cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Borbe oko Kotor-Varoši i Šipraga 1944.
Operacije 14. SNOUB
Zgradu u kojoj je dotad boravio, Štab 12. brigade je napustio 28. februara, u jutarnjim satima. Istoga dana, prije podne, doletjelo je iz Banje Luke pet-šest aviona i na tu zgradu ispustilo bombe težine po oko 100 i 150 kg. Toga prijepodneva bombardirni su i ostali dijelovi grada. Napadi neprijateljske avijacije su uslijedili i idućih dana, pa je to prisililo štab 14. brigade da iz jedinica povuče 5-6 puškomitraljeza i organizira improviziranu  protivavionsku odbranu. Prvi bataljona je zatim bio raspoređen na području Šipraga, u zaštiti Divizijske bolnice, uz izvođenje napada na četnike na tom prostoru. Jedna četa je u zaštiti bolnice ostala gotovo mjesec dana. Prema nekima, 2. bataljon je od 1. do 4. marta bio u Podbrđu (kod Zabrđa), 5. i 6. marta oko sela Mehovci, a 7. marta bio je u Mrkonjić-Gradu. Odatle se vratio sa oko 50 tovarnih konja sa municijom i opremom za 11. diviziju. Sa 14. SBNOU brigadom u istom periodu je sudjejstvovao je i Banjalučki partizanski odred. Dok je Brigada djelovala na ovom terenu taj odred je bio u njenom sastavu i učestvovao je u većini borbi koje je imala protiv četnika. Brigadi i odredu, koji su ukupno imali oko 900 boraca, suprostavljale su se tri četničke brigade: Vrbaska i 1. i 2. krajiška, koje su se u to vrijeme prešle sa lijeve obale Vrbasa na taj teren – bilo da su potisnute ili su došle u pomoć. Ukupno su imale oko 1.600 četnika, sa 6 teških mitraljeza i 56 puškomitraljeza. Prema ovom području, u nekim četničkim akcijama usmjeravana je i Jošavačka četnička brigada, koja je u to vrijeme imala 218 četnika, sa tri teška mitraljez a i 9 puškomitraljeza i jednim minobacačem. Iako je neprijatelj stalno bombardirao Kotor-Varoš, 14. brigada je pokrenula akciju na četnike. Trećeg marta, 3. bataljon brigade ih je napadao u rejonu Lipovca, a 4. marta proširuje djejstva ka Opsječkom i Čelincu. Jedan od bataljona je za to vrijeme bio u Kotor-Varoši ili bližoj okolini, 1. bataljon oko Šipraga, a jedan negdje prema Čemernici. Tek za noć 12/13. marta postoji podatak da je 14. brigada (bez jednog bataljona), najvjerovatnije Četvrtog, bila u akciji na četnike koji su bili koncentrirani na prostoru sela Vranić i Šibovi. Poslije nekoliko međusobnih juriša, borci 14. brigade su odstupili na povoljnije položaje. Procijenivši da ne mogu ostvariti neki uspjeh četnici su učinili isto, pa je ova borba ostala bez pobjednika. U međuvremenu, komandanti četničkih korpusa Lazo Tešanović i Uroš Drenović (u Srednju Bosnu došao sa svojom 1. i 2. četničkom brigadom) našli su se sa komandantom zdruga (rang brigade) oružanih snaga NDH iz Banje Luke, da bi razgovarali o zajedničkom napadu na Kotor-Varoš. Četničkim komandantima je tada obećano da će im se do 13. marta u Čelinac uputiti stotinu hiljada metaka. Postoji i podatak da su 15. marta četnici Jošavačke i Vrbaske brigade, sa dijelovima 1. i 2. krajiške četničke brigade, izvršili „suzdržijiv i vrlo oprezan“ napad na Kotor-Varoš i da je taj napad odbio 2. bataljon 14. brigade. Ostali bataljoni brigade tada nisu bili na toj lokaciji.
U toku 16 i 17. marta brigada je ispitivala raspored četnika i pripremala novu akciju. Pošto je uočeno da se nalaze raspoređeni na prostoru selo Vranić – Kablovi – Mehovci – Lipovac – Jasik, napala ih je svim svojim bataljonima. Napad je izveden 18. marta izjutra. Glavni sudar četnika i brigade odigrao se na prostoru Kablovi – Mehovci. Borba je dugo trajala i bila je promjenljivog uspjeha pa je sve zavisilo od toga „kako će borbu voditi štabovi bataljona i komande četa“. U toj borbi četnici su bili brojno nadmoćniji, jer su pored Vrbaske četničke brigade učestvovale 1. i 2. krajiška brigada Bosanskočetničkog korpusa. Narednih dana veća pažnja je posvećena mogućem neprijateljskom napadu sa pravca Banje Luke prema Kotor-Varoši, pa je od 20. marta brigada upućivala dva bataljona na tom pravcu. Jedan bataljon je određen da „krstareći“ održava vezu sa 5. kozaračkom, koja je u to vrijeme, dijelom svojih snaga, bila oko sela Jošavka. Jedan njen bataljonom i Banjalučki partizanski odred napali su četnike, na položajima prema Čemernici. Oko 21. marta, četnici su napali štab 1. bataljona, koji se nalazio u selu Mehovci.
Dva neprijateljska aviona sa aerodroma kod Banje Luke, 24. marta, oko 12:00 sati su bombardirali ambulantu 14. SBNOU brigade u Vrbanjcima. Ambulanta je tu bila smještena 5-6 dana ranije, a četiri dana kasnije bombardirana je i zgrada u kojoj je bila smještena komanda banjalučkog područja, što svjedoči o razgranatoj obavještajnoj mreži neprijatelja. U martu  1944., 14. brigadi je stiglo naređenje o unapređenjima i naređenje o uvođenju zvjezdica u oznake oficirskih činova. Formirana je brigadna četa za vezu, a za zamjenika komandanta brigade postavljen je major Duško Bojanić.
Iako su podaci o djelovanju 14. brigade i za april 1944. nepotpuni, zna se da je 1. aprila jedan njen bataljon bio kod selu Baljvine, iznad Vrbasa (kod ušća Crne rijeke), u obezbjeđenju prelaza partizanima koji su išli za Krajinu. Ovaj bataljon se sukobio sa četnicima oko Mokrog Luga (kod Skender Vakufa). Nekoliko četnika je ubijeno i zaplijenjene su četiri puške. Advan Hozić, tadašnji sekretar brigadnog SKOJ-a, vjerovao je je to bio 1. bataljon Brigade. Za to vrijeme ostali bataljoni brigade su se zapadno od Kotor-Varoši, na liniji Podbrđe – Zabrđe – (obližnje selo) Šibovi. Tu su bili i 2. aprila, kada su dva aviona bombardirala Štab 2. bataljona Brigade u Zabrđu. Jedan civil je poginuo, a pet je ranjeno. Petog aprila izvedena je planirana akcija na četnike u selu Kablovi (zaslak Vukovići), ali su podaci o četnicima bili netačni — nije ih tamo uopće bilo. Od 8. do 10. aprila jedan bataljon Brigade je, između Crne Rijeke i Čelinca, prekopavao je cestu Banja Luka – Kotor-Varoš. Od 18. marta četnici više nisu davali veći otpor. Prema nekim podacima, 1. i 2. krajiška četnička brigada Bosanskog četničkog korpusa povukle su se preko Vrbasa na Manjaču, odmah nakon te borbe. Znajući da su general Savo Orović i delegati SKOJ-a bili u prolazu za Drvar, putujući na 2. kongres USAOJ-a, Štab brigade nije poduzimao sukobe sa četnicima, iako im je u zaštitu dao cio 4. bataljon. U ovoj partizanskoj koloni su, pored delegata SKOJ-a iz istočne Bosne bili i delegati iz srednje Bosne (ukupno oko 100). Neprijateljski avioni su ih napali 18. aprila. Borci 4. bataljona Brigade koji su bili u obezbjeđenju kolone, po avionima su otvarali su otvarali vatru čim bi se pojavili. Među delegatima su bili Mile Trnjaković, Nijaz Dizdarević, Bernard Rozmuz i Mićo Rakić, a iz srednje Bosne: Mirko Sančanin, Momir Radomirović, Nevenka Petrić, Pero Kulundžija, Nikodin Slatinac, Jovo Dukić i svi su ostali neozlijeđeni, iako su napadi ponovljeni nekoliko navrata.
Od sela Bregova (na Čemernici), delegate i Orovića je prihvatila neka jedinica 13. Brigade „Rade Končar“ i otpratila ih dalje, u Bosansku Krajinu. Treći bataljon, je išao u Mrkonjić-Grad po neku opremu, a vraćao se 18. aprila između Čemernice i Vrbasa, na područje oko Kotor-Varoši.
Polovinom aprila 1944. zamjenik komandanta brigade, Duško Bojanić, izvadio je neke neeksplodirane avionske bombe bačene na Kotor-Varoš i demontirao ih sa jednim zarobljenim četnikom. Eksploziv iz bombi velike razorne moći iskorišten je je zatim za rušenje puta Čelinac – Kotor-Varoš. Uglavnom zbog špijunaže i saradnje četnika i snaga NDH, 14. brigada je u ovom razdoblju doživjela i jedan neuspjeh. Nije se, naime, uspješno oduprla napadu ustaško-četničkih jedinica na Kotor-Varoš. Dogodilo se to kada je Peti korpus već planirao neku veću akciju na području Prijedora. Planirano je da za to vrijeme da otkloni intervenciju jačih neprijateljskih snaga iz Banje Luke. Tom prilikom je Štabu 11. NOU divizije naređeno da sa jačim snagama "te noći simulira napad na Banju Luku". Budući da je 14. brigada bila najbliža tom gradu, štab 11. divizije je inaredio da se, sa tri bataljona, 19. aprila u 21:00 sat, spusti preko Lipovca i Bjeljevina prema Rebrovcu i Gornjem Šeheru. Trebalo je da jedan bataljon ostane na visu iznad prigradskog banjalučkog naselja Novoselije, zbog moguće intervencije četnika s leđa. Četrnaesta brigada u tom terminu nije imala sve bataljone i nije mogla u potpunosti izvršiti taj zadatak. Četvrti bataljon je bio u pratnji delegata koji su išli na 2. Kongres USAOJ-a u Bosansku krajinu i nije se bio vratio, a 3. bataljon je morao da ostane Kotor-Varoši, i neposrednoj blizini.
U isto vrijeme komandant brigade je užurbanim maršem, vodio 2. bataljon prema Kotor-Varoši, jer je pretpostavljao da gradu prijeti opasnost. Izbio je iznad lijeve obale Vrbanje, oko Šibova (kod Zabrđa), kada su se četničke kolone preko Lijepe kruške i Zabrđa spuštale prema Kotor-Varošu, a od Čelinca jurila dva tenka i nekoliko kamiona sa ustaškom milicijom.
Treći bataljon Brigade, koji se tada nalazio dijelom u Kotor-Varoši a dijelom na terenu prema selu Zabrđu, bio je potpuno iznenađen. Odstupio je bez ozbiljnijeg otpora. Bataljon 12. KNOU brigade, koji je noć ranije stigao iz Bosanske Krajine, našao se u blizini i bio raspoložen da pritekne u pomoć, ali je kasno uveden u tu akciju.
U tom upadu u Kotor-Varoš, uz ustaše, domobrana i ustaške milicije, učestvovale su i dvije četničke brigade Vrbaska i Jošavačka, izvještavala je četnička komanda „Zapadna Bosna“ komandu Draže Mihailovića.
Dva bataljona 5. kozaračke i tri bataljona 14. Ponovo su u noći 24. na 25. aprila napali Kotor-Varoš i nisu ga zauzeli, kao ni naredne noći. Četrnaesta brigada je tom prilikom imala jednog mrtvog i tri ranjena. U napadu prve noći 3. četa 2. bataljona, odstupajući od grada, bila je gađana jakom vatrom neprijatelja sa Sokolina (na cesti za Skender Vakuf), uporišta isturenog na jednoj stijeni sa crkvom ograđenom visokim zidom, koje se smatralo neosvojivim. Komandir čete Dragoljub Jeftić odlučio je da pri ponovnom napadu na Kotor-Varoš, 25/26. aprila, likvidira Sokoline. Dva voda je postavio sa strane, da tuku neprijatelja, a 1. vod Mirka Preradovića usmjerio je da direktno napada ovo usko i nepristupačno uporište. Nakon uspješne akcije, ustaše-milicioneri su bježali su niz stijene. Jedan od njih je bio zarobljen, a 13 ih je poginulo.
Iz tog perioda sačuvani su i podaci da su snage 14. brigade 3. maja 1944. odbile napad snaga NDH (3 km sjeveroistočno od Kotor-Varoši), a 5. maja napad neprijateljskih snaga prema Sokolinama, te da je 2. bataljon 14. brigade 5. maja napao 2. bataljon Vrbaske četničke brigade u selu Vaganima i Zaselju i da se četnički bataljon povukao u šumu Kijevac. Poznato je i da su ti "partizanski dijelovi iste večeri prešli most u Zabrđu i otišli za Župu", odnosno Lijevče polje.
Ostrvo Man
Ostrvo Man (Ellan Vannin na manksu, Isle of Man na engleskom) je britanska krunska zemlja u Irskom moru. Politički ostrvo nije dio Ujedinjenog Kraljevstva, ali vladar ostrva je kralj ili kraljica Ujedinjenog Kraljevstva s titulom gospodara Mana.
Historija
Prvo je bio vikinško kraljevstvo od 700. do 900. godine. Zatim je bilo kraljevina kojem je vladao kralj Norveške sve dok Magnus VI, kralj Norveške, nije ostrvo prepustio Škotskoj. Od 14. vijeka je pod vlašću egleskih gospodara koji su priznavali engleske kraljeve kao svoje suverene. Godine 1765. Charlotte Murray, gospodarica Mana, prodaje ostrvo britanskoj kruni. Od tada britanski monarsi nose titulu gospodara Mana, bez obzira na spol. Trenutni gospodar Mana je kraljica Elizabeta II.
195.
Godina 195. (CXCV) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Skrapule i Klemensa (ili, rjeđe, godina 948. Ab urbe condita). Oznaka 195. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Ostrvo Man
Historija
Od 1800. do 1845. godine, rad njegove skupštine je bio prekinut.
Geografija
Smješten je u u Irskom moru, na pola puta između Irske i Britanije. Glavni grad je Douglas (na manskom: Doolish).
Stanovništvo
Prema popisu iz 2001. godine, ostrvo Man ima 76.315 stanovnika, od kojih 25.347 živi u Douglasu (Doolishu).
Jezik
Stanovnici govore engleski, ali na tome ostrvu se govorio jedan keltski jezik - manski (manx). Zadnji izvorni govornik, Ned Maddrell, je umro 1974. godine, ali jezik su iz izumrlosti izvukle školske akcije za njegovim oživljavanjem. Sada se, na primjer, manski uči u školama, koristi se u Tynwaldu, a nove zakone u njemu čita "Yn Lhaihder" (čitač) i na manskom i na engleskom, a i novorođenu djecu odgajaju roditelji koji su govornici manskog jezika.
Teksas
Teksas (skraćenica: TX) jest 28. savezna država SAD-a. Sa površinom od 696.241 km2 i 28.7 miliona stanovnika, Teksas je druga država po veličini i broju stanovnika u SAD-u. Graniči sa Louisianom na istoku, Arkanzasom na sjeveroistoku, Oklahomom na sjeveru, Novim Meksikom na zapadu i meksičkim državama Chihuahua, Coahuila, Nuevo León i Tamaulipas na jugozapadu.
Zbog svoje veličine i geoloških karakteristika kao što je Balcones Fault, Texas sadrži raznolike pejzaže zajedničke i za američke južne i jugozapadne regije. Iako je Teksas popularno povezan s pustinjama jugozapada SAD-a, manje od 10% površine Teksasa je pustinja. Većina gradskih centara nalazi se u područjima nekadašnjih prerija, travnjaka, šuma i obale. Putujući od istoka prema zapadu, može se vidjeti teren koji se kreće od obalnih močvara i borovih šuma, do ravnica i neravnih brežuljaka, te na kraju pustinja i planina Velikog zavoja.
Historijski su četiri glavne industrije oblikovale ekonomiju Teksasa prije Drugog svjetskog rata: govedo i bizon, pamuk, drvo i nafta. Prije i poslije američkog građanskog rata stočna proizvodnja, kojom je Teksas dominirao, bila je glavni privredni pokretač države, stvarajući tako tradicionalnu sliku teksaškog kauboja. U kasnijem 19. stoljeću pamuk i drva su postali najvažnije industrije jer je stočarska industrija postajala manje unosna. Ipak, konačno otkriće velikih naftnih ležišta (posebno Spindletop) pokrenulo je ekonomski procvat koji je tokom 20. stoljeća postao pokretačka snaga privrede. Snažnim ulaganjima sredinom 20. stoljeća razvila se raznolika ekonomija i visokotehnološka industrija. Teksas prednjači u mnogim industrijama, uključujući poljoprivredu, petrohemijske proizvode, energetiku, računare i elektroniku, zrakoplovstvo i biomedicinske nauke. Teksas je savezna država koja je na prvom mjestu u izvozu iz SAD-a. Da je Teksas nezavisna država, bila bi to 10. najveća ekonomija na svijetu.
NGC 2175
NGC 2175 je emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Orion. Prvo otkriće je napravio Carl Christian Bruhns 1857. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Svjedok optužbe
Svjedok optužbe i druge priče (izdata 1948.) je zbirka kratkih kirminalističkih priča Agathe Christie.
Sve priče osim Drugi udarac gonga pojavile su se ili u Goniču smrti ili Listerdaleovoj tajni.
IC 979
IC 979 (također poznat kao MCG 3-36-61, PGC 50530 i UGC 9053) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 355 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Volar. Najveći prečnik je 1,00 (103 hiljade sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (72 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 3. maja 1891. godine.
McLaren MCL33
McLaren MCL33 je Formula 1 automobil dizajniran za McLaren za takmičenje u Formuli 1. 2018. godine. Vozili su ga dvostruki svjetski prvak Fernando Alonso i Stoffel Vandoorne. McLaren će prvi puta koristiti Renaultove motore i nova narančasto plava kombinacija boja.
McLaren F1 Team je svoj bolid predstavio 23. februara 2018.
ERS (Energy Recovery System)
Integrirani hibridni ERS preko jedinice generatora motora, radilice u kombinaciji s električnim MGU-K, turbopunjač u kombinaciji s električnim MGU-H.
Potpuni spisak rezultata u Formuli 1
(Legenda) (Utrke u boldu označavaju najbolju startnu poziciju, dok utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
IC 399
IC 399 (također poznat kao PGC 16582) je nepravilna galaksija koja je udaljena oko 183 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 0,60 (32 hiljade sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (21 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Rudolf Ferdinand Spitaler 25. februara 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Škotski ovčar
mini|desno|300px|Žutosmeđi škotski ovčar Škotski ovčar je rasa psa porijeklom iz Škotske. Najveću popularnost stekao je kao zvijezda filmova o dugodlakom škotskom ovčaru imenom Lesi. Preci ove vrste stigli su s Islanda u Škotsku prije nekih četristo godina. Vrsta je vijekovima služila kao ovčarski pas u visokim predjelima Škotske. Ova pasmina danas vrlo rijetko obavlja zadatke. U FCI je priznat pod rednim brojem #156.
Rasa dolazi u tri priznate boje: sable (žutosmeđa), trikolor (trobojna) i blue merle (mramorasto plava) i tri nepriznate bijela, sable merle i bijeli merle. Ponekad se mogu vidjeti i druge kombinacije i varijante boja koje su posljedice mutacije, a ne kombinacije gena.
Blackjack
desno|mini|300px|Primjer dijeljenja u blackjacku Blackjack (u bosanskom jeziku popularno i ajnc) jeste kartaška igra na sreću, popularna u kockarnicama. Igra se s 1-8 špilova od po 52 karte, bez džokerâ. Poznata je kao jedna od malobrojnih igara na sreću protiv kuće u kojima igrač može steći statističku prednost nad kockarnicom.
Početak igre
Prije igre igrač mora uložiti određeni iznos novca. Nakon što su svi igrači za stolom uložili, djelitelj dijeli svakom igraču dvije karte licem gore, a sebi jednu licem gore i jednu licem dolje (hole card). Cilj igre jeste postići broj bodova veći od djeliteljevog, a da igrač ne pređe 21. Ako pređe 21, automatski gubi igru. Karte s brojevima vrijede onoliko bodova koliki je broj, a žandar, dama i kralj vrijede 10 bodova. As vrijedi 11 bodova ako je zbir drugih karata 10 ili manji, odnosno 1 bod, ako je zbir drugih karata 11 ili veći. Međutim, ako igrač ima dva asa, jedan od njih mora vrijediti 11 bodova, osim ako sve ostale karte zajedno vrijede 10 ili više bodova. Ako igrač ima asa od 11 bodova, tada mu je zbir mehkan (soft), a ako nema asa ili ima asa od jednog boda, tada mu je zbir tvrd (hard). Ako igrač pobijedi djelitelja, ulog mu se isplaćuje 1:1 (npr., ako je uložio 10 eura i pobijedi, natrag će dobiti 10 uloženih eura i još 10 eura, ukupno 20).
Opcije
Igrači redom mogu birati između dvije opcije: hit (dijeli) ili stand (stani). Katkada su prisutne i druge moguće opcije, iako neke kockarnice dozvoljavaju samo ove dvije.
Hit
Kad igrač kaže hit, dobija još 1 kartu. U nekim kockarnicama igrač automatski pobjeđuje kad skupi 6 ili 7 karata, dokle god je zbir prvih 5 (6) karata 20 ili manji. Hit se obično u kockarnicama označava dodirivanjem stola kažiprstom.
Stand
Kad igrač kaže stand, ne dobija dodatne karte i njegov red završava. Svi igrači moraju napraviti stand, preći 21 ili završiti igru na neki drugi način (nije moguće u svim kockarnicama) da bi djelitelj mogao početi sa svojom igrom. U kockarnicama se označava pokretom ruke iznad karata.
Double down
Kad igrač napravi double down, dobija još 1 kartu i njegov je red završio. Igrač pritom mora uložiti iznos jednak svom početnom ulogu. Double down se u većini kockarnica smije raditi samo sa svim mehkanim zbirovima i tvrdim zbirovima 10 i 11 (katkad i 9). Novi ulog ne smije se stavljati na početni, već pokraj njega (u kockarnici se već uloženi novac ne smije dodirivati).
Razdvajanje (split)
Ako igrač dobije 2 iste karte, može ih razdvojiti (split). Za razdvajanje mora uložiti iznos jednak svom početnom ulogu (kao i kod double downa). Nakon toga igra svaku kartu kao zaseban igrač. Ako na jednoj od tih karata ponovo dobije 2 iste karte, može ih opet razdvojiti. Većina kockarnica ima ograničenje broja razdvajanja u jednom dijeljenju (obično 3 ili 4), dok neke razdvajanje uopće ne dozvoljavaju. Igrač označava razdvajanje tako da doda novi ulog kao u double downu, a zatim nad kartama napravi pokret rukama kao da će ih razdvojiti. Važno je da pritom ne dodirne karte, jer pit boss može poništiti dijeljenje zbog dodirivanja.
Surrender
U rijetkim kockarnicama prisutna je i opcija surrender (može se zvati i late surrender). Igrač može napraviti surrender samo odmah nakon što je dobio svoje prve 2 karte (nikad nakon razdvajanja ili bilo koje druge akcije). Ako napravi surrender, njegov je red završio kao u standu. Međutim, igrač ne uspoređuje karte s djeliteljevima, nego automatski dobija natrag polovinu svog početnog uloga. Ova opcija je iznimno rijetko profitabilna, a igrači je prečesto koriste kad je nepotrebna.
Osiguranje
Neke kockarnice zahtijevaju od djelitelja da igračima ponude osiguranje (insurance) ako je njihova karta licem gore as (ponekad se dozvoljava i 10, dečko, dama ili kralj). Bez obzira ima li ili nema blackjack, igrač može uložiti do polovine početnog uloga kao osiguranje. Ako igrač ima blackjack, djelitelj će mu ponuditi even money. To je isto kao i osiguranje. Ako iko od igrača prihvati osiguranje ili even money, djelitelj će zaviriti pod drugu kartu tako da igrači to ne vide i reći ima li blackjack ili ne. Ako ima, igračima s osiguranjem iznos osiguranja vraća se u omjeru 2:1. Igrači koji također imaju blackjack u remiju su i dobijaju svoj početni ulog nazad, a oni koji nemaju automatski gube igru. Ako nema (?), kuća pokupi uloge osiguranja i ne isplaćuje ih, a igra se normalno nastavlja, a igrači s blackjackom odmah dobijaju isplatu 3:2.
Djeliteljeva igra
Djeliteljeva igra strogo je propisana i u njoj ne postoji element vještine jer djelitelj ne može donositi nikakve odluke o njoj. Kad svi igrači završe svoj red, djelitelj okreće svoju kartu licem nagore. Zatim uzima nove karte sve dok ima 16 ili manje. Ako dobije 18-21, djelitelj stane i drugi igrači uspoređuju svoj broj bodova s njegovim. Ako ima više od 22, djelitelj je automatski izgubio i svi preostali igrači dobijaju. Ako djelitelj ima tvrdih 17 (nema asa ili ima asa i 16 bodova u drugim kartama), staje. Ako ima mehkih 17 (as i 6 bodova u drugim kartama), tada njegova igra ovisi o pravilima kuće. Za igrača je profitabilnije da djelitelj u toj situaciji staje.
Uspoređivanje karata
Ako djelitelj ima više bodova nego igrač, igrač gubi. Ako je obrnuto, igrač dobija i dobitak mu se isplaćuje 1:1. Ako igrač i djelitelj imaju jednak broj bodova, igrač dobija svoj ulog nazad, ali bez dobitka, osim kada jedan od njih ima blackjack, a drugi "običnih" 21. Tada dobija onaj s blackjackom.
Archer John Porter Martin
Archer John Porter Martin (1. mart 1910, London - 28 juli 2002) je bio britanski hemičar i dobitnik Nobelove nagrade za hemiju.
Biografija
Studirao je na Cambridge Univerzitetu. Isprva je radio u laboratoriji za fizikalnu hemiju, da bi kasnije prešao u Dunn Nutritional laboratoriju, te napokon 1938. seli u Leeds da bi radio u Institutu za izučavanje vune (Wool Industries Research Institution). Bio je šef odsjeka za biohemiju u Boots Pure Drug kompaniji od 1946 do 1948, kada se pridružuje Vijeću za medicinska istraživanja (Medical Research Council). Tamo je postavljen za šefa odjela za fizikalnu hemiju Nacionalnog instituta za medicinska istraživanja 1952, a potom kao konsultant za hemiju od 1956 do 1959.
Specijalizirao se za biohemiju, naročito je mnogo izučavao vitamine E i B2, putem tehnike koja je bila preteča hromatografije. Razvija zajedno s Richardom Syngom particionu hromatografiju dok je radio na separaciji aminokiselina te kasnije razvija i gas-likvidnu hromatografiju. Između ostalih nagrada i postignuća, dobio je i Nobelovu nagradu za hemiju 1952.
Bio je oženjen, te je imao dva sina i tri kćerke. U posljednjim godinama života patio je od Alzheimerove bolesti.
196.
Godina 196. (CXCVI) bila je prijestupna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Dekstera i Mesale (ili, rjeđe, godina 949. Ab urbe condita). Oznaka 196. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Latirizam
Latirizam je neurološka bolest ljudi, koja je uzrokovana unošenjem određenih mahunarki roda Lathyrus. Ovaj problem je uglavnom povezan s Lathyrus sativus (poznatim i kao "travolisni grašak", grašak, kesari dal ili almorta) i u manjoj mjeri s Lathyrus cicera, Lathyrus ochrus i Lathyrus clymenum, koji sadrže otrovnu (aminokiselinu) oksalildiaminopropionsku kiselinu (ODAP).
Latirizam koji je posljedica gutanja sjemenki slatkog graška Lathyrus odoratus" često se naziva odoratizmom ili osteolatirizmom, koji je uzrokovan različitim toksinom (beta-aminopropionitrilom) koji utiče na povezivanje kolagena, proteina vezivnih tkiva.
Simptomi
Potrošnja velikih količina zrna "Lathyrus" koja sadrže visoke koncentracije glutamata analognog neurotoksinu β-oksalil-L-α, β-diaminopropionskoj kiselini (ODAP, poznat i kao β -  N - oksalil-amino-L-alanin ili BOAA) uzrokuje paralizu, čiji simptomi su nedostatak snage ili nemogućnost pomicanja donjih udova, što može uključivati I piramidni trakt proizvodeči znakove oštećenja gornjeg motornog neurona. Toksin također može uzrokovati aneurizmu aorte. Jedinstveni simptom latirizma je atrofija gluteusnog mišića (stražnjica). ODAP je otrov za mitohondrije koji dovodi do viška ćelijskih smrti, posebno u motornim neuronima. Kod djece mogu se dodatno razviti deformacije kostiju i smanjiti razvoj mozga.
NGC 471
NGC 471 (također poznat kao IRAS 01173+1431, MCG 2-4-24, PGC 4793 i UGC 861) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 190 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 1,00 (55 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (39 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 3. novembra 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Britanska funta
Funta (simbol £, bankarski kod GBP) je zvanična valuta Ujedinjenog Kraljevstva, Gibraltara, Sjeverne Irske, Sv. Helene i Falklandskih ostrva. Jedna je od najstarijih valuta na svijetu. U engleskom jeziku se često upotrebljava samo naziv funta. Dok se pojam Britanska Funta najčešće upotrebljava kada je valutu potrebno razlikovati od drugih).
Izvorno je funta bila vrijednost jedne funte (jedinica težine) srebra. Simbol funte izvorno je imao dvije horizontalne linije ₤, ali je kasnije taj broj smanjen na jednu £.
Funta je jedna od najraširenijih svjetskih valuta, zajedno s američkim dolarom (USD), eurom (EUR) i japanskim jenom (YEN).
Historija
Funta se je koristila još prije 1200 godina. Prva zemlja koja je uvela zlatni standard bila je Velika Britanija, time je funta bila prva valuta koja je imala pokriće u zlatu. Isaac Newton, koji je obnašao i funkciju šefa britanske kovnice, 1717. je pogrešno proračunao odnos vrijednosti srebra i zlata. U okviru sporazuma iz Bretton Woodsa funta je od 1940-1971 bila vezana za kurs američkog dolara.
Podjela
mini|desno|150px|Nove kovanice britanske funte Jedna funta je podijeljena u 100 penija. Simbol penija je "p".
Do 1971. godine funta se sastojala od šilinga i penija. Svaka funta je bila podijeljena na dvadeset šilinga. Svaki šiling se sastojao iz dvanaest penija. Oznaka šilinga je bila "s", ali ne po prvom slovu engleskog naziva (shilling), već po prvom slovu Latinskog naziva solidus. Oznaka za peni je bila "d" od Francuske riječi denier, koja potiče od Latinske riječi denarius (solidus i denarius su bili Rimski novčići).
Od 1971. koristi se decimalni sistem za podjelu valute. Novčanice postoje u apoenima od 5, 10, 20 i 50 funti, kovanice od 1, 2, 5, 10, 20, 50 penija kao i 1 i 2 funte.
Kiševo
Kiševo je naseljeno mjesto u općini Neum, Bosna i Hercegovina.
NGC 6621
NGC 6621 (također poznat kao Arp 81, IRAS 18131+6820, MCG 11-22-30, PGC 61582 i UGC 11175) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 284 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 2,10 (174 hiljade sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (66 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Edward Swift 2. juna 1885. godine.
Ljubodrag Mrdović
Ljubodrag Mrdović je akademski kipar. Rođen je 1957. godine u Jakovićima kod Mojkovca. Završio je Nastavnički fakultet u Nikšiću, odsjek likovno vaspitanje. Diplomirao je na Fakultetu likovnih umjetnosti u Sarajevu, odsjek kiparstvo u klasi prof. Koste Angeli Radovani i prof. Alije Kučukalića. Imao je tri samostalne i više kolektivnih izložbi.
Bio član ULUBIH-a do rata i sa tim udruženjem kolektivno izlagao.
Član ULUCG od 2000. Od 1990. živi u Mojkovcu i radi kao predavač likovne kulture u osnovnoj i srednjoj školi. Učestvovao na pet međunarodnih simpozija - kolonija.
Bosna i Hercegovina u prvoj Jugoslaviji
Država SHS
S raspadom Austro-Ugarske, nastaju mnoge nove države, pa tako i Država SHS, koja je obuhvaćalai teritorij BiH.
29. oktobra 1918. godine osnovana je Država Slovenaca, Hrvata i Srba, od terirorija na kojima su živjeli južnoslavenski narodi u Austro-Ugarskoj.
197.
Godina 197. (CXCVII) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Magija i Rufina (ili, rjeđe, godina 950. Ab urbe condita). Oznaka 197. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Bosna i Hercegovina u prvoj Jugoslaviji
Država SHS
Dana 1. decembra 1918. godine osnovana je Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca.
Nesretni čovjek
Nesretni čovjek (izdat 1951.) je zbirka kratkih kriminalističkih priča Agathe Christie sa Herculeom Poirotom u glavnoj ulozi.
Priče su:
Bosna i Hercegovina u prvoj Jugoslaviji
Prva Jugoslavija
Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca će kasnije postati Kraljevina Jugoslavija. U to vrijeme politički život u Bosni je obilježen socijalnim i ekonomskim sukobima oko problema vlasništva posjeda, te stvaranjem više političkih partija. Dominantni ideološki sukob jugoslovenske države je bio između Hrvatskog regionalizma i Srpskog centralizma, dok su narodi Bosne tome prilazili u zavisnosti od ukupne političke atmosfere. Iako je država bila podijeljena na 33 oblasti koje su brisale tradicionalne geografske granice, ipak su Bosanski političari kao što su Mehmed Spaho osigurali da Bosna i Hercegovina očuva svoju teritorijalni integritet.
Uspostavljenje Kraljevine Jugoslavije 1929. godine donijelo je ponovno povlačenje granica u banate koji su navodno zaobilazili sve etničke i historijske linije, ipak su izbrisale svaki trag Bosanskog entiteta. Poznati dogovor Cvetković-Maček je stvorio banovinu Hrvatsku 1939. koji je praktički bio podjela Bosne između Srbije i Hrvatske. Međutim, taj period je obilježen početkom Drugog sjetskog rata već 1939. u Evropi, dok će Jugoslavija postati meta tek poslije 25. marta 1941 kada je pristupila trojnom paktu, ali ubrzo i izašla iz njega kada je izvršen državni udar. To je razbjesnilo Hitlera koji je obećao potpuno uništenje Jugoslovenske države, koja je napadnuta 6. aprila 1941.
Zgornja Ščavnica
mini|280px|Zgornja Ščavnica, Šamperlova kapelica Zgornja Ščavnica je naseljeno mjesto u sastavu općine Sveta Ana, regija Podravska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Lenart.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zgornja Ščavnica je imala 533 stanovnika.
Ščavnica (čvor)
Slovenija:
Sjeverni pol
mini|200p|desno|Položaj geografskog sjevernog pola Pod Sjevernim polom se u svakodnevnom jeziku podrazumijeva najsjevernija tačka Zemlje, a to se obično smatra i kao geografski Sjeverni pol. Osim toga, postoje i druge definicije, magnetni Sjeverni pol, geomagnetni Sjeverni pol, kao i Sjeverni pol nepristupačnosti.
Četiri Sjeverna pola
mini|200px|Položaj četiri sjeverna pola
Geografski Sjeverni pol
Geografski Sjeverni pol (1) je najsjevernija tačka Zemlje i kao pol se utvrđuje rotacijom Zemlje. On leži na Zemljinoj osi i nalazi se na 90° sjeverne geografske širine. Na tom mjestu nema kopna, nego samo led i voda, a ispod njega je Sjeverni ledeni okean, dubok oko 4.087 metara.
Magnetni Sjeverni pol
Magnetni Sjeverni pol (2) je tačka na kojoj su sile magnetnog polja (vektori) uspravne u odnosu na površinu Zemlje i pokazuju prema kompasu. 2003. godine on je bio kod 78° N, 104° W, u blizini ostrva Elef-Ringnes, jednog od ostrva iz Ostrva arhipelaga kraljice Elizabete u Kanadi. U ovo naše vrijeme se magnetni Sjeverni pol pomiče (on se ne pomiče uvijek jednako) oko 40 kilometara prema sjeveru i 2005. je izašao izvan područja Kanade.
Geomagnetni Sjeverni pol
Geomagnetni Sjeverni pol (3) sjeverne hemisfere je izračunanati pol nestabilnog Zemljinog magnetnog polja pod pretpostavkom, da se u sredini Zemlje nalazi magnetni štap. On se sada nalazi na 78°30' N, 69° Z kod Tule na Grenlandu.
Sjeverni pol nepristupačnosti
Sjeverni pol nepristupačnosti (4) po definiciji je stalna tačka Arktika koja je najdalja od svih obalnih linija. Nalazi se na 84°03' N i 174°51' W i "osvojena" je tek u maju 1927.; za južni pol na Antarktiku odgovarajuća tačka je tačka koja se nalazi na najudaljenijem mjestu od bilo koje obalne linije. Unutar Sjevernog pola nepristupačnosti nema kopna, nego samo led, i voda Sjevernog ledenog okeana, koji je na tom mjestu dubok oko 3.000 metara.
Vrijeme na Sjevernom polu
U odnosu na vrijeme (u smislu protoka vremena, a ne klimatski) na Arktiku, za razliku od Antarktika, ne važe nikava posebna pravila. Zbog toga je na geografskom Sjevernom polu moguće, hodajući u krug oko njega, u kratkom vremenu preći sve vremenske zone.
Sjeverni polovi na kompasu i u Zemljinom magnetnom polju
Igla na kompasu je magnet, podijeljen na dva dijela, sjevernu i južnu polovinu. Polovina koja pokazuje prema sjeveru uvijek se označava kao sjeverni pol magneta. Nju privlači magnetno polje na sjeveru. Fizički gledano, samo se suprotni polovi privlače. Sjeverni pol privlači samo južni, i obratno. Istoimeni se polovi odbijaju. Dakle, sjeverni pol bi u fizičkom smislu morao biti južni pol. Magnet u unutrašnjosti Zemlje, koji stvara Zemljino magnetno polje, svojim južnim polom pokazuje uvijek na sjever, a sjevernim na jug.
Istraživanje
mini|200p|desno|Robert Edvin Piri Na geografski Sjeverni pol prvi je stigao 6. aprila 1909. američki istraživač Robert Edvin Piri. On je došao Sjevernom polu bliže od bilo kog čovjeka prije njega.
Također pogledajte
= Reference =
NGC 3664
NGC 3664 (također poznat kao Arp 5, IRAS 11218+0336, MCG 1-29-41, PGC 35041 i UGC 6419) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 64 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 2,00 (37 hiljada sg) a najmanji 1,9 uglovnih minuta (35 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 14. marta 1879. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Amel Mekić
Amel Mekić nekadašnji je bosanskohercegovački džudist. Visok je 185 cm, a težak 100 kg.
Predstavljao je Bosnu i Hercegovinu na Olimpijskim igrama 2008. u Pekingu i 2012. u Londonu, a oba puta nosio je državnu zastavu na otvaranju.
Na Evropskom prvenstvu 2011. u Istanbulu postao je prvak u svojoj kategoriji pobijedivši na putu do zlatne medalje Henka Grola, Ariela Zeevija i Iraklija Cirekidzea.
Osvajač je tri medalje na Mediteranskim igrama: srebra 2013. u Mersinu te bronze u Almeríji 2005. i Pescari 2009, sve tri u kategoriji do 100 kg.
Historija nezavisne Bosne i Hercegovine
U oktobru 1991. godine Bosna i Hercegovina izglasava suverenost, da bi potom uslijedio i referendum za nezavisnost u februaru 1992. godine. Srpsko stanovništvo uglavnom je bojkotovalo referendum. Odmah po proglašavanju nezavisnosti i međunarodnog priznanja zemlje u aprilu 1992. godine, izbija agresija Srbije i Crne Gore, a nedugo nakon toga u junu 1992. godine i agresija Republike Hrvatske na Republiku Bosnu i Hercegovinu. Republika Bosna i Hercegovina je u Ujedinjene nacije primljena 22. maja 1992. godine, ali bez obzira na to nastavljena je bespoštedna agresija. Već 1991. hrvatski predsjednik Franjo Tuđman, sklapa dogovor o podjeli Bosne i Hercegovine sa srbijanskim predsjednikom Miloševićem, poznatim sastankom u Karađorđevu. O podjeli Bosne i Hercegovine danas postoji mnogobrojna dokumentacija, među kojom su najznačajniji stenogrami Franje Tuđmana, ali i svjedočenja predsjednika Stjepana Mesića, nekadašnjeg predsjednika Predsjedništva SFRJ, Ante Markovića, nekadašnjeg premijera SFRJ i mnogih drugih svjedoka vremena.
Rat traje do 1995. godine, u kojem najviše stradaju Bošnjaci, nad kojima je počinjen genocid i etničko čišćenje, međutim i Srbi i Hrvati su pretrpjeli gubitke. Sva tri naroda u zemlji rat doživljavaju na različite načine, vidjevši u njemu ugrožavanje vlastitih nacionalnih interesa. Tako da je za mnoge Srbe "otadžbinski" i za mnoge Hrvate "domovinski" rat, mada je istina da je rat poveden zarad ciljeva velikodržavnih projekata susjednih zemalja. Početkom 1992. vraća se i historijsko ime Bošnjak kao ime nacije, koje zamjenjuje dotadašnju vjersku oznaku "Musliman". Uspješnim otporom građana Republike Bosne i Hercegovine agresiji i zalaganjem Vlade Republike Bosne i Hercegovine za multietničku i demokratsku državu ravnopravnih naroda, BiH je očuvala svoj državnopravni i historijski kontinuitet.
U američkom gradu Daytonu 21. novembra 1995. sve zaraćene strane u agresiji na BiH potpisuju mirovni sporazum, čime je neslužbeno završen rat. Konačni sporazum potpisan je u u Parizu 14. decembra 1995. Dejtonski sporazum potvrdio je Bosnu i Hercegovinu kao samostalnu i suverenu državu u evropskoj porodici država. Prema ugovoru Bosna i Hercegovina sastoji se iz dvije administrativne jedinice: Federacije Bosne i Hercegovine i Republike Srpske, te Brčko distrikta, koji ima poseban status i ne pripada nijednom entitetu.
Najveći koraci u de facto ujedinjenju države su napravljeni na monetarnoj politici, gdje je uvedena Konvertibilna marka kao platežno sredstvo u cijeloj državi, u vladinom sektoru gdje se stvara sve više državnih ministarstava a vremenom se gase entitetska. Osnovana je Uprava za indirektno oporezivanje na nivou BiH i to je za posljedicu imalo jedinstvene poreske zakone u cijeloj BiH. Oformljena je jedinstvena vojska na nivou BiH pod nazivom OSBiH (Oružane snage Bosne i Hercegovine), a ukinute su entitetske vojske itd.
Trenutno Republika Srpska usporava reformu entitetskih MUP-ova, kao i reformu policije u državnu policiju ustrojenu po regionalnim sektorima, koji neće pratiti entitetske granice. Ovakva država nema budućnosti u euroatlantskim integracijama, što je i zaključak Vijeća Evrope na jednoj od sjednica održanih u junu 2006. godine, gdje je donesen zaključak da BiH mora donijeti potpuno novi ustav do 2010. godine, ako želi postati i političko-ekonomski dio Evrope. Također, veliki problem ove države je taj što politika i političari rade najmanje u interesu države i svojih birača, što ima za posljedicu nisku privrednu razvijenost, korupciju, nezaposlenost i siromaštvo.
Fiat M14/41
Fiat M14/41 je naziv za italijanski srednji tenk iz Drugog svjetskog rata uveden u upotrebu 1941. godine. Tenk je prvi put upotrijebljen u Sjevernoafričkoj kampanji.
M14/41 predstavlja unaprijeđenu verziju starijeg Fiat M13/40 tenka sa jačim dizelskim motorom. Ovaj tenk ima istu šasiju kao i svoj prethodnik ali redizajniran trup i nešto bolji oklop. Proizvedeno je oko 800 komada ovog tenka.
198.
Godina 198. (CXCVIII) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Sergija i Gala (ili, rjeđe, godina 951. Ab urbe condita). Oznaka 198. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
NK Inter Zaprešić
NK Inter-Zaprešić je bivšihrvatski nogometni klub iz grada Zaprešića.Raspao se 2022. godine zbog financijskih problema i izbačen je iz 1.NL Navijači se zovu Divlje Svinje.
Sauber C37
Sauber C37 je Formula 1 automobil dizajniran od strane za Sauber za takmičenje u Formuli 1. 2018. godine. Vozili su ga Marcus Ericsson i 2017. F2 prvak Charles Leclerc.
NK Inter Zaprešić
Historija
Klub je osnovan 1929. godine. Nosio je ime Sava, a potom Jugokeramika po glavnom pokrovitelju. Raspadom SFRJ i osamostaljenjem Republike Hrvatske pokrovitelj je promijenio ime u INKER (INdustrija KERamike). Sukladno tome i klub je promijenio ime. Prekidom sponzorstva, klub je 2003. godine promijenio ime u Inter-Zaprešić.
Sauber C37
Alfa Romeo Sauber F1 Team je svoj bolid predstavio 20. februara 2018.
NK Inter Zaprešić
Historija
Najveći klupski uspjesi su prvo mjesto na turniru održanom koncem 1991., u kojem su sudjelovali svi bitniji hrvatski nogometni klubovi. Turnir je u "statusu čekanja" za biti priznan kao Nogometno prvenstvo Republike Hrvatske. Inter je također prvi hrvatski klub koji je igrao u inozemstvu od uspostave hrvatske suverenosti. Zaprešićani su u ljeto 1991. godine gostovali u Engleskoj gdje su odmjerili snage protiv Brightona. Klupski nadimak je "keramičari", po dugogodišnjim pokroviteljima. Jedan od nadimaka ovoga kluba je i "div iz predgrađa".
Sauber C37
ERS (Energy Recovery System)
Integrirani hibridni ERS preko jedinice generatora motora, radilice u kombinaciji s električnim MGU-K, turbopunjač u kombinaciji s električnim MGU-H.
Potpuni spisak rezultata u Formuli 1
(Legenda) (Utrke u boldu označavaju najbolju startnu poziciju, dok utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)
NK Inter Zaprešić
Historija
U prvoj sezoni 1. HNL, INKER je bio klub koji je prekinuo Hajdukov niz pobjeda, pobjedivši ga u Splitu sa 2:0. Iste godine je klub napravio prvo veliko iznenađenje u hrv. nogometu, pobjedivši u završnici kupa favoriziranog HAŠK-Građanskog (Dinama), time što su u dva susreta bili bolji. U Zaprešiću su u prvom susretu odigrali 1:1, a u uzvratu u Zagrebu, u legendarnoj utakmici 23. lipnja 1992. pobijedili sa 1:0. Te sezone je klub vodio Ilija Lončarević (pod čijim vodstvom i idućih godina nijedan od favorita, ni Hajduk, ni Dinamo, ni Zagreb nisu mogli lako proći protiv INKER-a), a u sastavu su igrali igrači od kojih nijedan nije bio zvijezda, a poznatiji je bio samo Ivan Cvjetković. Kasnije su neki od tih igrača postali poznati. Sastav je bio: Krešimir Bronić, Ivica Antolić, Zoran Živković, Željko Rumbak, Damir Kasumović, Zvonimir Soldo, Stipe Brnas, Krunoslav Jurčić, Igor Čalo, Krunoslav Vidak, Zoran Joksović, Tomislav Čaleta, Borimir Perković, Miroslav Šorgić, Nikica Miletić, Franjo Kučko, Zvjezdan Brlek, Zlatko Lučan, Josip Omrčen-Čeko, Vjekoslav Knez, Dražen Berc, Boris Pavić, Ivan Marjanović i Ivan Cvjetković.
INKER nije nastupio 1992. u evropskim kupovima za sezonu 1992/1993. uprkos osvajanju nacionalnog kupa. UEFA je donijela odluku da hrvatski sportaši i klubovi ne mogu nastupati za Republiku Hrvatsku zbog sigurnosnih razloga uzrokovanih ratom u toj zemlji. Po procjeni klupskog vodstva, klub je time izgubio barem milion njemačkih maraka.
Najveći uspjeh u HNL-u je osvojeno drugo mjesto u sezoni 2004/05, što je omogućio klubu prvi nastup u kupu UEFA u sezoni 2005/06. U drugom pretkolu je poražen od Crvene Zvezde u dvije utakmice (1:3 u Zaprešiću i 0:4 u Beogradu).
Uspjesi
NK Inter je osvajač turnira "Slobodna Hrvatska", neslužbenog hrvatskog nogometnog prvenstva 1991. na kojem su učestvovali svi najbolji timovi iz Hrvatske.
Kup maršala Tita
1989./90.
Hrvatski nogometni kup
mini|desno|250px|Stadion
Sezona 1991./92.
1/4 finale: Inker Zaprešić - Osijek 2:0, 1:1
1/2 finale: Inker Zaprešić - Croatia (Đakovo) 5:0, 2:1
finale: Inker Zaprešić - Hašk Građanski 1:1, 1:0
Sezona 1992./93.
1/16 finala: Uljanik - Inker Zaprešič 0:1, 0:3
1/4 finale: Dubrovnik - Inker Zaprešić 1:1, 0:1
Sezona 1993./94.
1/16 finala: Inker Zaprešić - Đakovo Certissa 5:0, 3:2
1/8 finala: Inker Zaprešić - Segesta 3:2, 0:1
Sezona 1994./95.
1/16 finala: Metalac Sisak - Inker Zaprešič 1:5, 0:2
1/8 finala: Cibalia - Inker Zaprešić 2:1, 1:2 11m -5:3
Sezona 1995./96.
1/16 finala: PIK Vrbovec - Inker Zaprešić 0:3, 0:7
1/8 finala: Neretva Metković - Inker Zaprešić 1:1, 2:3
1/4 finale: Zadar - Inker Zaprešić 1:0, 0:0
Sezona 1996./97.
1/16 finala: Podvinje - Inker Zaprešić 0:1
1/4 finale: Zagreb - Inker Zaprešić 3:0, 1:0
Sezona 1997./98.
1/16 finala: Dilj Vinkovci - Inker Zaprešić 1:0
Sezona 1998./99.
1/16 finala: Raštane Zadar - Inker Zaprešić 2:0
Sezona 1999./00.
1/16 finala: Neretva Metković - Inker Zaprešić 2:1
Sezona 2000./01.
1/16 finala: TŠK Topolovac - Inker Zaprešić 2:3
1/8 finala: Inker Zaprešić - Cibalia 1:0
1/4 finale: Osijek - Inker Zaprešić 4:0, 1:1
Sezona 2001./02.
1/16 finala: Samobor - Inker Zaprešić 6:7 - 11m
1/8 finala: Pomorac Kostrena - Inker Zaprešić 5:1
Sezona 2002./03.
Sezona 2003./04.
1/16 finala: Mosor Žrnovica - Inker Zaprešić 1:0
Sezona 2004./05.
1/16 finala: Međimurje Čakovec - Inker Zaprešić 7:6 - 11m
Sezona 2005./06.
1/16 finala: Čakovec - Inker Zaprešić 0:4
1/8 finale: Osijek - Inker Zaprešič 2:0
Sezona 2006./07.
1/16 finala: Bjelovar - Inter Zaprešić 0:3
1/8 finala: Inter Zaprešić - Osijek 3:1
1/4 finale: Dinamo Zagreb - Inter Zaprešić 2:1, 2:1
Sezona 2007./08.
1/16 finala: Primorac Biograd - Inter Zaprešić 0:5
1/8 finala: Inter Zaprešić - Podravina Ludbreg 1:0
1/4 finale: Hajduk Split - Inter Zaprešić 2:1 ,4:0
Sezona 2008./09.
1/16 finala: Lučko - Inter Zaprešić 3:5