 1840. godine pokazalo je da je kalij neophodan element za biljke i da su brojne vrste zemljišta siromašne njim. To je dovelo do ogromnog rasta potražnje za kalijevim solima. Prvobitno kao izvor kalijevih soli korištenih kao umjetno gnojivo uzimao se pepeo drveta nekih vrsta bora, međutim nakon što su 1868. godine otkriveni veliki depoziti minerala koji sadrži kalij-hlorid u blizini njemačkog grada Staßfurta, počela je proizvodnja kalijevih umjetnih gnojiva u industrijskim količinama. Kasnije su otkriveni i drugi depoziti potaše, a tokom 1960tih godina Kanada je postala najdominantniji proizvođač.
Fizičke
Atomi kalija imaju 19 elektrona, što je za samo jedan više od izuzetno stabilne konfiguracije argona. Zbog toga, vrlo je lahko da atom kalija izgubi jedan elektron viška nego da dobije jedan; u svakom slučaju, poznati su alkalni ioni, K–. Zbog niske prve ionizacijske energije (418,8 kJ/mol), atom kalija vrlo lahko gubi jedan elektron i oksidira u monopozitivni kation K+. Ovaj proces zahtijeva tako malo energije da se kalij može oksidirati u atmosferskom kisiku. Nasuprot tome, druga ionizacijska energija je izuzetno visoka (3052 kJ/mol), zato što otpuštanjem dva elektrona razbija elektronsku konfiguraciju plemenitog plina. Zbog toga kalij ne formira jedinjenja sa oksidacijskim brojem +2 ili višim.
Hemijske
Kalij je ekstremno aktivan metal, koji burno reagira sa kisikom i vlagom iz zraka. U dodiru sa kisikom pretvara se u kalij-peroksid a sa vodom u kalij-hidroksid. Reakcija kalija sa vodom je opasna zbog svog burnog egzotermičkog karaktera i otpuštanja plina vodika. Vodik dalje reagira sa vodom čak ako je prisutna i u tragovima; zbog toga kalij i njegova tečna legura sa natrijem su jaki isušivači (desikanti) koji se mogu koristiti za sušenje rastvora prije destilacije
Zbog osjetljivosti kalija na vodu i zrak, reakcije kalija su moguće samo u inertnoj atmosferi, poput plina argona koristeći tehnike bez prisustva zraka. Kalij ne reagira sa većinom ugljikovodika, poput mineralnih ulja ili kerozina. Dobro se rastvara u tečnom amonijaku u količini od 480 g na 1000 g amonijaka pri temperaturi od 0 °C. U zavisnosti od koncentracije, otopine kalija u amonijaku su od plave do žute nijanse, a njihova električna provodljivost je slična kao i kod tečnih metala. U čistom rastvoru, kalij sporo reagira sa amonijakom formirajući KNH2, međutim ova reakcija se može ubrzati dodavanjem manjih količina soli tranzicijskih metala. On se može reducirati soli do metala; kalij se često koristi kao sredstvo za redukciju i dobijanje fino odvojenih metala iz njihovih soli putem Riekeve metode. Naprimjer, dobijanje magnezija putem Riekeve metode zahtjeva korištenje kalija kao redukcionog sredstva:
Izotopi
Postoje 24 poznata izotopa kalija, od kojih se tri pojavljuju u prirodi: 39K (udio 93,3%), 40K (udio 0,0117%) i 41K (udio 6,7%). Kalij 40K koji se pojavljuje u prirodi ima vrijeme poluraspada od 1,25×109 godina. On se raspada bilo na stabilni 40Ar putem emisije pozitrona ili elektronskog zahvata (11,2%) ili na stabilni 40Ca putem beta raspada (88,8%).
Raspad 40K do 40Ar omogućava upotrebu poznate metode za određivanje starosti kamenja i stijena. Konvencionalna metoda određivanja starosti pomoću K-Ar polazi od pretpostavke da stijene nisu sadržavale argon u vrijeme svog stvaranja tako da je sav naknadni radiogenski argon (tj. 40Ar) količinski ostao. Starost minerala se određuje mjerenjem koncentracije kalija i količine radiogenskog argona 40Ar koji je uskladišten. Najpogodniji minerali za određivanje starosti uključuju biotit, muskovit, metamorfska hornblenda i vulkanski feldspat; cijeli uzorak stijene počev od vulkanske lave i plitkih magmatskih stijena također može biti starosno analiziran ako nije naknadno izmijenjen. Pored određivanja starosti, izotopi kalija se koriste i kao radioaktivni traseri u studijama eluvijalnog procesa i ciklusa hranjivih materija jer je kalij makronutrijent neophodan za život.
40K se pojavljuje u prirodnoj smjesi kalija (i nekim komercijalnim zamjenama za so) u dovoljnim količinama da se ti supstituti mogu koristiti kao radioaktivni izvor za školske potrebe. U zdravim životinjama i ljudima, izotop 40K predstavlja jedan od najvećih izvora radioaktivnosti, veći čak i od izotopa 14C. U ljudskom tijelu od otprilike 70 kg mase, desi se oko 4.400 raspada jezgara atoma 40K u sekundi. Aktivnost prirodnog kalija je 31 Bq/g.
Rasprostranjenost
Elementarni kalij se ne pojavljuje u prirodi zato što burno reagira u kontaktu sa vodom. U raznim spojevima, kalij čini oko 2,6% težine Zemljine kore i sedmi je najrasprostranjeniji element, podjednako zastupljen kao i natrij kojeg ima oko 1,8% Zemljine kore. U morskoj vodi, kalij sa 0,39 g/l je daleko manje zastupljen od natrija (10,8 g/l).
Ortoklas (kalij feldspat) je obični mineral koji gradi stijene. Granit naprimjer sadrži oko 5% kalija, što je daleko više od prosjeka u Zemljinoj kori. Silvit (KCl), karnalit (KCl·MgCl2·6(H2O)), kainit (MgSO4·KCl·3H2O) i langbeinit (MgSO4·K2SO4)) su minerali koji se nalaze u velikim evaporatnim depozitima širom svijeta. Depoziti često imaju slojeve počev sa najmanje rastvorljivim na dnu i najviše rastvorljivom na vrhu. Depoziti nitrata (kalij-nitrat) se formiraju dekompozicijom organskog materijala u kontaktu sa zrakom, uglavnom u pećinama; zbog dobre rastvorljivosti nitrata u vodi formiranje većih depozita zahtijeva posebne uslove okoline.
Gnojivo
thumb|120px|lijevo|Kalij-sulfat i magnezij-sulfat u gnojivu Ioni kalija su neophodni sastojci za rast biljaka i mogu se naći u mnogim vrstama zemljišta. Oni se koriste kao gnojiva u poljoprivredi, hortikulturi i hidroponskim kulturama u obliku kalij-hlorida (KCl), kalij-sulfata (K2SO4) ili kalij-nitrata (KNO3). Za proizvodnju poljoprivrednih gnojiva troši se oko 95% ukupne hemijske industrijske proizvodnje kalija a 90% ponude čini kalij u obliku KCl. Sadržaj kalija u većini biljaka se kreće od 0,5% do 2% od ukupne težine plodova, obično se izražava kao količina K2O. Moderna poljopriveda koja daje visoke prinose mnogo zavisi od gnojiva koja nadoknađivaju gubitak kalija tokom rasta kultura. U 2005. godini oko 93% svjetske proizvodnje kalijevih spojeva je utrošeno u industriji gnojiva.
Hrana
Kationi kalija su nutritijenti neophodni za ljudski život i zdravlje. Kalij-hlorid se koristi kao zamjena za običnu kuhinjsku so kod osoba koje moraju smanjiti unos natrija kao jedan od načina kontrole hipertenzije. U SAD, Agencija za kontrolu hrane i lijekova smatra paradajz, sok od narandže, bijeli grah, krompir i banane najveće izvore kalija u ishrani.
Spojevi
Jedina valencija kalija je +1. Metalni kalij je veoma snažno redukciono sredstvo koje se lahko oksidira na monopozitivni kation K+. Jednom oksidiran, on je izuzetno stabilan i teško se ponovo reducira do metala. Kalij-hidroksid lahko reagira s ugljik-dioksidom dajući kalij-karbonat koji je koristan za uklanjanje tragova gasova iz zraka. Općenito, spojevi kalija imaju odličnu rastvorljivost u vodi, koja se objašnjava visokom energijom hidratacije K+ iona. Ioni kalija su bezbojni u vodi i izuzetno teško se talože; moguće metode taloženja uključuju reakcije sa natrij-tetrafenilboratom, heksahloroplatinskom kiselinom i natrij-kobaltnitritom. Važno jedinjenje za hemiju je također i kalij-permanganat.
Kalij oksidira dosta brže od većine metala i formira okside putem O-O veza, kao i svi alkalni metali osim litija. Tri vrste oksida se formiraju tokom reakcije: kalij-oksid, kalij-peroksid i kalij-superoksid, koji sadrže tri različita iona zasnovana na kisiku: kisik (O2-), peroksid (O22-) i superoksid (O2-). Posljednje dvije vrste, naročito superoksid su veoma rijetke i grade se samo u reakcijama sa veoma elektropozitivnim metalima; te vrste sadrže kisik-kisik veze. Svi binarni kalij-kisik spojevi burno reagiraju sa vodom dajući kalij-hidroksid. Ovaj spoj je jaka alkalna baza, u vodi se može rastvoriti u količini od 1,21 kg po litru vode. mini|lijevo|Struktura čvrstog kalij-superoksida (KO2).
U vodenim rastvorima
Kalijevi spojevi su obično izrazito ionski i zbog toga je većina njih rastvorljiva u vodi. Osnovne vrste u vodi su akvakompleksi [K(H2O)n]+ gdje je n = 6 i 7. Nekoliko soli je slabo rastvorljivo u vodi uključujući kalij-tetrafenilborat, kalij-heksahloroplatinat i kalij-kobaltnitrit.
Biološki značaj
mini|desno|300px|Djelovanje [[Natrij-kalij pumpa|natrij-kalij pumpe je primjer primarnog aktivnog trasporta. Dva nosača proteina lijevo koriste ATP za prijenos natrija izvan ćelije protiv koncentracije gradijenta. Proteini desno koriste sekundarni aktivni transport za prijenos kalija u ćeliju.]]
Kalij je osmi ili deveti najčešći element po masi (0,2%) u ljudskom tijelu, tako da odrasla osoba teška oko 60 kg ima u sebi oko 120 g kalija. Ljudsko tijelo ima toliko kalij kao i naprimjer sumpora i hlora, a od osnovnih minerala samo kalcija i fosfora ima više.
Kationi kalija su važni za neurološke funkcije u organizmu (mozak i nerve) i utiče na osmotski balans između ćelija i međućelijske tekućine, a regulira njihovu distribuciju u svim životinjama (ali ne i biljkama) putem takozvane pumpe Na+/K+-ATPaze. Ova ionska pumpa koristi ATP za pumpanje tri natrijeva iona iz ćelije i dva kalijeva iona u ćeliju gradeći time elektrohemijski gradijent preko ćelijske membrane. Pored toga, visoko selektivni kanali kalijevih iona (koji su tetrameri) su od najvećeg značaja za hiperpolarizaciju, naprimjer kod neurona nakon što je potencijalna akcija otpočela. Kalij se može osjetiti putem čula ukusa pošto on izaziva tri od pet vrsta uzbuđenja čula ukusa sve u zavisnosti od koncentracije.
Vanjski linkovi
🇵🇸
Nadbubrežna žlijezda
Nadbubrežna žlijezda je organ kod sisara, uključujući i čovjeka. To je mala parna trouglasta endokrina žlijezda koja se nalazi na vrhu svakog bubrega; Njena glavna odgovornost je regulacija stresnog odgovora putem sinteze kortikosterida i kateholamina, uključujući kortizol i adrenalin.
Sastoje se iz dva dijela: kore i srži, koji se međusobno razlikuju i po porijeklu i po funkciji.
Geraniales
Geraniales je red cvjetnica iz razreda Magnoliopsida, divizija Tracheophyta, carstvo Plantae.
Nadbubrežna žlijezda
Kora luči sljedeće grupe hormona:
Geraniales
Pored tipske porodice Geraniaceae, koja je rasprostranjena širom svijeta, u redu je  i  porodica Francoaceae koja raste samo u Južnoj Americi i Africi.
Nadbubrežna žlijezda
Srž nadbubrežne žlijezde luči adrenalin i noradrenalin. Njihovo dejstvo je slično dejstvu simpatičkog nervnog sistema – ubrzavaju rad srca, povećavaju krvni pritisak itd. Jedan broj endokrinih bolesti uključuje disfunkcije nadbubrežne žlijezde. Prekomjerna proizvodnja kortizola izaziva Cushingovog sindroma, dok je nedovoljna proizvodnja povezana s ]ddisonovom bolešću. Kongenitalna nadbubrežna hiperplazija je nasljedna bolest, nastala poremećajem regulacije endokrinih mehanizama kontrole. Razni tumori mogu nastati iz tkiva nadbubrežne žlijezde, a obično se nalaze u medicinskm snimku kada se traže druge bolesti
Struktura
Nadbubrežne žlijezde nalaze se s obje strane tijela u retroperitoneumu, iznad i lagano medialno do bubrega. Nadbubrežne žlijezde nalaze se s obje strane tijela u retroperitoneum, iznad i lagano medijalno do bubrega. Kod ljudi, desna nadbubrežna žlijezda piramidnog oblika, dok je lijeva polumjesečastog ili srpastog oblika i nešto veća.The adrenal glands measure appr Dimenzije nadbubrežne žjijezde su nevelike: široka je oko 3 cm, a duga oko 5,0 cm i debela oko 1,0 cm. Their combined weight in an adult human ranges from 7 to 10 grams. Ove žlijezde su žućkasta nadbubrežna tijela.
Geraniales
Red i porodica je imenovani su po tipskom rodu  Geranium. Obuhvata i općepoznate pelargonije (Pelargonium), kao i zimzelene grmolike trajnice veoma mirisnih cvjetova. Specifični miris geranija je odbojan komarcima i drugim insektima pa se njihova ulja koriste za zaštitu kućnih ljubimaca, a osobito je učinkovito protiv krpelja.
Icacinales
Icacinales je je red cvjetnica iz razreda Magnoliopsida, divizija Tracheophyta, carstvo Plantae.
Geraniales
U Geraniales uključivane su i nepriznate porodice Vivianiaceae sa rodovima Balbisia i Viviania, i druge, te Melianthaceae sa rodovima Bersama, Francoa, Greyia i Melianthus.
Nadbubrežna žlijezda
Struktura
Nadbubrežne žlijezde su okružene adipoznom kapsulom masnog tkiva i leže unutar bubrežne renalne fascije, koja također okružuje bubrege. Slaba pregrada (zid) od vezivnog tkiva odvaja žlijezde od bubrega. Nadbubrežne žlijezde nalaze se neposredno ispod toraksne dijafragme, a bubrežnom fascijom su pričvršćene na kruru dijafragme
Geraniales
Klasifikacija
Klasdifikacija reda Geraniales poznata je po nekoliko sistema u prilogu ispod, u zagradama je prikazan broj rodova/vrsta.
Icacinales
Opisan je tek 1993 godine. Imenovan je po rodu Icacina iz tropske Afrike, a sastoji se od dvije porodice: Icacinaceae i Oncothecaceae.
Nadbubrežna žlijezda
Struktura
Svaka nadbubrežna žlijezda ima dva različita dijela, svaki s jedinstvenom funkcijom, vanjsku koru i unutrašnji srž ili medula, od kojih oba proizvode hormone.
Geraniales
Thorneov sistem
Potporodice: Porodice:
Cronquistov sistem
Porodica Limnanthaceae R. Br., 1833 Porodica Oxalidaceae R. Br., 1818 Porodica Tropaeolaceae DC., 1824
Icacinales
Opis
Ovaj je red prvi je predložio 2009. APG III sistem, a 2016. APG IV sistem klasifikacije, uključujući dvije porodice, Icacinaceae i Oncothecaceae, koje su bile incertae sedis u APG III sistemu.
U APG IV klasifikacijskom sistemu odnos redova može biti predstavljen slijedećim kladogramom:
Geraniales
Cronquistov sistem
Prema Katalogu života, ovaj red ima 816 vrsta. Podaci iz istog izvora, bili su osnova za konstrukciju slijedećeg kladograma:
Samarska oblast
Samarska oblast jest federalna oblast u Rusiji. Prema popisu iz 2002. godine u ovoj oblasti je živjelo 3.239.737 stanovnika. Administrativno središte oblasti je Samara. Oblast je uspostavljena 14. maja 1928.
Za vrijeme ruske revolucije 1905, ovo je bila kratkoživuća tzv. Starobujanska republika.
NGC 4036
NGC 4036 (također poznat kao IRAS 11588+6210, MCG 10-17-125, PGC 37930 i UGC 7005) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 67 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 4,30 (83 hiljade sg) a najmanji 1,7 uglovnih minuta (33 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 19. marta 1790. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Razlike između interesnih grupa i političkih stranaka
Nekada postoje dvojbe između toga šta su to interesne grupe (grupe za pritisak) a šta političke stranke.
Nekada interesne grupe postanu političke stranke. Tako je u Velikoj Britaniji (a i drugim zemljama svijeta) ekološka udruga postala Green Party. Nekada političke stranke liče više na interesne grupe nego na stranke. Na primjer stranka penzionera očito želi da unaprijedi život upravo tog segmenta društva ali često nemaju mnogo zastupnika u parlamentu pa više izgledaju na grupu nego na stranku. To su takozvani hibridi (između grupa i stranaka).
IC 2422
IC 2422 (također poznat kao MCG 3-23-16 i PGC 24998) je kompaktna galaksija koja je udaljena oko 429 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Rak. Najveći prečnik je 0,50 (62 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (62 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 6. aprila 1896. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Jorgovan
Jorgovan (Syringa Mill.) rod je od 20-ak vrsta cvjetnica koji pripada porodici maslina (Oleaceae).
Vrste
mini|200px|Syringa vulgaris
Uzgoj i upotreba
Osim navedenih vrsta razvili su se i mnogi hibridni oblici. Pri podrezivanju treba biti oprezan zato što jorgovan na mladim granama proizvodi cvjetove tek poslije tri godine. Inače, proizvodi mnogo cvjetova i kad se ne podrezuje. Drvo jorgovana ima tradicionalnu upotrebu u graviranju, muzičkim instrumentima, drškama noževa itd.
Simbolizam
Ljubičasti jorgovan označava prvu ljubav, dok je bijeli simbol mladenačke nevinosti. U Grčkoj, Libanu i na Kipru čvrsto je povezan s Uskrsom jer cvjeta u to vrijeme, pa je prema tome dobio i naziv paschalia (koji se odnosi na Uskrs, posebno u pravoslavnoj kršćanskoj tradiciji). Spokane (Washington) poznat je kao Grad jorgovana i tu se svake godine održava festival jorgovana, zajedno s paradom jorgovana.
Spisak naseljenih mjesta u općini Gacko
Opći podaci
Gacko je općina na krajnjem jugu Bosne i Hercegovine, u Hercegovini. Naseljena mjesta u općini Gacko, po popisu stanovništva iz 2013. (ukupno 71) su:
.gt
.gtl je najviši Internet domen za Gvatemalu.
Nogometne utakmice Azerbejdžan – Makedonija
mini|[[Baku, 11. august 2011.]]
Komazeci
Komazeci su naseljeno mjesto u sastavu grada Obrovca, Zadarska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Komazeci su imali 42 stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se od 1948., i to kao dijelovi naselja Donji Komazeci i Gornji Komazeci, a od 1953. kao naselje pod imenom Komazeci. Od 1857. do 1931. podaci su sadržani u naselju Kaštel Žegarski.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Komazeci je imalo 357 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Akcije interesnih grupa
Glavni zadatak interesnih grupa jeste da vrše pritisak na vladu da bi im vlada ispunila neke zahtjeve (izmjena zakona, dopuna zakona, izglasavanje zakova itd.). Jedan od načina jeste da grupe budu insajderi. Međutim, postoje također akcije interesnih grupa koje su ne formalne i koje su direktne. Postoje mnogi načini da grupe utječu na vladu a da ne budu insajderi.
1. Protesti/Demonstracije. Bilo koja grupa može izači na demonstracije i na taj način pokazati svoja mišljenja javnosti i vlasti. Jedna od najbrojnijih demonstracija u bliskoj prošlosti bila je u martu 2003 kada je u Londonu nekoliko miliona ljudi protestovalo britanskom ulasku u rat sa Irakom. Imamo i mnoge primjere protesta u BiH gdje su demonstranti zaustavljali saobračaj ili čak gađali jajima i kamenjem zgradu vlade (demonstracije penzionera u RS, krajem 2004 itd.). Ovdje također možemo ubrojati i proteste glađu kojih je također bilo jako mnogo u Bosni i Hercegovini.
2. Reklame. U bogatijim zemljama svijeta, grupe za pritisak često u novinama ili televiziji stavljaju reklame kojima promoviraju svoj cilj. U bosni i Hercegovini imamo primjer reklame borbe protiv nasilja nad ženama itd.
3. Sankcije. Nekada građani mogu svojim protestima blokirati čitavu državu. Primjer za to imamo u demonstracijama početkom ovog vijeka kada su britanci radi poskupljenja goriva blokirali sve pumpe u V.B. i time primorali vladu da smanji cijene.