cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ilija Garašanin
Biografija
Kada je Svetoandrejska skupština zatražila od Aleksandra Karađorđevića ostavku, on je, uplašen, molio Garašanina da ga odvede svojim kolima u grad Turcima. Garašanin je to i učinio, ali je odmah po knežev odlazak u grad objavio kao napuštanje prijestolja. Sutradan je Svetoandrejska skupština proglasila kraj Karađorđevićeve vlasti i, umjesto da bira namjesništvo, odmah uspostavila dinastiju Obrenovića. Restauracija Obrenovića bila je izvršena bez znanja Garašanina. Odlučivši da izbjegne pošto poto svako krvoproliće, koje bi moglo izazvati intervenciju Austrije, Garašanin nije htio izdati naredbu vojsci i raspustiti skupštinu.
Posle povratka kneza Miloša, Grarašanin se držao po strani. Kada je knez Mihajlo stupio na prijestolje, Garašanin, koga je Mihajlu preporučila Rusija, postao je 1861. predsjednik Ministarskog Saveta i ministar vanjskih poslova. Pod knezom Mihajlom, Garašanin se bavio gotovo isključivo pitanjima vanjske politike. Prihvatio je Mihajlovu ideju rata s Osmanlijama i živo je radio na sklapanju ratnih saveza sa Crnom Gorom i sa Grčkom. U isto vreme organizirao je propagandu na cijelom Balkanskom poluotoku kako bi, čim Srbija zarati s Turskom, nastao opći ustanak potlačenih naroda Osmanskog Carstva. Za vreme njegovoga ministrovanja, riješeno je gradsko pitanje i turski garnizoni napustili su sve tvrđave koje su držali u Srbiji.
Godine 1867. Garašanin je iznenada otpušten, po svoj prilici jer se previše protivio namjeravanoj Mihajlovoj ženidbi sa Katarinom Konstantinović. Otpuštanje Garašanina izazvalo je energične proteste Rusije. Prilikom Mihajlove pogibije 1868. godine zatekao se u Topčideru i odmah požurio u Beograd da obavijesti ministre o nesreći koja se dogodila. Zahvaljujući njegovoj prisebnosti, odmah su preduzete mjere za održanje reda. Posljednje godine svoga života Garašanin je proveo udaljen od politike, na svom imanju u Grockoj.
Pravopis
Pravopis ili ortografija (od grč. Ḍρθός (orthos) pravilno i γράφειν (grafein) pisati) je naziv sa skup pravila koji se određuje način pisanja nekog jezika.
Ilija Garašanin
Biografija
Bio je vrlo konzervativan u unutrašnjoj politici i birokratski način uprave smatrao je jedinim mogućim. U vanjskoj politici bio je prvi jugoslavenski državnik među Srbima, smatrajući da samo jedna velika jugoslavenska država može održati svoju samostalnost i izbjeći zavisnost kako od Rusije tako i od Austrije. Garašanin je ostavio iza sebe ogromnu političku prepisku.
Pravopis
Pravopisi se uređuju prema raznim načelima. Ta se načela odnose na različite dijelove pisane prakse, koji odlučuju o interpunkciji, velikim i malim slovima, rastavljenom i sastavljenom pisanju riječi, pisanju izgovaranih glasova i slično. Najvažnije je ono četvrto, a prema njemu se onda i klasificiraju pravopisi pojedinih jezika. Pravopisi konkretnih jezika gotovo nikada nisu uređeni samo po jednom takvu načelu, ali jedno uvijek prevladava i onda pojedini pravopis nazivamo po tome temeljnom načelu. Tako naprimjer u slavenskom jugu, u slovenskom i bugarskom jeziku prevladava morfonološko načelo, pa njihove pravopise nazivamo morfonološkim, a u bosanskom, hrvatskom, srpskom i makedonskom jeziku prevladava fonološko načelo, pa su njihovi odgovarajući pravopisi fonološki.
Fonetsko načelo
Po fonetskom načelu bi trebalo pisati objektivno postojeće stvarne, fizičke glasove koje izgovaramo. Tako bi se, naprimjer, u bosanskom jeziku posebnim slovima morao pisati glas n kakav je u riječi sastanak (to je najčešće n u bosanskom jeziku i nalazi se u riječima dan, danas, noć), drugi glas n u genitivu sastanka (takvo n postoji u engleskom jeziku, u kojem se piše dvoslovom ng, što najčešće nije n + g), treći glas u sastančiti ako dobro izgovaramo č (takav n imaju indijski jezici), četvrti anđeo (takvo n postoji u ruskom jeziku). Nikada nije bilo pravopisa u kojem bi prevladavalo fonetsko načelo. Nešto jače bilo je zastupljeno u sanskritskom pravopisu, ali pisanje su u tom jeziku uveli učeni ljudi tek kada je on već bio mrtav kao u Evropi latinski, pa nije bilo naroda koji bi se mogao buniti.
Fonološko načelo
Dok se u nauci nije razlikovala fonetika od fonologije, pravopise uređene prema fonološkom načelu nazvali su fonetskim, a mnogi ih laici i danas tako zovu. Fonologija se ne bavi ljudskim glasovima kao fizičkim pojavama, nego glasovima kako se odražavaju u svijesti prosječnog govornika određenog jezika, pa su onda za nas svi gore navedeni fizički različiti glasovi tipa n, Tako shvaćen glas zove se fonem i piše se u kosim zagradama (naprimjer fonem /n/). Prema fonološkom načelu pišu se isti fonemi uvijek jednako. Tako prema fonološkom pravopisu piše se vrapca iako je nominativ vrabac, jer je glas p u vrapca za svijest (a ovaj put i fizički) savršeno jednak kao p u hropca prema nominativu hropac.
Etimološko načelo
Četvrto načelo jest etimološko (korjensko). Ni ono, kao ni fonetsko, nije do sada prevladavalo ni u jednom pravopisu. U morfonološkom pravopisu je b u vrabca prema vrabac, t u svatba prema svadbi, d u sladka prema sladak, i slično.
Historijsko načelo
Rusko pisanje --ogo, --ego umjesto -ovo, --evo, može se objasniti ne samo etimološkim nego i historijskim načelom. Ponekad je teško razlikovati morfonološko načelo od historijskog. Dobre primjere za primjenu historijskog načela nudi francuski pravopis, u kojem se i danas veoma često piše kako se nekad izgovaralo. Tako se za 100 piše cent, a danas se izgovara sa (a = nosni a)
Arbitrarni propisi
Šesto načelo nije u pravom smislu načelo, već se radi o arbitrarnim propisima u nekim pravopisima. Tako se u španskom jeziku vokal i u riječima uvijek piše i, ali kada je sam (tada služi kao veznik), piše se slovo y, koje inače predstavlja glas /j/. U ruskom pravopisu do 1918. godine pisao se vokal i latiničkim slovom i ispred vokala i ispred ruskoga slova za glas j, a u svim ostalim slučajevima normalnim ćiriličnim slovom u.
Ideografsko načelo
Sedmo načelo, ideografsko, veoma je rijetko zastupano u postojećim pravopisima. Ono se ponekad primjenjuje kada se bez ikakva temelja, kakvi postoje u ostalim načelima, određuje neki način pisanja isključivo prema značenju u inače posve jednaku izgovoru.
China Open (snuker)
(Napomena: Ne pomiješati s istoimenim teniskim turnirom.)
NGC 5445
NGC 5445 (također poznat kao MCG 6-31-55, PGC 50090 i UGC 8976) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 179 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 1,50 (78 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (37 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. maja 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
China Open (snuker)
China Open profesionalni je snukerski turnir. Spada u rangirne turnire, a održava se od 1997.
Historija
Prvi međunarodni snukerski turnir u Kini bio je China International u septembru 1997, nerangirni turnir za prvih 16 igrača s liste najboljih i lokalne igrače. Sljedeće sezone turnir je postao rangirni i održan je u martu. Zatim je naziv turnira promijenjen u China Open i prebačen je u decembar, tako da je 1999. doživio 2 izdanja.
Nakon izdanja 2000. turnir je ukinut, ali je ponovo pokrenut u sezoni 2004/2005. Lokalni igrači dobili su pozivnice da igraju protiv kvalifikanata. Umjesto da se kvalificiraju na uobičajen način tri kineska igrača igrala su s pozivnicom u glavnom dijelu turnira. Jedan od njih bio je Ding Junhui i on je i osvojio turnir. Međutim, pošto je igrao s pozivnicom, nije dobio ni novčanu nagradu ni rangirne bodove.
Turnir se trenutno održava krajem marta i početkom aprila u Studentskoj dvorani Pekinškog univerziteta i posljednji je rangirni turnir u sezoni prije Svjetskog prvenstva.
Sijenska škola
Sijenska škola je dio italijanske slikarske tradicije koja je svoj vrhunac razvoja dostigla u gradu Sieni tokom kasnog srednjeg vijeka između 13. i 15. vijeka. Tokom tog perioda bila je takmac Rimu i Firenci u umjetničkom stvaralaštvu i jedno od najznačajnijih italijanskih slikarskih središta. Tokom 13. i prve polovine 14. vijeka imala je slikarsku školu koja nije nimalo zaostajala u odnosu na ostale italijanske gradove, a neki od njenih najznačajnijih predstavnika uradili su slikarska djela za rivalsku Firencu, kao naprimjer Duccio di Buoninsegna sa njegovom "Madonom Rucellai" iz 1285 - 86. Upravo je Duccio kao jedan od osnivača sijenske škole, zajedno sa Pjetrom Cavallinijem i Cimabueom, najznačajniji italijanski slikarski predstavnik (do dolaska Giottoa), koji je u neohelenističku umjetnost Bizantije unio italijansku aromu. Kombinacija ekonomskog pada, izazvanog kugom iz 1348. koja je pokosila većinu stanovnika Siene i političke nestabilnosti tokom druge polovine 14. vijeka, dovela je do velikog pada kvaliteta slikarske umjetnosti od kojeg se Siena nije nikad u poptunosti oporavila.
14. vijek
Sijenska škola dostigla je svoj vrhunac tokom cijele prve polovine 14. vijeka. Bilo je to vrijeme stvaralačkog procvata Duccia di Buoninsegne - čija religiozna umjetnost unosi strogoću bizantijskih stilova s humanizmom koji su zagovarali u to vrijeme novi franjevački i dominikanski redovi. Između 1308-1311 naslikao je svoje najznačajnije djelo "Maestá", a prijenos ovog monumentalnog slikarskog djela iz umjetnikovog ateljea u središnju baziliku u Sieni pratili su svi građani i velikodostojnici. Bio je to glavni kulturni događaj u tom gradu što ukazuje da je umjetnost u to vrijeme bila veoma cijenjena i da je kod ljudi imala veliki značaj. Upravo je Duccio bio za sijensko slikarstvo ono što je Giotto za Firencu. Njegove izuzetne boje, zlatni ukrasi i kontrolisano crtanje utrli su put nastanku međunarodne gotike. Ovaj rafinirani, kosmopolitski i dvorski trend također je nagovijestio Simone Martini (1284-1344), poznat po svom djelu "Maestá" (danas u Palazzo Pubblico, Siena iz 1315), njegovim freskama u donjoj crkvi sveti Franjo u Asisiju (1320-30) a posebno njegovo remek-djelo "Triptih Blagovijesti" (1333) koje se danas nalazi u Uffiziju. Ipak, Martini je u srcu bio veliki dekorativni ilustrator, posebno iluminiranih rukopisa. Upravo većina sijenskih minijatura pripada školi Simonea Martinija. Gotovo sva njegova srednjovjekovna iluminacija rukopisa je izgubljena, osim naslovne stranice Vergilijeve kopije (Milano, Biblioteca Ambrosiana) koja je pripadala Petrarci. Međutim, dokazi o njegovom utjecaju na gotičke iluminirane rukopise su jasni. Njegova raskošna dekoracija može se smatrati krajem jedne ere, gdje Giottov realizam uvodi predresansu i označava novi početak. Martinijev glavni sljedbenik bio je Lippo Memmi (oko 1295-1356).
Poređenja radi, braća Pietro Lorenzetti i Ambrogio Lorenzetti bili su pod velikim utjecajem Giotta i više naklonjeni narativnom realizmu nego dekorativnom stilu Simonea Martinija. Ipak, kao bivši Ducciovi učenici, nekoliko njihovih djela (npr. "Karmelićanski oltarni poliptih", 1329., Pinacoteca Nazionale, Siena) urađena su po uzoru na Duccia i Martinija. Najbolje djelo Ambrogia Lorenzettija je njegova freskau Palazzo Pubblico u Sieni, pod nazivom "Alegorija dobre i loše vlade" (1339), koju historičari umjetnosti često navode kao vrhunac naturalizma u italijanskom slikarstvu iz 14. vijeka.
Priča o opatici (film)
Priča o opatici američka je filmska drama snimljena 1959. u režiji Freda Zinnemanna, zasnovana na istoimenom romanu Kathryn Hulme, kao i na iskustvima bivše časne sestre iz stvarnog života. Glavne uloge tumače Audrey Hepburn, Peter Finch i Edith Evans. Film je bio nominiran za 8 Oscara ali nije osvojio nijedan. Za ulogu u ovom filmu Audrey Hepburn je dobila BAFTA-u za najbolju glumicu. Ovo je priča od mladoj Gabrielle Van der Mal koja se pridružuje jednom samostanu u rodnoj Belgiji da bi postala časna sestra. Gotovo odmah nakon dolaska ona ima poteškoća sa prilagođavanjem na zatvoreni život, i njen zavjet siromaštva, čednosti i poslušnosti. Ona sumnja u svoje sposobnosti, čak i kad se konačno zavjetuje. Gabrielle, koja se sada zove sestra Luke, ističe se u studiranju medicine i sanja da ode u službu u Belgijski Kongo.
Radnja
1920-ih, u Bruggeu, Briselu, Gabrielle Van der Mal se priprema da bude časna sestra. Ona ostavlja iza sebe sva zemaljska dobra, ali odlučuje da zadrži olovku koju joj je njen otac poklonio, inače poznati ljekar. Nakon opraštanja sa njenim sestrama i bratom, Gaby odlazi sa ocem do manastira. Dr Van der Mal sumnja da bi Gaby trebala da bude časna sestra, rekavši joj da je vidi kao čednu i skromnu, ali nikako kao poslušnu. Nakon podsjećanja da joj Red zabranjuje da izrazi svoju želju da ode u Kongo kao medicinska sestra, on joj govori da ne misli da nije uspjela ako joj samostanski život ne bude odgovarao. Osjećajući se sigurna u svoj poziv, Gaby mirno odbacuje njegove sumnje. U samostanu, njen otac ukazuje joj na časnu sestru koja se smatra "živim primjerom", jer ona oličava pravila Reda svojim uzornim ponašanjem. Nakon što je predao njene stvari Redu, dr Van der Mal kaže svojoj kćerki da bude sretna i odlazi. Gaby je razočarana kada je saznala da joj je zabranjeno da razgovara sa svojim mentorom, sestrom William, na više mjeseci. Slijedeći stroga pravila, moraju se prilagoditi na zvuk zvona što je znak za buđenje, molitvu, doručak, i tišinu, što označava sate kad je zabranjeno govoriti. Da bi izgradili svoje duhovne živote, kandidati ne mogu raditi ništa na svoju ruku i oštro su testirani u iskorjenjivanju svojih grešaka. Majka Emmanuel im govori da je život samo-žrtvovanja opatica protiv prirode. Na dan kada im se daju nova imena, od mlade žene se očekuje da izbriše sjećanja iz prošlosti, tako da je Gaby morala baciti olovku koju joj je poklonio otac. Od tada, ona je poznata kao sestra Luke. Nakon ceremonije, Gaby se zarumenila kad joj je bolnički pacijent rekao da je "prekrasna časna sestra", i na taj način počinila je grijeh ponosa. Razgovarajući o svojoj nelagodi sa jednom početnicom, ona razbija pravilo tišine.
Početnici su upoznati sa novim testovima i pokorom i, jednom sedmično, od njih se očekuje da se javno izjasne o svojim greškama, kao i onih drugih kojima su bili svjedoci. Iako pokušava da bude poslušna, Gaby često krši pravila i, čak i kada ona uspijeva slijediti pravila, misli da griješi što je ponosna na svoj uspjeh. Nakon što se zavjetovala, Gaby je poslana u školu tropske medicine u Antwerpenu. Pošto je već obučavao njen otac, Gaby radi dobro, ali izaziva ljubomoru starije časne sestre, koja izvještava majku Marcellu da je Gaby kriva zbog ponosa. Marcella predlaže Gaby da padne na ispitima kako bi dokazala svoju poniznost, ali unutrašnje previranje je sprečava u tome. Nakon toga, umjesto da pošalje Gaby u Kongo, Marcella je raspoređuje da radi u mentalnoj bolnici.
Tamo, jedan opasni šizofreni pacijent, pod nadimkom Arhanđel krišom ulazi u njenu sobu. Nakon što je Arhanđela napada, postiđena Gaby kori samu sebe zbog ponosnog uvjerenja da se može sama nositi sa situacijom i povjerava se glavnoj majci bolnice o svojoj unutrašnjoj borbi s poslušnošću. Časna sestra, vjerujući da je Marcella pogriješila što je tražila od Gaby da padne na ispitima, predlaže joj da malo poštedi sebe. Nakon tri godine, Gaby se konačno zavjetuje, dok njena porodica gleda ceremoniju. Iako je ona raspoređena u Kongo, Gaby je razočarana saznanjem da neće raditi s domorocima, nego u bolinici za "bijele" Evropljane pod nadzorom ekscentričnog dr Fortunatija, neženje i ateiste kojeg su ostale časne sestre opisale kao "genija i đavla".
Lukav i zahtjevan Fortunati je zadovoljan profesionalizmom Gaby, ali primjećuje njenu iscrpljujuću unutrašnju borbu. Gaby radi prekovremeno i uvodi korisne inovacije, ali biskup je optužuje da "uzdiže" samu sebe zbog svojih uspjeha koji privlače pažnju. Kada jedan svećenik doživljava nesreću sa mogućom amputacijom i nema doktora koji bi mu mogli pomoći, Gaby spašava svećenikovu nogu, i time zarađuje pohvale od Fortunatija, koji se potom šali da će morati da prizna svoj "grijeh ponosa." Kasnije, sa Fortunatijem, Gaby posjećuje koloniju gubavaca o kojoj se brine svećenik, koji se posvetio brizi o gubavima kao pokora za grijehe iz prošlosti i sada je i sam zaražen.
Nazad u bolnici, njene bolničke dužnosti su u sukobu sa njenim vjerskim obavezama. Iako njene obaveze prema religioznom životu treba da imaju prednost, Gaby ne može žrtvovati psihološke potrebe svojih pacijenata zarad Velike šutnje. Kao što se Fortunati pribojavao, njena napetost od unutarnje borbe u kombinaciji s dugim satima rada uzeli su svoj danak i ona obolijeva od tuberkuloze, bolesti zbog koje će ona morati da napusti Kongo. Nakon što je radio s mnogim medicinskim časnim sestrama, Fortunati kaže Gaby da je ona "svjetovna časna sestra", koja je dobra prema pacijentima, ali koja ne može da živi u skladu sa samostanskim očekivanjima. "To je tvoja bolest", kaže on, "tuberkuloza je samo nusprodukt." Nakon što ju je zajedljivo upozorio da ne dopusti da je grijeh ponosa ne natjera da prizna da je ispravno dijagnosticirala svoju bolest, on joj obećava da će izliječiti "nusprodukt" te objasniti glavnoj majci i to na način koji omogućava Gaby da ostane. On joj propisuje nekoliko mjeseci odmora u izolaciji, gdje se Gaby ugađalo s vinom i posebnom ishranom, gdje je imala majmuna kao kućnog ljubimca.
Dok se oporavlja, ona je u miru sa sobom i šali se sa kolegicom opaticom da ona možda nikada više neće prekršiti pravila. Ironično, časna sestra joj kaže da one govore tokom Velike šutnje. Nakon što se vratila na dužnost, jedan urođenik, pod utjecajem magija i nadri ljekarstva, ubija ljubaznu redovnicu koja se nadala da će uvjeriti nepokrštene domoroce da prisustvuju Badnjaku. Illunga, domorodac koji pomaže redovnicama, povjerava se Gaby da je začuđen što časne sestre nisu ljute. Nakon što Gaby objašnjava vjerovanje časnih sestara u oprost, Illunga i ostali dolaze na Badnjak. Kada je sestra bila potrebna da prati važnog duševnog bolesnika do Belgije, Gaby je jedina osoba sposobna za to. Ona se žarko nada da će joj biti dopušteno da se vrati, ali glavna majka odlučuje da je zadrži kao "dobar primjer" za druge časne sestre, dok ona obnavlja svoj duhovni život. Od njenog oca, koji i dalje brine i misli da njen život prolazi uzaludno, Gaby saznaje da su njen brat i dva zeta u vojsci. Nakon što Fortunati piše da je Gaby "prava časna sestra" glavna majka pita Gaby da li je ona bila zaljubljena u liječnika, ali Gaby to poriče. Iako se ona moli da zaboravi uspomene, Gaby se sjeća Fortunatijeve prognoze da će ona biti nezadovoljna u samostanu.
Izbijanje Drugog svjetskog rata onemogućava Gaby da se vrati u Kongo. Njemačko bombardiranje slijedi i okupacija Belgije, ali od časnih sestara se očekuje da osjećaju ljubav prema svom neprijatelju. U bolnici u kojoj je raspoređena, Gaby primjećuje da nova mlada medicinska sestra Lisa, pomaže pokret otpora. Nakon što se moli Bogu da oprosti njen neposluh, Gaby nudi svoju pomoć. Kad je saznala da je njen otac poginuo, Gaby se bori sa svojom savjesti, napokon priznajući da je "ispunjena mržnjom." Sa uvjerenjem da ona više ne bi trebala biti časna sestra, Gaby pita za dopuštenje da napusti samostan. Kad je odbijena, ona prijeti da će otići bez odobrenja. Lisa, naslućujući njenu odluku, daje joj kontakt za pokret otpora, tako da ona ima mjesto na kojem se mogu iskoristiti njene sposobnosti. Nakon što je uvjerila svoje nadređene da se pobrinu za papirologiju, Gaby je pozvana da potpiše dokumente i njene lične stvari joj se vraćaju, ali ona je odbila posljednji blagoslov od glavne majke. Sama, ona ulazi u sobu, gdje se presvlači u civilnu odjeću i skida vjenčani prsten koji simbolizira njen brak s Kristom. Nakon izlaska iz samostana, ona odlazi u drugačiji život.
NGC 6933
NGC 6933 je dvostruka zvijezda i nalazi se u sazviježđu Delfin. Prvo otkriće je napravio Per Magnus Herman Schultz 14. septembra 1865. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Nagrada "Alija Isaković"
Nagrada "Alija Isaković" je ustanovljena 2003. godine povodom 100. godišnjice osnivanja Bošnjačke zajednice kulture "Preporod".
Ova nagrada nosi ime po Aliji Isakoviću,  bošnjačkom romansijeru, pripovjedaču, radio-dramskom, televizijskom i dramskom piscu, putopiscu, aforisti, leksikografu i historičaru jezika i književnosti. Isaković je jedna od najznačajnijih ličnosti u procesima afirmiranja i etabliranja kako bosanskohercegovačke ideje tako i bošnjačke književnosti.
Brašina
Brašina je naseljeno mjesto u sastavu općine Župa dubrovačka, Dubrovačko-neretvanska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Dubrovnik. Kao samostalno naseljeno mjesto, Brašina postoji od popisa 2001. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela iz naselja Dubrovnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Brašina je imala 793 stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. godine pogledati pod Dubrovnik.
Napomena: ''U 1869., 1921. i 1931. sadrži podatke za naselja Kupari i Srebreno, kao i dio podataka za naselje Kupari u 1857. U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Dubrovnik (grad Dubrovnik). U 1981. i 1991. podaci su sadržani u naselju Dubrovnik.''
Generalna skupština Ujedinjenih nacija
mini|400px|desno|Dvorana Generalne skupštine Ujedinjenih nacija. Generalna skupština Ujedinjenih nacija (UNGS) je jedna od pet glavnih organa Ujedinjenih nacija. Čine je sve zemlje članice Ujedinjenih nacija i sastaju se na redovnim godišnjim zasjedanjima koje saziva predsjednik izabran od većine predstavnika.
Kao jedino tijelo UN-a u kome sve zemlje članice imaju predstavnike, Skupština služi kao forum članicama na kojima raspravljaju o pitanjima međunarodnog prava i donose odluke o daljem funkcionisanju organizacije.
Organizacija
Za izglasavanje na Generalnoj skupštini o važnim pitanjima – rasprave o miru i sigurnosti; reizbor članova organa; pristupanje, suspenzija i isključenje članica; budžetska pitanja – potrebna je dvotrećinska većina prisutnih članica na zasjedanju. Ostala pitanja se izglasavaju prostom većinom. Svaka članica ima po jedan glas. Osim izglasavanja novog budžeta, između ostalog i nivoa poreza za članice, skupštinske rezolucije nisu obavezujuće za članice. Skupština daje preporuke po bilo kom pitanju koje se tiče UN-a, osim po pitanjima mira i sigurnosti koje su u nadležnosti Vijeća sigurnosti. Sistem jedna zemlja, jedan glas teoretski omogućava zemljama koje čine 8% svjetske populacije da izglasaju rezoluciju sa dvotrećinskom većinom.
Tokom 1980-tih, Skupština je postala mjesto dijaloga na relaciji Sjever-Jug, rasprave po pitanjima odnosa između industrijskih zemalja i zemalja u razvoju. Ova pitanja su postala značajna zbog ubrzanog rasta i promjene sastava članstva UN. Tokom 1945., Ujedinjeni narodi su imali 51 člana. Sada imaju 191, od kojih više od dvije trećine čine zemlje u razvoju. Zbog njihove brojnosti, zemlje u razvoju su često u mogućnosti da određuju teme dnevnog reda zasjedanja (preko koordinisanih grupa kao što je G77), karakter rasprava i konačne odluke. Za mnoge zemlje u razvoju, UN predstavlja izvor njihovog diplomatskog uticaja i mjesto za izgradnju međunarodnih odnosa.
Specijalna zasjedanja
Skupština može preduzeti mjere za očuvanje međunarodnog mira ako Savjet sigurnosti nije u mogućnosti, obično zbog neslaganja stalnih članica. Rezolucija „Ujedinjenje za mir“, usvojena 1950., daje ovlasti Skupštinu da sazove hitna specijalna zasjedanja kako bi se usvojile opće mjere djelovanja, uključujući i upotrebu oružanih snaga, u slučaju prekida mirovnih sporazuma. Dvije trećine članica mora odobriti usvajanje ovakvih preporuka. Hitna specijalna zasjedanja pod ovakvim okolnostima su održana u deset navrata. Dva najskorija, u 1982. i 1997. godini, obe sazvane kao odgovor na ratne operacije Izraela. Na devetom je razmatrana situacija u okupiranim arapskim teritorijama poslije proširenja Izraela na Golansku visoravan. Deseto zasjedanje je sazvano zbog okupacije Istočnog Jerusalema i bavilo se pitanjima palestinskih teritorija.
Na prvom specijalnom zasjedanju Generalne skupštine 1947., Osvaldo Aranha, predstavnik brazilske delegacije u UN-u, započeo je tradiciju koja se sačuvala do danas na kome je prvi govornik na ovom značajnom međunarodnom forumu uvijek iz Brazila.
Drače
U Bosni i Hercegovini:
U Hrvatskoj:
Buići
Hrvatska:
Goran Vrhunc
Goran Vrhunc bosanskohercegovački je pjesnik. Rođen je u Sarajevu 29. novembra 1982. godine. Bio je jedan od osnivača neformalne pjesničke trupe Diogenes Poetes trupa – Sarajevo 2010. Zamjenik glavnog i odgovornog urednika Sabahudina Hadžialića u web i printanom magazinu DIOGEN Pro Kultura magazin. Jedan je od glavnih urednika regionalnih zbornika poezije i proze Bundolo offline 02 (Beograd, 2009) i Bundolo offline 3 (Kragujeva c, 2012).
Radio je kao novinar i bio član uređivačkog kolegija omladinskog časopisa Karike tokom 2009/2010. godine.
Poezija mu je objavljivana u domaćim i stranim printanim i elektronskim publikacijama. Dobitnik je prve nagrade Četvrtog međunarodnog festivala za decu, srednjoškolsku, studentsku omladinu do 30 godina „Janoš Siveri“ 2012. godine za pjesmu Sara je vo(l) .
Također, dobitnik je prve nagrade Sedmog međunarodnog festivala za decu, srednjoškolsku, studentsku omladinu do 30 godina „Duško Trifunović“ 2013. godine za pjesme Andrićeva sjena, Nespremni i Strah i predrasude .
Od 2016. do 2020. godine bio je predsjednik Udruženja umjetnika “Planet Poezija” u Sarajevu. Mentor je u Viva školi filma i član Organizacionog odbora Viva film festivala Sarajevo. Objavljivao kolumne i kratke priče na portalu Sarajevska sehara. Organizator mnogobrojnih književnih večeri i autorskih promocija u Bosni i Hercegovine.
Urednik je prve knjige poezije Recidiv, mostarske pjesnikinje Bea Balta Manjgo u izdanju Narodne biblioteke Mostar 2020. godine.
Sa dramatičarem Elvisom Ljajićem autor je i voditelj Književnog kornera.
Piilaniwahine
Piʻilaniwahine II (piʻilani = „put na nebo“, wahine = „žena“) bila je havajska poglavarka, koja je poznata danas iz starih legendi.
Piʻilaniwahine je imala dvojicu supruga. Udala se za Ahu-a-ʻIja. Njihova kćerka je bila kraljica Lonomaaikanaka, kraljica Velikog ostrva.
Drugi muž princeze Piʻilaniwahine bio je princ Moana, sin Keakealanikanea, kralja Havaja. Moana i Piʻilaniwahine su bili roditelji princa Lona, nazvanog po jednom havajskom bogu.
Nije poznato kada je Piʻilaniwahine umrla.
MAC adresa
U računarskim mrežama Media Acces Control adresa ili jednostavno MAC adresa je jedinstven označivač ili ključ koji se nalazi u skoro svim mrežnim uređajima. Većina protokola iz drugog OSI sloja koristi jedno od tri mjesta koje nadgleda IEE: MAC-48, EUI-48 i EUI-64, koji su dizajnirani da budu globalno jedinstveni.
Adresiranje
ARP/RARP se obično koristi za mapiranje 2 sloja MAC adrese za daljne adresiranje na protokol 3 sloja kao što je Internet Protocol. Na Ethernet mrežama MAC adresa omogućava svakom serveru da bude jedinstveno označen i da dozvoli blokovima podataka da budu označeni za određeni server.
Najviše se koristi MAC-48 adresiranje, što znači da je adresa 48-bitna što dalje znači da je potencijalno moguće imati 281,474,976,710,656 adresa gdje je mala vjerovatnoća da će jedan uređaj imati istu MAC adresu, a ona je jedinstvena za svaki mrežni uređaj.
Sljedeće mreže koriste MAC-48 format za adresiranje:
IC 2329
IC 2329 (također poznat kao MCG 3-22-5, PGC 23483 i UGC 4365) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 96 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Rak. Najveći prečnik je 2,10 (59 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (11 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 13. februara 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 3960
NGC 3960 (također poznat kao ESO 170-SC14) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Kentaur. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 30. aprila 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Erihtonije I od Atene
mini|desno|280px|Geja je rodila Erihtonija nakon što je Hefest pokušao silovati Atenu. Na slici Atena uzima bebu Erihtonija iz ruku Majke Zemlje Geje, atički stamnos, 470.–460. p. n. e. Kralj Erihtonije (također poznat po nazivima Erichthonios ili Erichthonios) je bio rani kralj Atene iz legendi. Po nekim tradicijama bio je autohton (rođen iz tla) i odgajan od božice Atene. Rani povjesničari su bili skloni njega i unuka Erehteja navoditi kao istu osobu, ali od 4. vijeka p. n. e. se smatraju različitim ličnostima.
Rođenje
Prema Apolodoru, Atena je posjetila hromog boga vatre Hefesta, svog brata, kako bi naručila oružje, ali je Hefest odjednom bio tako ovladan požudom da ju je pokušao zavesti u svojoj kovačnici. Atena je, nastojeći očuvati djevičanstvo, pobjegla ali ju je bog-kovač, usprkos hromosti, sustigao i bezuspješno pokušao silovati. Za vrijeme borbe je njegovo sjeme palo na Atenino bedro, te ga je Atena, zgađena, obrisala komadom vune. Vunu je bacila na tlo, te je tako oplodila Geju, Majku Zemlju. Geja je odgojila malog dječaka i nakon toga ga vratila Ateni, a Atena ga je nazvala Erihtonije, od riječi chthon za "zemlju", te ga je stavila u mali kovčeg, a željela ga je učiniti besmrtnim.
Erihtonije u kovčegu i život
Atena je potom kovčeg dala trima kćerima Kekropa, kralja Atene - Herzi, Pandrosi i Aglauri - i upozorila ih da je nikada ne otvore. Ovladane znatiželjom, Aglaulura i Herza (iako neki izvori spominju samo jednu sestru, odnosno Aglauru) otvorile su kutiju i u njoj pronašle dijete i budućeg kralja Erihtonija ("nevolje rođene iz Zemlje"). Sestre su bile užasnute prizorom - ili zmijom obmotanom oko djeteta, ili djetetom koje je bilo polu-zmija i polu-čovjek - te su poludjele i bacile se sa Akropole. Druge priče govore da ih je ubila zmija. Jedna od priča govori i da je vrana vidjela otvaranje i odletjela reći Ateni, koja je postala bijesna i ispustila planinu koja je postala brdo Lykabettos. Od njenog gnjeva nije bila pošteđena ni vrana - Atena joj je dotada bijelo perje zavila u crno. Kada je narastao, Erihtonije je prognao Amfiktiona, koji je bio uzurpirao prijesto od Kranaja dvanaest godina ranije, te postao kralj. Oženio je Najadu Praksiteju i imao sina Pandiona I. U to doba ga je Atena često štitila. Osnovao je panatenski festival u čast Atene, i podigao drvenu statuu na Akropoli. Prema Parijskom mramoru, naučio je ljude kako da uprežu konje i koriste dvokolice, tope srebro i obrađuju zemlju plugom. Govori se da je Erihtonije izmislio kvadrigu, četveropreg. Erihtonija je naslijedio sin Pandion I. Njegov simbol je zmija, a na Partnenonu je predstavljen statuom zmije skrivene iza Ateninog štita.
Bill Weasley
Bill Weasley (rođen 29. novembra 1970.) je imaginarni lik iz serije romana o Harry Potteru. Najstariji je sin Arthura i Molly Weasley i brat Charlieja, Percyja, Freda, Georgea, Rona i Ginny. Bill je pohađao Hogwarts od 1982. do 1989. Tokom školovanja je postao i prefekt i glavni prefekt, a kasnije je u Egiptu radio za banku Gringotts.
U Harry Potteru i Redu feniksa Bill se vratio u Veliku Britaniju kako bi radio za Red feniksa. Nakon godine poznanstva s Fleur Delacour i mnogo sati "privatne poduke" iz engleskog, Bill je zaprosio Fleur i ona je pristala udati se za njega. U Harry Potteru i Princu miješane krvi, prije početka nove školske godine Bill dovodi svoju zaručnicu kući kako bi je upoznao sa svojom obitelji.
Prije događaja u šestoj knjizi Bill je opisan kao zgodan mladić duge crvene kose svezane u rep i s jednom naušnicom u obliku velikog očnjaka. Harry je primijetio da bi se Bill odlično uklopio u neki rock koncert. Billov izgled baca njegovu majku Molly u očaj, iako nikome drugom njegov izgled ne smeta, a najviše se sviđa njegovoj mlađoj sestri Ginny. Bill se hrabro borio u bici u Hogwartsu, ali nije uspio proći neozlijeđen. Vukodlak Fenrir Greyback je osakatio Billovo lice i, iako je bio u ljudskom obličju, Bill bi mogao poprimiti neke osobine vukodlaka. Njegovi i Fleurini planovi za vjenčanje nisu se promijenili. Štoviše, Fleurina odlučnost da se uda za Billa unatoč njegovom osakaćenom licu donijela joj je poštovanje ostatka obitelji koje do tada nije imala.
Ostalo
Weasleyovi Familier i Harry Potter Figuren der Harry-Potter-Romane Order of the Phoenix (fiction) Ron Weasley Familien Wiltersen Familia Weasley Familjen Weasley
Advanced Micro Devices
Advanced Micro Devices, Inc. (AMD) je proizvođač integralnih kola sa sjedištem u Sunnyvaleu, Kalifornija. AMD je drugi po redu isporučilac x86 procesora te vodeći proizvođač flash memorija. Kompaniju su osnovali bivši radnici Fairchild Semiconductora, 1969. godine na čelu sa Jerry Sandersom. AMD-ov trenutni predsjednik je Dr. Hécttor Ruiz. AMD je najviše poznat po procesorima Athlon, Opteron, Turion64, Sempron i Duron, svi x86 arhitekture. AMD ima dobre odnose kao i sklopljena partnerstva sa Nvidiom i IBM-om.
AMD procesori su po svojim karakteristikama bili slabiji od Intelovih procesora, ali su imali daleko nižu cijenu. Oni po svojim konstruktivnim riješenjima zaostajali za Intelovim procesorima, ali su imali neke konstrukcije koje je Intel kasnije usvojio. Posljednjih godina Intel je izgubio nadmoć te se ova dva proizvođača neprestano izmjenjuju na mjestu vlasnika najačeg procesora na tržistu.
Proizvodnja
Glavni pogon za proizvodnju AMD mikroprocesora je u Dresdenu, Njemačka. Ostatak proizvodnje odvija se na Tajvanu po licenci. U periodu između 2003. i 2005. prošireni su pogoni u Dresdenu (tehnologija pločica od 300mm) i kompanija je povećanjem proizvodnje postala konkurentnija Intelu.
Kao rezultat ekspanzivne politike osnovan je i istraživački centar u Bangaloru u Indiji površine 3500 m2.
Najmoćniji procesor sa dva jezgra koji AMD trenutno nudi (2006. godina) je AMD 64 FX-62 koji radi na 2.8 GHz i ima 2 x 1MB keš memorije, sa cijenom od oko 1032 US dolara.
Buići (Župa dubrovačka)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Dubrovnik. Kao samostalno naseljeno mjesto, Buići postoje od popisa 2001. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela iz naselja Dubrovnik.
Arthur Weasley
Arthur Weasley (r. 6. februar o. 1940.) je fiktivni lik iz serije romana o Harry Potteru. On je glava porodice Weasley i u braku je s Molly Weasley s kojom ima sedmero djece: Billa, Charlieja, Percyja, Freda, Georgea, Rona i Ginny. Vjerovatno je sin Septimusa i Cedrelle (r. Black) Weasley. To ga čini potomkom bogate aristokratske porodice Black, ali njegova je majka razbaštinjena nakon što se udala u siromašnu čarobnjačku obitelj, koja je uz to smatrana i "krvnim izdajicama".
Arthur je opisan kao veoma visok i mršav, što su naslijedili i njegov drugi i šesti sin, Percy i Ron, dok je njegov prvi sin Bill naslijedio njegovu visinu, ali ne i građu tijela. Kao čovjek dobra srca nije najveći autoritet u obitelji; njegova supruga Molly je svakako veći autoritet od njega, a Ron se sjeća da je njegov otac samo jednom bio zaista ljutit - kad su Fred i George pokušali prevariti Rona i natjerati ga da s njima sklopi Neraskidivu zakletvu.
Arthur Weasley radi u Ministarstvu magije kao šef novoosnovanog ureda za Otkrivanje i zapljenu lažnih odbrambenih čarolija i zaštitnih predmeta. Opsjednut je učenjem o bezjačkim običajima i predmetima, i odlučan u nakani da sazna kako avioni ostaju u zraku, a ima i veliku kolekciju alata, baterija i sličnih bezjačkih predmeta. Neki su čarobnjaci na Arthura dugo gledali s predrasudama zbog njegove zanesenosti bezjačkom kulturom te su ga smatrali čudnim i profesionalno mu zamjerali što je pripomoglo siromaštvu njegove porodice. Međutim, njegovo mu je novo radno mjesto omogućilo da poboljša finansijski status svoje obitelji. Prije promaknuća je radio u Uredu za zloupotrebu bezjačkih artefekata.
Arthurov najmlađi sin Ron je jedan od najboljih prijatelja Harry Pottera. Harry i njegova druga najbolja prijateljica Hermiona Granger vole provoditi vrijeme s obitelji Weasley koja ih je prihvatila kao svoje (neslužbene) članove.
U Harry Potteru i Redu feniksa, gospodin Weasley je član Reda feniksa i tokom jedne od smjena u Ministarstvu magije napadne ga Voldemortova zmija Nagini, kojom upravlja sam Voldemort. Harry, koji je s Voldemortom mentalno povezan, ima viziju u kojoj vidi što se dogodilo gospodinu Weasleyju i upozorava osoblje Hogwartsa. Gospodin Weasley je spašen u zadnjem trenutku i morao se oporavljati u Bolnici svetog Munga za magične ozljede i bolesti.
Buići (Župa dubrovačka)
Stanovništvo
Napomena: ''U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Dubrovnik (grad Dubrovnik).''
Sudar titana (2010)
Clash of the Titans je film fantazije iz 2010. godine, koji predstavlja remake film istog naziva iz 1981. godine, baziran na grčkom mitu o Perzeju. Film, čiju režiju potpisuje Louis Leterrier, dok je prva zvijezda filma Sam Worthington, je trebao biti izdat dana 26. marta 2010. godine. Kasnije je objavljano da će film biti konvertovan u u 3-D, te da će biti izdat dana 2. aprila 2010. godine.
NGC 1174
NGC 1174 (također poznat kao IRAS 03022+4238, MCG 7-7-21, NGC 1186, PGC 11617 i UGC 2521) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 126 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Perzej. Najveći prečnik je 3,20 (117 hiljada sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (44 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 31. augusta 1883. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Pobrđe (Bratunac)
Pobrđe je naseljeno mjesto u općini Bratunac, Bosna i Hercegovina.
Neolitska arhitektura
mini|desno|Skara Brae neolitska naseobina - [[Škotska]] Neolitska arhitektura je arhitektura neolitskog perioda. U jugozapadnoj Aziji, neolitske kulture se pojavljuju već nakon 10000. g. pne prije svega u Levantu odakle se šire istočno i zapadno. Već oko 8000. g. pne, rane neolitske kulture se pojavljuju u jugoistočnoj Anadoliji,Siriji i današnjem Iraku a neolitske zajednice se pojavljuju u jugoistočnoj Evropi oko 6500. g. pne te u centralnoj Evropi 5500. g. pne.
Jugozapadna Azija
Ljudi iz neolita iz Levanta, Anatolije i Sirije, sjeverne Mezopotamije i Centralne Azije su bili veliki graditelj. U izgradnji kuća i naseobina su koristili cigle od polutečne mješavine zemlje, stjenovitog granulata, organskih materijala i vode sušene prirodnim putem. Neke kuće su bile malterisane i sa crtežima ljudi i životinja.
Çatalhöyük je bilo veliko neolitsko naselje u današnjoj Turskoj (Konja (ˈkon.ja) - Anadolija), koje je postojalo približno oko 7500. do 5700. pne. Upisan je 2012. na UNESCO-ovu listu svjetske baštine.
Otkriven je 1958, a istraživan između 1961 i 1965. Istraživanja su utvrdila 18 neprekidnih nivoa (stratuma) građenja. Utvrđeno je da je bio centar napredne civilizacije u neolitskom periodu. U njemu je živjelo 5000-7000 stanovnika.
Çatalhöyük je bilo isključivo stambeno naselje, bez javnih zgrada, mada je svrha nekih prostorija ostala nejasna. Kuće su bile grupisane u vidu saća (lavirint) i nije bilo staza ili ulica. Pristup je bio preko otvora na plafonu i vrata sa strane opremljenih merdevinama i stepenicama. Krovovi su bile ulice, a na njima su se odvijale razne aktivnosti. Tavanice su bile i ventilacioni prostor za izlaz dima iz prizemlja. U kasnijem periodu na njima su se gradile zajedničke pećnice. Vremenom su se kuće obnavljale ili rušile, a na istim temeljima su građene nove. Tipična kuća je imala dvije sobe za svakodnevne aktivnosti. Bile su ukrašene skulpturama, najčešće ženske glave i crtežima.
Evropa
U Evropi je postojalo nekoliko tipova kuća:
Poluzemunice su bile obično ovalnog ili eliptičnog oblika, ukopane u zemlju oko 1.5 m., sa ili bez drvenog poda i krovom iznad nivoa zemlje. Preplet je u mnogim dijelovima svijeta bio osnovni materijal u izgradnji kuća u trajanju oko 6.000 god. Sastojao se od međusobno isprepletenih tanjih i elestičnih pritki, premazanih vezivnim materijalom (lijep, premaz). Kombinacija vlažne zemlje, gline, pijeska, slame i životinjskog đubra bila je sastav vezivnog materijala. Od njega su pravljeni vanjski i unutrašnji zidovi povezivanjem sa nosivim drvenim stubovima. Obično je bio bijele boje, i u konačnici je obezbjeđivao zaštitu od vjetra i kiše. I danas se počeo koristi kod ekološke gradnje. Nadzemne kuće od prepleta i poluzemunice gradile su se na Balkanu, na prostoru Starčevačke, Butmirske i Vičanske kulture. Kuće Vinčanske kulture građena su sa 2 ili 3 sobe, a naselja organizovana u ulice. Bila su to više gradovi nego seoska naselja (Pločnik, Potpornjak, Crnokalačka Bara,...). U Bosni i Hercegovini najveća neolitska nalazišta su pronađena u Gornjoj Tuzli, Butmiru, Okolištu, Nebu i Lisičićima gdje su pronađeni temelji kuća (poluzemunice i nadzemne kuće od prepleta). Građene su planski, u redovima ili u polukrugu. U visočkom su bazenu početkom 5. milenijuma pr. n. e. postojala fortificirana, organizovana sela u kojima je živjelo do hiljadu stanovnika. U vremenu oko 4800. godine pr. n. e na čitavom području visočkog bazena moglo je biti oko 3500 stanovnika, što u prosjeku čini gustinu naseljenosti od 31 stanovnika po km2.
Kuće od dasaka - daščare, dosta često i u obliku slova L, sa nekoliko prostorija, gradile su se na području Cucuteni kulture u Moldaviji, Rumuniji i Ukrajini. Pronađeni su i ostaci kuća na sprat. Ovo je područje posebno znamenito po velikim naseljima. U periodu 4000-3500. pne, u blizini Kijeva, na površini 335 hektara, izgrađeno je naselje od 3000 stambenih jedinica i preko 20.000 stanovnika. Naselje je bilo veće od gradova-država u Plodnom polumjesecu i izgrađeno prije njih za 500 godina.
Neolitske duge kuće su karakteristika područja Kulture trakaste keramike. Širina im je izmosila 5,5 - 7,0 m, dok je dužina bila i do 40 m. U njima je živio veći broj porodica. Bile su solidne građe, za period preko 30 god.
Sojenice su drvene kuće na stubovima, građene iznad vodenih površina, na prostorima Skandinavije i Alpa. Njihova uloga, između ostalog bila je i zaštita od poplava. In Slovenia, this was the first listed cultural world heritage site.
Kameno naselje Skara Brae otkriveno je u Škotskoj. Sastoji se od 8 grupisanih kuća, izgrađenih od 3180. do oko 2500. pne. i predstavlja jedno od najopremljenijih neolitskih sela. Kuće su dimenzija oko 40 m2, sa jednom kvadratnom sobom u kojoj je kamena peć za grijanje i kuvanje. Ukupno je naselju živjelo oko 50 ljudi. Kuće su iznutra bile premazane organskom teksturom nepoznatog sastava, radi čuvanja toplote. Naselje je imalo kameni namještaj, ukljućujući ormare, krevete, toaletni sto, stolice i ostave. Postojao je promitivni oblik toaleta i sofisticirani sistem drenaže. Jedna od 8 kuća imala je sobu sa alatom. Nalazi se na listi UNESCO Svjetske baštine, zajedno sa još tri nalazišta u oblasti Orkney u Škotskoj. Stariji je od Stonehenge-a i Velike piramide i nazvano je Škotski Pompeji, zbog izvanredne očuvanost.
Hramovi
Göbekli Tepe je arheološko nalazište, oblika malog uzvišenja, u turskoj pokrajini Anadolija. Visina mu je 15 m i prečnik oko 300 m.
Datira se u vrijeme 10000 - 8000. pne. Više od 200 stubova podignuto je u oko 20 krugova. Svaki stub je visok oko 6 m. i težak do 10 tona. Zabodeni su u stjenovito tlo, bez mogućnosti rušenja ili vađenja. U kasnijim fazama izrade, bili su manjih dimenzija. Lokalitet je napušten poslije Predkeramičkog neolita B. Detalji megalitskih struktura su još upotpunost nejasni. Od 2018. god nalazi se na UNESCO-ovoj Listi svjetske baštine.
Megalitski hramovi na Malti su izgrađeni u doba neolita, u periodu 3600. do 2500. god. pne, nakon čega se više ne pojavljuju. Do otkrića Göbekli Tepe-a u Anadoliji, smatrani su najstarijim slobodnostojćeim građevinama na Zemlji. Arheolozi smatraju da su rezultat lokalnih inovacija i kulturne evolucije. Ggantija hramovi, 2 kom, zajedno sa još 5 hramova nalazi se na UNESCO-ovoj Listi svjetske baštine. To su:Ħaġar Qim, Mnajdra, Ta' Ħaġrat Temples, Skorba Temples i Tarxien Temples. Postoje i drugi hramovi na Malti, koji nisu na listi.
Izgrađeni su na raznim lokacijama i u rezličito vrijeme, sa individualnim osobinama, ali i dosta zajedničkih. Ispred glavne fasade je široki slobodan prostor, sa nivelisanim terasama ako je teren kos. Na tom prostoru održavali su se vjerski rituali vezani za sahrane i komemoracije. Odatle se ulazilo kamenim putem u kamenu grobnicu, često blokiranu kamenim blokovima. Uz put su se nalazili životinjski organi (najčežće kosti) ili keramički proizvodi koji sugerišu da se radi o smrti.
Ulaz u hram bio je u formi trilitona - dva vertikalna i jedan horizontalni megalitski kamen. Iza je popločani prolaz i prostor do dijela za bogosluženje u kojem je oltar. Hramovi se međusobno razlikuju po broju ovih prostora.
El Al
mini|200 px
El Al (hebr: אל על, bosanski: „prema gore“) je najveća izraelska avionska kompanija sa sjedištem na aerodromu Ben Gurion u Lodu kod Tel Aviva
2006 El Al uspijeva transportirati oko 3,32 miliona putnika. El Al nudi 45 destinacija u cijelom Svijetu, 6 destinacija nudi njena podkompanija za transport stvari El Al Cargo.
Zbog stalne opasnosti terorističkih napada, El Al ima posebne sigurnosne standarde pri pregledu putnika. U avionima se nalaze naoružani pratioci, tzv. Sky Marschalls. Skoror svi avioni ove kompanije (ako ne i svi) su opremljeni sistemima protivraketne odbrane. Ova odbrana El Al košta oko 800.000 $ po avionu. Nepoznato je koji od 44 Boeing aviona ove tvrtke imaju ovaj sistem. Osim toga, El Al na svojim avionima daje pojačati pod da bi i pri pogotku bilo moguće slijetanje.
Ime
Ime El-Al se nalazi o Bibliji i tamo označava na visini, govoriti Bogu, propovjedati.
Live Magic
Live Magic je drugi koncertni album britanske rock grupe "Queen". Album je izašao u prodaju 1. decembra 1986. godine za područje UK dok je za tržište SAD-a objavljen tek u augustu 1996. godine. Snimljen je na različitim koncertima grupe održanim tokom njihove turneje Magic Tour iz 1986. godine a uglavnom sa koncerta održanom na Knebworth Parku, u Stevenageu (UK) 9. augusta 1986. godine. Od strane fanova grupe, album je doživio snažne kritike prvenstveno zbog značajnijih preuređivanja mnogih pjesama. Tako je na primjer, uklonjen dio opere iz pjesme "Bohemian Rhapsody", također je izbačen drugi stih iz pjesme "Tie Your Mother Down" dok su iz pjesama "Is This the World We Created...?" i "We Are the Champions" uklonjeni po stih i refren. U julu 2004. godine, Q magazin je naveo album Live Magic među pet albuma čija je live verzija bila razočaravajuća u odnosu na obično dobro izvedene koncerte.
Spisak pjesama
(Knebworth Park, Stevenage, UK - 09/08/86) (Deacon) – 2:40 (Wembley, London, UK) - 11/07/86 (Mercury/May) – 1:30 (Knebworth Park, Stevenage, UK - 09/08/86) (Mercury) – 4:42 (Wembley, London, UK) - 12/07/86 (May) – 4:22 (Knebworth Park, Stevenage, UK - 09/08/86) (Edit) (Taylor) – 4:27 (Knebworth Park, Stevenage, UK - 09/08/86) (May) – 1:33 (Knebworth Park, Stevenage, UK - 09/08/86) (Mercury/Deacon) – 1:09 (Knebworth Park, Stevenage, UK - 09/08/86) (Mercury) – 2:01 (Knebworth Park, Stevenage, UK - 09/08/86) (May) – 1:19
Robert C. Frasure
Robert C. Frasure (20. april 1942. - 19. august 1995) bio je američki diplomat i prvi američki ambasador u Estoniji nakon proglašenja nezavisnosti te države od Sovjetskog saveza.