cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antička Grčka
Osvajanja Aleksandra Velikog
Filipa je naslijedio 20-godišnji sin Aleksandar koji je nastavio provoditi očeve planove. Otputovao je u Korint gdje su ga okupljeni grčki gradovi prepoznali kao vođu Grka. Nakon toga krenuo je na sjever da skupi vojsku. Vojska kojom je napao Perzijsko carstvo je uglavnom bila sastavljena od Makedonaca, ali su se također prijavili i mnogi zanesenjaci iz grčkih gradova. Dok je Aleksandar ratovao u Trakiji, čuo je da su se grčki gradovi pobunili. Pojurio je ponovno na jug, osvojio i razorio Tebu do temelja kao upozorenje svim grčkim gradovima ako bi se pokušali oduprijeti njegovoj snazi.
334. godine p. n. e. Aleksandar je krenuo u Aziju gdje je porazio Perzijance na rijeci Granik. Time je stekao nadzor nad jonskom obalom, te je napravio pobjedničku povorku kroz oslobođene grčke gradove. Nakon što je dogovorio poslove u Anatoliji nastavio je napredovati južno kroz Kilikiju do Sirije gdje je porazio Darija III kod Isa 333. godine p. n. e. Onda je nastavio kroz Fenikiju do Egipta kojeg je osvojio bez ikakvog otpora. Egipćani su ga dočekali kao osloboditelja od perzijskog ugnjetavanja.
Darije je sada bio spreman sklopiti mir, te bi se Aleksandar vratio pobjednički kući, ali Aleksandar je odlučio osvojiti Perziju i postaviti sebe za vladara čitavog svijeta. Napredovao je sjeveroistočno kroz Siriju i Mezopotamiju, te je opet porazio Darija kod Gaugamele 331. godine p. n. e. Darije je krenuo u bijeg, ali su ga ubili vlastiti vojnici. Aleksandar se proglasio gospodarom Perzijskog Carstva, zauzevši Suzu i Perzepolis bez otpora.
U međuvremenu grčki gradovi su pokušavali obnoviti napore da se suprotstave makedonskoj moći. Kod Megalopolisa 331. godine p. n. e., Aleksandrov vazal Antipater porazio je Spartance koji su se odbili pridružiti Korintskom savezu i priznati makedonsku prevlast.
Aleksandar se žurio napredujući kroz današnji Afganistan i Pakistan do doline rijeke Ind i 326. godine p. n. e. je dosegao Punjab. Mogao je lahko napredovati sve do rijeke Ganga i Bengala ali je njegova vojska odbila ići dalje uvjerena da su stigli na kraj svijeta. Aleksandar se nerado vratio. Umro je navodno od groznice u Babilonu 323. godine p. n. e.
Aleksandrovo Carstvo se raspalo ubrzo nakon njegove smrti, ali njegova osvajanja zauvijek su promijenila grčki svijet. Hiljade Grka su putovale s njim ili za njim da se nasele u novim grčkim gradovima koje je osnovao dok je napredovao. Jedan od najvažnijih gradova bila je Aleksandrija u Egiptu. Kraljevstva u kojima se govorilo grčkim jezikom osnovana su u Egiptu, Siriji, Iranu i Baktriji. Započelo je helenističko doba.
Politička struktura
mini|200px|Herodot, rimska kopija
Antička Grčka se sastojala od nekoliko stotina manje-više nezavisnih (u zavisnosti od pojedinog perioda u kojem su se sklapali i rušili savezi, potpadalo pod vlast stranih ali i domaćih osvajača i sl.) gradova-država, tzv. polisa. Ovakva struktura činila je Grčku veoma različitom od drugih zajednica tadašnjeg vremena koje bile ili plemenske zajednice ili kraljevstva čija se vladavina prostirala često velikim područjima. Uprkos velikim udaljenostima i geografskim preprekama čak i između relativnog bliskih gradova, stari Grci su osjećali da pripadaju jednom narodu; imali su zajedničku religiju, jednake kulturne osnove i govorili istim jezikom.
Dakle, osnovne posebnosti političkog sistema antičke Grčke bila je fragmentiranost koja nije bila posebno uslovljena plemenskim porijeklom i fokus na urbana središta u tim, inače malim, gradovima-državama. Dodatne dokaze ovakve strukture čine i kolonije koje su, doduše, ostajale u "prisnom" odnosu sa gradovima iz kojih su kolonizatori otišli ali su ipak bile i potpuno nezavisni od njih. Naravno, manji polisi su mogli biti pod dominacijom svojim većih i moćnijih susjeda ali osvajanja ili direktna vladavina jednog polisa nad drugim je bila rijetka. Umjesto toga, polisi su se udruživali u saveze ili lige čije je članstvo bilo veoma promjenljivo po broju i trajanju. Tokom klasičnog perioda broj liga je postao manji a one same veće i to pod dominacijom jednog od tri najznačajnija grada; Atine, Tebe ili Sparte.
Vlada i zakon
Atina je "zapala" u tiraniju u drugoj polovini VI vijeka p. n. e. Kada je tiranija okončana Atinjani su osnovali prvu demokratiju na svijetu kao rješenje kojim su spriječili aristokratiju da ponovo osvoji vlast. Nakon Solonove reforme početkom V vijeka p. n. e., svi osim najsiromašnijih građana su se mogli obratiti skupštini ili kandidovati za službenu poziciju. Sa uspostavom demokratije, skupština je postala de jure mehanizam vlasti sa podjednakim pravima svih građana u vlasti. Ipak, stranci i robovi (imati u vidu da je antička Grčka i dalje bila robovlasnička)nisu imali politička prava. Po uzoru na Atinu, i ostali polisi su uspostavili svoje demokratije sa određenim posebnostima i izuzecima. Najočitiji primjer posebnosti i izuzetaka je bila Sparta kojom su vladali monarsi po nasljednom pravu.
Struktura društva
mini|200px|Teritorija antičke Sparte
Većina porodica, čak i one najsiromašnije, držala je robove kao sluge u domaćinstvima i radnu snagu. Ipak, vlasnici robova nisu imali pravo tući ili ubiti roba. Često su im obećavali slobodu kao poticaj za bolji rad. Za razliku od Rima, oslobođeni robovi nisu mogli postati građani.
I polisi su, prema zakonu, posjedovali robove. Ti "javni" robovi su uživali nešto više sloboda od onih čiji su vlasnici bile porodice, živjeli su samostalno i obavljali različite specijalizovane poslove. U Atini, naprimjer, javni robovi su bili obučeni da prepoznaju krivotvoreni novac ili su služili u hramovima.
U Sparti su postojali posebni robovi - heloti. Oni su bili ratni zarobljenici u vlasništvu države i dodijeljeni porodicama kod kojih su morali ostati, brinuti se o hrani i kućnim poslovima dok su se spartanske žene posvećivale odgoju djece a muškarci uvježbavanju ratnničkih vještina. Prema ovim robovima postupalo se grubo pa su ponekad pokušavali bizati bune.
Obrazovanje
Tokom većeg dijela antičke grčke historije, obrazovanje je bio privatno, osim u Sparti. Samo bogate porodice su mogle priuštiti nastavnike. Dječaci su učeni čitati, pisati i citirati dijelove književnih djela. Učili su i pjevanje i sviranje te trenirani kao atlete ili obučavani kao ratnici. Ovo obrazovanje nisu sticali radi kvalifikovanja za neki posao već da bi stekli pravo da budu punopravni građani. I djevojčice su učile čitati, pisati i jednostavan račun potreban za vođenje domaćinstva. Nakon djetinjstva gotovo nikada nisu dobijale dodatno obrazovanje.
Sa sedam godina života dječaci su odlazili u školu, ili vojnu kasarnu ako su živjeli u Sparti. Nastava se sastojala od aritmetike, muzičkog i sportskog programa.
O dječacima iz bogatih porodica koji su išli u privatne škole brinuli su se pedagozi - paidagogos, kućni robovi koju su bili odabrani posebno za to i bili pratioci tim dječacima. Nastava se održavala u kućama nastavnika u kojima su dječaci učeni navedenim predmetima. Od dvanaeste godine dječaci su vježbali hrvanje, trčanje i bacanje diska i bacanje koplja. A Atini su stariji dječaci učeni i prefinjenijim disciplinama poput kulture, nauke, muzike i umjetnosti. Obrazovanje se završavalo sa 18 godina nakon čega je slijedila vojna obuka u trajanju od 1-2 godine.
Veoma bitan dio obrazovanja za bogate dječake predstvaljalo je učenje pod okriljem mentora. Učenik je sticao znanja prateći političke govore svog mentora u agori, pomažući mu u obavljanju javnih poslova, vježbajući sa njim u gimnaziji i prisustvujući simpozijumima. Najbogatiji mladići su nastavljali svoje obrazovanje kod najučenijih Grka, naročito na Akademiji. mini|180px|Amfore - antički sudovi za čuvanje i transport vina, ulja, žitarica i dr.
Ekonomija
Na vrhuncu svoje ekonomske moći, u V i IV stoljeći p. n. e. antička Grčka nije imala premca u tadašnjem svijetu. Prema nekim historičarima ekonomije, Grčka je imala jednu od najnaprednijih ekonomija prije pojave industrije. Navodno je prosječna dnevna plata grčkog radnika bila, u protivvrijednosti izraženoj u žitu, oko 12 kg pšenice. To je bilo više od tri puta od onog što je dobijao npr. egipatski radnik u rimsko doba.
Filozofija
Filozofija u staroj Grčkoj zasnivala se na razumu i preispitivanju. Grčka filozofija (Sokrat, Platon, Aristotel) je imala mnogostruk utjecaj na razvoj moderne filozofske misli i nauke općenito "u zapadnom svijetu". Postoji jasna neprekinuta veza grčkih utjecaja na savremenu sekularnu nauku koja vodi od antičkih grčkih i helenističkih filozofa preko srednjovjekovne arapsko-islamske filozofije i nauka, evropske Renesanse i Doba prosvjetiteljstva.
Razum i preispitivanje kao temelje, sredstva i metode promišljanja svijeta i čovjeka nisu "izmislili" Grci. Mnogi teoretičari civilizacije već dugo se bave istraživanjima kojima pokušavaju odrediti razlike između grčke žudnje za znanjem i sličnih žudnji starijih civilizacija poput staroegipatske i babilonske.
Literatura
U društvu antičke Grčke literatura je zauzimala veoma značajno mjesto. Nije neopravdano smatrati da književna tradicija u kulturama zapadnih zemalja počinje sa Homerovim epovima Ilijada i Odiseja u kojima je autor vješto opisao i živo predočio rat i mir, čast i sram, ljubav i mržnju.
Eshil, tragičar, je dao temelje u kategoriji drame uvođenjem dijaloga i interakcije između likova. Eshilova trilogija Orestija smatra se njegovim najznačajnijim djelom. Sofoklu se daju zasluge za uvođenje ironije u spektar književnih tehnika, posebno u djelu Kralj Edip. Euripid je koristio drame kako bi kritikovao društvene norme i običaje, njegova Medeja i nakon više od 2.000 godina ostaje aktuelna. Aristofan, komediograf, oblikovao je komediju kao umjetničku formu i jednako je vrijedan svojoj suprotnosti - Eshilu. Najpoznatija djela su mu Lizistrat i Žabe.
Filozofija je našla svoje mjesto u književnosti u formi Platonovih dijaloga, kojima je zapravo predstavio Sokratova pitanja i odgovore u pisanom obliku. Sljedeći u nizu je Aristotel, koji je napisao na desetine radova na temu mnogih naučnih disciplina. Njegov poseban doprinos književnosti je Poetika, u kojoj je objasnio svoje razumijevanje drame i time vjerovatno postavio temelje književnoj kritici.
Nauka i tehnologija
Grci su razvili i astronomiju do veoma sofisticiranog nivoa, a smatrali su je dijelom matematike. Već u IV vijeku p. n. e. predstavili su prvi trodimenzionalni model kojim su objasnili prividno kretanje planeta. U III vijeku p. n. e. predložili su heliocentrični sistem. Eratosten, je procijenio obim zemljine kugle sa velikom preciznošću.
Antički Grci su i na polju medicine dali značajan doprinos. Posebno se isticao Hipokrat koji se smatra ocem medicine  zbog velikog doprinosa na tom polju i ustanovljenja škole medicine. Danas medicinsko osoblje polaže tzv. Hipokratovu zakletvu.
Umjetnost i arhitektura
mini|250px|Doriforos, usporedba mramorne i bronzane verzije. mini|250px|Diskobolos, uočiti umjetnikov napor ka vjernosti prikaza ljudskog tijela. mini|250px|Ostaci Artemidinog hrama. mini|250px|Ostaci Erehtejona mini|250px|Apolonov hram u Delfima
Umjetnost antičke Grčke imala je ogroman utjecaj na kulture mnogih zemalja, naročito na polju skulpture i arhitekture. Umjetnost starog Rima se temeljila na grčkoj; izrađeni su mnogi umjetnički objekti po uzoru na grčke, zahvaljujući takvim rimskim umjetninama, koji su često bili "samo" kopije, danas je poznat dio opusa grčkih umjetnika. Osvajanja Aleksandra Velikog na Istoku započela su viševjekovnu kulturnu razmjenu kojom su grčki utjecaji doprli i do Japana, preko Indije i budizma. Grčki humanizam i estetika te visoki tehnički standardi u umjetnosti inspirirali su generacije evropskih umjetnika.
Stvaralački duh grčke umjetnosti može se pratiti kroz nekoliko perioda: arhajski period, prijelazno doba, klasični period, period IV vijeka i helenizam.
Grčka arhitektura skoro isključivo je vezana za izgradnju hramova. Postojala su dva osnovna stila: dorski i jonski. Njihov utjecaj na rimsku arhitekturu bio je veliki, a kasnije i na renesansu i klasicizam. Najstariji hramovi bili se sa građeni su od drveta i ćerpiča, s vremenom je i kamen bio djelimično korišten. Kasnije su hramovi u potpunosti bili izgrađeni od mramora.
Od značajnijih građevina treba pomenuti atensku Akropolu na kojoj se posebno ističu Partenon, Erehteon, hram boginje Nike, i Propileji. Umjetnik Fidija, autor kipa Zeusa u Olimpiji, jednog od svjetskih čuda starog svijeta, je na Partenonu uradio bogati friz, i kipove Atena Parthenos i Atena Promahos.
Jedan od najvećih umjetnika bio je kipar Miron. Pripisuje mu veliki broj kipova izrađenih u bronzi. Sa sigurnošću se njegovim djelom, između ostalog, može smatrati Diskobolos. Originali ovih djela nisu sačuvani, ali postoje mnoge kopije.
U IV vijeku p. n. e. u Grčkoj je djelovao veliki je broj značajnih kipara: Skopas, Praksitel, Leohares, Lizip i drugi. Skopas se istakao kao veliki kipar i kao arhitekta. O njegovim djelima svjedoče replike, kopije i tekstovi antičke literature; Menada, Heraklo, Afrodita, alegorijska grupa Eros (Ljubav), Pathos (Žudnja), Himeros (Čežnja) i dr. Sa Leoharesom, Brijaksisom i Timotijem radio je skulpure koje su ukrašavale Mauzolej u Halikarnasu. Učestvovao je i u obnovi Artemidinog hrama u Efesu. I Mauzolej u Halikarnasu i Artemidin hram u Efesu ubrajali su se u svjetska čuda starog svijeta. Nažalost, starogrčko slikarstvo nije sačuvano. O njemu možemo suditi na osnovu pisanih izvora i slika na vazama a za uvid u nestale originale grčkog slikarstva mogu poslužiti njihove kopije pronađene u iskopinama Herkulanuma i Pompeja.
Religija starih Grka
Iako je obožavanje boga neba Zeusa počelo već u II milenijumu p. n. e., grčka religija u užem smislu riječi formirala se oko 750. godine p. n. e. i trajala oko hiljadu godina, šireći utjecaj po mediteranskom svijetu, a i dalje. Grci su imali mnogo bogova kojima su pripisivali moć nad raznim prirodnim ili društvenim silama (npr. Posejdon morem, Demetra žetvom, Hera brakom). Na različitim mjestima poštovana su različita božanstva, ali su Homerovi epovi doprinijeli da se stvori jedinstvena religija, u kojoj se za glavne bogove vjerovalo da žive na planini Olimp pod vlašću Zeusa. Grci su poštovali i razne bogove iz prirode: Pana, Nimfe, Najade, Erinije, Nereide i satire, pored Furija i Suđaja. Klanjali se i herojima iz prošlosti, kao što su Heraklo i Asklepije. Od velike važnosti je bilo žrtvovanje životinja, obično u hramu na oltaru boga. Druge kultne aktivnosti obuhvatale su molitve, povorke, atletska takmičenja i proricanja, posebno kroz proročišta i ptice. Od velikih religijskih festivala izdvajaju se Dionizijske igre u Atini, svetkovina Zeusa na zapadnom Peloponezu koja je obuhvatala i Olimpijske igre.
Smrt je smatrana dostojna prezira. Mrtvi su obitavali u Hadovom kraljevstvu, a samo su heroji uživali u Eliziju. Veliki griješnici trpjeli su muke u Tartaru. Mistične religije su se pojavile da zadovolje potrebu za ličnim vođstvom, spasenjem i besmrtnošću. Grčka religija postepeno je nestajala s širenjem hrišćanstva.
Starogrčka mitologija
Grčka mitologija predstavlja usmena i pismena predanja starih Grka o njihovim bogovima, herojima, prirodi i historiji. Za grčke mitove i legende danas se prvenstveno zna iz grčke književnosti, uključujući i klasična dela kao što su Homerova Ilijada i Odiseja, Hesiodovi "Poslovi i dani" i "Teogonija", Ovidijeve "Metarmofoze" i drame Eshila, Sofokla i Euripida. Mitovi se bave stvaranjem bogova i svijeta, borbom za prevlast među bogovima i pobjedu Zeusa, ljubavne veze i svađe među bogovima i posljedice njihovih pustolovina i moći na svijet smrtnika, uključujući njihovu povezanost sa prirodnim pojavama kao što su grmljavina ili godišnja doba i njihovu vezu sa kultnim mjestima i ritualima. U najveće grčke mitove i legende spadaju priče o Trojanskom ratu, lutanjima Odiseja, Jasonovoj potrazi za zlatnim runom, Herakleovim podvizima, Tezejevim avanturama i Edipovoj tragediji.
Elementi matematičke logike
Predmet matematičke logike je dokaz. Matematika je strogo deduktivna nauka. To znači da se u njoj sestavovi izvode iz osnovnih stavova.
Konstante i promjenljive
1,3,kvadrat stranice 4 cm su konstante. One određuju određen objekat. x, y, trougaosu promjenljive (varijable). Pomoću konstanti i varijabli dobijamo sudove 2x.
Formule
Upotrebom relacijskih oznaka i sudova dobijamo formule 2<x. Za formule u kojima figurišu varijable moramo znati iz kog su skupa vrijednosti varijabli.
Npr: x \leq y x,y iz  Z
za x=1 i y=-3: 1 \leq -3 (n)
za x=5 i y=7: 5 \leq 7  (i)
i.....istinito n....neistinito
Predikat ili otvoreni sud
Predikat ili otvoreni sud je formula u kojoj figurišu varijable i koja postaje sud istinit ili neistinit kada u njeg uvrstimo vrijednosti varijable iz skupa S na kom je data ta formula.
4 \leq 3 (n)
2 \leq 2 (i)
0 \leq 1  (i)
Vrijednosti varijabli za koje predikat postaje istinit sud nazivamo skupom njenih istinitosti
Definicija
Definicija (lat. definitus - određen, razgovetan, jasan) je određivanje jednog pojma po njegovim svojstvima Ona mora biti jasna i razgovjetna. Definicija je ispravna samo onda kada ona sadrži osnovne pojmove ili pojmove koji su ranije definisani. U definiciji ne smije biti pojmova koji nisu osnovni ili nisu ranije definisani.
Definicija matematičkog pojma
Uvođenje matamatičkog pojma možemo izvesti na različita načine: Primeri definicija matematičkog pojma:
Logički sudovi
Matematika svoje rezultate formuliše u logičke sudove (stavove) Pri izvođenju stavova moramo poći od početnih stavova. Ove stavove nazivamo aksiomi. Sudovi(iskazi) kojima se tačno i sažeto iskazuju rezultati proučavanja u jednoj matematičkoj nauci nazivaju se stavovi. U nekoj matematičkoj teoriji broj im je mali. Pri izboru aksioma bitno je i poželjno da su saglasni našem iskustvu.i da iskazuju jednostavnije činjenice. Dijele se na aksiome i teoreme. Aksiomi su iskazi ćiju istinitost ne dokazujemo, već ih smatramo istinitim. Teoreme su izkazi čiju istinitost dokazujemo.
Algebra sudova
Osnovna posobina bilo kog suda jeste da je  ili tačan ili netačan. Da bi se pravila određivanja istinitosti precizno formalizovala uvedena je dfinicija. Algebra sudova je dvoelementni skup {⊤,⊥} (čitamo te ili ne te), zajedno sa jednom unatrašjom operacijom \lnot i četiri binarne operacije \wedge, \vee, = > i < = > koje su definisane sljedećim tablicama.
Negacija
Negacija iskaza p je iskaz \neg p (nije p)čija je istinitosna vrijednost suprotna o istinitosne vrijednosti iskaza p. Ova operacija je unarna (unus-1)
Neka su date duži a i b takve da je
P: a = b
Negacija negacije nekog suda je sam taj sud.
Iskaz \neg P je istinit ako je P neistinit
Istinite vrijednosti
Negacija jednostavno "obrne" istinitu vrijednost iskaza: ako je iskaz istinit, njegova je negacija neistinita, a ako je neistinit, negacija mu je istinita. Vrijednost cijelog iskaza piše se ispod znaka negacije. Evo i tablice:
Konjukcija sudova
Konjugacija iskaza p i q je iskaz p \land q. Tačan je ako i samo ako su iskazi p i q istovremeno  tačni.
Tablica istinitosti
Disjunkcija
Disjunkcija je binarni veznik.
Disjunkcija iskaza p i q je iskaz p ili q, u označava p\vee q Iskaz p\vee q je tačan  ako i samo ako je bar jedan od iskaza p i q tačan, odnosno on je netačan ako i samo ako su oba iskaza netačna.
Tablica istinitosti ! \vee !! ⊤ !! ⊥
Implikacija
Implikacija odgovara na ako ... onda. Označava se znakom => ili P=>Q. Tako se rečenica P=>Q prevodi sa "Ako su prave a i b paralelne i ako su prave b i c paralelne, onda su prave a i c paralelne. Onda je neistinita onda i samo onda ako je sud P istinit i sud Q neistinit.
Tablica istinitosti
Ekvivalencija
Ako su tačne implikacije P => Q i Q => P. Dobijamo novi sud P < = >Q koji nazivamo ekvivalencija. To je binarna logička operacija. Ekvivalencija suda P sa sudom Q je sP < = >Q koji je tačan samo onda ako su oba suda istinita ili neistinita. Vrijedi zakon komutacije
Tablica istinitosti
Tautologija
U algebri iskaza koriste se zagrade koje označavaju operacije koje se prve izvršavaju. Negacija je operacija najvišeg prioriteta, zatim konjugacija i disjunkcija, koje su međusobno ravnopravne, pa tek onda ekvivalencija i implikacija, koje su, takođe, međusobno ravnopravne. Iskazne formule su iskazi formirani od drugih iskaza, kao i logičkih operacija i zagrada. Iskazne formule koje su uvijek tačne nazivamo tautologije. Iskazne formule koje su uvijek netačne nazivamo kontradikcije.
Poznatije tautologije
zakoni komutativnosti
– zakoni asocijativnosti
– zakoni distribucije
- princip isključenja trećeg - princip dvojne negacije
- pravilo kontrapozicije
– definicija implikacije
- modus ponens
- svođenje na protivrečnost (reductio ad absurdum)
- deMorganovi zakoni
- dokaz slučajevima
- silogizam
Kvantifikatori
Potrebno je još pomenuti i takozvane kvantifikatore (kvantore). Oni označavaju postojanje nekih elemenata koji imaju određenu osobinu. Postoje dva kvantifikatora:
1.Egzistencijalni kvantifikator \exists x (čita se postoji _ takav da...), označava da postoji bar jedan x takav da ima neku određenu osobinu.
2. Univerzalni kvantifikator \forall (čita se za svaki _...), označava da svi elementi imaju određenu osobinu.
Često se kvantifikatori upotrebljavaju u ograničenom smislu, tj. upotrebljavamo ih samo za elemente nekog određenog skupa. Tada za te kvantifikatore kažemo da su ograničenog opsega i to beležimo ili
Kvantifikator možemo da negiramo po sledećem pravilu: Možemo da tumačimo na sljedeći način: Nisu svi x-evi takvi da imaju osobinu A je isto što i da postoji bar jedan x takav da nema osobinu A. Riječima objašnjeno: Ne postoji x takav da posjeduje osobinu A je isto što i da svaki x nema osobinu A.
Izvor
Elementi matematičke logike
Matematička logika // Departman za matematiku i informatiku Prirodno-matematički fakultet Univerzitet u Novom Sadu //Novi Sad, novembar 2012
Uvod u logiku
Mathematical Logic
Priznanje "Bosanski stećak"
Priznanje "Bosanski stećak" je književno priznanje, čiji je utemeljitelj Zlatko Topčić, a dodjeljuje se od 1999. godine u okviru "Sarajevskih dana poezije". Nagrada se sastoji od skulpture stećka, plakete i novčanog iznosa od 5.000 KM.
Državno uređenje
Državno uređenje (društveno uređenje, društveni sistem, politički sistem) je skup političkih institucija koje državi omogućuju izvršenje njenih funkcija, te definira organizaciju i sistem vlasti u državi. Uglavnom se razlikuje:
NGC 3405-2
NGC 3405-2 (također poznat kao MCG 3-28-15, PGC 32418 i UGC 5933) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 286 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 0,80 (67 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (67 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Spisak gostujućih uloga u "Našoj maloj klinici"
U humorističnoj seriji "Naša mala klinika", gostovali su brojni glumci, pjevači, sportaši i ostali umjetnici. Njihovo pojavljivanje u seriji je najčešće limitirano na jednu-dvije epizode.
San ljetne noći
mini|Prva stranica romana "San ljetne noći" San ljetne noći (eng. A Midsummer Night's Dream) je jedna od najpoznatijih fantastičnih komedija engleskog pisca Williama Shakespearea. Napisana je sredinom 1590-ih, vjerovatno neposredno prije nego što je Shakespeare napisao Romeo i Julija. San ljetne noći je jedna od njegovih najčudnijih i najzabavnijih djela i označava odstupanje od njegovih ranijih radova i od drugih radova iz vremena engleske renesanse. Predstava pokazuje kako obim shakespeareovog učenja tako i širinu njegove mašte.
Radnja
Tezej, vojvoda od Atine priprema se za ženidbu sa Hipolitom, kraljicom Amazonki, uz četvorodnevni festival pompe i zabave. On naručuje od Filostrata da pronađe odgovarajuće zabave za ovu priliku. Egej, atinski plemić, maršira u dvor Tezeja sa svojom kćerkom Hermiom, i dva mladića, Demetriusom i Lisanderom. Egeus želi da se Hermia uda za Demetriusa (koji voli Hermiu), ali Hermia je zaljubljena u Lisandera i odbija da se podvrgne volji svog oca. Egej traži punu zakonsku kaznu za Hermiu ako se ona suprotstavi volji njenog oca. Tezej daje Hermiji vremena da razmisli do njegovog vjenčanja, upozoravajući je da nepoštovanje želje njenog oca može dovesti do njenog izgnanstva u manastir ili čak njenog ubistva. Bez obzira na to, Hermia i Lisander planiraju da pobjegnu iz Atine sljedeće noći i da se vjenčaju u kući lisanderove tetke, nekih 11 kilometara daleko od grada. Oni upoznaju sa svojim namjerama hermijinu prijateljicu Helenu, koja je nekada bila vjerena sa Demetreusom, ali ga i dalje ga voli iako ju je prevario nakon sastanka sa Hermiom. U nadi da će povratiti njegovu ljubav, Helena govori Demetriusu o bjekstvu koje su planirali Hermia i Lisander. U zakazano vrijeme Demetrius zajedno sa Helenom tajno prati u šumi njemu namijenjenu mladu i njenog ljubavnika. thumb|200px|lijevo|Hermia i Lisander, slika Johna Simmonsa iz 1870. godine. U toj istoj šumi bile su dvije vrlo različite grupe likova. Prva je grupa vilenjaka, uključujući i Oberona, njihovog kralja i Titanie njegove kraljice koji su se nedavno vratili iz Indije da blagoslove brak Tezeja i Hipolite. Druga je grupa atinskih zanatlija koja je uvježbavala predstavu nadajući se da će je izvesti za vojvodu i njegovu mladu. Oberon i Titania su u sukobu oko mladog indijskog princa koji je dat Titaniji od strane prinčeve majke. Dječak je toliko lijep da ga Oberon želi načiniti vitezom, ali Titania odbija. Tražeći osvetu Oberon šalje svog veselog slugu Pucka da ubere čarobni cvijet, od čijeg soka (koji se prospe po kapcima osobe koja spava) se može načiniti da se ta osoba zaljubi u prva stvar koju on ili ona vidi prilikom buđenja. Puck dobija cvijet, i Oberon mu govori o svom planu za sipanje njegovog soka po očnim kapcima uspavane Titanije. Vidjevši da se Demetrius okrutno odnosio prema Heleni, on naređuje Pucku da pospe malo soka po kapcima mladog atinjanina. Puck susreće Lisandera i Hermiju misleći da je Lisander atinjanin o kojem je Oberon govorio, Puck upotrijebi malo ljubavnog napitka po njemu. Lisanderu se nakon buđenja pričinjava da vidi Helenu i zaljubljuje se u nju napuštajući Hermiu. Tokom noći Puck pokušava da ispravi svoju grešku, i Lisander i Demetreus se zaljubljuju u Helenu koja misli da je oni ismijavaju. Hermia postaje toliko ljubomorna da ona pokušava da izazove Helenu na borbu. Demetreus i Lisander se gotovo sukobljavaju da bi pridobili heleninu ljubav, ali Puck ih zbunjuje oponašajući njihove glasove vodeći ih sve dalje dok se nisu izgubili odvojeni u šumi.
Kada se Titania probudila prva osoba koju je vidjela je Bottom, najgluplji iz grupe atinskih zanatlija, čiju glavu Puck podrugljivo pretvara u glavu magarca. Titania prolazi kroz smiješnu međuigru brižnosti misleći da je njen voljeni. Na kraju, Oberon dobija odobrenje od Titanije da indijskog dječaka načini vitezom, Puck širi ljubav napitak po lisanderovim kapcima, a do jutra je sve bilo u redu. Tezej i Hipolita otkrivaju uspavane ljubavnike u šumi i vraćaju ih u Atinu da se vjenčaju. Demetrius sada voli Helenu, i Lisander sada voli Hermiu. Nakon grupnog vjenčanja ljubavnici gledaju Bottom-a i njegove kolege zanatlije kako izvode svoju predstavu mumljajući govori urnebesnu verziju priče o Piramusu i Tisbe. Na kraju predstave ljubavnici idu u krevet, a vile se kratko pojavljuju da blagoslove spavanje parovima sa zaštitnim šarmom i zatim nestaju. Samo Puck ostaje pitajući publiku za svoj oprost i odobravanje i da pozove publiku da zapamti predstavu kao da je sve bio san.
Jezik i stil
Predstava San ljetne noći sadrži predstavu unutar predstave koja se odlikuje komično nespretnim pisanjem, siromašnom scenografijom, jeftinim kostimima i groznom glumom. Shakespeare je pozajmio likove Tezej i Hipolita iz grčke mitologije. On je napisao ovu predstavu kao i većinu njegovih drama u stilu slobodnog stiha. Ovaj stil je bio prilično nov tokom 1500-ih. Shakespeare koristi različite stilove pisanja kako bi odgovarali različitim karakterima. Na primjer, Bottom i njegovi prijatelji uglavnom govore u prozi koja im daje jednostavan, zastarjeli kvalitet. Za govore Oberona i Titania pisac koristi mnogo složeniji oblik poezije, implicirajući izvrsnu ljepotu i magiju kraljevstva mašte. Ova priča o frustriranoj ljubavi i pogrešnom identitetu nasmijava publiku sa lahkoćom s kojom ljubavnici mijenjaju predmet njihove naklonosti, još uvijek vjerujući da su njihovi osjećaji potpuno iskreni. Međutim, iako je komedija ova predstava postavlja također neka duboka i teška pitanja:Šta je ljubav? Kako i zašto se ljudi zaljubljuju i zašto prestaju biti zaljubljeni? Kako je ljubav vezana za pitanja identiteta oba ljubavnika? Da li ljubavnici kontrolišu sebe i svoje sudbine? Šta je stvarnije, "dnevno svjetlo" svijeta razuma i zakona ili "noćni" svijet strasti i haosa? Shakespeare ostavlja publici da odgovori na ova pitanja.
Likovi i njihova uloga u predstavi
...i ostali sporedni likovi.
Marge Simpson
Marge Simpson je lik iz animirane TV-serije Simpsoni.
Adidas Grand Prix 2013.
Adidas Grand Prix 2013. bio je 8. izdanje godišnjeg atletskog mitinga Adidas Grand Prix u New York Cityju i 3. stanica Dijamantne lige 2013.
Mu'tezile
Osnivačem mu’tezilske škole smatra se Vasil ibn Ata El-Gazzal (Umro 123/ 748. god.). Sama doktrina se vremenom razvijala tako da se kasnije učenje predstavnika i’tizala u dobroj mjeri razlikuju od onog njihovog osnivača o kojima se opet zna jako malo ili skoro ništa. Ono što znamo je da se za početak ove doktrine uzima momenta kada je Vasil ibn 'Ata El-Gazzal napustio sijelo Hasana El-Basrija zbog neslaganja sa njim u pitanju statusa onog ko počini veliki grijeh (ar.: Sahibu-l-kebire). Upravo zato jedna grupa istraživača smatra da su naziv mu’tezile dobili od arapskog "itizal" što znači odvajanje. Međutim, oni su sami sebe nazivali "Čuvarima pravde (ar. Adl) i monoteizma (ar. Tevhida)"
Jako je teško govoriti o ranom mu'tezilskom učenju jer od njihovih pisanih djela nije ništa ostalo osim "Kitab El-Intisar" od Hajjata. Ipak evo plana njihovog učenja kojeg je odredio jedan od njih, Abu El-Hudail El-'Allaf (umro 233/ 849), a koje se zasniva na pet osnovnih temelja:
Ovaj okvir je kasnije postao općeprihvaćen i bio je osnova svih kasnijih sistematizacija.
Mu'atezile u svom razumijevanju islama važe za ekstremne racionaliste dajući prednost racionalnom dokazivanju nad tradicijom (ar. nass). Postoji grupa islamskih intelektualaca, koja se bavila fenomenom pojavljivanja mu’tezila, koja tvrdi da je njihovo pojavljivanje ustvari nije posljedica uticaja helenističke filozofije, kako se to često čuje, već represije nad razumom koja je bila uspostavljena od strane konzervativne uleme. Zapravo to bi se prije moglo nazvati revoltom. Ovaj "nekontrolisani" odlazak u drugu krajnost je rezultirao prekomjerenom labilnošću njihovih stavova kada je u pitanju prihvatanje kasnijih učenja koja su se pojavljivala a koja su imala racionalne primjese. Upravo se u ovom krije razlog razvijanja mu’tezilske doktrine kroz vrijeme, odnosno njihovo uključivanje kasnijih apologetskih učenja u svoj sistem. Tako da su, naprimjer, od Džada ibn Dirhema i njegovih sljedbenika  preuzeli učenje o stvaranju Kur’ana, od džehmija učenje o negiranju Allahovih svojstava, a od kaderija učenje o negiranju Božijeg predodređenja. Ono što nikada nisu mogli implementirati u svojoj doktrini je hanbelijsko ili ehluhadisko učenje prema kome su imali izraženu antipatiju.
Problem pravnog statusa grješnika
Jedna od glavnih diferenci mu’tezila u odnosu na Ehl-sunne je njihovo naučavanje o statusu grješnika. ’Ata je zastupao stav haridžija (koji smatraju da svako onaj ko počini neki od velikih grijeha izlazi iz okvira islama) ali u nešto izmijenjenoj formi. Naime, i mu’tezile i haridžije se slažu oko toga da će počinilac velikog grijeha biti vječno kažnjavan u vatri na onome svijetu, ali se razlikuju oko njegovog statusa na ovome svijetu. Haridžije, osim ebadija, smatraju da je takva osoba nevjernik i za njega važe svi propisi koji se vežu za nevjernika. Ebadije su stava da je on nevjernik u smislu poricanja Božije blagodati, ali ne izlazi iz okvira islama niti se prema njemu odnosi kao prema nevjerniku. Mu’tezile, pak, kažu da je on "niti vjernik niti nevjernik". Za njih je on "fi menzileti bejne menziletejn" (između dva stupnja, u međupoložaju). Također, ove dvije škole se razlikuju po pitanju vrste kazne koja očekuje počinioca velikog grijeha na onome svijetu. Tako mu’tezile tvrde da je kazna kojom će takva osoba biti kažnjavana drugačija od kazne kojom će biti kažnjavani nevjernici dok haridžije tvrde da se radi o istoj vrsti kazne. O ovom njihovom stavu Ebu Hasan El-ešari kaže: "Prije dolaska Vasila ibn ’Ata’a, utemeljitelja mu’tezilizma, ljudi su slijedili dva gledišta. Haridžije su teškoga grješnika smatrali nevjernikom dok su "Sljedbenici čestitosti" (pravičnosti) smatrali da je teški grješnik vjernik po svojoj vjeri a da je grješnik po svomu grijehu. Međutim, prije pojave Vasila niko nije rekao da on nije ni nevjernik ni vjernik. Nakon što je napustio zajednicu i udaljio se od njenih članova te nakon što je odustao od muslimanskog konsenzusa, nazvan je mu’tezilom. Tako se, na temelju nepostojanja konsenzusa gledom na njegovo stajalište- muslimani su se složili da teški grješnik koji klanja mora biti ili vjernik ili nevjernik- može zaključiti kako je Vasilovo gledište pogrešno."
Što se tiče njihovog vjerovanja u Allahova imena i svojstva, oni potvrđuju Allahova imena ali bez potrvrđivanja Njegovih svojstava. U tome oni imaju više pravaca i međusobno su podijeljeni objašnjavajući ovo njihovo vjerovanje. Stajališta da se Bogu ne smiju davati nikakvi atributi, jer njegova narav, koja je "beskonačna i nesaznatljiva", ne može biti predmetom slabe i nesavršene spoznaje ljudskog razuma, koji ne može ništa zamisliti što ima veze sa Njegovim bitkom. Ovim su se oni udaljili od učnja Ehlu-s-sunneta i džemata koji vjeruju u "Allahova imena i atribute koja su nam poznata iz Njegovih riječi i riječi Njegovog poslanika, salallahu alejhi ve selem, bez ikakve njihove izmjene, bez njihovog cjelokupnog ili pojedinačnog negiranja, bez pokušaja njihovog potpunog shvatanja i objašnjenja njihove suštine ili komparacije sa svojstvima stvorenja."
Posebno mjesto u suprotstavljanju ovoj doktrini ima Ebu Hasan El-Eš’ari (on je u početku svoga obrazovanja učio kod tadašnjih prvaka mu’tezila) koji je pokušao raspravljati sa mu’tezilama koristeći njihove racionalne metode. U stvari sam "Ehli kelam" je nastao kao potreba odgovora na mu’tezile, odnosno on je pokušaj da se vjerske dogme objasne racionalnim dokazima bez značajnijeg odstupanja od izvornog učenja prvih generacija. Također, značajno mjesto u suprotstavljanju ortodoksije ovom učenju imaju djela Šejhu-l-Islama Ibn Tejmije posebno njegovo djelo "Der’u te’arud ’akli ve nakli" (Nesuprostavljanje izmedu razuma i tradicije). Što se tiče mu’tezila danas šije ISNA ’AŠERIJE u nekim segmentima vjerovanja slijede ovo učenje. Kao i sekta ebadija u Omanu (sa mutezilama se slažu u vjerovanju o stvaranju Kur'ana ali i ne i sa njihovim učenjem o "međupoložaju") koja predstavlja zvanično učenje ovog sultanata.
Liberali ili ne?
Osnovna teza mu'atezilskog učenja je da su ljudska stvorenja, kao slobodni namjesnici, odgovorni pred pravednim Bogom. Nadalje, dobro i zlo su racionalne kategorije koje se mogu spoznati razumom neovisno od objave. Bog je stvorio ljudski intelekt takvim da je sposoban objektivno razlučiti dobro od zla. Ovo je pak samo logična izvedba iz njihove glavne teze prema kojoj se Božija pravičnost zasniva na objektivnoj spoznaji dobra i zla shodno determinaciji razuma, bez obzira da li je to Zakonodavac propisao ili ne. Drugačije rečeno; Mu'atezile su zagovarale sposobnost zdravog razuma da bude izvor duhovne i etičke spoznaje, iako zadržavajući formu racionalnog objektivizma. Pomisao na Mu'tezile kao na zagovornike ideje prema kojoj je čovjek "slobodan namjesnik Božiji na zemlji" mogla bi navesti neke da  pomisle kako se radilo "liberalima", pokretačima slobodne rasprave i slobode mišljenja. "Oni su sigurno liberalci, ako tako namjeravamo označiti njihov stav u odnosu na prošlost i njihovu želju da ostave slobodan tok razumu na području dogme, ne bojeći se da će doći u sukob s tradicionalnim  mišljenjem.” Međutim, uistinu je  zanimljivo kako to da, kada su se domogli vlasti, ništa od te slobode nisu bili spremni priuštiti drugima. Naime, oni su u sklopu svog učenja bili razvili teoriju o "stvorenosti Kur'ana". Kako se rasprava o ovom pitanju zaoštravala između predstavnika Ehli Sunneta i Džemata predvođenih Imamom Ahmedom Ibn Hanbelom koji su tvrdili da je Ku'ran Božiji govor (Božiji govor je jedan od njegovih atributa a Njegovi atributi nisu stvoreni samim time ni Kur'an nije stvoren) mu'tezile su uspjele za svoj stav pridobiti "prosvijećenog" abasijskog vladara El-Me'mun koji je 827. (218. po Hidžri) objavio znamenitu proklamaciju o "stvorenosti Kur'ana" kojom je podržao mu'tezilsko učenje. Ubrzo je snagom svog mača odlučio to učenje nametnuti svojim podanicima. On je u cilju sprovođenja te svoje zamisli koristio cjelokupnu državnu administraciju u prvi mah nalažući svojim namjesnicima da prvo sa položaja smjenu sve neistomišljenike i da im uskrate svaku finansijsku podršku države da bi uskoro za takve bila uvedena prava "inkvizicija" koja se koristila raznim peripetijama pa čak i ubistvima kako bi nametnula svoje mišljenje. Ova mu’tezilska represija nad neistomišljenicima trajala i za vrijeme Em-Muatesima i el-Vasika pa sve do dolaska Em-Mutevekila (234. h.g.) koji je prekinuo ovu sramnu isključivost.
Međutim danas postoje i oni koji čitavom događaju daju politički aspekt. Naime prema ovoj teoriji mu'tezile, iako se nisu suprotstavljale nasilnom nametanju njihovog učenje od strane El-Me'muna, takvo nešto od njega nisu tražili. Već je on sam u cilju obračuna sa ulemom Ehlu-l-Hadisa, koja je nerijetko sa nostalgijom govorila o dinastiji Umevija i osuđivala neke postupke Abasija u njihovom suprotstavljanju našao dobar razlog da ih potisne iz javnog i vjerskog života. U svakom slušaju sudeći po cjelokupnoj klimi koja je tada vladala velika je vjerovatnoća da je čitav sukob bio u dobroj mjeri ispolitiziran.
Back Chat
"Back Chat" je singl britanske rock grupe Queen. Napisao ju je gitarist John Deacon a uvrštena je na 10. studijski album Hot Space iz 1982. godine. Deacon je izabrao metod bezkompromisnog eliminisanja bilo kakvih rock komponenti iz svojih pjesama za album Hot Space. Ovaj njegov čin inata uzrokovao je trvenje među članovima grupe, posebno sa Brianom koji se se borio da zadrži bar neke rock elemente u njihovim albumima sa funk elememntima. Nakon žestoke rasprave, članovi grupe su se ipak odlučili da u pjesmu uvrste gitarski solo.
Na engleskoj top-listi singlova pjesma je ostvarila 40. mjesto a bolji uspjeh singl je postigao na top-listi u Francuskoj gdje je dospio na 3. i u Irskoj na 19. mjesto.
Pjesma je u bržem tempu izvedena na turneji Hot Space Tour, sa više rock orjentisanim aranžamnom. Naziv pjesme Back Chat je idiom u engleskom jeziku i odnosi na nespretne ili lažne odgovore, naročito nadređene.
Ivan IV Grozni
Ivan IV Vasiljevič (ruski: Ива́н Васи́льевич; 3. septembar 1530. - 28. mart 1584.), poznatiji kao Ivan Grozni, je bio veliki knez Moskve od 1533. do 1547. godine i car Rusije od 1547. do smrti 1584. godine. Tokom vladavine osvojio je Kazan, Astrahan i Sibir, pretvarajući Rusiju u multietničku i multikontinentalnu državu koja se prostirala na gotovo milijardu jutara (4.046.856 km²). Ivan je izvršio bezbroj reformi transformišući Rusiju iz srednjovjekovne države u carstvo koje je postalo regionalna sila. Postao je prvi vladar koji se krunisao kao car Rusije.
Zenički partizanski odred
Od oktobra 1941. do početka maja 1942. u dolini rijeke Bosne, uglavnom duž njene desne obale, od Kaknja na jugu do Zavidovića na sjeveru, dejstvovali su prvo Zenička partizanska četa, pa bataljon i, napokon, Zenički NOP odred. Teritorija sa koje su izvođene akcije protiv neprijateljskih uporišta obuhvatala je prostor ograničen: sa sjevera i sjeveroistoka Krivajom i željezničkom prugom Olovo – Zavidovići, sa istoka komunikacijom Podlugovi – Vareš i Vareš – Duboštica, a sa juga i zapada rijekom Bosnom i komunikacijom Sarajevo – Bosanski Brod.
Ivan IV Grozni
Djetinjstvo
Ivan IV je bio prvorođeni sin tada već starog velikog kneza Moskve Vasilija III. U trenutku očeve smrti 3. decembra 1533. godine Ivan IV ima samo tri godine i titulu velikog kneza. Po očevoj samrtnoj želji tokom njegovog maloljetništva regent postaje djetetova majka Jelena Glinska. Sljedećih pet godina ona uspješno vlada državom sprečavajući pokušaje državnog udara, sklapajući mir s Litvanijom i provodeći finansijsku reformu. Bez obzira na te uspjehe ona umire 1538 godine kao veoma omražena osoba zbog svog litvanijskog porijekla koje nikada nije odgovaralo ruskim nacionalistima. Koliko god je tih prvih pet godina regenstva za Ivana IV bilo mirno doba toliko je ono potom postala noćna mora. Cijelo razdoblje do punoljetstva velikog kneza doba je borbe za regentsku poziciju između bojara dinastije Šujski i Belski. U toj borbi oni su gotovo potpuno zaboravili na malenog kneza koji živi zapuštenim i po njegovom mišljenju ponižavajućim životom.
Krunidba
Krajem 1546. godine u vodećim državnim i crkvenim krugovima se došlo do zaključka kako je vrijeme za ukidanje regenstva. Kako bi se taj trenutak dostojno proslavio donijeta je odluka da se Ivana IV okruni za cara Rusije. Ivan je okrunjen 16. januara 1547. godine krunom Monomaha koju je po legendi bizantski car Konstantin IX Monomah darovao svom unuku velikom knezu Kijeva Vladimiru Monomahu Zajedno s tom krunidbom Ivan IV je trebao izabrati između hiljade kćerki iz plemićkih porodica svoju buduću suprugu. Njegov izbor je pao na Anastaziju kćer Romana, praoca dinastije Romanov. Ovo vjenčanje je zaključeno 3. februara 1547 godine.
Zenički partizanski odred
Pokrajinski komitet KPJ za BiH planirao je da i u ovom kraju otpočne oružani ustanak u vrijeme kada i na Romaniji, Birču, Ozrenu i drugim krajevima istočne Bosne. Sa ustankom je trebalo početi prvih dana augusta 1941, i to: rušenjem termoelektrane i industrijskih postrojenja željezare Zenica, brzim preuzimanjem vlasti u gradu, izlaskom radništva na teritoriju "Zeničkog kraja" i nastavljanjem partizanskih akcija protiv okupatora i ustaških vlasti. Zadatak je povjeren partijskoj organizaciji Zenica, koja je u to vrijeme po broju članova bila medu većim u Bosni. Imala je preko 30 članova Partije, među kojima je bilo i nekoliko starih i komunista revolucionara, kao što su: Ibrahim Perviz, Franjo Hen, Remzija Rebac, Neđo Radić, Mirko Davidović, Mladen Vuković, Marko Rajić, Hasan Kotlica, Ivica Vižral i drugi. Brojno još jača bila je organizacija SKOJ-a. Međutim, do predvidene diverzije i ustanka nije došlo zbog toga što su postavljeni zadaci zeničkoj partijskoj organizaciji bili nerealni i zbog posljedica koje su nastale izdajom Franje Lera. Franjo Ler je otkrio ustašama čitav plan akcije i uz to još priložio spisak komunista, na osnovu čega je došlo do organizovane hajke i hapšenja. Među prvima, 4. augusta uveče, uhapšen je Franjo Hen, sekretar Mjesnog komiteta KPJ Zenica, i komunisti Savo Papić, Boško Kovačević, Ibro Goleš i Dušan Žilić. Kod njih je pronađeno sakriveno oružje. U toku sljedećih sedam dana uhapšena je još jedna veća grupa, u kojoj su bili: Marko Rajić, Vladimir Logomerac, Stjepan Golubović, Lazo Todorović, Vojo Markićević, Rade Golubić, Dušan Bujalić, Đorđe Papić, Branko Samardžić, Vojin Soldo, Đuro Došen, Derviš Imamović, Jozo Mandić, a u Klopču uhvaćeni su: Neđo i Simo Radić. Pored njih u ovoj provali bio je uhapšen i jedan broj simpatizera: Jovo Čorić, Antun Kreh, Drago Stupar, Ćazim Spahić, Rudo Savić, Ivica Šunjić i još neki.
Manji broj je onih koji su uspjeli da izbjegnu hapšenje i da se sakriju kod poznanika i prijatelja ili u šumama u neposrednoj blizini Zenice. U jednoj grupi, koja je izbjegla na desnu obalu rijeke Bosne, bili su: Ibrahim Perviz, Mirko Davidović, Mladen Vuković, Hasan Kotlica i Ivica Vižral. Ali pogibijom Ibrahima Perviza, 6. augusta u Blatuši, ova je grupa bila razbijena. Njeni članovi su se još neko vrijeme zadržali oko sela Ponihovo i Dračić a zatim otišli na Romaniju i stupili u Romanijski partizanski odred.
Ivan IV Grozni
Zlatno doba
Postavši punoljetan Ivan IV je odlučio nastaviti provoditi majčine državne reforme. Najvažnija za budućnost će biti stvaranje prvog ruskog parlamenta koji se po prvi put okuplja 1549. godine. Iako on tada ima samo ograničene ovlasti on će u trenutku izumrijeća dinastije svojim glasanjem određivati novog cara. Također manje od dvije godine potom novi car saziva Sveti sinod Ruske Pravoslavne Crkve zbog određivanja religijskih smjernica na području cijele države. Želja za modernizacijom ovoga mladog, poletnog cara se na tim parlamentarnim okupljanjima ne završava nego se donosi novi zakonski kodeks, formira se stalna vojska i dolazi do gradnje prvih štamparija. Pokušaji otvaranja Rusije svijetu su se s druge strane našli u problemima.