cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tvrdokrilci
Plan građe
Na tijelu, kod većine, jasno su diferencirani glava, toraks (trup) i zadak (abdomen) Glava im je jako sklerotizirana, raznoliko oblikovan i sa raznim ornamentima i ukrasima. Većina vrsta nema ocele, već uglavnom  složene oči od faceta. Kod nekih vrsta, složene oči se dorzalno sustiču. Antene imaju iz 11 segmenata i raznoliko su oblikovane. Odrasli imaju također raznolik  usni aparat za grickanje. Pojedine vrste, kao što je jelenka, naprimjer,  karakterizira spolni dimorfizam i  u građi usnog aparata, osobitu mandibula. Prednji grudni segment je najrazvijeniji, slobodan i veoma pokretan. Ima 4-6 Malpigijevih cjevčica. Tvrdoklilci imaju ljestvičasti nervni sistem, primitivno građen od 3 para toraksna i 7-8 pari abdominalnih ganglija; obično, više ili manje, koncentriran, čak sa varijantama spajanja svih ovih ganglija u jednu kompaktnu nervnu masu.
Larve su u većini slučajeva imaju sklerotizovanu glavu, usni aparatom za grickanje, dobro razvijene grudne noge (ređe su bez nogu) i jasno uočljive segmente zatka (abdomena). Mogu biti vrlo raznolikog oblika, ali se grupiraju u četiri osnovna tipa građe: kampodeiformne, eruciformne, skrabeiformne i apodne. Razviće tvrdokrilaca je holometabolno sa slobodnom lutkom.
Distribucija i raznolikost
Tvrdokrilci su daleko najveći red insekata: otprilike 400.000 vrsta čine oko 40% svih do sada opisanih vrsta insekata i oko 25% svih poznatih životinja. Studija iz 2015. godine dala je četiri neovisne procjene ukupnog broja vrsta koleoptera, dajući prosječnu procjenu od oko 1,5 miliona sa "iznenađujuće uskim rasponom", koji obuhvata sve četiri procjene od minimalno 0,9 do maksimalno 2,1 miliona vrsta. U četiri procjene korištene su veze specifične za domaćina (1,5 do 1,9 miliona), omjeri s drugim taksonima (0,9 do 1,2 miliOna), omjeri sa biljkama (1,2 do 1,3 miliona) i ekstrapolacije na temelju veličine tijela prema godini opisa (1,7 do 2,1 miliona). Mogu se naći u gotovo svim staništima, uključujući slatkovodna i obalna područja, sa  vegetirajučim  lišćem, od drveća i njihove kore do cvjetova, lišća i podzemlja blizu korijena – čak i unutar biljaka u galama, u svakom biljnom tkivu, uključujući mrtvo ili propadajuće. Nadstrešnice tropske šume imaju veliku i raznoliku faunu koleoptera, uključujući Carabidae, Tropical forest canopies have a large and diverse fauna of beetles, Chrysomelidae, i Scarabaeidae.
Značaj tvrdokrilaca
250px|Krompirova zlatica|thumb|right Tvrdokrilci kao jedan od najbrojnijih i najrasprostranjenijih redova insekata imaju veliki uticaj na čovekov život. U Starom Egiptu postojao je kult obožavanja i poštovanja jednog tvrdokrilca - balegara (Scarabaeus sacer). Veliki broj vrsta tvrdokrilaca se danas smatra tzv. „štetočinama" u poljoprivredi (krompirova zlatica) i šumarstvu. Svakako, postoje i „korisni" tvrdokrilci (na primer, bubamare) u smislu da se mogu koristiti kao biološki način kontrole „štetnih" životinja.
Zastava Irske
mini|desno|Zastava Irske
Tvrdokrilci
Filogenija
Velik broj vrsta predstavlja posebne probleme za lineovsku klasifikaciju. Neke porodice obuhvataju desetine hiljafa vrsta i trebalo bi ih podijeliti na  potporodice i plemena. Ovaj ogroman broj navodio je i evolucijskog biologa J. BS Haldanea da odustane, a kada su ga neki teolozi pitali što se može zaključiti o umu Stvoritelja iz djela Njegove kreacije, kazao je "Neumjerena naklonost tvrdokrilcima". Najveći podred je Polyphaga, koji ima više od 300.000 opisanih vrsta u više od 170 porodica, uključujući porodica Staphylinidae, Scarabaeidae, Meloidae), Lucanida i Curculionidae. Ove grupe polifagannih vrsta  mogu se prepoznati po prisustvu vratnih sklerita (otvrdnutih dijelova glave) koje služi kao hvatište za mišiće,  čega nema u ostalim podredovima.
Zastava Irske
Zastava Irske (irski: An Bhratach Náisiúnta) prihvaćena je kao nacionalna zastava Irske Slobodne Države 1922. godine. Zastava je ostala i nakon što je ta država postala Republika Irska.
Tvrdokrilci
Filogenija
Adephaga sadrži oko 10 porodica uglavnom grabežljivih buba, uključujući Carabidae, Dytiscidae i Gyrinidae. Kod ovih insekata, testisi su cjevasti, a prvi trbušni sternum (egzoskeletna ploča) podijeljen je stražnjim koksama (bazni zglobovi nogu). Archostemata sadrži četiri porodice uglavnom insekata koji jedu drvo, uključujući Cupedidae i neke drugebukvicu.
Zastava Irske
Irski nacionalisti smatraju ovu zastavu kao zastavu cijelog Irskog otoka, pa je ističu i nacionalisti u Sjevernoj Irskoj.
Tvrdokrilci
Filogenija
Dosljednost morfologije tvrdokrilaca, posebno prisustvo elitre, odavno je sugerirala da je Coleoptera monofiletski red, iako je bilo dvojbi oko utvrđivanja taksonomskih podrangova, odnosnomjesta  Adephaga, Archostemata, Myxophaga i Polyphaga unutar te kladusa.
Zastava Irske
Zastava se sastoji od tri jednako široke okomite pruge zelene, bijele i narandžaste boje. Boje na kraćoj zastavi Obale Slonovače idu suprotnim redosljedom.
Tvrdokrilci
Filogenija
Molekularna filogenetička analiza potvrđuje da su Coleoptera monofiletske. Duane McKenna i dr. (2015) koristili su osam nuklearnih gena za 367 vrsta iz 172 od 183 porodice koleoptera. Podjelili su Adefaga na dva kladusa, Hydradephaga i Geadephaga, razdvojili su Cucujoidea na 3 kladusa i postavili Lymexyloidea unutar Tenebrionoidaeee. Izgleda da ''Polifaga datira iz trijasa. Čini se da je većina postojećih porodica nastala u kredi. Kladogram se temelji na McKenna (2015).
Zimzelene biljke
Zimzeleno lišće ovih biljaka traje dvije, četiri (lovor) ili šest do deset godina (tisa). U ovu vrstu spada i najveći broj četinara, s tim da postoje izuzeci kao što je npr. ariš; ali također i određeni broj drugih biljaka.
Tvrdokrilci
Podredovi i natporosice
'Podred Polyphaga
Poznatije porodice
Podred Polyphaga
Podred Adephaga
Kritično ugrožene vrste
Na popisu je 13 kritično ugroženih vrsta Coleoptera:
Zastava Estonije
mini|desno|Zastava Estonije mini|desno|Mornarička zastava Estonije
Državna zastava Estonije se sastoji od tri jednako širokih vodoravnih pruga plave, crne, i bijele boje. Ime zastave na estonskom je sinimustvalge (doslovno plavo-crno-bijelo).
Zastava je postala znak estonskog nacionalizma nakon 1880. godine. Prihvaćena je kao državna zastava 21. novembra 1918. godine, nakon osamostaljenja 4. jula 1918. godine.
Sovjetski napad u junu 1940. i aneksija Estonije, dovelo je do zabrane ove zastave. Zadnja zastava spuštena je 27. jula 1940. godine i zamjenjena je zastavom Estonske SSR.
Za vrijeme njemačke okupacije 1941-1944, zastava je prihvaćena kao etnička zastava Estonaca, ali ne kao državna zastava. Nakon što su se Nijemci povukli iz Talina u septembru 1944, estonska zastava se ponovno pojavila. Kada je 22. septembra 1944. u Estoniju upala Crvena armija, izvješena ja samo crvena sovjetska zastava.
Zastava je ostala ilegalna sve do kraja 1980ih godina. Ponovno je prihvaćena kao državna zastava 7. augusta 1990. godine, nepunu godinu prije nego što je Estonija ponovno postala nezavisna.
Kiowa
Kiowa je ratoborno nomadsko pleme prerijskih Indijanaca koje je iz područja Crnih planina prodrlo na jug i zavladalo južnim prerijama. Danas postoji oko 12.000 članova ovog plemena.
Ime
Ime Kiowa ili Kaigwu u njihovom jeziku označava glavni narod i vjerovatno se odnosio samo na bandu Kiowa ili Kaigwu i nije obuhvatao bande Kata, Kogui, Kongtalyui, Kingep i Kuato. Sebe su Kiowe nazivali nekada i Kwu'da ili 'odlazeći', ovo je vjerovatno neka aluzija na njihove česte prisilne odlaske, prvo pred Chippewama, pa Sijuksima i Čejenima. Ovo je vrlo vjerovatno jer u vlastitom nazivu kod njih za sebe nalazimo i druge varijante istog ili gotovo istog značenja, to su: Tepki'nägo ("ljudi odlaze") i Te'pda' ("odlaziti"). Ovo pleme nazivalo se također i imenom Ko'mpabi'anta ili "large tipi flaps". Saveznici Kiowa, Kiowa Apači, nazivali su ih Be'shiltcha, kod Sutaio Indijanaca Vi'täpätúi, koji je moguća varijanta sijuškog naziva Wi'tapahatu.
Jezik
Jezik kiowa danas se vodi kao član velike porodice /phylum; pl. Phyla/ Aztec-Tanoan. Jezično su im (prema J. P. Harringtonu) najbliži srodnici Tano Indijanci iz Novog Meksika. Na Powellovoj listi ovaj jezik se vodi kao samostalna porodica Kiowan.
Historija
U 17. vijeku oni naseljavaju zapadnu Montanu, već oko 1700. pokreću se prema jugoistoku, u područje rijeke Yellowstone. U ovom kraju dolaze u kontakt s Vranama, koji im dozvoljavaju da se nasele na Black Hillsu (Crnim brdima). Kiowe u ovom području oko 1710. dobijaju konje, vjerovatno od Vrana.
Bave se trgovinom sa Arikarama, Hidatsama i Mandanima, plemenima koja su kao seosko stanovništvo uzgajala kukuruz i prodavala ga nomadskim Indijancima. Ovdje Kiowe nisu dugo živjeli, pod najezdom Sijuksa i Čejena povukli su se na jug, do zemlje Komanča (Comanches). Nakon krvavih borbi 1790. Kiowe i Komanči uspostavljaju trajan mir. Prema Luisu i Klarku, Kiowe su tada živjeli na rijeci Sjeverni Platte. Nedugo kasnije viđeni su u područjima oko rijeke Arkansas. Sa svojim saveznicima Komančima oni uskoro prodiru u Durango, napadajući usput Meksikance, Teksašane i druga domorodačka plemena, posebno Navahe, Kiowe, Komanče, Čejene (Šajeni) i Apači 1840. stupaju u konfederaciju koja je zaratila s naseljenicima.
Američke snage savladale su Indijance i 1867. potpisuju poznati ugovor Medicine Lodge Treaty u Kansasu. Ovaj ugovor, tako poznat, zapravo je serija od 3 ugovora. Prvi je potpisan 21. oktobra s Kiowama i Komančima. Drugi ugovor su isti dan potpisali Kiowa Apache. Treći su 28. oktobra potpisali Arapahi i Čejeni. Ovim aktom Indijanci su trebali završiti na Indijanskoj Teritoriji u Oklahomi, da bi naseljenici mogli živjeti u miru od Indijanaca. Kiowe su međutim izazvali još niz konflikata, i tek su 1879. premješteni u Oklahomu. Rezervat dodijeljen Kajovama 1901. je ukinut i otvoren za naseljavanje bijelog stanovništva. Pleme je (prema Mooneyu) 1780. imalo 2.000 članova. 1905. popisano ih je 1,166; 1910. (1,126); 1923. (1,679; uključujući Kiowa Apače); 1930 (1,050); 1937 (2,263).
Ratna društva
Za Kiowe se kaže da su bili najopasniji od svih sjevernoameričkih Indijanaca, djelovali su kao dobro organizirana i efektivna vojna sila. Temelj su joj bila ratnička društva. Najhrabriji od tih društava bili su Kaitsenko-ratnici. Kaitsenko ratnici bili su društvo od 10 najhrabrijih ratnika. Kaitsenko ratnik nije se mogao živ iz borbe vratiti, ako nije bilo časno. Iza Kaitsenka na listi bili su "najhrabriji od hrabrih" Tai-pekos, a iza još 6 društava, na čijem su dnu bili 'Zečevi', sastojalo od mladih momčića. Poglavica Satanta
Život i običaji
Kiowe su bili tipično prerijsko pleme lovaca na bizone. Kod njih nije zapisano da su išta sadili ili uzgajali, osim pasa, i kasnije konja. Luk (oružje)luk i strijela bili su im glavno oružje. Posjedovali su velik broj konja i živjeli u prenosivim tepee-šatorima. Ovi šatori bili su od kože i lako su se mogli sklopiti, rasklopiti i natovariti na konje, ili na zaprege, koje su vukli konji ili psi (u ovom slučaju dog-travois). Kampovi (logori) (jer to nisu bila sela) kod Kiowa bila su kružna, s ulaza na istok prema jugoistoku nizali su se prvo šatori bande Kata (Biters), do njih su bili Kogui (Elks Band), zatim po redu dolaze Kaigwu ili Kiowa, Kingep (Big Shields), zatim Apači Semat (Kiowa Apache), krug su zatvarali Kongtalyui. Nema podataka za Indijance Kuato koji su nestali prije nego su Lewis i Clark vidjeli Kiowe na Sjevernom Platteu.
Kiowe su bili duboko religiozni. Nakon što su od Vrana preuzeli ceremoniju Ples sunca, ona za njih postaje središte vjere. Ples sunca održavali su svake godine. Kiowe su vjerovali u snove i vizije, a "vrećica medicine" štitila je pleme. Kajove su kasnije preuzeli i Ples duhova, kao i 'peyote kult'. U ovim obredima Indijanci se opijaju kaktusom peyote, kojega su Carrizo Indijanci iz Meksika, raširili među plemena sjeverno od rijeke Rio Grande. Kajove su se koristili kalendarom, poznatim kao taimay, na kojem su piktografskim znakovima na komadima kože hronološki zapisivali važne događaje.
Kiowa danas
Danas ima (uglavnom) u Oklahomi oko 12,000 Kajova, koje zastupa 'Kiowa Indian Council', sastavljen od članova koji ne smiju imati manje od 18 godina.
Njihovo ime danas nosi više naselja i okruga na američkom zapadu, u Kansasu, Oklahomi i Coloradu.
Hanifa Kapidžić-Osmanagić
Hanifa Kapidžić-Osmanagić bila je jugoslavenska i bosanskohercegovačka književna kritičarka i teoretičarka, esejistica, prevoditeljica, urednica, te redovni profesor na Filozofskom fakultetu u Sarajevu.
Biografija
Diplomirala je na Filozofskom fakultetu u Sarajevu, Odsjeku za romanistiku. Period 1960–1963. provela je kao lektor srpskohrvatskog jezika na Faculté des Lettres Univerziteta u Dijonu (Francuska), gdje je doktorirala na temu "Le surréalisme serbe et ses rapports avec le surréalisme français" ("Srpski nadrealizam i njegovi odnosi sa francuskim nadrealizmom").
Bila je redovni član Akademije nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, predsjednica (1997–2001) i potpredsjednica (2001–2005) P.E.N. Centra Bosne i Hercegovine, te glavna urednica časopisa Novi izraz.
Enes Duraković
Enes Duraković je književni historičar, esejist, književni kritičar, i antologičar. Radi kao profesor na Filozofskom fakultetu u Sarajevu. Rođen je 14. augusta 1947, Polje kod Dervente, BiH. Diplomirao na Filozofskom fakultetu u Sarajevu, gdje je završio i Postidplomski studij. Doktorirao na Filozofskom fakultetu u Sarajevu.
Chordae tendineae
mini|desno|300px|Chordae tendineae na presjeku srca označene bijelom bojom Chordae tendineae ili srčane niti, su tanke tetivne niti u srcu koje spajaju bikuspidalni, odnosno trikuspidalni zalistak sa papilarnim mišićima na zidovima komora.
Funkcija
Njihova funkcija je da spriječe izvrtanje atrioventrikularnih srčanih zalistaka u pretkomore.
Građa
Chordae tendineae su sastavljene pretežno od kolagena (80%), a ostatak čini elastin i endotelijalne ćelije.
Zastava Španije
mini|Španska zastava
Zastava Španije simbolizira špansku naciju. Ona je simbol njenog suvereniteta, nezavisnosti, jedinstvenosti i cjelovitosti te predstavlja najviše vrijednosti izražene u španskom ustavu.
Konačni, današnji izgled španska zastava je dobila 1981. godine, kada je donesen Zakon o grbu (5. oktobra 1981.) kojim je konačno definisan izgled nacionalnog grba.
Izgled španske zastave definisan je prije svega španskim ustavom, zatim Zakonom kojim se reguliše korištenje zastave Španije i drugih zastava i simbola (od 28. oktobra 1981.) te drugim propisima.
Španska zastava sastoji se o tri horizontalne pruge: crvene, žute i crvene. Žuta pruga je dvostruke širine od crvenih. Omjer širine i dužine zastave je 2 : 3. Na žutoj pruzi može se inkorporirati grb Španije, tako da on nalazi na lijevoj strani žute pruge (gledajući zastavu sprijeda). Grb se mora uvijek nalazi na zastavama koje su izvješene na zgradama ustavnih institucija, zgradama koje koristi centralna vlast te autonomne vlasti, vojska, te zgrada diplomatskih i konzularnih misija Španije u svijetu.
Grb Danske
mini|desno|200px|Grb Danske Grb Danske sastoji se od 3 plava lava na zlatnom štitu. Gotovo je identičan grbu Estonije, a razlog potječe iz doba kralja Valdemara II i danske vladavine nad Estonijom (1219-1346). Glavna razlika između ovih dvaju grbova jest u tome što kod danskog grba lavovi nose krunu.
María de Villota
María de Villota Comba (Madrid, 13. januar 1980 - Sevilla, 11. oktobar 2013) je španska vozačica. U martu 2012. ona je uspjela da postanem vozač za testiranje u Formuli 1 za Marussije, ali pretrpjela ozbiljne nesreće tokom testa na aerodromu u Duxford 3. July 2012. koji je stavio tačku na svoju karijeru, sa gubitkom njegovog desnog oka. On je pronađen mrtav na 11. oktobar 2013. u hotelu u Sevilji, čini se da je smrt zbog prirodnih uzroka.
G8
G8 je bila grupa industrijski najrazvijenijih i privredno najmoćnijih zemalja svijeta. Ovu grupu činile su dvije zemlje sa sjevernoameričkog kontinenta: Sjedinjene Američke Države i Kanada, četiri evropske zemlje: SR Njemačka, Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Sjeverne Irske, Francuska, Italija, jedina azijska zemlja Japan te Ruska Federacija zbog velike političke važnosti.
Zajedno članice G8 čine 66.5% svjetske privrede. Svake godine su se lideri zemalja sastajali na nekom mjestu u jednoj zemlji članici. Zadnji sastanak (trideset deveti) se održao u Enniskillenu, Fermanaghu, Sjevernoj Irskoj od 17. do 18. juna, 2013.
Predsjedništvo grupom se rotiralo svake godine, a zadnji joj je predsjedao premijer Ujedinjenog Kraljevstva David Cameron.
Zadnji lideri članica grupe G8 su bili: kanadski premijer Stephen Harper, francuski predsjednik François Hollande, italijanski premijer Enrico Letta, japanski premijer Shinzo Abe, njemačka kancelarka Angela Merkel, ruski predsjednik Vladimir Putin, američki predsjednik Barack Obama i premijer Ujedinjenog Kraljevstva David Cameron.
Grbavica (film)
Grbavica je film bosanskohercegovačke režiserke Jasmile Žbanić. Film je koprodukcija Bosne i Hercegovine, Austrije, Njemačke i Hrvatske uz pomoć ZDF-a i arte. Film je dobitnik nagrade Zlatni medvjed na festivalu Berlinale. Naziv filma ima dvojako značenje: Grbavica kao novo sarajevsko naselje, gdje se odvija radnja filma, i ono etimološko – žena sa grbom. Film je bio 2006. godine na 79. dodjeli "Oskara" bosanskohercegovački kandidat u kategoriji za najbolji strani film. Film nije ušao u užu konkurenciju.
Radnja filma
Ratoborni mangup Sara počinje zapostavljati nogomet jer se između nje i drugara iz razreda, Samira, počne razvijati toplo prijateljstvo. Između dvoje osjetljivih mladih tinejdžera se javlja jaka veza jer su oboje u ratu ostali bez očeva. Ali Samira iznenađuje činjenica da Sara ne zna tačno gdje i kako je njen otac časno poginuo. Pitanje Sarinog oca postaje problem kada Sari zatreba potvrda da je njen otac poginuo kao šehid, borac mučenik rata, da bi dobila popust za predstojeću ekskurziju. Esma joj govori da je teško dobiti tu potvrdu, jer tijelo njenog oca još nije pronađeno. U međuvremenu, Esma očajnički pokušava posuditi novac da plati Sarinu ekskurziju.
Zbunjena Sara se strašno uznemiri kada je nekoliko učenika iz razreda počne zadirkivati jer se njeno ime ne nalazi na spisku šehidske djece. Saznavši da je njena majka platila punu cijenu ekskurzije, Sara agresivno zahtijeva istinu. Esma gubi živce i grubo joj otkriva da je začeta silovanjem u jednom kampu za ratne zarobljenike. Uprkos činjenici da je njihovo suočavanje sa istinom jako bolno, ono je Esmin prvi pravi korak ka savladavanju svoje teške traume. Sara jeste povrijeđena ovom istinom, ali ipak se javlja mala mogućnost da odnos između majke i kćerke krene novim putem.
Kritike
Preglednik filmova Rotten Tomatoes izvještava da je 98% kritičara dalo filmu rejting "Certified Fresh", na osnovu 43 recenzije sa prosječnom ocjenom od 7.6/10, s komentarom sajta koji navodi: "emocionalno iskrena i dirljiva drama, Grbavica spretno istražuje emocionalne ožiljke koje svi ratovi ostavljaju na one koji su ih preživjeli". Metacritic, također još jedan od preglednika, dodijelio je filmu prosjek ocjena 71 od ukupno 100 na osnovu 21 recenzije najjače kritike, uz zaljučni komentar: "U svom zapanjujućem igranom prvijencu, pisac/ redatelj Jasmila Žbanić istražuje bolne dugotrajne posljedice rata na bosansku ženu i njenu kćer".
NGC 1910
NGC 1910 (također poznat kao ESO 56-SC99) je otvoreno zvjezdano jato i emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Zlatna riba. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 3. augusta 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zastava Rusije
mini|250p|[[Datoteka:FIAV 111100.svg|20p Zastava Rusije, omjer 2:3]] Zastava Rusije sastoji se od tri jednako široke vodoravne pruge bijele, plave i crvene boje. Proglašena je 22. augusta 1991.
Boje su vjerovatno preuzete s grba Moskve, na kojem je prikazan sveti Đorđe koji ubija zmaja. Njegov su oklop i konj bijeli, plašt i štit plavi, a pozadina (štit grba) crvena. Oblik vodoravne trobojnice, po nekim izvorima, djelo je Petra Velikog, kome je pri izradi mornaričke zastave uzor bila holandska trobojnica. Ta zastava dugo je službeno korištena samo kao mornarička zastava, ali je s vremenom prerasla u jedan od najpoznatijih simbola Rusije tako da je 7. maja 1883. službeno odobrena njena upotreba na kopnu.
U prvoj polovini 19. stoljeća boje ruske zastave i vodoravni raspored pruga preuzeo je panslavenski pokret, pa su na njenom temelju 1848. stvorene zastave mnogih slavenskih naroda. Najsličnije su ruskoj zastave Slovenije i Slovačke, a slične su joj (iako s različitim rasporedom boja) i zastave Srbije i Crne Gore. Bugarska ima isti raspored, ali zamjenjuje plavu boju zelenom.
Zastava Italije
mini|desno|Zastava Italije
Messier 107
Messier 107 (M107 ili NGC 6171) je kuglasto zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Zmijonosac. Prvo otkriće je napravio Pierre Francois Andre Mechain u aprilu 1782. godine i vjerovatno je zadnji objekt otkriven iz Messierovog kataloga. Helen Sawyer Hogg dodala je M107 u katalog 1947. godine zajedno s M105 i M106. Postojale su naznake da je Pierre Méchain planirao M107 dodati u buduća izdanja kataloga. Skup je samostalno ponovo otkrio William Herscel 1793. godine i prva je osoba koja ga je razlučila na zvijezde.
Zastava Italije
Državna zastava Italije se sastoji od tri jednako široke okomite pruge zelene, bijele, i crvene boje. Skupa s italijanskom himnom, zastava je simbol Italije.
Messier 107
Karakteristike
M107 nalazi se na udaljenosti do 20,900 s.g. i ima prečnik od 80 s.g. Ukupni sjaj skupa je oko 400,000 puta veći od sjaja Sunca. Čini se da M107 sadrži neke tamne regije što je neobično za kuglasti skup. Skup je također među rjeđim kuglastim skupovima i klasifikovan je kao tip X skup.
Zastava Italije
Prva se italijanska zastava prihvatila 1797. godine, kao zastava države Repubblica Cispadana (Cispadanska republika). Zastava je onda imala vodoravne pruge; crvena na vrhu, bijela u sredini i zelena na dnu. Grb se nalazio po sredini zastave.
Messier 107
Karakteristike
M107 nam prilazi brzinom od 147 km/s. Do sada je u njemu otkriveno 25 promjenjivih zvijezda.
Amaterska posmatranja
U 200mm teleskopu, M107 izgleda kao tamna mrlja bez ikakvih detalja.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 6331
NGC 6331 (također poznat kao MCG 13-12-15 i PGC 59513) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 778 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Mali medvjed. Najveći prečnik je 0,60 (136 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (91 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 20. decembra 1797. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ptice
mini|desno|300px|Obični [[golub u letu]] Ptice su, pored gmizavaca, vodozemaca i sisara jedan od četiri razreda koji čine klasu kopnenih kičmenjaka (tetrapoda). Nauka koja se bavi proučavanjem ptica naziva se ornitologija. Ptice žive na svim kontinentima, i do sada je poznato 9.800 vrsta. Međutim, taj je broj sporan, jer neki ornitolozi smatraju, da bi broj vrsta mogao biti i daleko veći.
Krila i let
Ptice troše oko 15 puta više energije dok mašu krilima nego dok sjede. Ptice poput sive čaplje štede energiju klizećim letom, a albatros lebdenjem. Poseban je oblik letenja kod kolibrija- lebdi u doba uzimanja hrane stalno mašući krilima. Sivi soko, prilikom "obrušavanja", djelom sklopi krila i ponire prema plijenu brzinom od oko 280 km/h pa ga smatramo najbržom poznatom pticom.
Pokrov tijela
Koža ptica je tanka, nježna i suha, a obnavljanje površinskog sloja obavlja se sistemskim perutanjem. Od žlijezda u koži imaju samo neparnu lojnu trtičnu žlijezdu. Mast iz žlijezde ptice istiskuju kljunom i njome mažu perje. Pero je građeno od šuplje badrljice i zastavice. Badrljica na području zastavice prelazi u stručak koji nosi isperke s resicama. Razlikujemo 4 tipa perja kod ptica: paperje, pokrivna, repna i krilna pera.
Ptice mitarenjem mijenjaju sva pera najmanje jedanput tokom godine. U procesu mitarenja važnu ulogu ima hormon štitne žlijezde tiroksin.
Kod nekih vrsta ptica postoji znatna razlika u boji perja mužjaka i ženki, dok kod drugih nije izražen (spolni dimorfizam). Ženske su u pravilu manje uočljivih boja.
Kostur ptica
mini|desno|200px|Vratni pršljenovi [[labuda]] Osnovu kostura čine lobanja, kičma, rebra, prsna kost i kosti udova. U ptica letačica kostur je lagan sa šupljim i zrakom ispunjenim kostima. Upravo pneumatične kosti jedan su od preduslova leta ptica. Ptice koje ne lete imaju kosti ispunjene koštanom srži. Vratni dio kičme je vrlo pokretljiv i u raznih vrsta ptica različit je broj pršljenova. Kostur glave građen je od sraslih kostiju a dijelom prelazi u kljun koji nema zuba. Oblik kljuna najčešće je povezan s načinom prehrane ptice.
Broj prsnih pršljenova je manji i oni nose po jedan par rebara. Ističe se prsna kost koja kod svih letačica ima greben na kojem se nalazi prsni mišić za pokretanje krila. Kičma završava trokutastom trticom na koju su pričvršćena repna pera. Kod ptičijih nogu se ističu bedrena kost, gnjatna kost i pisnica. Prsti završavaju kandžama. Kod nogu nalazimo razne prilagodbe s obzirom na način života.
Mišići
U ptica letačica posebno je naglašen snažan prsni mišić pričvršćen na greben prsne kosti i ramenu kost krila. Prsni mišić se sastoji od 2 dijela: površinski koji spušta krila, te manji unutrašnji dio koji ih podiže.
Razlikujemo tamnocrvene i bijele mišiće. Ptice koje svake godine kreću na dugotrajne letove tokom selidbe imaju više tamnocrvenih mišića, budući da se oni sporije kontrahiraju i sporije umaraju.
Nožni mišići su posebice dobro razvijeni u neletača.
Nervni sistem i čula
mini|lijevo|200px|"Oko [[Sokol (ptica)|sokolovo"]] Veliki mozak ptica razvijeniji je u odnosu na gmizavce, a to se posebno odnosi na prednji i mali mozak.
Čula ptica nisu ravnomjerno razvijena. U većine ptica najrazvijenije je čulo vida, zatim sluha, dok su čula mirisa, okusa i dodira slabije razvijena. U rijetkih je ptica dobro razvijen njuh, sluh je naročito razvijen u sova te im omogućava da s velikom tačnošću odrede položaj plijena.
Probavni sistem
Probavni sistem počinje usnom šupljinom koja se nalazi u kljunu. Oblik kljuna je raznolik i obično zavisi od ishrane. Hrana iz usne šupljine ulazi u jednjak koji kod mnogih ptica ima proširenje koje se naziva volja. U volji dolazi do omekšavanja hrane i to posebice kod onih ptica koje se hrane zrnjevljem. Dugi jednjak prelazi u žlijezdani predželudac u kom se obavlja enzimska razgradnja hrane. Zatim se nastavlja mišićni želudac koji je sa unutrašnje strane presvučen debelom, čvrstom prevlakom. U njemu se često nalaze kamenčići koji pomažu mišićima tokom usitnjavanja hrane. Deblje želučane stjenke obično imaju ptice koje uzimaju hranu biljnog porijekla. Hrana iz mišićnog želuca ulazi u dvanaesnik zatim tanko i debelo crijevo, a neiskorišteni ostaci napuštaju tijelo kroz nečisnicu.
Kod ptica grabljivica je želudac tanjih stijenki, s obzirom da je mesna hrana lakše probavljiva. Ove ptice sve ostatke izbacuju u obliku gvala sličnih čepovima kroz usnu šupljinu, odnosno kljun. Sadržaj gvale čine uglavnom kosti, dlake i perje.
Disanje
Dišni sistem čine dušnik, dušnice, pluća i zračne vrećice.
Na dnu gornjeg dijela kljuna nalaze se vanjski nosni otvori kojima počinju dišni putevi. Zrak može ulaziti i kroz usnu šupljinu da bi u ždrijelu ulazio u otvor dušika. Dušnice se granaju na tanke zračne kapilare koje ispunjavaju pluća. Pri udisaju zrak ulazi kroz zračne kapilare ne zaustavljajući se u plućima. Potom zrak ulazi u zračne vrećice iz kojih se ponovno vraća u pluća i izlazi iz tijela.
Pet pari zračnih vrećica ima do 4 puta veći volumen od pluća, a ulaze i u unutrašnjost krilnih kostiju. Zračne vrećice znatno smanjuju težinu ptica i pomažu plućima tokom leta. Podizanjem krila tjelesna se šupljina proširi i zrak ispuni zračne vrećice i pluća, a spuštanjem krila smanjuje se kapacitet tjelesne šupljine i organa za disanje te dolazi do istiskivanja iskorištenog zraka. Posebnost ptica čini pjevalica koja se nalazi na prelazu dušika u dušnice. Pomoću ovog organa ptice proizvode različite glasove, a razlikujemo zov i pjev.
Kramari
Kramari su naseljeno mjesto u općini Trnovo, Bosna i Hercegovina.
Ptice
Krvotok
Srce se sastoji od dvije predkomore i dvije komore. U ptica ne dolazi do miješanja arterijske i venske krvi što je osnovni preduvjet homeotermije (stalne temperature tijela između 40° i 44 °C). Da bi se održala stalna temperatura tijela disanje mora biti intenzivno kako bi se krv obilno opskrbljivala kisikom.
Aorta se po izlazu iz srca grana po tijelu na arterije. Venska krv iz tijela ulazi u desnu stranu srca, a zatim arterijama dolazi do pluća, pošto se opskrbi kisikom ponovno se plućnim venama vraća u srce. Limfni sistem je slabo razvijen.
Sistem za izlučivanje
Mokraća nastaje u pravim parnim bubrezima ili metanefrosima. Mokraćovodima dolazi do nečisnice u kojoj nastaje redukcija vode i mokraća dobija kašasti oblik. Zajedno s neprobavljenom hranom čini izmet koje se odstranjuje iz tijela.
Razmnožavanje
mini|desno|250px|Gnijezdo s jajima Sve ptice su odvojena spola. Spolni organi mužjaka sastoje se od sjemenika ili testisa, nuzsjemenika i dva sjemenovoda koji su smješteni usporedo s mokraćovodom i otvaraju se u nečisnicu. Samo neke ptice imaju razvijen organ za kopulaciju, spolni ud ili penis, a u većine se sperma prenosi izravno iz nečisnice mužjaka na nečisnicu ženke. U ženki je došlo do potpune redukcije desnog jajnika i jajovoda. Oplodnja se odvija u gornjem dijelu jajovoda dok je jaje još bez ovojnice. Vanjski dio jajeta- ljuska formira se tokom spuštanja jajeta niz jajovod. Unutar jajeta nalazi se bjelanjak i žumanjak. Zametni razvoj ili inkubacija moguć je jedino grijanjem jaja(oko 41C). Zagrijavanje sjedenjem na jajima je različitog trajanja između pojedinih vrsta ptica. Ptice nesu tokom jednog gniježđenja od 1 pa do više od 20 jaja. Valjenje većine ptica traje 1-2 dana. Mlade ptice su čučavci ili potrkušci. Čučavci se valjaju slijepi i goli, a potrkušci imaju odmah razvijena sva osjetila. Potrkušce možemo vidjeti kako trče ili plivaju par sati nakon valjenja. Ponašanje ptica - briga za mlade, građenje gnijezda ili selidba samo su neki od oblika ponašanja ptica. U proljeće možemo vidjeti razne načine šepurenja kao dijela ljubavne igre, a posebice će biti naglašen pjev mužjaka kojim nastoji pridobiti naklonost ženke. Gniježđenje počinje pojavom obilnije hrane i povoljne temperature. Jednostavna ili složena gnijezda ptice grade na tlu, u grmlju, na drveću, u šupljinama na obalama rijeka, na stijenama, ljudskim nastambama… Oblici gnijezda su različiti od vrste do vrste, a u osnovi bi sva gnijezda trebala biti što bolja za zaštitu jaja i mladih ptica u njima. Izgradnja gnijezda pripada mužjaku ili ga grade oba roditelja. Neke ptice rabe stara gnijezda, no većina gradi novo svake godine. Kukavice ne grade gnijezdo već jaje podmetnu u gnijezdo neke male pjevice, mala pjevica ga othranjuje, ali gubi svoje potomstvo jer ga kukavica izgura iz gnijezda. Velika jata ptica mogu nastati zbog zajedničkog gniježđenja, traženja hrane, noćenja, skupljanja u jata neposredno pred selidbu…
Selidba ptica
S obzirom na način života ptica, dijelimo ih na 3 osnovne skupine: stanarice (vrabac), skitalice (kugara) i selice (roda). Selidba u ptica ponajprije ovisi o ponudi hrane na području gniježđenja. Selidbu ptica možemo definirati kao promjenu mjesta boravka čitavih ptičjih populacija, što se ponavlja u pravilnim vremenskim razmacima. U sadašnjem obliku vjerovatno je određena ledenim dobima. Led se spuštao se sjevera i ptice su zbog hladnoće i nestašice hrane bile potisnute prema jugu.Neki su ornitolozi mišljenja da je pradomovina ptica južna polutka zemlje. Većina evropskih ptica zimuje u Africi te u jednom smjeru prelete i do 10000 km, a manji dio na jugu Azije. Najduži put prevale arktičke čigre koje na putu do zimovališta i natrag prelete i do 34.000 km. Pri istraživanju selidbe ptica koristi se više metoda: prstenovanje, promatranje, radiotelemetrija i biološko označavanje. Danas je jedna od najraširenijih metoda prstenovanja gdje se ptici na nogu stavi lagani aluminijski prsten pod određenim brojem. Za pronalaženje puta značajne su sunce, zvijezde, Zemljin magnetizam, smjer vjetrova, osjetilo za snalaženje u prostoru…
Raznolikost i porijeklo ptica
mini|desno|200px|Različiti ptičiji kljunovi Danas je poznato oko 9600 vrsta ptica, od tog broja na ovim područjima boravi više od 370 vrsta. Najčešće se ptice svrstavaju u dvije osnovne skupine bezgrebenke (staročeljuske) i grebenke (novočeljuske). Sve grebenke su letačice, a bezgrebenke su dobri trkači rasprostranjeni u stepskim i polupustinjskim područjima. Preci današnjih ptica bili su srodni dinosaurima. Posebno značajna evolucijska novost je perje. Jedan od najpoznatijih fosila je fosil ptice archeopterix (Praptica) koja je živjela prije 150 miliona godina. Pronađen je u Njemačkoj 1861. g.,a danas se čuva u muzeju u Londonu. Imala je niz obilježja gmazova: rep s kralješcima, u kljunu je imala zube, na krilima pandže, trbušna rebra koja današnje ptice nemaju, a imaju ih gmazovi.
Čovjek i ptice
Ptice su oduvijek više ili manje vezane uz čovjeka tokom njegovog civilizacijskog razvoja. Isprva se prehranjivao divljim pticama, a onda ih udomaćivao. Možemo postavljati hraništa za ptice vješajući škrinjice za gniježđenje ptica dupljašica.
West Island (Kokosova ostrva)
West Island je glavni grad Kokosovih ostrva. Broj stanovnika je otprilike 120. To je manje naseljeno, od dva nastanjena ostrva (drugo je Island). Bilo je dio Clunies-Ross plantaže, i avio pista je ovdje sagrađena tokom Drugog svjetskog rata. Pored svih vladinih zgrada, ovdje je i aerodrom, glavna prodavaonica, i smještaj za turiste.
Irska
Irska, također Republika Irska , suverena je država koja zauzima oko pet šestina ostrva Irske, na obali sjevernozapadne Evrope. Glavni i najveći grad je Dublin, smješten na istočnom dijelu ostrva, čije je gradsko područje dom jednoj trećini od 4,6 miliona stanovnika države. Država jedinu kopnenu granicu dijeli sa Sjevernom Irskom, dijelom Ujedinjenog Kraljevstva. Okružena je Atlantskim okeanom, s Keltskim morem na jugu, Prolazom Svetog Đorđa na jugoistoku i Irskim morem na istoku. Irska je unitarna, parlamentarna republika. Parlament (Oireachtas) sastoji se od donjeg doma (Dáil Éireann – "Skupština Irske") i gornjeg doma (Seanad Éireann – "Senat Irske"), sa izabranim predsjednikom (Uachtarán) koji uglavom ima ceremonijalnu ulogu, mada i dalje obavlja važne dužnosti. Predsjednika vlade, odnosno ministra (Taoiseach – "šef"), bira donji dom.
Historija
Oko 400 godine p. n. e. naselili su je Kelti. Kršćanstvo je počela primati u 5. vijeku n. e. Početkom 9. vijeka počeli su je napadati Vikinzi te Normani. Od 12. vijeka osvajaju je Englezi. Za razliku od Engleske, Irci su ostali katolici. Englezi su provodili niz mjera kako bi suzbili demokratski razvoj u Irskoj. Tada su se počele praviti bune protiv Engleza. 1916. godine digli su ustanak protiv Engleske koja je zapala u Prvi svjetski rat, i trajao je samo jednu sedmicu.
Geografija
mini|desno|200p|[[Dublin, glavni grad Irske]] Irska zauzima otprilike pet šestina irskoga ostrva, a udaljena je osamdesetak kilometara od obale Velike Britanije. Zbog svojih bujno zelenih ostrva Irska je dobila naziv "smaragdno ostrvo". Na rubovima Irske nalazi se isprekidani lanac planina. Središnja je ravnica niska, manje od jedne šestine zemlje diže se iznad 200 m nadmorske visine, s brežuljcima i grebenima, koji se izdižu iz vapnenačke podloge. Ledenjaci ledenoga doba ostavili su iza sebe plodno tlo posuto stijenama. Česta su mala jezera poznata kao lough i tresetišta. Glavne su rijeke: Liffey, Blackwater, Clare i Shannon (najduža rijeka na britanskim ostrvima) široke i spore. Kraće i brže rijeke spuštaju se s rubova gorja prema obali. Najveći su lanci granitno gorje Wicklow na istoku i gorje Macqillicuddy's Reeks na krajnjem jugozapadu. Obalni je pojas najfascinantniji na zapadu, jer je stjenovit i duboko razveden, s mnogo spektakularnih klifova. Na krajnjem jugozapadu planine se pružaju u Atlantik nizom krševitih i širokih poluostrva međusobno razdvojenih zaljevima kao što su Dingle Bay i Bantry Bay.
Političke podjele
Republika Irska je podijeljena na 26 grofovija:
Privreda
Irska ekonomija prije 1980. godine bila je tradicionalno ustrojena i ne naročito uspješna. Tada je Irska znatno zaostajala za Ujedinjenim Kraljevstvom i ostalom Zapadnom Evropom. U tadašnjoj irskoj ekonomiji poljoprivreda je imalo važniju ulogu. Od 1980. godine dolazi do velikih promjena. Danas je Irska drugi svjetski najveći izvoznik računarskih programa. Gotovo trećina svih osobnih računara prodanih u Evropi proizvedena je u Irskoj, i to većinom u američkim kompanijama.
Uspoređujući razinu razvijenosti Irske i Ujedinjenog Kraljevstva, možemo zaključiti da je Irska, kao tradicionalno nerazvijena, uspjela u 20-ak godina dostignuti Ujedinjeno Kraljevstvo. Naprimjer, Irska je 1977. godine imala 65% nacionalnog bruto dohotka po stanovniku Ujedinjenog Kraljevstva, a 2000. godine taj broj je iznosio čak 93%. Jedan drugi pokazatelj navodi da je kupovna moć Iraca više nego Šveđana, Nijemaca, Francuza, Britanaca ili Italijana. Stopa inflacije u Irskoj je kontinuiranom padu, tako da je u novembru 2008 izmjerena stopa inflacije od 2,5% što je oko 1,5% manje od inflacije izmjerene u 2007.
Irska, do prije 20-tak godina, ekonomski zaostala zemlja, glavni privredni sektor joj je bila poljoprivreda. Idalje, poljoprivreda značajno doprinosi budžetu Irske Republike. Najzastupljenije kulture Irske su: ječam, pšenica i krompir.
Razvijeno je stočarstvo, te najviše ima goveda i ovaca. Osim toga razvijen je morski ribolov.
Najzastupljeniji rudarski resursi su: cink, bakar, srebro, olovo i kameni ugalj.
mini|lijevo|250p|[[Ostrvo Tory]]
Vanjski linkovi
🇪🇺
Snuker plus
mini|desno|250px|Početni položaj kugli u snukeru plus. Snuker plus je bilijarska igra zasnovana na snukeru. Kreirao ju je Joe Davis, koji je originalnom setu kugla dodao još 2 obojene kugle: narančastu (vrijednu 8 poena) i ljubičastu (10 poena). Ideja je bila da se maksimalni brejk poveća sa 147 na 210 (ili 221 u slučaju tzv. slobodne kugle) te da se pokuša spriječiti neprivlačna defanzivna igra i tako privuče veći broj publike. Na kraju frejma, tj. nakon što se ubaci 6 normalnih obojenih kugli po zadanom redoslijedu, iza njih bi se ubacile narančasta, pa ljubičasta. Ako frejm završi neriješenim rezultatom, ljubičasta bi se postavila na mjesto crne kugle.
Igra je predstavljena javnosti 26. oktobra 1959. u Londonu. Ova varijanta nije uspjela zaživjeti, a kao jedan od razloga za to navodi se činjenica da dodatne 2 kugle nisu bile dostupne kod glavnih proizvođača kugli.
Nasiha Kapidžić-Hadžić
Nasiha Kapidžić-Hadžić (Banja Luka, 6. decembar 1932 – Sarajevo, 22. septembar 1995.) bila je bosanskohercegovačka i jugoslavenska pjesnikinja, prozni pisac i urednica.
Biografija
Osnovnu i srednju školu završila je u rodnom gradu i diplomirala na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Beogradu. U početku je radila kao profesor u banjalučkoj gimnaziji, a zatim je bila urednik u Obrazovnom i Dječijem programu Radija Sarajevo. Potom je prešla u Izdavačko preduzeće "Veselin Masleša" gdje je, do penzionisanja, bila urednik edicije za djecu i omladinu.
Nasiha Kapidžić-Hadžić je pisala poeziju za djecu, poetsko-prozne zapise i dramske tekstove. Njeni pjesnički i prozni radovi uvršteni su u niz antologija i čitanki za osmogodišnje škole. Zastupljena je izborom iz pjesničkog opusa u školskoj lektiri.
Svakog jula u kući i bašti u sklopu manifestacije „Dani banjalučke dijaspore“ se održavaju književni susreti „Vezeni mostovi“, koji su ime dobili po jednoj od pjesama Nasihe Kapidžić-Hadžić. O značaju pjesnikinje govori činjenica da je štampana poštanska marka sa njenim likom.
Nagrade
Za stvaralački rad dobila je niz nagrada i priznanja:
Balade (Dino Merlin)
Balade jest 3. kompilacijski album sarajevske pop rok grupe Merlin. Objavila ga je tuzlanska izdavačka kuća Nimfa Sound 1995. Album sadrži 12 pjesama, koje predstavljaju pregled nekih od važnijih radova grupe Merlin snimljenih između 1984-1994. Na njemu su zastupljene balade, koje su uvijek bile dio njihovog sviračkog repertoara. Tekst i muziku za sve pjesme napisao je pjevač i vođa grupe Merlin Dino Dervišhalidović. Dizajn za omot uradili su Zijad Hurić i Mirko Pavić.
Grb Estonije
mini|desno|200px|Grb Estonije
Grb Estonije u svom sadašnjem obliku je zlatni štit sa tri vitka, plava lava "u prolazu" na sredini sa hrastovim grančicama sa strane štita. Motiv sa tri lava prekopiran je sa danskog grba.
Historija
Grb Estonije postojao je mnogo prije službenog priznavanja poslije estonskog rata za nezavisnost (1918 - 1920), kada je Republika Estonija međunarodno priznata. Državna skupština Estonije (Riikogu) službeno je prihvatila grb 19. juna 1925.
Međutim, grb je službeno zabranjen poslije pripajanja Estonije Sovjetskom Savezu godine 1940. Grb je zakonom vraćen 6. aprila 1993. godine, poslije osamostaljivanja 1990.
Zastava Albanije
desno|175p|mini|[[Datoteka:FIAV_111010.svg|20p Proporcija zastave: 5:7]]
Zastava Albanije (alb. Flamuri i Shqipërisë) je crvena zastava s crnim dvoglavim orlom u sredini, koja predstavlja suverenu državu Albaniju na Balkanu.
Vodi porijeklo od sličnog grba (pečata) Gjergja Kastriotija Skenderbega, vođe pobune protiv Osmanskog Carstva iz 15. vijeka koja je rezultirala kratkom nezavisnošću Albanije od 1443. do 1478. U čast Skenderbega, koji se je protiv Osmanlija borio 25 godina i za to vrijeme vodio 25 bitaka, dvoglavi orao je ukrašen sa 25 perki.
U godini 1911. Dede Gjon Luli je na vrhu brda Deçic u sjevernoalbanskim Alpama proglasio nezavisnost Albanaca, dok je sa svojom vojskom - Malisorima - učestvovao u ratu na dva fronta, protiv Srba i Turaka. To je bilo prvi put poslije 500 godina da je ponovo uzdignuta nacionalna zastava Albanaca. U novembru 1912. godine u Vlori po drugi put biva proglašena albanska nezavisnost. Sadašnja zastava službeno je usvojena 7. aprila 1992, ali su i prijašnje albanske države – Kraljevina Albanija i poslijeratna komunistička država – koristile gotovo istu zastavu; prva je imala "Skenderbegovu kacigu" iznad orla, a druga crvenu petokraku zvijezdu sa žutim okvirom.
Ista zastava biva privatno korištena od strane Albanaca na Kosovu, Sjevernoj Makedoniji i Crnoj Gori kao nacionalni simbol.
Zastava Albanije možda je inspirisala zastavu izmišljene zemlje Sildavije u crtanim filmovima Tintin.
NGC 3396
NGC 3396 (također poznat kao Arp 270, MCG 6-24-18, PGC 32434 i UGC 5935) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 75 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Mali lav. Najveći prečnik je 2,90 (63 hiljade sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (26 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 7. decembra 1785. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Krsmanići
Krsmanići su naseljeno mjesto u općini Trnovo, Bosna i Hercegovina.
William Herschel
Sir Frederick William Herschel, (fon. Fredrik Viliam Heršel; 15. novembar 1738. - 25. august 1822.) je bio Englez njemačkog porijekla koji se proslavio otkrićem planete Uran. Bio je pionir u korištenju spektrometrije u astronomiji, otkrio je infracrveno zračenje, a njegovo ime se vezuje i za mnoga druga astronomska otkrića.
Kamen
mini mini|Kameni zid Prirodni kamen je tradicionalni građevinski materijal koji se danas, kao i u prošlosti, najčešće koristi na dva osnovna načina:
William Herschel
Biografija
Rođen je kao Friedrich Wilhelm Herschel u Hanoveru u Njemačkoj, od oca Isaac Herschela (1707-1767) koji je bio član Hanoverske vojne jedinice. 1755. ova jedinica je dobila premještaj u Englesku, pošto su ove zemlje bile pod istom krunom kralja George II. Friedrich je brzo naučio engleski jezik i sa 19 godina je promijenio ime u Frederick William Herschel.
Kamen
Hemijska, fizička, fizičko-mehanička i ostala svojstva građevinskog kamena uglavnom odgovaraju svojstvima stijenske mase od koje je taj kamen dobijen, pri čemu odlučujući uticaj na mnoge od ovih karakteristika imaju mineraloški sastav stijene i uslovi njenog formiranja.
William Herschel
Biografija
Postao je uspješan nastavnik muzike i vođa benda. Svirao je violinu, obou i orgulje. Komponovao je brojna djela među kojima i 24 simfonije, brojne koncertske kompozicije i crkvenu muziku.
Kamen
Proučavanjem stijena bavi se nauka petrologija, a pod pojmom stijene u općem slučaju podrazumijeva se prirodni mineralni agregat određenog sastava, strukture i teksture koji predstavlja proizvod različitih geoloških procesa. Sve stijene su, dakle, sačinjene od određenih minerala, a minerali predstavljaju fizički i hemijski homogena tijela nastala u zemljinoj kori kao rezultat određenih hemizama i fizičkih dejstava. Najveći broj minerala je u čvrstom agregatnom stanju i odlikuje se kristalnom građom. Mada u prirodi postoji preko 2000 različitih minerala, sa aspekta građevinarstva značajan je samo jedan manji broj. To su upravo oni minerali koji su najviše zastupljeni u stijenama od kojih se dobija građevinski kamen. Jedna od najbitnijih karakteristika minerala, a to znači i kamenih materijala u širem smislu riječi, je tvrdoća. Ona se definira putem Mosove skale tvrdoće.
William Herschel
Biografija
Herschelova muzika ge je dovela do interesovanja za matematiku a kasnije i astronomiju. Nakon 1773. interesi za ove nauke rastu, i on pravi razne teleskope pomoću kojih mjeri visine mjesečevih planina.
Glavna prekretnica u njegovom životu bio je 13. mart 1781. kada je prvi put ugledao planetu Uran. Ovo ga je učinilo slavnim i omogućilo mu da se u potpunosti posveti astronomiji. Planeti je dao ime Georgium Sidus, što na latinskom znači Georgeova zvijezda, u čast kralja George III koji je to znao cijeniti. Međutim ime je promijenjeno najprije u Francuskoj koja nije željela podsjećanje na engleske kraljeve a kasnije i šire, dok se nije ustalio naziv Uran.
Iste godine Herschel je dobio Copley medalju i postao je član kraljevskog društava (Fellow of the Royal Society). 1782. postavljen je na mjesto "kraljevog astronoma". Nastavio je svoj rad na proizvodnji teleskopa i prodavao ih drugim astronomima.
Godine 1783. dao je teleskop sestri Caroline i ona se sama počela baviti astronomskim istraživanjima posebno vezanim za komete. Zaposlio ju je i kao svog asistenta koja je bilježila njegova posmatranja.
mini|250p|Herschelov najveći teleskop Tokom svoje karijere konstruisao je više od četiri stotine teleskopa. Najveći je bio teleskop fokalne dužine od 12 m, i dijametralnim otvorom od 126 cm. Ovim je teleskopom otkrio novi Saturnov mjesec.
Godine 1816. William je postao vitez kraljevskog Guelefskog reda Royal Guelphic Order i dobio prefiks 'Sir'.
25. augusta 1822, Herschel je umro u opservatoriju, Observatory House, u Sloughu, i sahranjen je na obližnjem crkvenom groblju crkve St Laurence's Church u Uptonu.
Njegov sin John Herschel također je postao slavni astronom. Njegova kuća u Bathu, gdje je napravio brojne teleskope i odakle je prvi put uočio Uran, danas je muzej.