cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruska invazija na Ukrajinu 2022.
Ukrajinska revolucija i rat
Rusija smatra da mogući ulazak Ukrajine u NATO i općenito proširenje NATO-a ugrožava njenu nacionalnu sigurnost. Zauzvrat, Ukrajina i druge susjedne zemlje optužile su Putina za pokušaj ruskog iredentizma i vođenje agresivne militarističke politike.
Rusko vojno osnaživanje
Sukob je počeo velikim vojnim osnaživanjem, u početku od marta do aprila 2021. godine, a zatim i od oktobra 2021. do februara 2022. Tokom drugog perioda vojnog jačanja, Rusija je postavila zahtjeve SAD-u i NATO-u, predlažući dva nacrta sporazuma koji su sadržavali zahtjeve za ono što je nazvano "sigurnosnim garancijama", uključujući pravno obavezujuće obećanje da se Ukrajina neće pridružiti sjevernoatlantskom savezu, kao i smanjenje broja NATO trupa i vojnog oružja stacioniranog u istočnoj Evropi. Rusija je, također, zaprijetila nespecifiranim vojnim odgovorom ako se NATO nastavi držati agresivne linije.
Rusko odbacivanje invazivnih planova
Uprkos jačanju vojske, ruski su zvaničnici tokom mjeseci više puta poricali da Rusija planira invaziju na Ukrajinu. Sredinom novembra 2021. Dmitrij Peskov, Putinov glasnogovornik, rekao je novinarima da "Rusija ne prijeti nikome. Kretanje snaga na našoj teritoriji ne bi trebalo biti ničija briga". Krajem istog mjeseca, Peskov je rekao da "Rusija ne planira niti će ikad planirati napade na bilo koga... Rusija je miroljubiva zemlja, koja je zainteresovana za dobre odnose sa svojim susjedima".
Sredinom januara 2022. zamjenik ruskog ministra vanjskih poslova, Sergej Rjabkov, rekao je da Rusija "ne želi i neće poduzeti nikakvu akciju agresivnog karaktera. Nećemo napadati, udarati, ... Ukrajinu". Dana 12. februara 2022. savjetnik Kremlja za vanjske poslove, Jurij Ušakov, opisao je diskusiju o "takozvanoj planiranoj ruskoj invaziji" "histerijom". Osam dana kasnije, ruski ambasador u SAD-u, Anatolij Antonov, rekao je da ruske snage "nikome ne prijete... Nema invazije. Ne postoje takvi planovi".
Ruske optužbe
Dana 9. decembra 2021. Putin je govorio o diskriminaciji usmjerenoj ka govornicima ruskog izvan Rusije, rekavši: "Moram reći da je rusofobija prvi korak prema genocidu. Vi i ja znamo šta se dešava u Donbasu. To svakako liči na genocid." Također, Rusija je osudila ukrajinski zakon o jeziku. Dana 15. februara 2022. Putin je izvijestio: "Ono što se dešava u Donbasu upravo je genocid." Novinarske kuće zabilježile su, da uprkos Putinovim optužbama za genocid nad ruskim govornicima, ukrajinski predsjednik Volodimir Zelenski i sam govori ruskim jezikom.
Ruske tvrdnje o genocidu naširoko se smatraju netačnim. Nekoliko međunarodnih organizacija, uključujući i Visokog povjerenika Ujedinjenih nacija za ljudska prava, Specijalna misija OSCE-a u Ukrajini i Vijeće Evrope, nije našlo nikakve dokaze koji podržavaju ruske tvrdnje. Evropska komisija odbacila je optužbe za genocid kao ruske dezinformacije.
U svom govoru 21. februara Putin je optužio ukrajinsko društvo da je postalo neonacističko, dodajući da je cilj Rusije demilitarizirati i "denacificirati" Ukrajinu. Prema izvješćima medija, Putin je koristio lažni "nacistički" narativ za opravdanje ruskog napada na Ukrajinu. U vladi, vojsci ili biračkom tijelu nema široke podrške ideologijama krajnje desnice, a niti jedan kandidat krajnje desnice nije osvojio niti jedno mjesto u Radi, državnom zakonodavnom organu, tokom parlamentarnih izbora 2019. godine. Predsjednik Zelenski i premijer Denis Šmihal su jevreji, što Ukrajinu čini jednom od dvije zemlje svijeta koje imaju i židovskog šefa države i šefa Vlade (druga je Izrael). Osvrćući se posebno na Putinovu opasku, Zelenski je izjavio da je njegov djed služio u Sovjetskoj armiji boreći se protiv nacista; izgubivši tri člana porodice u holokaustu. Memorijalni muzej holokausta SAD-a osudio je invaziju i Putinovu zloupotrebu historije holokausta kao opravdanje za rat.
Sukobi
Borbe u Donbasu značajno su eskalirale 17. februara 2022. Dnevni broj napada tokom prvih šest sedmica 2022. kretao se od dva do pet, a 17. februara ukrajinska vojska prijavila je 60 napada. Ruski državni mediji takođe su izvijestili o preko 20 artiljerskih napada na položaje separatista istog dana. Ukrajinska vlada optužila je ruske separatiste da su granatirali vrtić u Stanici Luganskoj koristeći artiljeriju, ranivši pri tome tri civila. Luganska Narodna Republika saopštila je da je ukrajinska vlada napala njene snage minobacačima, bacačima granata i mitraljeskom vatrom.
Narednog dana, Donjecka i Luganska Narodna Republika naredile su obaveznu evakuaciju civila iz svojih glavnih gradova, iako je napomenuto da će za potpunu evakuaciju biti potrebni mjeseci. Ukrajinski mediji izvijestili su o porastu artiljerijskog granatiranja Donbasa iza kojeg stoje militanti koje podržava Rusija, s ciljem provociranja ukrajinskih snaga.
Dana 21. februara, ruska federalna sigurnosna služba (FSB) objavila je da je uništen granični objekat FSB-a 150 metara od ukrajinske granice u Rostovskoj oblasti. Press-služba Južne vojne oblasti saopštila je da su ujutro tog dana ruske snage likvidirale grupu od pet diverzanata u blizini sela Mitjakinskaja u Rostovskoj oblasti, koja je prešla granicu Ukrajine sa dva pješadijska borbena vozila, pri čemu su ista uništena.
Ukrajina je negirala umiješanost u oba incidenta nazvavši ih operacijom pod lažnom zastavom. Pored toga, prijavljeno je da su dva ukrajinska vojnika i jedan civil ubijeni granatiranjem sela Zajceve, 30 kilometara sjeverno od Donjecka.
Nekoliko analitičara, među kojima i istraživački veb-sajt Bellingcat, objavili su dokaze da je mnoge napade, eksplozije i evakuacije u Donbasu inscenirala Rusija.
Dana 21. februara nepoznate snage granatirale su termoelektranu u Lugansku, a ukrajinske vijesti ubrzo su objavile da je iz tog razloga termoelektrana zatvorena.
Eskalacija (21–23. februar)
Dana 21. februara, nakon priznavanja Donjecke i Luganske Republike, predsjednik Putin naredio je da se ruske trupe (uključujući i mehanizovane snage) pošalju u Donbas, u ono što Rusija naziva "mirovnom misijom". Ruska vojska saopštila je da je ubila pet ukrajinskih diverzanata, što je oštro demantovao ukrajinski ministar vanjskih poslova Dmitro Kuleba. Kasnije tog dana, nekoliko nezavisnih medijskih kuća potvrdilo je da ruske snage ulaze u Donbas. Vijeće sigurnosti UN-a naširoko je osudilo vojnu intervenciju u Donbasu. Ambasador Kenije, Martin Kimani, uporedio je Putinov potez sa kolonijalizmom rekavši: "Moramo se oporaviti od žara mrtvih imperija na način koji nas ne bi gurnuo nazad u nove oblike dominacije i ugnjetavanja."
Američki predsjednik Joe Biden 22. februara izjavio je da se "početak ruske invazije na Ukrajinu" dogodio. Generalni sekretar NATO-a Jens Stoltenberg i kanadski premijer Justin Trudeau rekli su da je došlo do "dodatne invazije". Ukrajinski ministar vanjskih poslova Kuleba izjavio je: "Ne postoji takva stvar poput manje, srednje i velike invazije. Invazija je invazija." Šef vanjske politike EU Josep Borrell izjavio je da su "ruske trupe stigle na ukrajinsko tlo, što nije punopravna invazija". Istog dana, Vijeće Ruske Federacije ovlastilo je jednoglasnom odlukom Putina da koristi vojnu silu izvan Rusije. S druge strane, predsjednik Zelenski naredio je regrutaciju ukrajinskih rezervista, ne pozvavši na opštu mobilizaciju još uvijek.
Dana 23. februara, Verhovna Rada Ukrajine proglasila je 30-dnevno vanredno stanje u cijeloj zemlji, osim na okupiranim teritorijima u Donbasu, gdje je odredba stupila na snagu u ponoć. Parlament je takođe naredio mobilizaciju svih rezervista Oružanih snaga Ukrajine. Istog dana, Rusija je počela s evakuacijom svoje ambasade u Kijevu, spustivši rusku zastavu s vrha zgrade. Internet stranice ukrajinskog parlamenta i vlade, kao i bankarski veb-sajtvi, pogođeni su DDoS napadima.
Još jedan sastanak Vijeća sigurnosti UN-a sazvan je 23–24. februara. Rusija je izvršila invaziju na Ukrajinu tokom hitnog sastanka Vijeća sigurnosti UN-a s ciljem smirivanja krize. Generalni sekretar António Guterres izjavio je da se miru da šansa. Rusija je izvršila invaziju u periodu predsjedanja Vijećem sigurnosti UN-a u februaru 2022. te ima pravo veta kao jedna od pet stalnih članica. U ranim satima 24. februara, Zelenski je održao televizijski govor u kojem se na ruskom jeziku obratio građanima Rusije zamolivši ih da spriječe rat.
24. februar
Nešto prije 04:00 po moskovskom vremenu (UTC+3) 24. februara, Putin objavljuje da je donio odluku o pokretanju vojne operacije u istočnoj Ukrajini. U svom obraćanju, Putin je rekao da nema planova za okupaciju ukrajinske teritorije i da podržava pravo naroda Ukrajine na samoopredjeljenje. Putin je također izjavio da je Rusija tražila "demilitarizaciju i denacifikaciju" Ukrajine, te je pozvao ukrajinske službenike da predaju oružje i odu kući, a CNN je te tvrdnje nazvao "neosnovanim". U svjetlu zahtjeva ruskog Ministarstva odbrane kojim se od ukrajinskih jedinica kontrole letenja traži da zaustave letove, vazdušni prostor iznad Ukrajine je ograničen na necivilni zračni saobraćaj, a Agencija za sigurnost vazduhoplovstva Evropske unije čitavo područje smatra aktivnom zonom sukoba.
Nekoliko minuta od Putinovog saopštenja, eksplozije su zabilježene u Kijevu, Harkivu, Odesi i Donbasu. Ukrajinski zvaničnici rekli su da je Rusija iskrcala trupe u Mariupolju i lansirala krstareće i balističke rakete na aerodrome, vojne štabove i skladišta u Kijevu, Harkivu i Dnjepru. Vojna vozila u Ukrajinu su ušla oko 6:48 po lokalnom vremenu, preko Senjkivke, na mjestu gdje se Ukrajina graniči sa Bjelorusijom i Rusijom. Videozapis prikazuje ruske trupe kako ulaze u Ukrajinu sa Krima koji je pod ruskom aneksijom.
Prema riječima ukrajinskog državnog ministra Antona Gerašenka, nešto poslije 6:30 (UTC+2) ruske snage izvršile su kopneu invaziju u blizini grada Harkiva, te je prijavljeno veliko amfibijsko iskrcavanje u gradu Mariupolj. U 7:40, BBC je citirao druge izvore rekavši da u zemlju ulaze i trupe iz Bjelorusije. Ukrajinske granične snage izvijestile su o napadima na lokacije u Lugansku, Sumi, Harkivu, Černigivu i Žitomiru, dodavši i napade s Krima. Rusko ministarstvo odbrane tvrdi da nema otpora ukrajinskih graničnih snaga. Ukrajinsko ministarstvo unutrašnjih poslova izvijestilo je da su ruske snage zauzele sela Horodišče i Milove u Lugansku. Ukrajinski centar za strateške komunikacije i sigurnost izvijestio je da je ukrajinska vojska odbila napada u blizini Ščastija (kod Luganska) i vratila kontrolu nad gradom, te navela broj od 50 ruskih žrtava.
Ministarstvo tvrdi da su njihove snage oborile pet aviona i jedan helikopter. Nešto prije 7:00 (UTC+2), predsjednik Zelenski naveo je uvođenje vanrednog stanja u Ukrajini. Kasnije je naredio ukrajinskoj vojsci da "nanese maksimalne gubitke" napadačima. Zelenski je također najavio momentalno prekidanje diplomatskih odnosa sa Rusijom. Ruske rakete gađale su ukrajinsku infrastrukturu, uključujući i kijevski aerodrom Borispolj. Ukrajina je zatvorila svoj zračni prostor za civilne letove.
Ruske snage napale su vojnu jedinicu u Podiljsku, pritom ranivši 13 osoba od kojih je šestero poginulo. Još devetnaest osoba je prijavljeno kao nestalo, a jedna osoba je ubijena u Mariupolju. Ruska artiljerija oštetila je kuće u Čugujivu; stanari su povrijeđeni, a jedan dječak je poginuo. Osamnaest ljudi je poginulo u ruskom bombardovanju sela Lipecke u Odeskoj oblasti.
Na sastanku ukrajinske predsjedničke administracije objavljeno je da su ruske trupe napale Ukrajinu sa sjevera, te da su iste prodrle 5 km. Izviješćeno je da su ruske trupe bile aktivne u Harkivskoj oblasti, Černigivskoj oblasti, blizu Sume. Press-služba Zelenskog takođe je navela da je Ukrajina odbila napad u Volinskoj oblasti. U 10:30 (UTC+2), ukrajinsko ministarstvo odbrane izvijestilo je da su ruske trupe u Černigivskoj oblasti zaustavljene, Mariupolj i Ščastija su u potpunosti oslobođeni, te da traje velika bitka kod Harkiva. Prijavljeno je uništenje 6 ruskih aviona, 2 helikoptera i desetine oklopnih vozila. Rusija je negirala gubitak bilo kakvih aviona ili oklopnih vozila. Ukrajinski glavni komandant Valerij Zalužnji objavio je fotografije 2 zarobljena ruska vojnika. Ruske zračno-desantske trupe zauzele su međunarodni aerodrom Antonov u Hostomelu, predgrađu Kijeva, nakon što su rano ujutro prebačeni helikopterima; ukrajinska kontraofanziva za ponovno zauzimanje aerodroma pokrenuta je kasnije tokom dana.
Bjelorusija je svoju teritoriju prepustila ruskim trupama za invaziju Ukrajine sa sjevera: u 11:00 (UTC+2) ukrajinski granični službenici prijavili su ulazak trupa u Viljču (Kijevska oblast), dok je granični prijelaz u Žitomirskoj oblasti bombardovan. Također je objavljeno da je helikopter bez oznaka iz Bjelorusije bombardovao položaj granične straže u Slavutiču. U 11:30 (UTC+2) počeo je drugi talas ruskih raketnih bombardovanja: među ciljanim gradovima bili su Kijev, Odesa, Harkiv i Lavov. Teške kopnene borbe vodile su se u Donjeckoj i Luganskoj oblasti. Aktivisti za građanska prava u Poljskoj izvijestili su o povećanom broju prelaska bjeloruskih migranata u njihovu zemlju. Posmatračo smatraju da Bjelorusija prima naređenja od Rusija i da koriti migrante na granici Poljske i Bjelorusije za oružje.
U 13:00 i 13:19 (UTC+2), ukrajinski granični službenici i Oružane snage prijavili su dva nova sukoba — kod Sume ("u pravcu Konotopa") i Starobiljsk (Luganska oblast). U 13:32 (UTC+2), Valerij Zalužnji izvijestio je o četiri balističke rakete lansirane sa bjeloruskog teritorija u jugozapadnom pravcu. Nekoliko stanica kijevskog i harkivskog metroa lokalni stanovnici iskoristili su za sklonište od bombi. Lokalna bolnica u Vugledaru (Donjecka oblast) navodno je bombardovana; četiri civila su poginula, a desetero ljudi je ranjeno (uključujući i 6 doktora). Ukrajinski granični službenici izvijestili su da su dva ruska broda pokušala zauzeti malo Zmijsko ostrvo u blizini delte Dunava. U 16:00 (UTC+2) ukrajinski predsjednik Volodimir Zelenski objavio je da su izbile borbe između ruskih i ukrajinskih snaga u Černobilu i Pripjatu. U međuvremenu, ruske trupe koje su napredovale sa Krima uspostavile su kontrolu nad Sjevernokrimskim kanalom.
U 16:18 (UTC+2), gradonačelnik Kijeva, Vitalij Kličko, proglasio je policijski čas u trajanju od 22h do 7h.
14. april
Krstarica Moskva, admiralski brod ruske Crnomorske flote, potonula je nakon pogotka ukrajinske rakete}}
Ujedinjeni narodi
Generalni sekretar UN-a António Guterres pozvao je Rusiju da odmah prekine agresiju na Ukrajinu, dok su francuski i američki ambasadori najavili da će 25. februara 2022. predstaviti rezoluciju Vijeću sigurnosti UN-a. Velika Britanija, SAD, Kanada i EU označili su da je napad neprovociran i da je neopravdan, obećavši oštre sankcije ruskim pojedincima, preduzećima i imovini. Rusija je 25. februara stavila veto na nacrt rezolucije Vijeća sigurnosti, "u najsnažnijem smislu osudivši agresiju Ruske Federacije", kako se i očekivalo. Jedanaest zemalja je glasalo za, a tri su bile suzdržane, među kojima su Kina, Indija i Ujedinjeni Arapski Emirati. Vijeće sigurnosti UN-a je 27. februara glasalo za održavanje hitne posebne sjednice Generalne skupštine UN-a na kojoj bi se glasalo o sličnoj rezoluciji. Očekuje se da će sjednica Generalne skupštine biti održana 28. februara.
Na Generalnoj skupštini Ujedinjenih Nacija, koja je održana 7.aprila, izglasana je suspenzija Rusije iz Savjeta za ljudska prava baziranog na Ženevskoj konvenciji. Ova odluka je uslijedila nakon novih saznanja i optužbi o ratnim zločinima počinjenih u Ukrajini od strane ruskih trupa. Prijedlog su podržale 93 države, dok su 24 bile protiv, a 58 je ostalo suzdržano.
NATO
Nakon pada Sovjetskog saveza, moć NATO-a je opala. Bez zajedničkog neprijatelja, kohezija među članovima grupe se smanjila. Mnoge zemlje članice smanjile su svoje izdatke za odbranu i povukle svoje snage duž granice sa Rusijom. NATO je pokušao poboljšati situaciju tako što je postavio ciljnu potrošnju na odbranu od 2% BDP-a za svaku od svojih članica; međutim, većina država članica nije ispunila cilj do 2022. godine. Invazija na Ukrajinu momentalno je uticala na ovu situaciju s državama NATO-a koje su povećale svoje budžete za odbranu i poslale postrojbe i opremu na granicu.
Nakon sjednice Vijeća sigurnosti UN-a 25. februara, Stoltenberg je najavio da će dijelovi NATO snaga za odgovor biti raspoređeni, po prvi put ikad, duž istočne granice. Također je naveo da će među snagama biti i Zajednička operativna grupa visoke spremnosti (VJTF), koju trenutno vodi Francuska. Stoltenberg je dalje naveo da neke članice NATO-a Ukrajini isporučuju oružje, uključujući i ono za protivzračnu odbranu. Sjedinjene Američke Države su 24. februara objavile da će rasporediti još 7000 vojnika u Evropi. U Sredozemno more ušao je i nosač aviona USS Harry S. Truman zbog planirane vojne vježbe. Grupa nosača stavljena je pod komandu NATO-a prvi put još od Hladnog rata.
Dana 27. februara, njemački kancelar Olaf Scholz najavio je 100 milijardi eura (113 milijardi dolara) vojne potrošnje, navodeći: "Sa invazijom na Ukrajinu nalazimo se u novoj eri." Potrošnja na odbranu porasti će na najmanje 2% ciljanog BDP-a koji se očekuje od članica NATO-a do 2024.
Tokom Hladnog rata, Finska i Švedska postale su neutralne tampon države između NATO- i Sovjetskog saveza. Kako bi zadržale neutralni status, obje države minimizirale su svoju saradnju sa NATO-om. Nakon pada komunizma, obje države razvile su veću saradnju sa NATO-om, uz čvrsto zadržavanje neutralnog statusa. Tokom Hladnog rata i postkomunističke ere, većina u obje zemlje se usprotivila pridruživanju NATO-u; međutim, s rastućom prijetnjom Rusije u drugoj deceniji 21. vijeka, podrška pridruživanju počela je rasti. Kako je Rusija počela gomilati snage na granici Ukrajine uoči invazije, obje zemlje su povećale saradnju sa Sjevernoatlantskim savezom. Dana 25. februara, glasnogovornica ruskog ministarstva vanjskih poslova, Maria Zaharova, zaprijetila je Finskoj i Švedskoj "vojno-političkim posljedicama" ako pokušaju da se pridruže NATO-u, uprkos njihovoj stalnoj posvećenosti neutralnosti. Obje zemlje prisustvovale su hitnom NATO samitu kao članice NATO-ovog partnerstva za mir i obje su osudile invaziju i pružile pomoć Ukrajini. Prethodnog dana premijerka Sanna Marin prokomentarisala je potencijalno članstvo Finske nakon invazije, rekavši: "Sada je također jasno da će se debata o članstvu u NATO-u u finskoj promijeniti", uz napomenu da bi za prijavu Finske u NATO bila potrebna široka politička i javna podrška. Ubrzo nakon prijetnje, avionu u kojem je bio Vjačeslav Volodin, predsjednik ruske Dume, odbijena je dozvola da uđe u švedski i finski zračni prostor.
Evropska unija
Predsjednica Evropske komisije, Ursula von der Leyen, 27. februara najavila je da će EU zabraniti ruske državne medije RT i Sputnjik kao odgovor na dezinformacije i njihovo izvještavanje o sukobu u Ukrajini. Ona je također izjavila da će EU finansirati kupovinu i isporuku vojne opreme Ukrajini i predložila zabranu korištenja zračnog prostora EU ruskim avionima.
Ostale zemlje i međunarodne organizacije
Indijski premijer Narendra Modi apelovao je na momentalni prekid nasilja u Ukrajini, iako se suzdržao od zauzimanja stava po tom pitanju ne osudivši rusku invaziju. Indija navodno priprema trgovinski mehanizam sa Rusijom pri kojem bi koristili rupe kako bi izbjegli zapadne sankcije.
Srbija je među rijetkim evropskim država koji se protive sankcijama Rusiji. Predsjednik Srbije, Aleksandar Vučić, rekao je da njegova zemlja podržava suverenitet Ukrajine, ali da će voditi računa o sopstvenim interesima Srbije. Vučić je također izjavio da će osuditi rusko priznanje nezavisnosti separatističkih regiona na istoku Ukrajine samo ako Zelenski osudi NATO bombardovanje Jugoslavije 1999. na javnoj televiziji. Iako nije bilo sporazuma o sankcijama Rusiji, Srbija je ipak izrazila žaljenje zbog događaja, opisavši Rusiju i Ukrajinu kao prijateljske države ističući punu podršku teritorijalnom integritetu Ukrajine. Njegov slab odgovor kritikovali su brojni analitičari u zemlji i regionu, dok su neki lokalni mediji stali na stranu Rusije. Tamošnja organizacija Žene u crnom organizovala je antiratne demonstracije u Beogradu, a Srpska pravoslavna crkva organizovala je prikupljanje humanitarne pomoći.
Hakerski kolektiv Anonymous izveo je DDoS napade na web-stranicu RT-a, kao i na web-stranicu Ministarstva odbrane Rusije.
Tsai Ing-wen, predsjednik Tajvana, rekao je 23. februara da Tajvan osuđuje narušavanje ukrajinskog suvereniteta, te je pozvao na mirno rješenje. Ministarstvo vanjskih poslova Tajvana objavilo je saopštenje 25. februara u kojem osuđuje Rusiju najavljujući sankcije. Ovo će se najvjerovatnije odnositi na poluprovodnike, pošto Tajvan proizvodi veći dio globalne ponude.
Ekvatorska Gvineja na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017.
Ekvatorsku Gvineju na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017. u Londonu od 4. do 13. augusta 2017. predstavljalo je jedan atletičar.
Ruska invazija na Ukrajinu 2022.
Stradanja i ozlijeđeni na terenu
Broj civilnih i vojnih žrtava nemoguće je tačno utvrditi tokom rata. Dana 12. oktobra 2022. nezavisni ruski medijski projekt iStories, pozivajući se na izvore bliske Kremlju, izvijestio je da je u Ukrajini ubijeno, teško ranjeno ili nestalo više od 90.000 ruskih vojnika. Ured Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za ljudska prava (OHCHR) procjenjuje da je broj civilnih žrtava mnogo veći od broja koji su Ujedinjene nacije mogle potvrditi. Dana 16. juna ukrajinski ministar odbrane rekao je za CNN kako vjeruje da su poginule desetine hiljada Ukrajinaca, dodajući kako se nada da je pravi broj mrtvih manji od 100.000. Samo u razorenom gradu Mariupolju, ukrajinske vlasti vjeruju da je ubijeno najmanje 25.000 ljudi, ali pretrage posmrtnih zapisa upućuju na mnogo više, a neka tijela nisu ni preuzeta.
Cassiope
Cassiope je rod od  9-12 malih grmastih vrsta u porodici Ericaceae. To je jedini rod u potporodici Cassiopoideae. One su autohtone na Arktiku i sjeveru umjerene planinske regije. Rod je dobio ime po Kasiopeji iz grčke mitologije. Uobičajena imena, koja dijele s nekoliko drugih sličnih srodnih rodova, uključujući i vrijesak i njegove srodnike.
Imaju ljuskaste listove koji leže protiv stabljike i stvaraju samotne cvjetove u obliku zvona, u kasno proljeće. Iako su izdržljive, cvjetove mogu oštetiti kasni mrazevi. Uzgajaju se u baštama; pogodna mjesta su kamenite pozicije, tresetišta i šume u planinskim područjima.. Hibridni kultivari 'Randle Cook' and ‘Muirhead’ dobilii su Nagradu za vrtne zasluge Kraljevskog hortikulturnog društva (potvrđeni 2017.).
PSEN2
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 448 aminokiselina, a molekulska težina 50.140 Da.
Funkcija
Kod Alzheimerove bolesti (AD), pacijenti sa naslijeđenim oblikom nose mutacije u presenilinskim proteinima (PSEN1; PSEN2) ili amiloidnom prekursoru proteina (APP). Ove mutacije povezane sa bolešću rezultiraju povećanom proizvodnjom dužeg oblika varijante amiloid-beta (glavna komponenta amiloidnih naslaga pronađenih u mozgu AD). Pretpostavlja se da presenilini reguli procesiranje APP kroz svoje efekte na gama-sekretazu, enzim koji cijepa APP. Takođe, smatra se da su presenilini uključeni u cepanje Notch receptora, tako da oni ili direktno regulišu aktivnost gama-sekretaze ili su sami proteaza enzimi. Identifikovana su dva alternativna transkripta PSEN2.
U melanocitnim ćelijama, ekspresija gena PSEN2 može biti regulirana MITF-om.
Interakcije
Pokazalo se da PSEN2 u u interakciji sa:
Baltimore Marylands
Baltimore Marylands je bio kratkotrajni američki bejzbol klub koji se takmičio u profesionalnoj ligi National Association tokom sezone 1873. Jedinu domaću utakmicu su igrali na igralištu Madison Avenue Grounds, iako određeni izvori tvrde da je održana u Newington Parku , domaćem igralištu Baltimore Canariesa. Marylandsi su odigrali samo 6 utakmica, te primili 152 runova a napravili samo 26. Jedini protivnici Marylandsa u tih šest utakmica su bili Washington Blue Legs i Baltimore Canaries. Protiv potonjih su igrali posljednje 4 utakmice, prije nego što su se nakon 11. jula 1873. sami raspustili.
Epistaza
thumb|400px|Gen za potpunu [[alopecija|ćelavost je  epistatski za alele za plavu ili  crvenu kosu. Fenotip ćelavosti (bald) potiskuje ispoljavanje gena za boju kose pa tako ukupni efekt nije adicijski.]]
Epistaza je oblik interakcije nealelnih gena, odnosno njihovihalela. Epistaza znači  da je proizvoj jednog od alel nekog drugog od uključenih  gena zasjenjen u fenotipu. Ime epistaza, ovom obliku interakcije nealelnih gena je dao William Bateson, 1909. U principu, epistaza može djelovati kao da jedan gen proizvodi supstancu koju koriste drugi geni. Supstanca može izostati kao  proizvod jedanogh genase  ili drugi gen ne može se izraziti.
Postoje slijedeći oblici epistaze:
Dominantna epistaza
thumb|300px|Klas [[zobi sa žućkastim braktejama]] U dominantnoj  epistazi, među epistatski genima je prisutan najmanje jedan dominantni alel. Primjer dominantne epistaze je boja brakteja zobi, koja se temelji na dva gena, za crni (Z)  i žut (G) gen za ovo svojstvo. Postoje zob sorta s crnim, žutim i bjeličastim braktejama. Ljuske su crne boje kada je  prisutan dominantni alel (Z). Ako je alel za crnu boju recesivan, a i žuti alel dominantan, ljuske su žute, a ako su prisutna oba recesivna alela ljuske su blijede (bijele).
Uzajamna dominantna epistaza
U uzajamnoj dominantnoj epistazi potrebno je da bar jedan od dva uključena  gena bude  u verziji dominantnog alela. Primjer je boja lista duhanu, u koju su  uključena dva gena.
Uzajamna recesivna epistaza
Za recipročnu recesivnu epistazu treba da jed prisutna bar jedan par recesivnih alela, odnosno recesivni homozigot bar na jednom od dva genska lokusa. Primjer je boja cvijeta dvije sorte leptirnjače  Lathyrus.
Mješovita epistaza
Miješana ppistaza je kombinacija dominantne i recesivne epistaze. Primjer miješane epistaze je boja kokošjeg perja.
NGC 4671
NGC 4671 (također poznat kao MCG -1-33-4 i PGC 43029) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 134 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 1,30 (51 hiljada sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (43 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 20. marta 1789. godine.
Hamburg-Mitte
Hamburg-Mitte jedan je od pet gradskih okruga grada Hamburga na sjeveru Njemačke, smještena u samom srcu grada.
Podjela po gradskim četvrtima
Sljedeće gradske četvrti čine okrug Hamburg-Mitte: Billbrook, Billstedt, Borgfelde, Finkenwerder, HafenCity, Hamburg-Altstadt, Hamm, Hammerbrook, Horn, Kleiner Grasbrook, Neustadt, Neuwerk (tri otoka kod Cuxhaven]), Rothenburgsort, St. Georg, St. Pauli, Steinwerder, Veddel, Waltershof i Wilhelmsburg.
HIST1H4I
Histon H4 jest protein koji je kod ljudi kodiran genom HIST1H4H sa hromosoma 6.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 103 aminokiseline, a molekulska težina 11 367Da.
Funkcija
Histoni su osnovni jedarni proteini koji su odgovorni za nukleosomsku strukturu hromosomskog vlakna kod eukariota. Dvije molekule svakog od četiri jezgarna histona (H2A, H2B, H3 i H4) formiraju oktamer, oko kojeg je omotano oko 146 bp DNK u ponavljajuće jedinice, zvane nukleosomi. Linkerski histon, H1, stupa u interakciju s DNK-linkera između nukleosoma i funkcionira u zbijanju hromatina u strukture višeg reda. Ovaj gen je bez introna i kodira člana porodice histona H4. Transkripti ovog gena nemaju poliA repove, ali umjesto toga sadrže palindromski terminacijski element. Ovaj gen nalazi se u velikom klasteru histonskih gena na hromosomu 6.
Ambasador
Ambasador je najviši predstavnik svoje države u državi u kojoj se nalazi, pa je u tom svojstvu nadređen svim službenim predstavnicima u toj zemlji (konzularnim, kulturnim i drugim). Ambasador predstavlja poglavara svoje zemlje i zastupa svoju državu pred vlastima države u kojoj je ambasador. On nužno i govori u ime svoje vlade. Budući da prima i prenosi saopćenja svoje vlade i budući da predstavlja službeni izvor informacija, on je stalni i sigurni posrednik u odnosima dviju država.
Rang ambasadora imaju i visoki povjerenici (prije i komesari) (High Commissioner) koje međusobno razmjenjuju zemlje Commonwealtha, te najviši predstavnici Vatikana.
Zvanje ambasadora je i najviše zvanje u diplomatskoj karijeri.
Edmund Husserl
mini|desno|Edmund Husserl Edmund Husserl (8. april 1859, Prostějov, Austro-Ugarska - 27. april 1938, Freiburg) je bio osnivač fenomenologije i jedan od najuticajnijih filozofa 20. vijeka. Njegovo djelo je utjecalo na egzistencijaliste i na Heideggera.
Studirao je astronomiju, matematiku, fiziku i filozofiju kod Franza Brentana, koji je veoma utjecao na Husserla. Poslije habilitacije je radio kao privatni docent i kasnije kao profesor filozofije na univerzitetima u Halleu i kasnije u Freiburgu.
Mariehamn
Mariehamn (švedski: Mariehamn; finski: Maarianhamina) jest glavni grad Olandskih ostrva, autonomne teritorije pod finskim suverenitetom. Grad je sjedište vlade i parlamenta a u njemu živi više od polovine stanovništva ostrva. Kao i većina Olandskih ostrva, Mariehamn je dio švedskog govornog područja; švedski jezik govori oko 91% stanovnika. Grad je osnovan 1861. i nazvan je po Mariji Aleksandrovnoj, supruzi ruskog cara Aleksandra II.
Demografija
mini|lijevo|Luka noću
Povraćanje
mini|desno|200px|Žena u aktu povraćanja Povraćanje je prisilno izbacivanje sadržaja želuca kroz usta i ponekad kroz nos. Nastaje kao rezultat stimulacije centra za povraćanje u produženoj moždini, a usko vezana za taj centar je hemoreceptorska okidajuća zona (CTZ) koja je osjetljiva na brojne lijekove i određene metaboličke poremećaje. Centar za povraćanje mogu stimulisati i podražaji koji idu iz srednjeg uha u slučaju bolesti vožnje ("morska bolest") ili podražaji iz kore velikog mozga u slučaju psihogenog (povraćanje u slučaju emocionalnog stresa), a također mogu doći i iz perifernih dijelova tijela. Kod odraslih povraćanju obično prethodi osjećaj mučnine.
Grana medicine koja se bavi proučavanjem povraćanja, kao i lijekova koji stimulišu i sprečavaju povraćanja, zove se emetologija.
Mučnina i povraćanje liječe se antiemeticima.
Treba razlikovati povraćanje od regurgitacije. Kod regurgitacije hrana se vraća na usta iz jednjaka, a ne iz želuca.
Povraćanje kod životinja
Povraćanje, kao fiziološki akt, je karakteristično za neke vrste životinja: pojedine vrste ptica, vuk, lisica itd. To je naročito izraženo tokom perioda ishrane mladunaca, kada roditelji povraćaju polusvareni ili nesvareni sadržaj želuca kojim se oni hrane.
Nogometna reprezentacija Angole
Novija historija
Luís Oliveira Gonçalves preuzeo je reprezentaciju 2003. i ostvario ono što oni popularno nazivaju "Čudo iz Luande". Gonçalves je nakon izvrsnih rezultata sa Angolskom U-20 reprezentacijom isti uspjeh ostvario i sa seniorskom reprezentacijom. Proveo ih je kroz 4. grupu kvalifikacija, u kojoj su bile Nigerija, Zimbabve i nešto slabiji Gabon, Alžir i Ruanda. Tu grupu su mnogi smatrali najtežom grupom. Oliveira je složio čvrstu momčad, kojoj je glavna odlika bila odbrana. Većina igrača dolazila je iz portugalskih klubova te domaće lige. Glavne zvijezde bili su napadač Benfice Pedro Mantorras te Akwa, bivši igrač Benfice, koji je tada igrao u Katru. Angola je u grupi igrala s Portugalom, koji je godinama vladao tom zemljom, pa su igrači Angole zbog toga bili posebno 'napaljeni' na tu utakmicu. Njihov posljednji prijateljski susret prije toga jedva je odigran do kraja, jer su čak četiri igrača Angole dobila crvene kartone zbog grubih faulova. Osim Portugala, od kojeg su na kraju izgubili minimalnih 1:0, tu su bili još i Meksiko, te Iran, s kojima su remizirali te završili na 23. mjestu sveukupnog poretka Svjetskog prvenstva. Vratili su se kući uzdignute glave.
U Gani 2008, koja je bila organizator Afričkog kupa nacija, otišli su do četvrtfinala, a isti uspjeh ponovili su i 2010, kada su bili domaćin istoga takmičenja. U četvrtfinalu izbacila ih je Gana rezultatom 1-0. Međutim, nisu uspjeli ponoviti uspjeh iz 2005, te se plasirati na Svjetsko prvenstvo 2010. u Južnoj Africi.
Na Afričkom kupu nacija 2012. u Ekvatorijalnoj Gvineji i Gabonu Angola je ispala u grupi. Imala je siguran prolaz s osvojenim bodom protiv Obale Slonovače. Mogla je dalje i s porazom, pod uvjetom da Sudan ne pobijedi Burkinu Faso. Niti jedan uvjet se nije ispunio, pa su se Angolci oprostili od Kupa nacija. I Sudan i Angola osvojili su po četiri boda, ali Sudan je imao gol-razliku 0, a Angola -1, pa je zbog toga Sudan išao dalje.
Togo na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017.
Togo na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017. u Londonu od 4. do 13. augusta 2017. predstavljalo je jedan atletičar.
NGC 1646-2
NGC 1646-2 je kompaktna galaksija koja je udaljena oko 221 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 0,30 (19 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (19 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Silikat
thumb|250px|Osnovna struktura (orto-)silikatnih oksoaniona (SiO4−4) Silikat je hemijski spoj koji sadrži anionski silikatni ion. Najveći broj silikata su oksidi, mada u njih spadaju i heksafluorosilikati ([SiF6]2−) i drugi anioni.
Pod pojmom ortosilikat podrazumijeva se anion SiO44− i njegovi spojevi. U srodstvu sa ortosilikatima je i porodica aniona (i njihovih spojeva) sa hemijskom formulom [SiO2+n]2n−. Važni članovi ove porodice su ciklički i jednolančani silikati {[SiO3]2−}n te silikati koji grade slojeve {[SiO2.5]−}n.
Silikati sačinjavaju veći dio Zemljine kore, kao i drugih terestrijalnih planeta, kamenitih satelita i asteroida. Pijesak, portlandski cement i hiljade drugih minerala su primjeri silikata. Silikatni spojevi, uključujući i minerale, sastoje se od silikatni aniona čiji naboji su balansirani različitim kationima. Može postojati izuzetno veliki broj silikatni aniona, a svaki od njih može graditi spojeve sa mnogim različitim kationima. Stoga je klasa ovih spojeva nevjerovatno velika. I minerali i sintetički materijali također spadaju u ovu klasu.
Strukturni principi
Kod ogromne većine silikata, uključujući i silikatne minerale, atom Si zauzima tetraedarsko okruženje, a okružen je sa četiri centra kisika. U takvim strukturama, hemijske veze prema siliciju slijede pravilo okteta. Takvi tetraedri ponekad se javljaju kao izolirani SiO44− centri, ali je daleko najčešći slučaj da su tetraedri vezani zajedno na različite načine poput parova (Si2O76−) ili prstenova (Si6O1812−). Obično su silikatni anioni lanci, dvostruki lanci, slojevi i trodimenzionalni okviri. Sve te vrste imaju vrlo slabu rastvorljivost u vodi pri normalnim uslovima.
Rasprostranjenost u rastvorima
Silikati su vrlo dobro proučeni i opisani u čvrstom stanju, ali su znatno manje poznati u rastvorima. Anion SiO44− je konjugirana baza silikatne kiseline Si(OH)4 a oboje su vrlo slabo postojani kao i svi njihovi međuproizvodi. Zbog toga rastvori silikata su obično proučavani kao smjese kondenziranih i djelimično protoniranih silikatnih klastera. Priroda rastvorljivih silikata neophodna je za razumijevanje biomineralizacije i sinteze aluminosilikata, kao važnih industrijskih katalizatora poput zeolita.
Iako je tetraedar uobičajen oblik koordinacijske geometrije za spojeve silicija, vrlo dobro je poznato da silicij također usvaja i više koordinacijske brojeve. Dobro poznati primjer viših koordinacijskih brojeva je heksafluorosilikat (SiF62−). Oktaedarska koordinacija sa šest centara kisika je također dokazana. Pri vrlo visokom pritisku, čak i SiO2 usvaja ovu geometriju u mineralu stishovitu, gusta polimorfna silika pronađena je u donjem plaštu Zemlje. Ova struktura također nastaje "stresom" (šokom) stijena prouzrokovanim naprimjer udarom meteorita. Oktaedarski Si u obliku heksahidrosilikata ([Si(OH)6]2−) dokazan je u mineralu taumasitu, dosta rijetkom u prirodi, ali se ponekad može zapaziti među drugim kalcij-silikatnim hidratima umjetno nastalim u cementu i betonu koji su izloženi napadima snažnih sulfata.
Silikatni minerali
U geologiji i astronomiji, pojam silikat se koristi za označavanje vrste stijena koja se sastoji pretežno od silikatnih minerala. Na Zemlji, javlja se veoma veliki broj silikatnih minerala čak i u širem rasponu kombinacija kao rezultat procesa koji grade i mijenjaju njenu koru. Ti procesi obuhvataju djelimično topljenje, kristalizaciju, frakcionizaciju, metamorfozu, eroziju i dijagenezu. Živa bića također doprinose silikatnom ciklusu u blizini Zemljine površine. Jedna vrsta planktona poznata kao dijatomeje (kremenjaste alge) grade svoje egzoskelete (ljušture) od silike. Te ljušture nakon uginuća dijatomeja su osnovni sastojak sedimenata u okeanskim dubinama.
Silika, odnosno silicij-dioksid SiO2 se ponekad smatra silikatom, mada je to poseban slučaj koji nema negativno naelektrisanje te nema "potrebu" za suprotnim ionom. Silika se javlja u prirodi kao mineral kvarc i u obliku njegovih polimorfa.
Warp pogon
U serijalu Zvjezdane staze, warp pogon je forma nadsvjetlosnog pogona. To je, međutim, i vrlo ozbiljna tema za istraživanje u stvarnoj nauci poput Alcubierre pogona.
Fiktivna historija
Na Zemlji izmislio ga je Zefram Cochrane, 2063. godine, kao što je opisano u filmu Prvi kontakt (iako informacije iz originalnih serija govore, da se warp pogon možda koristio i ranije, za to nema direktnih dokaza). U skladu sa zadnjim Star Trek serijama, po imenu Enterprise, mnoge civilizacije su posjedovale warp pogon prije ljudi, posebno Vulkanci, koji su imali napredniju tehnologije warp pogona od ljudi čak i u 22. vijeku.
O warp pogonu
mini|250px|
Njegovo djelovanje bazira se na iskrivljavanju prostor-vremenskog kontinuuma, potiskujući brod u podprostor, te tako smanjujući njegovu prividnu masu, i "varajući" Ajnštajnovu teoriju relativnosti E = m * c^2. Kako se prividna masa broda smanjila, te je Ajnštajnova teorija relativnosti prevarena, brod može postići brzinu veću od brzine svjetlosti.
Zvjezdana flota pri izradi warp motora slijedi Cochreaneov model warp pogona, koji za svoj rad zahtijeva materijsko-antimaterijsku reakciju, dok se potiskivanje broda u podprostor vrši stvaranjem niza warp polja koja se međusobno naprežu. Za proizvodnju ogromne količine energije koja je potrebna za pokretanje broda warpom i za napajanje svih brodskih sistema koristi se materijsko-antimaterijski reaktor, poznatiji pod nazivom warp jezgro. Ono je ujedno i osnovni, no nikako najvažniji dio svakog Flotinog broda i warp pogona. Druga dva najvažnija dijela warp pogona su vodovi za prenos energije, te warp zavojnice. Warp zavojnice nisu vidljive izvana, već su smještene u kućištima koja se nazivaju nosačima warp motora.
Prilikom izgaranja deuterijuma, u warp jezgri, nastaju pare koje se potom u reakcionoj komori sudaraju sa antimaterijom, u obliku antivodonika. Ta inače vrlo eksplozivna reakcija kontrolisana je dilitijumovim kristalima, a kao njen proizvod nastaje visokoenergeska plazma, poznatija i kao elektroplazma. Elekroplazma se potom pomoću vodova za prenos prenosi sve do nosača motora. Plazma se potom pomoću ubrizgivača ubacuje unutar warp zavojnica izgrađenih od verteriumovog kortenida. Kada se ovaj materijal izloži energiji plazme on počne oscilirati stvarajući warp polja i tjerajući brod u podprostor, a warp motori stvaraju višeslojno warp polje. Warp zavojnice poredane su u nizu kako bi stvorile više polja, koja se međusobno naprežu i stvaraju potisnu silu na najbliži objekt, u ovom slučaju, brod čije je to ujedno i polje.
Warp poja se generišu kada plazma pređe preko samih zavojnica kojih u Galaxy klasi ima 18, Sovereign klasa ih ima 26. Plazma se dovodi kroz ubrizgivač čije otvaranje i zatvaranje omogućuje rad warp pogona. Trajanje jednog ciklusa može varirati od 25 nanosekundi do 50 nanosekundi. Manje warp brzine zahtijevaju kraće vrijeme otvaranja i duže vrijeme do drugog otvaranja, dok se za velike warp brzine ubrizgivač otvara češće i samo otvaranje traje duže.
Kako bi se pojednostavilo klasificiranje i rukovanje warp poljima i motorima, uvedena je klasifikacija warp polja prema količini podprostornog naprezanja koje generišu. Warp polja ispod warpa 1 mjere se u milicochranima, dok se polja koja prestižu warp 1 mjere u cochranima.
NGC 3168
NGC 3168 (također poznat kao MCG 10-15-52, PGC 30001 i UGC 5536) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 434 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 1,00 (126 hiljada sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (114 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 25. marta 1832. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Vojskova (rijeka)
Vojskova je desna pritoka rijeke Une. Izvire ispod Ćulumka u Podgrmeču u blizini naselja Arapuša kod Bosanske Krupe u Unsko-sanskom kantonu, BiH. Tok joj je dugačak 35 km i teče kroz tri opštine: Bosanska Krupa, Krupa na Uni i Novi Grad.
Tekući sjeverno prima manje potoke i rječice među kojima su najznačajnije Klokoč, Zelenac i Mlaka rijeka. Kod lokaliteta Sastavak u Vojskovu se ulijeva Mlaka rijeka. Vojskova se ulijeva se u rijeku Unu u selu Rudice u opštini Novi Grad.
Vojskova se prepoznaje po čistoći svoje vode. U njoj žive mnoge životinjske vrste poput rakova i riba, posebno potočna pastrmka. U njezinom toku se nalazi mnoštvo izvora vode od kojih su najpoznatija Široko i Ciganjsko vrelo. Vojskova je svojim tokom oblikovala u svome porječju više naplavnih ravni. Najveća takva ravan su Baline bare u naselju Donji Petrovići u Krupoj na Uni. Te su bare vijekovima omogućavale okolnom stanovništvu da prehrani svoju stoku.
Poznatija kupališta su kod mlina Kojnovca i Buk, kao  i kupalište u Donjim Rakanima u sklopu kojeg je i izletište, sa fudbalskim terenom, stolovima i klupama.
U blizini Donjeg Dubovika, na rijeci Vojskovi, nalazi se malo izletište zvano "Stuparski mlini" koje odlikuje prisustvo malih slapova, sedrenih barijera, brzaka te virova. Naziv Stuparski mlini nastao je zbog pet mlinova koju su bili na ovoj rijeci. Posljednji, kameni, srušen je osamdesetih godina 20. vijeka. Drugi mlinovi su se sami urušili ranije. Nekada davno, osim mlinova, na Vojskovi se nalazila i stupa za valjanje sukna i za taj posao je bio angažovan samo jedan radnik.
Prema legendama, očuvanim u narodu, rijeka Vojskova je dobila ime po vojsci. Navodno je jedne godine zima bila jaka da je rijeka zaledila pa je vojska prelazila preko zaleđene rijeke. Druga verzija porijekla ovog imena jeste legenda o vojsci koja je bila mnogobrojna, te su, prolazeći preko rijeke, vojnici zastali da se napiju vode, a toliko su bili žedni da je rijeka skoro presušila.
Alfa-2-Makroglobulin
α2-Makroglobulin (α-2-M) ili alfa-2-makroglobulin, je veliki (720 KDa) plazmatski protein koji se nalazi u krvi. Uglavnom ga proizvodi jetra, a također ga lokalno sintetiziraju makrofagi, fibroblasti i adrenokorteksne ćelije. Kod ljudi je kodiran genom "A2M". α2-Makroglobulin djeluje kao antiproteaza i može inaktivirati ogroman broj proteinaza. Djeluje kao inhibitor fibrinolize inhibirajući plazmin i kalikrein. Djeluje kao inhibitor koagulacije, inhibiranjem trombina. α2-Makroglobulin može djelovati kao protein nosač jer se također vezuje za brojne faktore rasta i citokine, kao što su trombocitni faktor rasta, osnovni faktor rasta fibroblasta, TGF-β, insulin i IL- 1β. Nije prepoznat nikakav specifičan nedostatak s pridruženom bolešću i nijedno bolesno stanje se ne pripisuje niskim koncentracijama α2-makroglobulina. Koncentracija α2-makroglobulina raste 10 puta ili više u nefrotskom sindromu, kada se drugi proteini niže molekulske težine izgube u urinu. Gubitak α2-makroglobulina u urinu spriječen je njegovom veličinom. Neto rezultat je da α2-makroglobulin dostiže nivoe u serumu jednake ili veće od onih albumina u nefrotskom sindromu, što ima efekt održavanja onkotskog pritiska.
Struktura
Ljudski α2-makroglobulin sastoji se od četiri identične podjedinice povezane zajedno -S-S-vezama. Pored tetramernih oblika α2-makroglobulina, identifikovan je i dimerni, a nedavno i monomerni inhibitor αM proteaze. Svaki monomer kjudskog α2-makroglobulina sastoji se od nekoliko funkcionalnih domena, uključujući domene makroglobulina, domen koji sadrži tiolni ester i domen koji se vezuje za receptor. Sve u svemu, α2-makroglobulin je najveći glavni neimunoglobulinski protein u ljudskoj plazmi. Pokazalo se da je aminokiselinska sekvenca α2-makroglobulina 71% ista kao protein zone trudnoće (PZP; također poznat kao α povezan s trudnoćom 2-glikoprotein).
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 1.474 aminokiseline, a molekulska težina 163.291 Da.
Funkcija
Proteinska porodica α-makroglobulin (αM) uključuje inhibitor proteaza, tipiziran ljudski tetramerni α2-makroglobulin (α2M); pripadaju porodici inhibitora MEROPS proteinaza I39, klan IL. Ovi inhibitori proteaze dijele nekoliko definirajućih svojstava, koja uključuju α2-Makroglobulin je u stanju da inaktivira ogroman broj proteinaza (uključujući serinska–, cisteinaka–, asparaginska– i metaloproteinaza). Djeluje kao inhibitor fibrinoliza inhibicijom plazmina i kalikreina. Djeluje kao inhibitor koagulacije, inhibiranjem trombina. α2-Makroglobulin u svojoj strukturi ima regiju "mamca" od 35 aminokiselina. Proteinaze koje vezuju i cijepaju regiju mamaca postaju vezane za α2M. Makrofagni receptori prepoznaju kompleks proteinaza–α2M i uklanjaju ga iz sistema. Poznato je da α2-Makroglobulin veže cink, kao i bakar u plazmi, čak i jače od albumina, a poznat je i kao transkuprein. 10 to 15% of copper in human plasma is chelated by α2-macroglobulin.
Bolest
α2-Nivo makroglobulina se povećava kada su nivoi albumina u serumu niski, što se najčešće viđa kod nefrotskog sindroma, stanja u kojem bubrezi počinju da ispuštaju neke od manjih krvnih proteina. Zbog svoje veličine, α2-makroglobulin se zadržava u krvotoku. Povećana proizvodnja svih proteina znači povećanje koncentracije α2-makroglobulina. Ovo povećanje ima mali negativan uticaj na zdravlje, ali se koristi kao dijagnostički trag. Uobičajena varijanta (29,5%) (polimorfizam) α2-makroglobulina dovodi do povećanog rizika od Alzheimerove bolesti. α2-Makroglobulin vezuje se za i uklanja aktivne oblike želatinaza (MMP-2 i MMP-9) iz cirkulacije preko receptora za čišćenje na fagocitima.
Momčilo Krajišnik
Momčilo Krajišnik (20. januar 1945 – 15. septembar 2020) bio je osuđeni ratni zločinac, bosanskohercegovački i srpski političar, magistar ekonomskih nauka. Bio je Predsjednik Skupštine SR BiH, predsjedavajući Narodne Skupštine Republike Srpske i član Predsjedništva BiH od 1996. do 1998.