cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svemirske snage Sjedinjenih Američkih Država
Svemirske snage su najmanja američka oružana služba, koja se sastoji od 4.840 pripadnika osoblja i upravlja sa 77 svemirskih letjelica. Glavne svemirske letjelice i sistemi uključuju konstelaciju Globalnog sistema pozicioniranja, vojne satelitske komunikacijske konstelacije, svemirski avion Boeing X-37B, američki sistem upozorenja na rakete, američku mrežu nadzora svemira i mrežu kontrole satelita. Prema Goldwater-Nicholsovom zakonu, Svemirske snage su odgovorne za organiziranje, obuku i opremanje svemirskih snaga, koje se zatim predstavljaju ujedinjenim borbenim komandama, pretežno Svemirskoj komandi Sjedinjenih Država, za operativno angažovanje. lijevo|mini| Logo američkih svemirskih snaga koristi se od 20. decembra 2019. na javnim nalozima društvenih medija mini| Otkrivanje zastave svemirskih snaga Sjedinjenih Država 15. maja 2020. u Ovalnom uredu
Petrovec (Lekenik)
Petrovec je naseljeno mjesto u sastavu općine Lekenik, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Sisak.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Petrovec je imao 334 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Petrovec je imalo 306 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Messier 22
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mahovljani
Mahovljani su naseljeno mjesto u gradu Laktaši, Bosna i Hercegovina.
Nacionalni ured za izviđanje
NRO se smatra, zajedno sa Centralnom obavještajnom agencijom (CIA), Agencijom za nacionalnu sigurnost (NSA), Odbrambenom obavještajnom agencijom (DIA) i Nacionalnom geoprostorno-obavještajnom agencijom (NGA), jednom od "velikih pet" američkih obavještajnih agencija. Sjedište NRO-a je u Chantillyju, Virginia, 3,2 km južno od međunarodnog aerodroma Washington Dulles.
Direktor NRO-a odgovara i direktoru nacionalne obavještajne službe i ministru odbrane. Federalna radna snaga NRO-a je hibridna organizacija koja se sastoji od oko 3000 osoblja uključujući osoblje NRO-a, vazduhoplovstva, vojske, CIA-e, NGA, NSA, mornarice i svemirskih snaga SAD U izvještaju dvostranačke komisije iz 1996. godine opisano je da NRO ima daleko najveći budžet od bilo koje obavještajne agencije i da "praktički nema saveznu radnu snagu", obavljajući većinu svog posla kroz "desetine hiljada" zaposlenih u sektoru odbrane.
Nacionalna izviđačka kancelarija (NRO) razvija, gradi, pokreće i upravlja sistemima za svemirsko izviđanje i sprovodi obaveštajne aktivnosti za nacionalnu bezbednost SAD. mini| Zemaljska stanica NRO u bazi Svemirskih snaga Buckley, Aurora, CO
Korinj
Slovenija:
Despina Vavatsi
Despina Vavatsi rođena 2. maja 1978. u Seresu je nekadašnja grčka biatlonka.
Olimpijske igre
Vavatsi je nastupila samo jednom na olimpijskim igrama i to ZOI 2002. Najbolji plasman bilo joj je 68-o mjesto na ZOI 2002 u utrci na 15 km.
Svjetska prvenstva
Na Svjetskim prvenstvima u biatlonu je nastupila samo jednom i to na SP 2001. gdje joj je najbolji rezultat bilo 68-o mjesto u sprintu na 7,5 km.
Svjetski kup
Prvi nastup Vavatsi u Svjetskom kupu bio je u sezoni 1997/98, ali nije zabilježila bolje rezultate niti je osvojila bodove.
Aluzija
Aluzija (lat.: allusio) je stilska figura kojom se na indirektan, prikriven način, upućuje tj. aludira na neki objekat ili okolnost vanjskog konteksta. U širem kontekstu, više neformalnom, aluzija je kratka izjava koja na ležeran način ukazuje na šire značenje onog o čemu se govori.
Mali Korinj
mini|280px|Mali Korinj, rimokatolička crkva "Sv. Jurij" Mali Korinj je naseljeno mjesto u sastavu općine Ivančna Gorica, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Mali Korinj je imao 51 stanovnika.
Vrbno (Šentjur)
Vrbno je naseljeno mjesto u sastavu općine Šentjur, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Šentjur pri Celju.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vrbno je imalo 446 stanovnika.
MVM Veszprém KC
SC Pick Szeged je mađarski rukometni klub iz Veszpréma. Takmiči se u Nemzeti Bajnokság I, prvom rangu mađarskog rukometa.
Wimbledon FC
Wimbledon Football Club je bivši nogometni klub iz Londona, Engleska. Osnovan je 1889. godine kao Wimbledon Old Centrals i igrao je u stadionu Plough Lane od 1912. do 1991. Klub je bio član nižih liga za veći dio svoje historije. Imali su nadimak "Donsi" i kasnije "Womblesi", osvojili su Isthmiansku Ligu osam puta, FA Amateur kup jednom i Southern League tri puta zaredom između 1975. i 1977. nakon čega su postali član English Football League. Klub je brzo rasla iz nepoznanice tokom 1980tih i bili su promovisani u First Division 1986. god, samo četiri godine nakon što su bili u Fourth Division.
Wimbledonova "Crazy Gang"—tako nazvana zbog ekscentričnog ponašanja igrača—je osvojila finale FA kupa 1988, pobjeđujući pobjednike lige te sezone, Liverpool FC i postali treći klub koji je osvojio FA kup i FA Amateur kup. 1991. nakon izdanja Taylorovog izvještaja koje je preporučilo stadione sa samo sjedećim mjestima za klubove u prvoj ligi, Wimbledon je napustio Plough Lane da dijeli teren Selhurst Park sa Crystal Palaceom— prvobitno privremeni aranžman koji je trajao više od decenije. Klub je ostala u prvoj ligi i kasnije Premijer ligi dok nisu ispali 2000.
2001. nakon što su odbili više lokalnih mjesta, klub je najavio namjeru da preseli klub 90 kilometara sjeverno u Milton Keynes. Plan da Wimbledon napusti južni dio Londona je bio nepopularan sa navijačima kluba i fudbala uopšte, ali nezavisna komisija Nogometnog saveza Engleske je dopustila preseljenje 27. maja 2002. Navijači kluba su stvorili novi klub, AFC Wimbledon koji je dobio veliku podršku. Wimbledon FC je odigrao prvu utakmicu u Milton Keynesu 2003. i promijenili su ime u Milton Keynes Dons 2004.
Amaterski početak
Wimbledon je osvojio Isthmian League peti put 1958/59. i onda osvojio titulu tri puta zaredom u sezonama 1961/62, 1962/63 i 1963/64. Wimbledon je isto osvojio FA Amaterski kup u sezoni 1962/63, pobijedivši Sutton United 4–2: Eddie Reynolds, ko je zabio najviše golova za Wimbledon ikada je zabio sva 4 gola Wimbledona glavom, što više nikada nije postignuto na stadionu Wembley. Wimbledon se priključio Southern League 1964/65 i završili su u drugom mjestu u njihovoj prvoj sezoni. Wimbledon je postao poznat u Engleskoj kada su u sezoni 1974/75 pobijedili veliki broj utakmica u FA kupu i došli do četvrte runde. Wimbledon je počeo u prvoj rundi kvalifikacija gdje su pobijedili Bracknell Town, pa Maidenhead United, Wokingham Town, Doking, Bath City i Kettering Town pa su se kvalifikovali u treću rundu kupa. U trećoj rundi oni su pobijedili tadašnje prvoligaše Burnley kod njihovog stadiona Turf Moor. Oni su postali prva amaterska ekipa koja je pobijedila prvoligaše u gostovanju u 20. vijeku. U četvrtoj rundi su gostovali kod Leeds Uniteda, pobjednika prve lige prošle sezone. Golman Wimbledona Dickie Guy je odbranio penal škotskog reprezentativca Peter Lorimera u zadnjim minutama utakmice, poslije čega je utakmica završila 0–0. Drugo kolo je odigrano pred 40,000 gledaoca u Selhurst Parku i završilo je 1–0 za Leeds zbog postignutog autogola. Nakon što je Wimbledon tri puta zaredom osvojio titulu Southern League od 1974/75. do 1976/77, Wimbledon je zamijenio Workington u Football League za sezonu 1977/78.
Football League
Sezona 1977/78. je bila zadovoljavajući prvi nastup za Wimbledon, koji je završio u 13. mjestu u Fourth Division. Allen Batsford je dao ostavku za poziciju menadžera 2. januara 1978. i zamijenio ga je Dario Gradi, koji je promovisao klub u Third Division u sezoni 1978/79. Wimbledonova prva sezona u Third Division nije bila uspješna. Klub se borio za opstanak, i završili su u zadnjem mjestu i osvojili samo 10 utakmica u cijeloj sezoni. Na kraju sezone, premještanje je bilo predloženo – predsjednik kluba Ron Noades je imao razgovore sa razvojnim poduzećem Milton Keynes Development Corporation o mogućnosti da se klub preseli u novi grad, ali plan nikada nije bio izvršen.
Sezona 1984/85. je bila prva sezona Wimbledona u Second Division, i svako u klubu je bio pripremljen za borbu da ostanu u ligi. 12. mjesto je bilo zadovoljavajuće za klub koji je prvi put igrao fudbal u ovom rangu. Sljedeća sezona je dobro počela sa pobjedom 3–0 protiv Middlesbrougha u prvoj utakmici sezone i klub je brzo počeo da izgleda kao kandidat za promociju. Promocija je bila potvrđena na zadnjem danu sezone sa pobjedom u gostima protiv Huddersfield Towna, što je osiguralo 3. mjesto. Wimbledon je postao član First Division, samo četiri godine nakon što su bili u četvrtoj ligi Fourth Division i devet godina nakon što su postali član Football League.
Prva liga
Glavni članak: Finale FA kupa 1988.
Mnogi posmatrači su rekli da će Wimbledon odmah ispasti u sezoni 1986/87, ali nakon što su izgubili gostujuću utakmicu protiv Manchester Citya, Wimbledon je osvojio sljedeće četiri utakmice i bili su prvo mjesto 1. septembra. Na kraju sezone, Wimbledon je završio na šestom mjestu i menadžer Dave Bassett je otišao u Watford. Njegov nasljednik je bio menadžer Bristol Roversa, Bobby Gould. Nazvani "Crazy Gang" zbog ekscentričnog ponašanja igrača, navijača i vlasnika Sam Hammama, najvažniji momenat kluba desio se 1988. kada je bez puno očekivanja ekipa osvojila FA kup i pobijedili favorite Liverpool FC 1–0 sa golom koji je postigao Lawrie Sanchez. 37.000 navijača Wimbledona je svjedočilo kako je kapiten ekipe Dave Beasant postao prvi golman koji je odbranio penal u finalu FA kupa, i odbranio udarac John Aldrigdea. Jedina loša strana ove pobjede je bila da klub se ne bi mogao da takmiči u Kupu pobjednika kupova, jer zabrana takmičenja za engleske klubove u Evropi nakon tragedije u Heyselu je još bila u efektu. Nekoliko dana nakon trijumfa u FA kupu, direktori Wimbledona su najavili planove da izgrade stadion sa samo sjedećim mjestima u domaćoj općini kluba Merton. U sezoni nakon pobjede FA kupa, Gould je doveo Wimbledon do 12. mjesta u prvoj ligi, i sezone nakon toga osmo mjesto. Uprkos ovim uspjesima, Bobby Gould je bio zamijenjen Ray Harfordom, ko je u sezoni 1987/88. doveo Luton Town do pobjede Engleskog Liga-kupa. Pod vodstvom Harforda, Warren Barton je kupljen za 300.000 funti dok je Wimbledon imao jaku sezonu, i završili na sedmom mjestu.
Ništa nije došlo od planova za novi stadion i na kraju sezone 1990/91. odbor kluba je odlučio da je Plough Lane u nepopravljivom stanju u vezi sa novim pravilom Nogometnog saveza Engleske koji je tražio stadione sa samo sjedećim mjestima. Kao posljedica, klub se preselio u Selhurst Park prije početka sezone 1991/92. i dijelili teren sa Crystal Palaceom. Harford je neočekivano dao otkaz u oktobru 1991. i zamijenio ga je Peter Withe. Withe je trajao do preloma nove godine, kada ga je zamijenio Joe Kinnear, prijašnji trener omladinske selekcije, i inicijalno postao privremeni menadžer. Nakon što je doveo Wimbledon do 13. mjesta u prvoj ligi i potvrdio mjesto u prvoj sezoni Premijer lige Engleske.
Sezona 1992/93. je počela loše za Wimbledon – klub je bio predzadnji na tabeli za Dan darova. Ali forma kluba se oporavila tokom sljedeće godine i završili su u 12. mjestu. Sljedeća sezona je bila jedna od Wimbledonovih najboljih sezona jer je klub završio na 6. mjestu i došao u četvrt-finale Liga-kupa. Wimbledon je ostala nepobjediva ekipa u sezoni 1994/95, završavajući na 9. mjestu. U zatvaranju sezone Donsi su prvi i jedini put bili u UEFA evropskom takmičenju, Intertoto kup. Ali, nakon što su poslali slabije ekipe pune rezerva i omladinskih igrača, Wimbledon i Tottenham Hotspur su bili zabranjeni u sudjelovanju u evropskim takmičenjima za sljedeću sezonu. Suspenzija nije bila važna; nakon što su izgubili Warren Bartona koji je otišao u Newcastle, sezonu 1995/96. su završili u 14. mjestu. Wimbledon je dobro počeo sezonu 1996/97. Nakon što su izgubili prve tri utakmice, klub je osvojio sljedećih sedam utakmica i bili su 2. mjesto u Premijer ligi. Tu je isto bilo radovanja kada je ekipa izbacila Manchester United iz FA kupa – Wimbledon je došao do polufinala FA kupa i Liga-kupa. Zadnja nada kvalifikacije za evropsko takmičenje je ležalo u finišu u top pet mjesta, ali je klub završio u 8. mjestu.
Pad, premještanje, preimenovanje i stvaranje AFC Wimbledon
U augustu 2001, klub je najavio želju da se preseli u Milton Keynes. Iako je bilo opozicije od navijača Wimbledona, English Football League i Nogometnog saveza Engleske, dobili su dopuštenje nakon što je nezavisna tročlana komisija koju je odabrao FA glasala 2–1 za preseljenje. Potvrđenje odluke da se preseli klub je izazvalo burnu reakciju navijača Wimbledona nakon čega su osnovali novi klub AFC Wimbledon, gdje je većina navijača promijenila podršku.
Trener golmana Stuart Murdoch je postao menadžer i kako se broj posjetioca tokom utakmica smanjivao, ekipa Murdocha je završila u 10. mjestu tokom zadnje sezone gdje su sve domaće utakmice bile odigrane na Selhurst Parku. Wimbledon je ušao u upravu u junu 2003, i odigrali prvu utakmicu u Milton Keynesu u septembru. Iako su utakmice dobivale veći broj posjetioca nego na Selhurst Parku, uprava koja je bila zadužena za finansije je prodavala bilo kojeg igrača koji se mogao prodati za novce i ekipa Murdocha je završila na zadnjem mjestu.
Klub je izašao iz uprave na kraju sezone 2003/04. i promijenili ime u "Milton Keynes Dons".
Identitet kluba
mini|Dres igrača Wimbledona nošen u [[Finale FA kupa 1988.|finalu FA kupa 1988.]] Nadimak kluba je bio Donsi, ali je klub isto bio nazvan od strane medija kao Womblesi od sredine 1970tih nadalje. Nakon pobjede u FA kupu 1988, termin Crazy Gang je isto bio korišćen; prvo na igrače i prekovremeno se odnosio na cijeli klub. Klub je predstavio novu maskotu u 2000. godini, Womble nazvan Wandle. Nakon relokacije kluba u 2003, vlasnici marke Womblesa su odbili da se obnovi licenca za maskotu da se protestuju preseljenju. Tri godine kasnije, dogovor je bio prihvaćen da sličan lik imenovan Haydon the Womble bude maskota za AFC Wimbledon.
Stadioni
Glavni članci: Plough Lane, Selhurst Park i National Hockey StadiumWimbledon je prvo igrao na Wimbledon Common, koristeći pub Fox and Grapes u Camp Roadu kao sjedište kluba i svlačionica. Klub se preselio u Plough Lane u septembru 1912. Tokom 1930tih i 1940tih, publike između 7.000 i 10.000 posjetioca su bile česte na stadionu. Najveći broj posjetioca na stadionu Plough Lane desio se 2. marta 1935. kada je Wimbledon igrao u FA Amateur kupu protiv HMS Victory. Reflektori su postavljeni 3. oktobra 1960. za utakmicu u London Charity Cupu protiv Arsenala.
Teren Plough Lane je ostao jednostavan i do vremena kada je klub postao član First Division stadion se nije znatno promijenio od nedavnih dana kada je Wimbledon bio član amaterskih liga. Kada je klub postao član English Football League 1977, kandidati za upis su jedino trebali da upotpune minimalne kriterije za stadione, i kad su postali ligaški klub isti kriteriji su se odnosili na sve klubove, bilo da su bili članovi First Division ili Fourth Division. Ali, nakon tragedije Hillsborough i Taylorovog izvješća, uprave fudbala u Engleskoj su uveli puno strožija pravila za sigurnost, što je dalo klubovima u prvoj ligi specifične rokove u kojim bi trebali da promijene stadione sa terasama ili da naprave nove stadione sa samo sjedećim mjestima. Uprava kluba je odlučila da Plough Lane nije mogao da poštuje nove zahtjeve u ekonomskom smislu i 1990. klub je najavio planove da privremeno dijele teren sa Crystal Palaceom kod njihovog stadiona, Selhurst Park.
Zbog lokacije stadiona Plough Lane, na raskrsnici dvije glavne ulice i pored rijeke Wandle, masovno popravljanje terena u moderan stadion sa samo sjedećim mjestima bi bilo teško ali ne bi bilo nemoguće. Direktori kluba su govorili da su "iscrpno tražili sa vijećem Mertona" sa mjestom u i oko Mertona u kojem bi napravili novi stadion, gledajući "14 različitih mjesta u periodu od 5 godina", i isto razne komisije o mogućnosti promjeni ili Plough Lane ili obližnji Wimbledon Stadium. Ništa nije došlo od direktorovih ponovljenih obećanja da preoblikuju stadion ili da napravi novi teren u istoj općini, i klub je ostao kao stanar u Selhurst Parku za 12 godina.
Wimbledonova prva utakmica u Milton Keynesu je odigrana u National Hockey Stadium (Nacionalni hokejaški stadion) 27. septembra 2003. Klub je ostao tu za svoju zadnju sezonu, i teren je postao prvi stadion za Milton Keynes Dons.
Navijači
Zbog malog kapaciteta Plough Lanea i Wimbledonovog nepredviđenovog porasta iz amaterskog fudbala u First Division za manje od 10 godina, klub je imao puno manji nivo podrške nego rivali u prvoj ligi. Tokom prve sezone Wimbledona u Football League, prosječna posjeta na utakmicama Wimbledona je bila 3,135 – ali, kad se klub pojavio u prvoj ligi devet godina kasnije prosječna posjeta se povećala za 149% na 7,811. Broj posjeta se nije odmah promijenio nakon preseljenja u Selhurst Park 1991. – ali veći kapacitet na odnosu Plough Lanea se postepeno povećao. Prosječan broj posjetioca je došao do vrhunca u sezoni 1998/1999. sa 18,235 posjetioca i u zadnjoj sezoni kluba u Premijer ligi, domaći broj posjetioca je bio prosječno 17,157. Sa ispadanjem, broj posjete je pao na prosjek od samo 7,897 posjetioca tokom sezone 2000/01. Prosjek Wimbledona je bio 6,961 u zadnjoj sezoni prije nego što je preseljenje u Milton Keynes bilo potvrđeno.
Nakon što su protestovali preseljenje, većina od podrške za ekipu je otišla za AFC Wimbledon, novi klub osnovan od navijača Wimbledona zbog protesta za preseljenje kluba. Tokom sezone 2002/03. prve sezone AFC Wimbledona i zadnje pune sezone Wimbledon FC-a u južnom Londonu, prosječne posjete u novom klubu su zapravo bile veće nego u originalnom klubu, ali ipak manje nego posjete na utakmice Wimbledona prije nego što je preseljenje potvrđeno. Posjete tokom sezone 2003/04, zadnje sezone Wimbledona su bile veće nego te u AFC Wimbledonu: Wimbledon je imao prosjek od 4,751 posjetioca u National Hockey Stadiumu u Milton Keynes, u poređenju sa 2,606 posjetioca na utakmice AFC Wimbledona.
Klub je imao dvije glavne navijačke organizacije – zvanična "Wimbledon FC Supporters Club" i više radikalna "Wimbledon Independent Supporters Association" ili WISA koja je osnovana 1995. WISA je bila utjecajna u osnovanju zaklade The Dons Trust u martu 2002; ova zaklada je osnovana da se protivi preseljenju u Milton Keynes, da pomogne WISA-i da osnuje AFC Wimbledon nekoliko mjeseci nakon što je osnovana. I Dons Trust i WISA su bili povezani sa AFC Wimbledon dok se zvanični Supporters Club ugasio nakon relokacije.
Rivali
Tokom većeg dijela historije Wimbledona kao amaterski i kasnije poluprofesionalni klub, lokalno rivalstvo je postojalo sa obližnjim Tooting & Mitcham United.
Od sredine 1980tih, glavni rivali kluba su bili južni Londonski klub Crystal Palace FC (ko su bili stanodavci Wimbledonu od 1991. do 2003.) i zapadni londonski klub Chelsea FC; ali nijedna od ovih rivaliteta nije bila ozbiljno prihvaćena. Wimbledon je bio u istoj ligi kao Crystal Palace 11 puta između 1984. i 2004. i u istoj ligi kao Chelsea za sve sezone osim jedne između 1986. i 2000.
Rekordi i statistika
WimbledonFCleaguepositions.png od 1920. do 2004.
Crne horizontalne linije predstavljaju (od najviše): 1 (nakon 1992) – Premijer liga Engleske 2–4 (1–4 prije 1992) – English Football League 4–6 – Southern Football League 6 – Athenian League; Isthmian League]]Rekord za najviše odigranih utakmica za Wimbledon drži Roy Law, ko je odigrao za klub 644 puta između 1958. i 1972; njegov broj odigranih ligaških utakmica, 433, je isto rekord za klub. Osoba koja je zabila najviše golova za Wimbledon je Eddie Reynolds, ko je zabio 340 golova u 329 utakmica između 1957. i 1966. Najbliži Reynoldsovom rekordu je Ian Cooke, ko je zabio 297 golova između 1964. i 1977. Cooke je isto zabilježio drugo mjesto za najviše odigranih utakmica za Wimbledon, 615.
Rekord za najviše golova i odigranih utakmica u Football League drži Alan Cork, sa 145 golova za klub u 430 nastupa. Cork isto drži rekord za najviše golova u sezoni u Football League takmičenju, sa 29 tokom sezone 1983/84. Igrač Wimbledona najviše prozvan za njegovu reprezentaciju je Kenny Cunningham, ko je bio prozvan za nogometnu reprezentaciju Irske 16 puta dok je igrao za klub. Najskuplji igrač za klub je bio John Hartson za kojeg je Wimbledon platio 7.500.000 funti 15. januara 1999. Najviše što je Wimbledon dobio za igrača je 7.000.000 funti od Newcastle Uniteda za igrača Carl Cort 6. jula 2000.
Najveća pobjeda za Wimbledon je bila 6–0 protiv Newport Countya 3. septembra 1983, dok je najveći poraz bio 8–0 na gostovanju protiv Evertona kod Goodison Parka u Liga-kupu 29. augusta 1978. Najduži neporažen niz je bio 22 utakmice od 15. januara do 14. maja 1984, dok je najduži niz bez pobjede bio 14 utakmice od 19. marta do 28. augusta 2000. Najduži pobjednički niz je bio sedam pobjeda od 9. aprila do 7. aprila 1983. i izjednačen od 4. septembra do 19. oktobra 1996. Najduži gubitnički niz je bio 11 utakmica koji je trajao od 10. januara do 27. marta 2004.
Najveći broj posjetioca na domaćoj utakmici Wimbledona je 30.115 na utakmici Premijer ligi Engleske 9. maja 1993. protiv Manchester Uniteda kod Selhurst Parka ali pošto su dijelili teren sa Crystal Palaceom rekord se smatra nevažećim. Službeni rekord je 18.080 protiv HMS Victory u sezoni 1934/35. kod Plough Lanea.
Evropska takmičenja
1Ove utakmice su odigrane u Goldstone Ground, stadion Brighton & Hove Albiona zato što je Selhurst Park bio nedostupan.
Igrači
Postava na ovom spisku je sačinjena od igrača registrovanih za klub na datum zadnje utakmice Wimbledon FC (Wimbledon 1–0 Derby County, 9. maj 2004).
Perušić
mini|260px|Perušić, rimokatolička crkva "Uznesenje Sv. Križa" Perušić je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Ličko-senjskoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Gospić.
Otvorena nomenklatura
Otvorena nomenklatura je rječnik djelimično neformalnih termina i znakova, kojima  taksonomi mogu izraziti napomene u vezi sa svojim materijalima i formulacijama. To je u suprotnosti sa ponuđenim spiskom sinonima, u kojem taksonomi mogu izraziti primjedbe na rad drugih autora. Obično se takve primjedbe daju u obliku skraćenih taksonomskih termina u biološkoj klasifikaciji.
Perušić
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Perušić je imala 2.638 stanovnika, od čega u samom Perušiću 852.
Općina Perušić
Napomena: ''Nastala iz stare općine Gospić. U 1869. i 1880. dio podataka sadržan je u općini Plitvička Jezera.''
Perušić (naseljeno mjesto)
Napomena: ''Sadrži podatke za bivše naselje Karaula koje je do 1948. iskazivano kao samostalno.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Perušić je imalo 1.316 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Roboti i Carstvo
Roboti i Carstvo je naučnofantastični roman američkog autora Isaaca Asimova, koji je objavio Doubleday Books 1985. godine. Dio je Asimovljevog serijala Robot koji se sastoji od mnogih kratkih priča i pet romana (uključujući Pozitronskog čovjeka, Čelične pećine, Golo sunce i Robote zore).
U romanu Asimov opisuje tranziciju iz svoje ranije galaksije Mliječni put, u kojoj su živjela i ljudska bića i pozitronski roboti, u svoje Galaktičko Carstvo. Galaksijom njegove ranije trilogije romana o robotima dominiraju pomiješana ljudska/robotska društva pedeset "spacer" planeta, raštrkanih kroz dio Galaksije blizu Zemlje. Iako je Zemlja mnogo naseljenija od svih svemirskih planeta zajedno, na njene ljude Spaceri gledaju prezrivo i tretiraju ih gotovo kao podljude. Dugo vremena Spaceri su zabranjivali iseljavanje ljudi sa Zemlje. Ali Asimovljevo kasnije Galaktičko carstvo je naseljeno sa mnogo kvadriliona ljudskih bića na stotinama hiljada naseljenih planeta i sa vrlo malo robota (kao što je R. Daneel Olivaw). Čak i tehnologija za održavanje i nadogradnju robota postoji na samo nekoliko planeta izvan puta. Stoga, ovaj roman pokušava opisati kako se njegova ranija serija o robotima na kraju povezuje s njegovom serijom Galaktičko carstvo.
Sažetak radnje
Zemljanin Elijah Baley (detektivski junak prethodnih knjiga o robotima) umro je skoro dva vijeka ranije. Tokom ova dva vijeka, ljudi sa Zemlje su prevazišli svoju agorafobiju i nastavili sa kolonizacijom svemira, koristeći pogon brži od svetlosti da bi stigli do udaljenih planeta izvan ranijih spacerskih svjetova. Njihovi stanovnici, koji sebe nazivaju "Naseljenici", a ne "Spacers", poštuju Zemlju kao svoj svijet-majku.
Baleyjevo sjećanje ostaje u umu njegove bivše ljubavnice, Gladia Delmarre, dugovječne spacerke koja se neuobičajeno preselila iz spacerskog svijeta Solarije u Auroru. Gladijin rodni svijet i 50. od spacerskih planeta, Solaria, postao je prazan od svih ljudskih stanovnika, iako su ostali milioni robotskih sluga. Baleyjev potomak iz sedme generacije, Daneel Giskard ('D.G.') Baley, dobiva Gladijinu pomoć u posjeti Solariji, kako bi istražio uništenje nekoliko svemirskih brodova "Naseljenika" koji su tamo sletjeli i uhvatio robote koji su navodno bez nadzora. Gladiju prate pozitronski roboti R Daneel Olivaw i R Giskard Reventlov, obojica bivše vlasništvo njihovog tvorca, dr Hana Fastolfea, koji ih je oporukom ostavio Gladiji. R Giskard ima tajne telepatske moći za koje samo R. Daneel zna.
"Robot ne smije povrijediti ljudsko biće, ili neradom dopustiti da se ljudskom biću nanese šteta"
"Robot ne smije povrijediti čovječanstvo, ili neradom dopustiti da se čovječanstvu nanese šteta".
To bi im moglo omogućiti da savladaju Amadira, ako mogu koristiti svoju telepatsku percepciju čovječanstva da uguše inhibicije prvog zakona. Kada Vasilia optuži Giskarda za telepatiju (koju je ranije stvorila sama), Giskard je primoran da manipuliše njenim umom kako bi zaboravila na njegove telepatske moći. Dva robota lociraju Amadiro i Mandamus na Zemlji, na lokaciji Three Mile Island Nuclear Generation Station u Pennsylvaniji. Nakon što Amadiro prizna njihove planove, Giskard mijenja Amadirov mozak (koristeći novostvoreni Nulti zakon); ali na taj način ugrožava svoj um.
Sada sam sa robotima, Mandamus tvrdi da su njegove namjere bile da prouzrokuje radioaktivnu katastrofu tokom mnogih decenija, a ne samo kroz godine koje je Amadiro želio, a Giskard, vjerujući da je najbolje za čovječanstvo da napusti Zemlju, dozvoljava Mandamusu da to učini ( što rezultira situacijom prikazanom u Kamičak na nebu), i lišava Mandamusa sjećanja na to. Giskard tačno predviđa da će, prisiljavanjem čovječanstva da napusti Zemlju, energija biti ponovo uvedena u čovječanstvo i da će novi naseljenici naseljavati svemir sve dok sve vlade međuzvjezdanih kolonija ne formiraju "Galaktičko carstvo". Pod stresom da je prekršio Prvi zakon (iako je u skladu sa nultim zakonom, ali uz neizvjesnu predviđenu korist za čovječanstvo), sam R. Giskard pati od fatalnog kvara svog pozitronskog mozga, ali uspijeva prenijeti svoju telepatsku sposobnost na R. Daneel.
Prijem
Dave Langford je recenzirao Roboti i Carstvo za časopis White Dwarfs #85, i izjavio da se "Asimov uvijek razveseli kada siječe logiku sa tri zakona robotike, a ovdje njegovi roboti dolaze do četvrtog, odnosno nultog zakona. Ovo otprilike funkcionira kao 'cilj opravdava sredstva'. Iz nekog razloga autora ne izgleda ni najmanje zabrinuto implikacijama..."
Žihovo selo
Žihovo selo je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Novo Mesto, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Novo Mesto.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Žihovo selo je imalo 38 stanovnika.
Mali Vrh pri Šmarju
Mali Vrh pri Šmarju je naseljeno mjesto u sastavu općine Grosuplje, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Mali Vrh pri Šmarju je imao 351 stanovnika.
Omega Capricorni
Omega Capricorni (ω Capricorni, ω Cap) je zvijezda u sazviježđu Jarac. Njen prividan sjaj iznosi 4.11 i oko 1650-2170 puta je jači od Sunčevog. Udaljena je 630 sg od Zemlje. Spada u crvene divove spektralne klase M. Radijus je 104 puta veći od Sunca, što odgovara 0.5 AJ, odnosno polovina udaljenosti na relaciji Zemlja-Sunce. Kao i ζ Cap sadrži dosta barija. Tradicionalni naziv je Baten Algiedi ili Algedi (bs."jarčev stomak"). Ima pravilnu promjenu sjaja.
Roboti zore
Roboti zore  je "ko je učinio" naučnofantastični roman američkog pisca Isaaca Asimova koji je prvi put objavljen 1983. To je treći roman u Asimovljevom serijalu Robot.
Sažetak radnje
Detektiv Elijah Baley sa Zemlje trenira sa svojim sinom i drugima kako bi prevladao njihovu društveno ukorijenjenu agorafobiju kada mu je rečeno da je spacerski svijet Aurora od njega zatražio da istraži zločin: uništenje uma R. Jandera Panella, humanoidni robot identičan R. Daneelu Olivawu, mentalnom blokadom. Pronalazač robota, Han Fastolfe, priznao je da je on jedina osoba koja je to mogla uraditi, ali poriče da je to učinio. Fastolfe je također istaknuti član političke frakcije Aurore koja favorizira Zemlju; stoga je politički svrsishodno da on bude oslobođen krivice. Na putu za Auroru, Baley se ponovo udružio sa R. Daneelom Olivawom i upoznao R. Giskarda Reventlova, ranijeg modela robota.
Na Aurori, on intervjuiše Gladiju Delmar, posljednju vlasnicu R. Jandera, i otkriva da je Gladia imala seksualni odnos sa Janderom, do te mjere da ga smatra mužem u emotivnom smislu. Baley kasnije intervjuira Fastolfovu otuđenu kćer, Vasiliju Fastolfe (alias "Vasilia Aliena"), koja tvrdi da bi njen otac učinio sve što je potrebno da unaprijedi psihohistoriju, uključujući onesposobljavanje Jandera i Gladijino slomljeno srce. Nakon toga, Baley intervjuira Santirixa Gremionisa, Auroranca koji je, sa Gladijom i Vasilijom, počinio Auroran tabu, seksualnog nuđenja sebe u više navrata nakon odbijanja. Gremionis poriče umiješanost u ubistvo i kaže da je prijavio Baleya predsjedavajućem (izvršnoj vlasti Auroranske vlade) za klevetu; ali nakon ispitivanja shvata da je Vasilija izmanipulisala njegovu zaljubljenost u Gladiju.
Dalje, Baley intervjuira Keldena Amadira, Fastolfeovog glavnog političkog rivala i šefa Instituta za robotiku, koji objašnjava političke motive Instituta: da žele vidjeti Auroru kako sama kolonizuje Galaksiju, pomoću humanoidnih robota koje trenutno samo Fastolfe može izgraditi. Na putu od intervjua s Amadirom, Baleyev aeroprofil (osobna lebdjelica) je prisiljen stati. Vazdušni kompresor je sabotiran. Baley, sumnjajući u Amadira, naređuje Daneelu i Giskardu da pobjegnu. Kada nekoliko robota sustigne auto i ispita Baleya, Baley im kaže da je naredio Daneelu da se vrati u Institut za robotiku i oni odlaze. Baley bježi iz auta u oluju napolju, gdje zbog svoje agorafobija pada u nesvijest. Oporavljaju ga Gladia i Giskard ga odvode u Gladijinu kuću. Na ranije dogovorenom sastanku s predsjedavajućim, Fastolfeom i Amadirom, Baley optužuje Amadira da je sabotirao auto kako bi ga, bespomoćnog, mogao zadržati u Institutu i tako imati legitiman razlog da i Daneel bude tamo, bez nadzora. Kako Baley navodi, bez Fastolfeove saradnje, jedini način da se dođe do znanja o humanoidim robotima je da se Daneel podvrgne temeljitim ispitivanjem i pomoću reinžinjeringa omogući Amadiru da sazna detalje njegovog rada.
Iako je logično konzistentna, Baleyeva nepotkrijepljena optužba ne može se suprotstaviti formalnom poricanju Auroranca koji je tako istaknut i poštovan kao Amadiro. Međutim, Baley tada Amadira suočava sa otkrićem da je Amadiro znao za vezu između Gladije i Jandera, i da ga ona smatra svojim mužem; nešto sasvim nezamislivo za domorodačkog Auroranca. Amadiro kaže da je to možda čuo od nekoga, ali ne može se sjetiti od koga.
Baley zatim navodi da je samo jedan Auroran mogao reći Amadiru za vezu: lično Jander. Zatim daje rješenje misterije: da je u Gladijinom odsustvu, Amadiro ispitivao i testirao Jandera putem trimenzionalnog gledanja (teleprisutnosti). Daneel je bio dio Fastolfeovog imanja i stoga je bio dobro čuvan, ali Jander je bio u kući mnogo manje vješte Gladije, pa je njegovo ispitivanje u svrhe obrnutog inženjeringa bilo mnogo lakše. Gremionis je bio ohrabren da se udvara Gladiji jer su bili skloni dugim zajedničkim šetnjama, dajući Amadiru više vremena za testiranje. Sabotaža automobila imala je za cilj da uhvati Daneela kako bi mogao završiti analizu.
Kada Baley kaže da su ovi eksperimenti možda slučajno doveli do Janderove deaktivacije, Amadiro puca i navodi da su eksperimenti bili potpuno bezopasni. Dakle, on zapravo priznaje da je radio sa Janderom, što njegovu situaciju čini beznadežnom. Kao rezultat toga, on je prisiljen na kompromis sa Fastolfeovom politikom; Amadiro se slaže sa pravom Zemlje da učestvuje u galaktičkoj kolonizaciji, dok Fastolfe daje Institutu svoje podatke o dizajnu humanoidnih robota. Baley se, međutim, suprotstavlja Giskardu, koji priznaje da mu je Vasilija nesvjesno dala telepatske sposobnosti tokom eksperimenata kada je bila dijete. Koristeći znanje izvedeno iz uma Hana Fastolfea, Giskard je isključio Jandera, kako bi osujetio Amadirov pokušaj da napravi humanoidne robote. Giskard dozvoljava Baleyju da zadrži znanje o svojim sposobnostima, ali ga sprječava (uz pomoć svojih telepatskih sposobnosti) da otkrije tajnu.
Likovi
Ispod je spisak svih glavnih i sporednih likova u knjizi, po redosljedu pojavljivanja:
Prijem
Dave Langford je recenzirao Robote svitanja za magazin White Dwarf br. 53 i izjavio da je "To je cerebralna knjiga, s intelektualnim obrascem zločina koji se malo po malo razotkriva u vještom prikazu koraka i zapleta, dok se vrhunac fizičkog uzbuđenja samo sastoji od Baleyja koji je uhvaćen na kiši (prilično efektna scena, zahvaljujući njegovoj agorafobiji).“
Sastavi ekipa na Svjetskom prvenstvu u košarci 2002.
Kina
Selektor: ?
Roboti zore
Prijem
Bio je nominovan za Hugo i Locus nagrade 1984. godine.
SLC4A1
Kir2.1 usmjerivač kalijevog ionskog kanala prema unutra je lipidno usidreni kanal kodiran genom .
Sastavi ekipa na Svjetskom prvenstvu u košarci 2002.
Liban
Selektor: John Neumann
SLC4A1
Aminokiselinska sekvenca
Somerset (Pennsylvania)
Somerset je općina (borough) u istoimenom okrugu u američkoj saveznoj državi Pennsylvaniji. Ima 6.762 stanovnika (2000).
Sastavi ekipa na Svjetskom prvenstvu u košarci 2002.
Španija
Španija
Somerset (Pennsylvania)
Dana 11. septembra 2001. u Somersetu se srušio avion na letu 93 United Airlinesa, koji je letio iz Newarka za San Francisco. Bio je to jedan od četiri aviona koje je Al-Kaida otela. Avion se srušio u ruralnom dijelu općine Somerset 130 km istočno od Pittsburgha nakon što su putnici pružili otpor otmičarima. Svih 45 osoba u avionu poginulo je.
Sastavi ekipa na Svjetskom prvenstvu u košarci 2002.
Venecuela
Selektor:James Calvin
Somerset (Pennsylvania)
Smatra se da su teroristi imali namjeru srušiti avion na Bijelu kuću ili Kapitol.
SLC4A1
Dužina polipeptidnog lanca je 427  aminokiselina, a molekulska težina 48.288 Da. .
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Klinički značaj
Mutacija ovog gena povezana je sa Andersen–Tawilovim sindromom.
Pokazalo se da i mutacija u genu KCNJ2 uzrokuje sindrom kratkog QT.
Istraživanje
U neurogenetici, Kir2.1 se koristi u istraživanju roda Drosophila, za inhibiranje neurona, jer prekomjerna ekspresija ovog kanala hiperpolarizira ćelije.
U optogenetici, sekvenca prometa Kir2.1 dodana je u halorodopsin radi poboljšanja njegove lokalizacije membrane. Dobijeni protein eNpHR3.0 koristi se u optogenetičkim istraživanjima za inhibiciju neurona svjetlošću.
Interakcije
Pokazano je da Kir2.1 komunicira sa:
Zagaj pri Ponikvi
Zagaj pri Ponikvi je naseljeno mjesto u sastavu općine Šentjur, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Šentjur pri Celju.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zagaj pri Ponikvi je imao 116 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Zagaj.''
Zagaj (čvor)
Slovenija:
Pokupsko Vratečko
Pokupsko Vratečko je naseljeno mjesto u sastavu općine Lekenik, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Sisak.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Pokupsko Vratečko je imalo 23 stanovnika.
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Vratečko.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Pokupsko Vratečko je imalo 43 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Wilmsov tumor
Wilmsov tumor, također poznat i kao nefroblastom, je karcinom bubrega koji se obično javlja kod djece, rijetko u odraslih. Imenovan je po Maxu Wilmsu, njemačkom hirurgu (1867–1918) koji ga je prvi opisao.
Godišnje se u SAD dijagnosticira oko 650 slučajeva. Većina slučajeva javlja se kod djece bez pridruženih genetičkih sindroma; međutim, manjina djece s Wilmsovim tumorom ima urođenu abnormalnost. Odlično reagira na liječenje, sa oko 90 posto izliječene djece.
Znakovi i simptomi
Tipski znaci i simptomi Wilmsovog tumora uključuju sljedeće:
Patogeneza
Wilmsov tumor ima mnogo uzroka, koji se općenito mogu kategorizirati kao sindromski i nesindromski. Sindromski uzroci nastaju kao posljedica promjena gena kao što su geni za Wilmsov tumor 1 (WT1) ili Wilmsov tumor 2 (WT2), a tumor se manifestira grupom drugih znakova i simptoma.< ref name=":3"/> Nesindromski Wilmsov tumor nije povezan s drugim simptomima ili patološkim stanjima. Mnogi, ali ne svi, slučajevi Wilmsovog tumora razvijaju se iz nefrogenih ostataka, koji su fragmenti tkiva u ili oko bubrega koji se razvijaju prije rođenja i postaju kancerogeni nakon rođenja. Posebno, slučajevi bilateralnog Wilmsovog tumora, kao i slučajevi Wilmsovog tumora koji potiče od određenih genetičkih sindroma kao što je Denys-Drashov sindrom, snažno su povezani sa nefrogenim ostacima. Većina nefroblastoma je samo na jednoj strani tijela i nalazi se na obje strane u manje od 5% slučajeva, iako osobe sa Denys-Drashovim sindromom uglavnom imaju bilateralne ili višestruke tumore. Imaju tendenciju da budu inkapsulirani i vaskularizirani tumori koji ne prelaze srednju liniju abdomena. U slučajevima metastaza, obično su u plućima. Ruptura Wilmsovog tumora dovodi pacijenta u opasnost od krvarenja i peritoneumske diseminacije tumora.
Patološki, trifazni nefroblastom sastoji se od tri elementa:
Wilmsov tumor je maligni tumor koji sadrži metanefrosni blastem, stromne i epitelne derivate. Karakteristično je prisustvo abortivnih tubula i glomerula okruženih vretenastom ćelijskom stromom. Stroma može uključivati poprečnoprugaste mišiće, hrskavicu, kosti, masno i fibrozno tkivo. Disfunkcija nastaje kada tumor komprimira normalni parenhim bubrega
Mezenhimska komponenta može uključivati ćelije koje pokazuju rabdomioidnu diferencijaciju ili malignost (rabdomiosarkomski Wilmsov tumor)}
Nosnovu patoloških obilježja, Wilmsovi tumori mogu se podijeliti u dvije prognostičke grupe:
Molekulskobiološki i srodni uslovi
Mutacije gena WT1 koji se nalazi na kratkom kraku hromosoma 11 (11p13) uočene su u približno 20% Wilmsovih tumora, a većina njih je naslijeđeno od germ-linija, dok je manjina stečena somatskim mutacijama. Pored toga, najmanje polovina Wilmsovih tumora sa mutacijama u WT1 takođe nosi stečene somatske mutacije u CTNNB1, genu koji kodira protoonkogen beta-katenina. Ovaj posljednji gen nalazi se na kratkom kraku hromosoma 3 (3p22.1).
Većina slučajeva nema mutacije ni u jednom od ovih gena.
Prijavljena je povezanost sa genom H19. H19 je gen za dugolančanu nekodirajuću RNK, smještena na kratkom kraku hromosoma 11 (11p15.5).
Dijagnoza
Kada se posumnja na Wilmsov tumor, obično se prvo radi ultrazvučni pregled kako bi se potvrdilo prisustvo unutarbubrežne mase. kompjuterizovana tomografija ili MRI-skeniranje takođe se može koristiti za detaljnije snimanje. Konačno, dijagnoza Wilmsovog tumora potvrđuje se uzorkom tkiva. U većini slučajeva, biopsija se ne radi prvo jer postoji rizik od širenja ćelija raka tokom postupka. Liječenje u Sjevernoj Americi je nefrektomija ili u Evropi hemoterapija, nakon čega slijedi nefrektomija. Konačna dijagnoza se postavlja patološkim pregledom uzorka nefrektomijskog uzortka.
Stepenovanje
Stadiranje je standardni način da se opiše obim širenja Wilmsovih tumora i za određivanje prognoze i tretmana. Stadiranje se zasniva na anatomskim nalazima i patologiji tumorskih ćelija.
U fazi II (23% slučajeva), jedan ili više od sljedećih kriterija mora biti ispunjen:
U III fazi (20% slučajeva), za dijagnozu, mora biti ispunjen jedan ili više od sljedećih kriterija:
Faza IV (10% slučajeva) Wilmsovog tumora definiše se prisustvom hematogenih metastaza (pluća, jetra, kosti ili mozak) ili metastaza u limfnim čvorovima izvan abdominopelvisne regije.
Stadij V (5% slučajeva) Wilmsovog tumora definisan je bilateralnim zahvaćenošću bubrega u vrijeme inicijalne dijagnoze. Za pacijente sa bilateralnom zahvaćenošću, treba pokušati da se svaka strana odredi u skladu sa gore navedenim kriterjima (stadiji I do III) na osnovu stepena bolesti pre biopsije.
Liječenje i prognoza
Tumor-specifičan gubitak heterozigotnosti (LOH) za hromosome 1p i 16q identifikuje podgrupu pacijenata sa Wilmsovim tumorom koji imaju značajno povećan rizik od recidiva i smrti. LOH za ove hromosomske regije sada se može koristiti kao nezavisni prognostički faktor zajedno sa stadijem bolesti, kako bi se intenzitet liječenja usmjerio na rizik od neuspjeha liječenja Broj kopija na nivou genoma i LOH status mogu se procijeniti pomoću virtuelne kariotipizacije tumorskih ćelija (svježe ili umetnute u parafin).
U slučaju relapsa Wilmsovog tumora, 4-godišnja stopa preživljavanja djece sa standardnim rizikom procijenjena je na 80%.
Epidemiologija
Wilmsov tumor je najčešći maligni tumor bubrega kod djece. Postoji niz rijetkih genetičkih sindroma koji su povezani s povećanim rizikom od razvoja Wilmsovog tumora. Smjernice za skrining razlikuju se od zemlje do zemlje; međutim, zdravstveni radnici preporučuju redovne ultrazvučne pretrage za osobe sa povezanim genetičkim sindromima.
Wilmsov tumor pogađa otprilike jednu osobu na 10.000 širom svijeta prije 15. godine života. People of African descent may have slightly higher rates of Wilms' tumor. Vrhunac dobi Wilmsovog tumora je 3–4 godine, a većina slučajeva se javlja prije dobi od 10 godina. Utvrđena je genetička predispozicija za Wilmsov tumor kod osoba sa aniridijom, zbog delecija u sekvenci p13 na hromosomu 11.
Obavještajna zajednica Sjedinjenih Američkih Država
mini Obavještajna zajednica Sjedinjenih Država (IC) je grupa odvojenih obavještajnih agencija i podređenih organizacija vlade Sjedinjenih Država, koje rade odvojeno i zajedno na obavljanju obavještajnih aktivnosti u cilju podrške vanjskoj politici i nacionalnoj sigurnosti Sjedinjenih Država. Organizacije članice IC uključuju obavještajne agencije, vojnu obavještajnu službu i civilne obavještajne i analitičke urede u okviru federalnih izvršnih odjela.
Zajednicu nadgleda Kancelarija direktora nacionalne obaveštajne službe (ODNI), kojom rukovodi direktor nacionalne obaveštajne službe (DNI). DNI je direktno odgovoran predsjedniku Sjedinjenih Država.
Među svojim raznolikim odgovornostima, članovi zajednice prikupljaju i proizvode strane i domaće obavještajne podatke, doprinose vojnom planiranju i obavljaju špijunažu. Zajednica je osnovana izvršnom naredbom 12333 koju je 4. decembra 1981. potpisao predsjednik Ronald Reagan.
Washington Post je 2010. izvijestio da postoji 1.271 vladina organizacija i 1.931 privatna kompanija na 10.000 lokacija u Sjedinjenim Državama koje rade na borbi protiv terorizma, domovinskoj sigurnosti i obavještajnim službama, te da će obavještajna zajednica u cjelini uključivati 854.000 ljudi koji drže vodeća tajna odobrenja. Prema studiji ODNI iz 2008. godine, privatni izvođači čine 29% radne snage u američkoj obavještajnoj zajednici i čine 49% njihovih kadrovskih budžeta.
Bakovac Kosinjski
Bakovac Kosinjski je naseljeno mjesto u sastavu općine Perušić, Ličko-senjska županija, Republika Hrvatska.
Obavještajna zajednica Sjedinjenih Američkih Država
Termin Obavještajna zajednica prvi put je upotrijebljen tokom mandata LTG Waltera Bedell Smitha kao direktora Centralne obavještajne službe (1950–1953).
Bakovac Kosinjski
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Gospić.
Obavještajna zajednica Sjedinjenih Američkih Država
Reference
Bilješke
Bakovac Kosinjski
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Bakovac Kosinjski je imao 126 stanovnika.
Napomena: ''Iskazivano pod imenom Sraklin u 1857. i 1900., Bakovac od 1869. do 1890. i Bakovac Kosinjski od 1910. nadalje. U 1869. i 1880. podaci su sadržani u naselju Gornji Kosinj.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Bakovac Kosinjski je imalo 372 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Malo Blaško
Malo Blaško je naseljeno mjesto u gradu Laktaši, Bosna i Hercegovina.
Pravoslavna crkva brvnara iz perioda oko 1750. godine, nalazi se u naselju, u blizini banje Slatine, između Banja Luke i Laktaša. Zajedno sa pokretnom imovinom i nekropolom stećaka, proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.
Rječnik naučnog imenovanja
Rječnik naučnog imenovanja sadrži spisak pojmova i simbola koji se koriste u određivanju i opisivanju naučnih imena živih organizama. Za ispravne dijelove samih imena, pogledajte rječnik naučnih imena. Treba imati na umu da se mnoge od skraćenica koriste sa ili bez zaustavljanja.
Halofilni organizam
thumb|250px|right|[[Spartina alterniflora, poznata halofitna trava]] mini|180px|Halofita Honckenya peploides mini|180px|Obalna zvijezda (Aster tripolium) je halofita primorskim  [[dinama]]
Halofilni organizmi, halofite ili halofiti  su oni  kojima  su za opstanak potrebne natprosječne količine je soli u  životnom  okruženju. Žive u isparljivim barama i drugim stajaćim vodama, osobito slanim  jezerima,  a ekstremni primjeri su  Veliko slano jezero (Great Salt Lake), Owenovo jezero (Owens Lake) ili Mrtvo more.