cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slavko Vinčić
Slavko Vinčić slovenski je nogometni sudija.
Karijera
U Prvoj ligi Slovenije debitirao je u maju 2007. Od 2010. na FIFA-inoj je listi međunarodnih sudija. Na Evropskom prvenstvu 2012. bio je dodatni pomoćnik u timu Damira Skomine.
Sudio je i na Evropskom prvenstvu 2020, gdje je vodio dvije utakmice u grupnoj fazi (Španija – Švedska te Švicarska – Turska) i jednu četvrtfinalnu (Italija – Belgija).
FIFA je 19. maja 2022. objavila spisak sudija za Svjetsko prvenstvo u Kataru, na kojem se našao i Vinčić.
Izvan terena
Dana 30. maja 2020. greškom je uhapšen u okviru policijske istrage o prostituciji i krijumčarenju droge u Bosni i Hercegovini, ali je ubrzo oslobođen bilo kakvih sumnji.
Susječno (Kalinovik)
Susječno je naseljeno mjesto u općini Kalinovik, Bosna i Hercegovina.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2015 – masovni start (muškarci)
Rezultati
Početak utrke je bio u 17:15. ( Sva vremena početka utrka su po lokalnom vremenu (UTC+2) )
Ellenfél nélkül
Ellenfél nélkül je „posljednji” album Locomotiv GT-a, objavljen 1984. 1990-ih godina pojavilo se više kompilacija i drugih izdanja na CD-ima; sljedeći album grupe koji sadrži nove pjesme objavljen je 1997. godine pod imenom 424 – Mozdonyopera.
Rogosija
Rogosija je naseljeno mjesto u općini Vlasenica, Bosna i Hercegovina.
Ćurlovac
mini|280px|Ćurlovac, krajolik Ćurlovac je naseljeno mjesto u sastavu općine Veliko Trojstvo, Bjelovarsko-bilogorska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Bjelovar.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Ćurlovac je imao 261 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Ćurlovac je imalo 276 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
CMTX3
Protein X-vezane dominantne Charcot-Marie-Toothove neuropatije 3 je protein koji je kod ljudi kodiran genom CMTX3.
WTA Linz
WTA Linz (zvanično Generali Ladies Linz) profesionalni je ženski teniski turnir u Linzu. Igra se na tvrdoj podlozi u TipsAreni.
Historija
Inauguralno izdanje održano je 1987. u Welsu u organizaciji ITF-a kao turnir vrijednosti 10.000 $. Od 1991. održava se u Linzu kao dio WTA Toura, počevši kao turnir V kategorije. Dvije godine kasnije promoviran je u III kategoriju, a 1998. napredovao je u II kategoriju. Od 2009. spada u kategoriju WTA International.
Turnir su osvajale igračice s vrha WTA-liste, uključujući brojeve 1: Lindsay Davenport, Justine Henin-Hardenne, Amélie Mauresmo, Mariju Šarapovu i Anu Ivanović. Među skorije osvajačice spadaju Petra Kvitová, Viktorija Azarenka, Angelique Kerber, Karolína Plíšková i Dominika Cibulková.
UEFA Kup pobjednika kupova 1991/1992.
UEFA Kup pobjednika kupova 1991/1992. je bilo 32. izdanje klupskog nogometnog takmičenja kojeg je organizirala UEFA.
Takmičenje u 32. izdanju UEFA Kupa pobjednika kupova igrano je od 21. augusta 1991. do 6. maja 1992. godine. Werder Bremen je u finalu rezultatom 2–0 bio uspješniji od Monaca te osvojio prvi put UEFA Kup pobjednika kupova u historiji. Golove u finalu postigli su Klaus Allofs u 40. i Wynton Rufer u 55. minuti utakmice. Finalna utakmica odigrana je na stadionu Estádio da Luz u Lisabonu. Glavni sudija finalne utakmice bio je Pietro D'Elia. Najbolji strijelac sa šest postignutih golova u cjelokupnoj sezoni bio je nogometaš Ferencvárosa Péter Lipcsei.
Urugvajska besmrtna
Urugvajska besmrtna je šahovska partija koju su na prvenstvu Urugvaja 1943. odigrali B. Molinari i Luis Roux Cabral. Postala je čuvena zbog briljantne kombinacijske igre Cabrala, koji je bio dvostruki prvak Urugvaja (1948. i 1970).
Nakon svog 33. poteza Cabral je bio slabiji za 2 topa, a sve 3 njegove preostale figure "visile" su, ali Molinari je bio bespomoćan da zaustavi mat.
Fred Reinfeld komentirao je ovu partiju u Chess Correspondentu (maj–juni 1944, str. 11–12). Njegova završna opaska bila je: "Partija kojoj je suđena besmrtnost."
Partija
Bijeli: Molinari Crni: Cabral Otvaranje: Poluslavenska odbrana, Meranska varijanta (ECO D48)
1.d4 Sf6 2.Sf3 d5 3.c4 c6 4.Sc3 Sbd7 5.e3 e6 6.Ld3 dxc4 7.Lxc4 b5 8.Ld3 a6 9.0-0 c5 10.b3 Lb7 11.De2 Db6 12.Td1 Le7 13.a4 b4 14.Sb1 Tc8 15.Sbd2 cxd4 16.Sc4 Da7 17.Sxd4 0-0 18.Ld2 a5 19.Sb5 Da8 20.Sbd6 Lxg2 21.Sxc8 Txc8 22.Te1 Lf3 23.Df1 Dd5 24.e4 Txc4 25.bxc4 Dh5 26.Lf4 Sg4 27.Le2 Sde5 28.h3 Lc5 29.Lg3 Sxf2 30.Lxf2 (vidi dijagram) 30...Dg5+ 31.Kh2 Df4+ 32.Lg3 Lg1+ 33.Dxg1 Sg4+ 0–1
Stattegg
Položaj općine Stattegg u [[Spisak okruga i statutarnih gradova u Austriji|okrugu Graz-Umgebung |180px|desno|mini]]
Stattegg je općina u okrugu Graz-Umgebung u austrijskoj saveznoj pokrajini Štajerskoj. Broj stanovnika općine je
Podjela
Općina je podijeljena na 13 naselja. U zagradi je broj stanovnika.
Općina je podijeljena na dvije katastarske općine: Stattegg i Stattegg-St. Veit ob Graz.
Politika
Na općinskim izborima u Štajerskoj 22. marta 2015. godine za gradonačelnika općine je izabran Karl Zimmermann iz ÖVP.
Prašnik
thumb|right|250px|Prašnici u rodu [[Hippeastrum, sa bijelim filamentima i istaknutim anterama u kojima je polen.]] Prašnik (lat stamen) je reprodukcijski biljni organ koji proizvodi cvjetni polen. Skup prašnika u jednom cvijetu označava se kao androecij.
Morfologija i terminologija
Prašnik se obično sastoji od prašničke niti pod nazivom filament i prašničkih kesica ili prašnica (antera) koje sadrže mikrosporangiju. Prašnice su obično dvodijelne i priključene na vlakno ili u bazi ili u sredini područja prašnčkih kesica. Sterilno tkivo između režnjeva zove se vezivo. Polenova zrna razvijaju se iz mikrospora u mikrosporangiji i sadrže muški gametofit.
Svi prašnici u cvijetu označavaju se kao androecij. Androecij kod raznih vrsta biljaka javlja se u velikom izboru varijanti, od kojih su neke veoma složene. On okružuje ginoecije cvijetnim omotačem (periantom). Nekoliko predstavnika porodice Triuridaceae, a posebno Lacandonia schismatica, su izuzeci, jer kod njih ginoeciji okružuju androecije. thumb|Cvjetovi vrsta roda Hippeastrum imaju prešnike iznad vrha [[žig (botanika)|žiga ili njuške.]]
Varijacija morfologije
thumb|right|400px|Prašnici (opis u tekstu) U zavisnosti od vrste biljaka, neki ili svi prašnici u cvijetu mogu biti priključeni na latice ili cvjetne osi. Oni također mogu biti samostojeći ili spojeni jedni s drugima na različite načine, uključujući i fuziju nekih, ali ne svih prašnika. Vlakna mogu biti spojena a prašnici slobodni ili vlakna slobodna – a antere spojene. Umjesto pojave dviju prašnica, jedna se ponekad i ne razvije, ili, alternativno, u kasnijem razvoju dvije mogu biti spojene u jednu. Ekstremni slučajevi fuzije prašnika javljaju se u nekim vrstama roda Cyclanthera, u porodici Cucurbitaceae i u sekciji Cyclanthera roda Phyllanthus (porodice Euphorbiaceae), gdje prašnici čine prsten oko ginoecija, sa jednom prašnicom. thumb|right|400px|Poprečni presjek prašnika kod [[ljiljana (rod Lilium), sa četiri prašničke kese okružene tapetumom]]
Proizvodnja polena
Tipski prašnik sadrži četiri mikrosporangije. Mikrosporangija ima oblik vrećice ili džepa (locule) u prašniku. U dvije odvojena prašnice, na svakoj strani jedan prašnik može se spojiti u jednu prašnicu. Svaka mikrosporangija obložena je slojem hranjivog tkiva pod nazivom tapetum i u početku sadrži diploidne polenske matične ćelije. One ulaze u mejozu u kojoj formiraju haploidne spore. Spore mogu ostati spojene u tetradama ili odvojene nakon mejoze. Svaka mikrospora dijeli se zatim mitotski i formira nezreli mikrogametofit zvani polenovo zrno.
Polen se na kraju ispušta onda kada se na prašniku formiraju otvori ili pore.
Za oplodnju, polen angiospermi mora se prenijeti do žiga (njuške) tučka, prijemne površine plodnih listića kompatibilnog cvijeta (oprašivanje). Nakon toga, polenovo zrno (nezreo mikrogametofit) obično završi svoj razvoj. Može rasti u polenovoj cijevi i prolazi kroz mitozu proizvodeći dva spermna jedra.
Spolno razmnožavanje biljaka
thumb|right|250px|Prašnik sa [[polinija|polinijom i anterskom kapom (Orhideja roda Phalaenopsis)]] U tipskom cvijetu (kakav je kod većine cvjetnica) postoje plodni listići i prašnici. Kod nekih vrsta, međutim, cvjetovi su jednospolni, sa plodnim listićima (karpelima) ili prašnicima (monoecijski -oba tipa cvijeta na istoj biljci; diecijski sa dva tipa cvijeta na različitim biljkama). Cvijet koji ima samo prašnike zove se androecijski, a samo sa plodnim listićima je ginoecijski.
Cvijetovi koji imaju samo funkcionalne prašnike a nedostaju funkcionalni plodni listovi zovu se prašnički cvjetovi ili (neprecizno) muški. Biljka sa funkcionalnim samo plodnim listovima (karpelima) zove se pistilatna ili neprecizno, ženska.
Neuspjeli ili rudimentni prašnik zove se staminodij ili staminod, kao što je kod Scrophularia nodosa.
Plodni listići i prašnici orhideje spojeni su u kolonu. Gornji dio kolone je formiran od prašnika, koji je pokriven od prašničkom kapom.
Opisni termini
thumb|right|250 px|Slika antera [[Pentas lanceolata, sa površinom polenovog zrna, pod kenirajućim elektronskim mikroskopom]]
Prašnice (prašničke kesice) mogu se pričvrstiti na vezivnu nit na dva načina: Za prašnik se može reći da je konatni (spojeni ili pridružio u istom pršljenu):
CMTX2
Protein Charcot-Marie-Toothove X-vezane recesivne neuropatije  je  protein koji je kod ljudi kodiran  genom CMTX2 sa hromodoma 3.
Prašnik
Opisni termini
Prašnici također mogu biti adnatni (spojeni ili priključeni iz jednog ili više pršljenova): Prašnici mogu imati i međusobno različitu dužinu: Mogu biti uređeni u jednom od dva načina:
U odnosu na latice, modu biti:
Deanovići
Deanovići su naseljeno mjesto u sastavu grada Petrinje, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Petrinja.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Deanovići su imali 28 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Deanovići je imalo 87 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Fernando Rapallini
Fernando Andrés Rapallini argentinski je nogometni sudija.
Karijera
U najjačoj argentinskoj ligi počeo je suditi 19. juna 2011, kada je vodio utakmicu Godoy Cruz – All Boys. Od 2014. na FIFA-inoj je listi sudija. Prvu reprezentativnu utakmicu, Čile – El Salvador, sudio je 5. juna 2015.
Sudio je brojna finala u argentinskom nogometu, uključujući Argentinski superkup 2013, finale Argentinskog kupa 2017, Argentinski superkup 2018. i Trofej prvaka Argentinske superlige 2019. CONMEBOL ga je odabrao za četvrtog sudiju u revanš-utakmici Recopa Sudamericane 2015. između argentinskih klubova San Lorenzo i River Plate, a sudio je uzvratni susret Recopa Sudamericane 2020. između brazilskog Flamenga i ekvadorskog kluba Independiente del Valle. Također je bio jedan od pomoćnih videosudija u finalu Copa Libertadoresa 2020. između brazilskih klubova Palmeiras i Santos.
Odabran je za jednog od sudija na Južnoameričkom prvenstvu U-17 2015. u Paragvaju, kao i na njegovom sljedećem izdanju 2017. te na kontinentalnom prvenstvu U-20 2019, oba u Čileu. U martu 2019. odabran je da sudi i na Svjetskom prvenstvu U-20 u Poljskoj i na Copa Américi 2019. u Brazilu.
Kao dio programa razmjene sudija između CONMEBOL i UEFA-e, 21. aprila 2021. odabran je kao jedan od sudija za Evropsko prvenstvo 2020, koje je održano širom Evrope u junu i julu 2021. Tako je postao prvi južnoamerički sudija koji je sudio na Evropskom prvenstvu. U grupnoj fazi vodio je utakmice Ukrajina – Sjeverna Makedonija (17. juna) na Nacionalnom stadionu u Bukureštu, Hrvatska – Škotska (22. juna) na Hampden Parku u Glasgowu, a u nokaut-fazi utakmicu šesnaestine finala Francuska – Švicarska (28. juna) ponovo u Bukureštu.
FIFA je 19. maja 2022. objavila spisak sudija za Svjetsko prvenstvo u Kataru, na kojem se našao i Rapallini.
DAK (gen)
Triokinaza/FMN ciklaza je  enzim koji je kod ljudi kodiran genom DAK.
Funkcija
Ovaj gen je član porodice dihidroksiaceton-kinaza, koji se po proteinskoj strukturi razlikuju od ostalih kinaza. Proizvod ovog gena fosforilizira dihidroksiaceton, a također katalizira stvaranje riboflavin 4', 5'-fosfata (poznatog i kao ciklični FMN) iz FAD. Identificirano je nekoliko alternativno prerađenih varijanti transkripta, ali je samo za jednu utvrđenu cjelovitu prirodu.
Stiwoll
Položaj općine Stiwoll u [[Spisak okruga i statutarnih gradova u Austriji|okrugu Graz-Umgebung |180px|desno|mini]]
Podjela
Općina sastoji samo od jednog istoimenog naselja, koje je istovremeno i katastarskih općina
Politika
Na općinskim izborima u Štajerskoj 22. marta 2015. godine za gradonačelnika općine je izabran Alfred Brettenthaler iz ÖVP.
Cecilija Normanska
130px|mini|Cecilija (porodično stablo) Cecilija Normanska (umrla u Caenu 30. jula 1126) bila je engleska plemkinja i časna majka opatije Svetog Trojstva. Njeni roditelji su bili engleski kralj Vilim I Osvajač i njegova supruga, kraljica Matilda Flandrijska, kćerka grofa Flandrije. Cecilija je bila sestra kralja Vilima II i kralja Henrika I te tetka kralja Stjepana.
Časna majka Matilda vodila je Cecilijinu edukaciju. Cecilija je postala časna majka Svetog Trojstva 1112. godine. Umrla je u Caenu 30. jula 1126. te je pokopana u svojoj opatiji. Njen otac je također pokopan u Caenu.
Cecilija je prikazana na porodičnom stablu kraljeva Engleske, zajedno sa svojom braćom i sestrama.
Tmuše
Tmuše su naseljeno mjesto u općini Kalinovik, Bosna i Hercegovina.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Pakoštane)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Pakoštane je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od - km2 imala 4.123 stanovnika, što predstavlja 2,43% od ukupnog broja stanovnika Zadarske županije, odnosno 0,10% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Pakoštanima je - stanovnika/km2.
Bukevje (Orle)
Bukevje je naseljeno mjesto u sastavu općine Orle, Zagrebačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare zagrebačke prigradske općine Velika Gorica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Bukevje je imalo 425 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Bukevje je imalo 404 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Dominkovica
Dominkovica je naseljeno mjesto u sastavu općine Veliko Trojstvo, Bjelovarsko-bilogorska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Bjelovar.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Dominkovica je imala 50 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Dominkovica je imalo 83 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Filmografija Kirka Douglasa
Kirk Douglas je poznati američki filmski i pozorišni glumac, filmski producent i autor. Njegovi najpopularniji filmovi su: Iz prošlosti (Out of the Past 1947), Prvak (Champion 1949), As u rukavu (Ace in the Hole 1951), Loši i lijepi (The Bad and the Beautiful 1952), 20.000 milja pod morem (20.000 Leagues Under the Sea 1954), Žudnja za životom (Lust for Life 1956), Staze slave (Paths of Glory 1957), Obračun kod OK Corrala (Gunfight at the O.K. Corral 1957), Vikinzi (The Vikings 1958), Spartak (Spartacus 1960), Usamljeni su hrabri (Lonely Are Brave 1962), Sedam dana u maju (Seven Days in May 1964), Heroji Telemarka (The Heroes of Telemark 1965), Saturn 3 (Saturn 3 1980), Žestoki momci'' (Tough Guys 1986) i dr.
Liposom
Liposom (grč. λίπος - lípos = mast + σώμα - soma = tijelo)  je umjetno pripremljena sferna vezikula (mjehurić), koja se sastoji od lamelske faze lipidnog dvosloja. Liposomi se mogu koristiti kao sredstvo za administraciju nutrijenata i farmaceutskih lijekova. Izuzetno su djelotvorni i kao vektori u genskoj terapiji. (Na linku je karakterizacija dinamičkog ponašanja lipidnih kapljica u ranom embrionu miša pomoću 1471-2121-11-38-S4.ogv)
Filmografija Kirka Douglasa
U nastavku je data filmografija ovog glumca.
Liposom
Liposomi se obično sastoje od fosfatidilkolinom – obogaćenih fosfolipida, a mogu sadržavati miješane lipidne lanaca s osobinama kao što su jajmi fosfatidiletanolamini. Liposomski dizajn može vezati površinski ligand za prikopčavanje nezdravom tkivu. Glavni tipovi liposoma su multilamelni mjehurći (vezikule: MLV), male unilamelne liposommske vemjehurići  (SUV), velike unilamelni mjehurići (LUV) i pužasti mjehurići. Liposomi ne mogu biti sjedinjeni micelama i reverznim micelama građenim od jednoslojeva.
Otkriće
Liposome je prvi opisao britanski hematolog Alec Douglas Bangham , 1961. (publicirano 1964.), na Babraham Institute, Cambridge. Otkriveni su prilikom testiranja novog elektronski mikroskop dodavanjem negativne boje da se osuše  fosfolipidi. Uočena je očigledna sličnost stvorenih kapljica sa plazmalemom, a mikroskopske  slike su služile kao prvi dokaz dvoslojnosti lipidne strukture u ćelijskoj membrani. Integritet mjehurića boje, kao zatvorene, dvoslojne strukture, koja bi mogla ispustiti svoj sadržaj nakon tretmana deterdžentom (strukturno-vezana latencija), što je bila osnova za zaključke  Banghama, Standisha i Weissmanna  u narednih godinu dana. Weissmann je - tokom razgovor sa Banghamom u  Cambridge pabu  - prvi je imenovao strukturu  "liposom", prema  lizsosomu, koji se proučavao u njihovoj laboratoriji: to su jednostavne organelska strukture povezane sa  latencijom, koja bi mogla biti prekinuta deterdženatom i streptolizinima. Liposom se može lako razlikovati od micela i šestougaone faze lipida negativnim bojenjem transmisije u elektronskom mikroskopu.
Alec Douglas Bangham sa kolegama Jeffom Watkinom i Malcolmom Standish napisao 1965. rad koji je efikasno pokrenuo liposomsku  "industriju". Ovaj put mu se pridružio Gerald Weissmann, američki liječnik koji je istraživao lizozome. Sada, kao profesor emeritus na New York University School of Medicine, Weissmann podsjeća na događaj kada su njih dvojica sjedili u Cambridge pabu i razmišljali o ulozi lipidnih lamela (listova) u ispuštanju unutrašnjeg sadržaja  ćelije u vanjski milje. Zapisano je da su se otkriće ove pojave za objašnjenje funkciji ćelije moglo porediti sa otkrićem dvostruke spirale u genetici. Bangham je svoje lipidne strukture nazvao multilamellar smectic mesophases ili ponekad "bangasomi". Weissmann je ponudio upotrebljiviji naziv: liposom.
Proizvodnja
Pravilan izbor metoda pripreme liposoma ovisi o sljedećim parametrima:
Formiranje liposoma i nanoliposoma nije spontani proces. Lipidne vezikule se formiraju kada fosfolipidi, kao što su lecitin stavljaju u vodu, kada čine jedan dvosloj ili seriju dvoslojeva, svaki odvojen molekulama vode, kada se oslobađa dovoljno energije.
Liposomi se mogu kreirati sonikacijom fosfatidilholinom  bogatih fosfolipida u vodi. Niske stope smicanja stvaraju multilamelne liposome, koji imaju mnogo slojeva (kao luk). Nastavak visoke sonikacije ima tendenciju da formira manje jednolamelske liposome. U ovoj tehnici, sadržaj liposoma je isti kao i sadržaj vodene faze. Sonicacija se općenito smatra "bruto" načinom pripreme, jer može oštetiti strukturu lijeka, pri sažimanju. Novije procedure, kao što su ekstruzija i Mozafari metoda, primjenjuju se za proizvodnju materijala za ljudsku upotrebu.
Lista lijekova
Do 2012. godine, odobreno je 13 lijekova sa sistemima  liposomskog prenosa. A pet dodatnih je bilo u kliničkim ispitivanjima.
Simići
Simići su naseljeno mjesto u općini Vlasenica, Bosna i Hercegovina.
Mjesna zajednica
Naselje Simići su i sjedište istoimene mjesne zajednice koja obuhvata naseljena mjesta: Dragasevac, Radići, Rogojevina, Sekulići, Lukići, Simići i Majstorovići.
Dodoši
Crna Gora:
Hrvatska:
CT45A5
Protein kancer/testis porodice antigena 45, član A5 je protein  koji je kod ljudi kodiran genom CT45A5.
Thal (Štajerska)
Položaj općine Thal (Štajerska) u [[Spisak okruga i statutarnih gradova u Austriji|okrugu Graz-Umgebung |180px|desno|mini]]
CT45A5
Ovaj gen predstavlja jedan od klastera od šest sličnih gena koji se nalaze na q kraku hromosoma X. Geni u ovom klasteru kodiraju članove porodice antigena raka testisa (CT) i razlikuju se od ostalih CT antigena. Smatra se da su ovi antigeni nove terapijske mete za ljudske kancere. Alternativna prerada rezultira u više varijanti transkripta. Srodni pseudogen identificiran je na hromosomu 5 (prema RefSeq).
Svjetsko prvenstvo u biatlonu
Svjetsko prvenstvo u biatlonu je sportsko takmičenje u organizaciji Međunarodnog biatlonskog saveza (IBU) u svim disciplinama biatlona u muškoj, ženskoj i juniorskoj konkurenciji. Prvenstva se održavaju svake godine, osim u olimpijskim godinama, da bi se izbjeglo poklapanje dvaju takmičenja.
Thal (Štajerska)
Podjela
Općina je nezvanično podijeljena na 19 manjih naselja: Eben, Eck, Hardt, Haslau, Kirchberg, Kötschberg, Linak, Oberbichl, Oberthal, Plabutsch, Schlüsselhof, Steinberg, Unterbichl, Unterthal, Waldsdorf, Waldsdorfberg, Wendlleiten, Windhof, Winkel.
Politika
Na općinskim izborima u Štajerskoj 22. marta 2015. godine za gradonačelnika općine je izabran Matthias Brunner iz ÖVP.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu
Četiri puta (1990, 1998, 1999 i 2000) nije bilo moguće provesti pun program na odabranoj lokaciji zbog lošeg vremena ili nedovoljnog snijega, pa su se dijelovi takmičenja održali na drugoj lokaciji. U historiji svjetskih prvenstava u biatlonu natjecanja su održavana i u olimpijskoj godini, za one discipline koje nisu bile na olimpijskom programu.
Historija
Prvo Svjetsko prvenstvo u biatlonu 1958. za muškarce, održano je u gradu Saalfeldenu u pokrajini Salzburg u Austriji na kojem je službeno održana samo pojedinačna utrka na 20 km i nezvanična utrka štafeta 4 x 7,5 km. Prvi svjetski prvak postao je švedski biatlonac Adolf Wiklund. Štafeta je zvanično uključena u program Svjetskog prvenstva 1966. Ostale discipline pojavile su se na sljedećim prvenstvima:
IC 4735
IC 4735 (također poznat kao ESO 103-41, IRAS 18350-6300 i PGC 62213) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 210 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Paun. Najveći prečnik je 0,70 (43 hiljade sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (37 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 20. jula 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
CYTL1
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 136 aminokiselina, а molekulska težina 15.577 Da. .
Funkcija
C17 je protein sličan citokinu koji je specifično eksprimiran u koštanoj srži i krvi pupčane vrpce, monojedarni ćelijama koje nose površinski marker CD34. Funkcionalno, C17 je identificiran kao sekretorni protein eksprimiran u CD34 i hemopoetskim ćelijama. CYTL1 regulira hondrogenezu i potreban je za održavanje homeostaze hrskavice i može, dodatno, djelovati kao regulatorni faktor u implantaciji embriona u fazi rane trudnoće.
Proteini ove porodice, C17, nalazi se u kičmenjacima. Proteini imaju dva konzervirana motiva sekvence: PPTCYSR i DDC.
Autoput Novi Grad–Banja Luka
Autoput Novi Grad–Banja Luka planirani je autoput, koji bi trebao povezivati Banju Luku preko Prijedora sa Novim Gradom.
Industrijsko ratovanje
Industrijsko ratovanje je razdoblje u povijesti ratovanja koje se kreće otprilike od ranog 19. stoljeća i početka Industrijske revolucije do početka Atomskog doba, koje je vidjelo uspon nacija-država, sposobnih stvoriti i opremiti velike vojske, mornarice i zračne snages, tokom procesa industrijalizacije.
To je doba predstavljalo masovno regrutirane vojske, brzi transport (prvo željeznicama, zatim morem i zrakom), telegrafije i bežičnih komunikacija, te koncepta totalnog rata. Što se tiče tehnologije, ovo je doba doživjelo uspon vatrenog oružja sa zatvaračem pješačkog oružja sposobnog za visoke stope paljbe, brzo punjenje zatvarača artiljerije, hemijskog oružja, oklopnog ratovanja, metalnih ratnih brodova, podmornicai avijacija.
Totalni rat
Jedna od glavnih značajki industrijskog ratovanja je koncept "totalnog rata". Izraz je skovao Erich Ludendorff tokom Prvog svjetskog rata (i ponovno u svojoj knjizi iz 1935. "Totalni rat"), koji je pozivao na potpunu mobilizaciju i podređivanje svih resursa, uključujući politiku i društvene sisteme, njemačkom ratnom naporu. Također je postalo značiti vođenje rata s apsolutnom nemilosrdnošću, a njegovo najprepoznatljivije naslijeđe danas je ponovno uvođenje civila i civilne infrastrukture kao meta u uništavanju sposobnosti neprijatelja da se uključi u rat.
Nekoliko je razloga za uspon totalnog ratovanja u 19. stoljeću. Glavni je industrijalizacija. Kako su kapital i prirodni resursi zemalja rasli, postalo je jasno da neki oblici ratovanja zahtijevaju više resursa od drugih. Posljedično, veća cijena ratovanja postala je očita. Industrijalizirana nacija mogla je razlikovati i zatim odabrati intenzitet ratovanja u koji se želi uključiti.
Najraniji moderni primjer totalnog rata bio je Američki građanski rat. Unijini generali Ulyssesa S. Granta i William Tecumseh Sherman bili su uvjereni da, ako Sjever želi pobijediti, Konfederacijska strateška, ekonomska i psihološka sposobnost da vodi rat morala je biti definitivno slomljena. Vjerovali su da, kako bi slomio kičmu Juga, Sjever mora primijeniti taktiku spaljene zemlje ili, kako ju je Sherman nazvao, "Teški rat". Shermanovo napredovanje kroz Georgiju i Karolinu bilo je obilježeno raširenim uništavanjem civilnih zaliha i infrastrukture. Za razliku od kasnijih sukoba, šteta koju je počinio Sherman bila je gotovo u potpunosti ograničena na uništavanje imovine. Sherman je tvrdio da su on i njegovi ljudi samo u Georgiji, prouzročili štetu od 100.000.000 dolara.
Regrutacija
Regrutacija, osobito kada se vojni obveznici šalju u strane ratove koji ne utiču izravno na sigurnost nacije, povijesno je bila vrlo politički sporna u demokracijama. Naprimjer, tokom Prvog svjetskog rata, žestoki politički sporovi izbili su u Kanadi (vidi Regrutna kriza 1917.), Newfoundlandu, Australiji i Novom Zelandu (Vidi Obvezna vojna obuka) putem regrutacije. Kanada je također imala politički spor oko regrutacije tokom Drugoga svjetskog rata (vidi Kriza regrutacije 1944.). I Južna Afrika i Australija ograničile su gdje se vojni obveznici mogu boriti u Drugom svjetskom ratu. Slično tome, masovni prosvjedi protiv regrutacije za Vijetnamski rat dogodili su se u nekoliko zemalja u kasnim 1960-ima.
U razvijenim zemljama, sve veći naglasak na tehnološku vatrenu moć i bolje uvježbane borbene snage, čista mala vjerojatnost konvencionalnog vojnog napada na većinu razvijenih zemalja, kao i sjećanja na sporna iskustva iz Vijetnamskog rata, čine masovno regrutovanje malo vjerojatnim u dogledno vrijeme budućnosti.
Rusija, kao i mnoge manje nacije kao što je Švicarska, uglavnom zadržavaju regrutiranu vojsku.
Kopno
Prije izuma motoriziranog prijevoza, borci su se prevozili zaprežnim kolima, konjima i marširanjem. S pojavom lokomotiva, velike skupine boraca, zaliha i opreme mogle su se transportirati brže i u većem broju. Kako bi se suprotstavila tome, protivnička sila bi uništila željezničke linije kako bi spriječila kretanja svojih neprijatelja. ljudi generala Shermana tokom Američkog građanskog rata uništavali bi tračnice, grijali tračnice i omatavale ih oko drveća.
Masovni prijevoz boraca dodatno je revolucioniran s pojavom motora s unutrašnjim izgaranjem i automobila. U kombinaciji sa širokom upotrebom automata, konj je, nakon milenija upotrebe, konačno istisnut u svojoj ratnoj ulozi. Tokom Prvog i Drugog svjetskog rata kamioni su korišteni za prijevoz boraca i opreme, dok su se automobili i džipovi koristili za izviđanje neprijateljskih položaja.
Mehanizacija pješaštva dogodila se tokom Drugog svjetskog rata. Tenk, proizvod Prvog svjetskog rata neovisno o tome izumili su Britanci i Francuzi za probijanje kroz rovove uz otpornost na vatru mitraljeza, iako su ga mnogi odbacivali, došao je na svoje. Tenkovi su se razvili iz tankih, glomaznih vozila u brze, snažne ratne mašinee različitih tipova koji su dominirali bojnim poljem i omogućili Njemačkoj da osvoje većinu Evrope. Kao rezultat evolucije tenka pojavila su se brojna oklopna transportna vozila, kao što su oklopni transporteri i amfibijska vozila.
Nakon završetka rata, oklopni transporteri su se nastavili razvijati. Oklopni automobil i voz su se smanjili u upotrebi, uglavnom su prebačeni u vojnu i civilnu upotrebu kao prijevoz za VIP. Pješadijska borbena vozila su postala istaknuta stvaranjem sovjetskog BMP-1. IFV su borbeno sposobnija inačica oklopnog transportera, s težim naoružanjem (kao što su autotopovi), dok još uvijek zadržavaju sposobnost prijevoza boraca u bitke i iz njih.
Zrak
Postoje dva različita tipa zračnog mosta u ratovanju, strateški zračni most i taktički zračni most. Strateški zračni most je prijevoz oružja, zaliha i osoblja na velike udaljenosti (iz baze u jednoj zemlji u bazu u drugoj zemlji, naprimjer) pomoću velikih teretnih aviona. Ovo je u suprotnosti s taktičkim zračnim mostovima, koji uključuju prijevoz istih gore navedenih predmeta unutar teatra operacija. To obično uključuje teretne avione s manjim doletima i manjim brzinama, ali većom upravljivošću.
Kopneni rat
thumb|right|Američki [[M4 Sherman u akciji tpkom Korejskog rata.]]
Kopneni rat, kao što naziv implicira, odvija se na kopnu. Najčešći tip ratovanja, može obuhvatiti nekoliko načina i mjesta, uključujući urbano, arktičko i planinsko ratovanje.
Početkom 19. stoljeća od 1815. do 1848. u Evropi je nastupilo dugo razdoblje mira, popraćeno izvanrednom industrijskom ekspanzijom. Industrijsko doba donijelo je razne tehnološke napretke, svaki sa svojim implikacijama. Kopneno ratovanje prešlo je s vizuelnog dometa i poluborbe osoba-osoba iz prethodne ere na neselektivno i bezlično ratovanje "izvan vizuelnog dometa". U Krimskom ratu (1853. – 1856.) uvedeno je rovovsko ratovanje, dalekometna artiljerija, željeznice, telegraf i puška. Mehanizirano masovno uništavanje neprijateljskih boraca postajalo je sve smrtonosnije. U Prvom svjetskom ratu (1914. – 1918.) na bojno polje ušle su mašinke, bodljikava žica, hemijsko oružje i nagazne mine. Smrtonosna pat faza rovovskog rata konačno je prošla pojavom modernog oklopnog tenka krajem Prvog svjetskog rata.
Jedan glavni trend uključivao je prelazak s masovne pješačke vatre i ljudskih talasa na profinjenije taktike. To je postalo moguće zamjenom ranijih oružja poput vrlo nepreciznih mušketa.
Tehnološki napredak
"Artiljerija" je veliko oruđe dizajnirano za ispaljivanje velikih projektila na veliku udaljenost. Rana artiljerijska oruđa bila su velika i glomazna sa sporim brzinama paljbe. To je smanjilo njihovu upotrebu za opsade, kako od strane branitelja tako i od napadača. S dolaskom industrijskog doba i raznim tehnološkim naprecima, proizvedena su lakša, ali moćna i precizna artiljerijska oruđa. To je dovelo do terenske artiljerije koja se koristila na taktičkoj razini za potporu trupama.
Mitraljezi su potpuno automatski topovi. U ovoj eri ratovanja postojalo je samo kao montirano oružje za podršku, jer automatsko vatreno oružje još nije bilo razvijeno. Rani automati koje je izumio Richard Gatling pokretali su se ručno, ali su se razvile u istinske automatske mašinke Maxim na kraju ere. Mašinke su bile cijenjene zbog svoje sposobnosti da razbiju pješačke formacije, posebno napadajući neprijateljske formacije kada su bile guste. To je, zajedno s učinkovitom terenskom artiljerijom, drastično promijenilo taktiku.
Statična odbrana
Statična odbrana razvila se iz upotrebe trajnih utvrda koje su bile izravni potomci srednjovjekovnih dvoraca. Kako je artiljerija napredovala u razornoj moći i probojnoj sposobnosti, razvijene su modernije utvrde, koje su prvo koristile deblje slojeve kamena, zatim betona i čelika. Nakon što je mornarička artiljerija razvila kupolu – pokretnu topovsku platformu – i kopnene utvrde počele su koristiti ovaj metod. Između svjetskih ratova, Francuska je izgradila "neosvojivu" podzemnu čelično-betonsku utvrdu koja se protezala duž cijele njemačko-francuske granice. Ova Maginot linija nije uspjela zaustaviti njemačke tenkove 1940.: zaobišli su utvrde invazijom preko susjedne Belgije.
Privremene utvrde
Kako su artiljerija i puške omogućavali ubijanje neprijateljskog osoblja na većem efektivnom dometu, vojnici su počeli da kopaju po privremenim utvrđenjima. Oni su uključivali masivne rovove koji su se koristili u Prvom svjetskom ratu i pojedinačne "lisičje rupe" veličine vojnika koje su postale sve češće u Drugom svjetskom ratu.
Manevarski rat
desno|thumb| Počevši od 1965. godine, komandanti su mogli ubaciti velike snage iza neprijateljskih linija, prvo avionom, a kasnije helikopterom.
Manevar je postojao kroz vojnu historiju – od vojnika koji su marširali na terenu do korištenja konja u konjičkim formacijama. Tek pojavom mehanizovanog transporta preko nepripremljenih terena, kao što su polja i pustinje, korišćenjem tenkova i oklopnih vozila, „manevarski rat“ je postao izvodljiv. Prvi put korišten od strane njemačke vojske u Poljskoj i Francuskoj u Drugom svjetskom ratu, Blitzkrieg ili "munjevit rat" vidio je da su se čitave vojske brzo kretale na gusjeničnom i oklopnim borbenim vozilima. Tokom rata korišteno je vazdušno-desantno kretanje, a vojnici su padali na bojno polje padobranima od strane Nemaca i Saveznika. Nakon Drugog svjetskog rata, razvoj helikoptera donio je praktičniji način za zračni transport trupa.
Oklopnjaci
Period nakon Napoleonovih ratova bio je period intenzivnog eksperimentisanja sa novom tehnologijom; parna snaga za brodove pojavila se 1810-ih, poboljšana metalurgija i tehnika mašinske obrade proizveli su veće i smrtonosnije topove, a razvoj eksplozivnih granata, sposobnih da sruše drveni brod jednim udarcem, zahtijevao je dodatak gvozdenog oklopa, što je dovelo do pojave oklopnjaka.
Čuvena bitka za CSS Virginia i USS Monitor u Američkom građanskom ratu bila je dvoboj oklopljenih oklopnika koji je simbolizirao promjenjiva vremena. Iako je bitka bila neuvjerljiva, nacije širom svijeta su se kasnije utrkivale da pretvore svoje flote u željezo, jer su se oklopnjaci pokazali kao očito superiorniji od drvenih brodova u svojoj sposobnosti da izdrže neprijateljsku vatru.
U kasnom 19. stoljeću, pomorski rat je revolucionirao knjigom Alfreda Thayera Mahana Uticaj pomorske moći na historiju. Mahan je tvrdio da je u anglo-francuskim ratovima 18. i 19. stoljeća dominacija morem bila odlučujući faktor u ishodu, te je stoga kontrola pomorske trgovine bila ključna za vojnu pobjedu. Mahan je tvrdio da je najbolji način za postizanje pomorske dominacije kroz velike flote koncentrisanih kapitalnih brodova, za razliku od trgovačkih napadača. Njegove knjige su pomno proučavane u svim velikim silama, utječući na njihovu pomorsku trku u naoružanju u godinama prije Prvog svjetskog rata.
Kako se stoljeće bližilo kraju, poznati moderni bojni brod je počeo da se pojavljuje; čelični-oklopni brod, u potpunosti ovisan o parnim turbinama koji nosi nekoliko velikih topova postavljenih u kupole raspoređene duž središnje linije glavne palube. Konačan dizajn je postignut 1906. sa HMS Dreadnought (1906), koji je u potpunosti odbacio manje topove, a njeni glavni topovi bili su dovoljni da potopi bilo koji postojeći brod tog vremena.
Rusko-japanski rat, a posebno Bitka kod Cushime 1905. bio je prvi test novih koncepata, koji je rezultirao zadivljujućom japanskom pobjedom i uništenjem desetina ruskih brodova. Prvi svjetski rat je suprotstavio staru Kraljevsku mornaricu protiv nove mornarice Imperijalne Njemačke, što je kulminiralo Bitkom kod Jutlanda 1916. godine. Nakon rata, mnoge su se zemlje složile da ograniče veličinu svojih flota u Washingtonskom pomorskom sporazumu i ukinule mnoge od svojih bojnih brodova i krstarica.
Rastuće tenzije iz 1930-ih ponovo su pokrenule programe izgradnje, sa još većim brodovima nego ranije: japanski bojni brod Yamato, porinut 1941. godine, istisnuo je 72.000 tona i montiran 18 in puške. Ovo je označilo vrhunac ratovanja "velikim oružjem", jer će avioni postepeno imati veću ulogu u ratovanju. Do 1960-ih, bojni brodovi su gotovo nestali iz svjetskih flota.
Nosači aviona
Između svjetskih ratova pojavili su se prvi nosači aviona, u početku kao način da se zaobiđu ograničenja tonaže Washingtonskog pomorskog sporazuma (mnogi od prvih nosača bili su pretvoreni u bojne krstarice). Iako je nekoliko brodova ranije bilo dizajnirano za lansiranje aviona, prvi pravi "flat-top" nosač bio je HMS Argus (I49), porinut u decembru 1917. godine.
Do početka Drugog svetskog rata, nosači aviona su obično nosili tri tipa aviona: torpedo bombarderi, koji su se također mogli koristiti za konvencionalno horizontalno bombardovanje i izviđanje; ronilački bombarderi, također se koriste za izviđanje i borci za odbranu flote i dužnosti pratnje bombardera. Zbog ograničenog prostora na nosačima aviona, ovi avioni su gotovo uvijek bili mali, jednomotorni ratni avioni. Prva prava demonstracija pomorske zračne moći bila je pobjeda Kraljevske mornarice u Bici za Taranto 1940. godine, koja je postavila pozornicu za mnogo veći i poznatiji napad na Pearl Harbor naredne godine.
Dva dana nakon Pearl Harbora, potonuće HMS Prince of Wales i HMS Repulse, označilo je početak kraja ere bojnih brodova. Nakon Drugog svetskog rata, nosači aviona su i dalje ostali ključni za mornaricu tokom kasnog 20. toljeća, prelazeći 1950-ih na mlaznjake lansirane sa supernosača, koji su mogli da istisnu čak 100.000 tona.
Podmornice
Jednako važan bio je i razvoj podmornica za putovanje ispod mora, isprva za kratke zarone, a kasnije da bi mogli provesti sedmice ili mjesece pod vodom napajane nuklearnim reaktorom. Prvi uspješan napad podmornice u ratno vrijeme bio je 1864. godine od strane Konfederacijske podmornice H.L. Hunley koji je potopio fregatu USS Housatonic (1861).
U oba svjetska rata, podmornice su prvenstveno isticale svoju moć potapanjem trgovačkih brodova pomoću torpeda, pored napada na ratne brodove. Sve su nacije praktikovale neograničeni podmornički rat u kojem su podmornice potapale trgovačke brodove bez upozorenja, ali jedina uspješna kampanja u ovom periodu bio je američki podmornički rat protiv Japana tokom Pacifičkog rata. Hladni rat je 1950-ih inspirirao razvoj podmornica s balističkim projektilima, od kojih je svaka bila napunjena desetinama nuklearnih projektila i sa naredbom da se lansiraju s mora ako druga nacija napadne.
Zračni rat
Prva upotreba aviona u ratu bila je Italo-turski rat 1911. godine, kada su Italijani izveli nekoliko misija izviđanja i bombardiranja. Tokom Prvog svetskog rata obje strane koristile su balone i avione za izviđanje i usmjeravanje artiljerijske vatre. Kako bi spriječili neprijateljsko izviđanje, pojedini piloti aviona počeli su napadati druge avione i balone, prvo sa malokalibarskim oružjem nošenim u kokpitu, a kasnije i mitraljezima postavljenim na avion. Obje strane su također koristile avione za bombardovanje, gađanje i bacanje propagandnih letaka.
Njemačka avijacija izvela je prve terorističkobombarderske napade, koristeći Zepeline za bacanje bombi na Britaniju. Do kraja rata avioni su se specijalizovali za bombardere, lovce i izviđačke avione. Većina ovih aviona bili su dvokrilci sa drvenim okvirima, platnenim omotačem, žičanim okovom i zračnim hlađenjem motora.
Između 1918. i 1939. godine tehnologija aviona se vrlo brzo razvijala. Do 1939. godine vojni dvokrilci bili su u procesu zamjene sa metalnim okvirima monoplana, često sa opterećenim slojem i motorima hlađenim tekućinom. Maksimalne brzine su se utrostručile; visine udvostručene (i kisičke maske postaju uobičajene); domet i nosivost bombardera su se enormno povećali.
Neki teoretičari, najpoznatiji Hugh Trenchard i Giulio Douhet, vjerovali su da će avioni postati dominantna vojna grana u budućnosti i tvrdili su da će buduće ratove u potpunosti dobiti uništavanje vojnih i industrijskih sposobnosti neprijatelja iz zraka. Ovaj koncept je nazvan strateško bombardovanje. Douhet je također tvrdio u The Command of the Air (1921.) da bi buduće vojne vođe mogli izbjeći upadanje u krvave zastoje u rovovima u stilu Prvog svjetskog rata, koristeći avijaciju da udare pored neprijateljskih snaga direktno na ranjivo civilno stanovništvo, za koje je Douhet vjerovao da će izazvati pobunu ove populacije kako bi zaustavili bombardovanje.
Drugi, kao što je Billy Mitchell, vidjeli su potencijal zračne snage da neutralizira udarnu moć pomorskih površinskih flota. Sam Mičel je dokazao ranjivost kapitalnih brodova na avione konačno 1921. godine kada je komandovao eskadrilom bombardera koja je potopila bivši nemački bojni brod SMS Ostfriesland vazdušnim bombama. (Pogledajte Industrijski rat) Tokom Drugog svjetskog rata vodila se debata između pristalica za strateško bombardovanje i taktičko bombardovanje. Strateško bombardovanje fokusirano je na ciljeve kao što su tvornice, željeznica, rafinerije nafte i gusto naseljena područja kao što su gradovi i naseljena mjesta i zahtijevalo je teške četvoromotorne bombardere koji nose velike terete ubojnih sredstava ili jedan teški četvoromotorni bombarder koji nosi nuklearno oružje koji leti duboko u neprijateljsku teritoriju. Taktičko bombardovanje fokusirano je na koncentraciju boraca, centre za komandu i kontrolu, aerodroma i deponija municije, i zahtevalo je napadni avion, ronilački bombarder i borbeni bombarder koji su mogli letjeti nisko iznad bojnog polja.
U ranim godinama Drugog svjetskog rata, njemački Luftwaffe fokusirao se na taktičko bombardiranje, koristeći veliki broj Ju 87 Stukas kao "leteću artiljeriju" za kopnene ofanzive. Artiljerija je bila spora i trebalo je vremena za postavljanje vatrenog položaja, dok su avioni bili sposobniji da idu u korak sa brzim napredovanjem njemačkih oklopnih kolona. Bliska zračna podrška uveliko je pomogla uspjesima njemačke vojske u Bici za Francusku. To je također bilo važno u amfibijskom ratovanju, gdje su nosači aviona mogli pružiti podršku vojnicima koji slijeću na plaže.
Strateško bombardovanje, za razliku od toga, nije ličilo na išta što je svijet vidio prije ili poslije. Godine 1940. Nijemci su pokušali da nateraju Britaniju da se preda napadima na njene aerodrome i fabrike, a zatim i na njene gradove u blickrigu u onome što je postalo Bitka za Britaniju, prva velika bitka čiji je ishod bio određuje prvenstveno u zraku. Kampanje vođene u Evropi i Aziji mogle bi uključiti hiljade aviona koji bacaju desetine hiljada tona municije iznad jednog grada.
Vojnom avijacijom u poslijeratnim godinama dominirale su potrebe Hladnog rata. U poslijeratnim godinama došlo je do brzog prelaska na snagu mlaznjaka, što je rezultiralo ogromnim povećanjem brzina i visina aviona. Sve do pojave interkontinentalnog balističkog projektila, velike sile su se oslanjale na bombardere na velikim visinama da isporuče svoje novorazvijeno nuklearno sredstvo odvraćanja. Svaka zemlja težila je razvoju tehnologije bombardera i lovaca na velikim visinama koji bi ih mogli presresti. Koncept nadmoći u vazduhu počeo je da igra važnu ulogu u dizajnu aviona i za Sjedinjene Države i za Sovjetski Savez.
Poslije Drugog svjetskog rata
Sa pronalaskom nuklearnog oružja, koncept rata punog razmjera nosi perspektivu globalnog uništenja, i kao takvi sukobi od Drugog svjetskog rata su sukobi "niskog intenziteta", obično u obliku proksi ratova koji se vode unutar lokalnih regionalnih granica, koristeći ono što se sada naziva "konvencionalno oružje", obično u kombinaciji s upotrebom asimetričnog ratovanja taktike i primijenjene upotrebe od inteligencije.
Nuklearni rat
Prije razvoja sposobne strateške raketne snage u Sovjetskom Savezu, veći dio doktrine ratne borbe koju su držale zapadne nacije se kretao oko upotrebe velikog broja manjeg nuklearnog oružja korištenog u taktičkoj ulozi. Međutim, sporno je da li bi se takva upotreba mogla smatrati "ograničenom", jer se vjerovalo da će SAD koristiti vlastito strateško oružje (u to vrijeme uglavnom bombardere) ako SSSR rasporedi bilo koju vrstu nuklearnog oružja protiv civilnih ciljeva.
Šezdesetih godina prošlog toljeća dogodio se još jedan veliki pomak u nuklearnoj doktrini razvojem nuklearnog projektila baziranog na podmornici (SLBM). Vojni teoretičari su ga hvalili kao oružje koje bi osiguralo da iznenadni napad neće uništiti sposobnost odmazde, a samim tim i učiniti nuklearni rat manje vjerovatnim.
Hladni rat
Od kraja Drugog svetskog rata, nijedna industrijska nacija nije vodila tako veliki, odlučujući rat, zbog dostupnosti oružja koje je toliko destruktivno da bi njihova upotreba nadoknadila prednosti pobjede. Borba u totalnom ratu u kojem se koristi nuklearno oružje je nešto što bi umjesto godina i pune mobilizacije resursa jedne zemlje, kao u Drugom svjetskom ratu, trajalo desetine minuta. Takvo oružje se razvija i održava uz relativno skromne budžete za odbranu u mirnodopskim uslovima.
Do kraja 1950-ih, ideološki sukob Hladnog rata između Zapadnog svijeta i Sovjetskog Saveza uključivao je hiljade nuklearnih oružja koje je upereno na svaku stranu od strane ostalo. Strateški, jednaka ravnoteža destruktivne moći koju posjeduje svaka strana situacija postala je poznata kao Uzajamno osigurano uništenje (MAD), ideja da bi nuklearni napad jedne supersile rezultirao nuklearnim protivudarom od strane druge. To bi rezultiralo stotinama miliona smrti u svijetu u kojem, riječima koje se široko pripisuju Nikiti Hruščovu, "živi će zavidjeti mrtvima".
IC 3101
IC 3101 (također poznat kao PGC 39405) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 66 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 0,60 (11 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (7 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Royal Harwood Frost 7. maja 1904. godine.
Industrijsko ratovanje
Hladni rat
U slučaju proksi ratova, svaka supersila je podržavala svoje saveznike u sukobima sa snagama usklađenim s drugom supersilom, kao što su Korejski rat, Vijetnamski rat i sovjetska invazija na Afganistan.
Također pogledajte
Materijalni aspekti: Specifično:
DCUN1D4
DCN1-liki protein 4 jest protein koji je kod ljudi kodiran genom DCUN1D4 sa hromosoma 4.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 292 aminokiseline, а molekulska težina  34.068 Da.
Čret (čvor)
Hrvatska:
Šahovska olimpijada 1928.
Druga Šahovska olimpijada 1928., koju je organizirala FIDE i koja se sastojala od muškog i ženskog turnira, uz nekoliko pratećih događaja sa svrhom promocije šaha, održana je od 21. jula do 6. augusta u Den Haagu u Holandiji.