cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mađarska deklaracija nezavisnosti
Mađarskom deklaracijom nezavisnosti proglašena je nezavisnost Ugarske od Habsburške Monarhije tokom Mađarske revolucije 1848. Predstavio ju je Narodnoj skupštini na zatvorenoj sjednici 13. aprila 1849. Lajos Kossuth, a sljedećeg dana i na otvorenoj sjednici, uprkos političkom protivljenju unutar Mađarske stranke mira, kada je i jednoglasno usvojena.
Kossuth je sam objavio Deklaraciju u Velikoj protestantskoj crkvi u Debrecenu. U njoj su Habsburgovci optuženi za zločine:
U govoru na banketu pred Njujorškom korporacijom Kossuth je pozvao Sjedinjene Američke Države da priznaju mađarsku nezavisnost, rekavši:
NGC 3640
NGC 3640 (također poznat kao MCG 1-29-33, PGC 34778 i UGC 6368) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 57 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 4,00 (67 hiljada sg) a najmanji 3,2 uglovnih minuta (53 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 23. februara 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Radar
Radarska antena|mini|desno Radar (radio detecting and ranging) je uređaj za otkrivanje predmeta putem radio talasa i određivanje udaljenosti istih. Današnji radari se u kombinaciji sa GPS (Global Positioning System) koriste i za predstavljanje geografskih karakteristika područja u dometu radara.
Historija
1905. njemački tehničar za visokofrekventne sisteme, Christian Hülsmayer, dobija patent na takozvani Telemobiloskop za kontrolu saobraćaja. Ovaj uređaj bazira na principu refleksije radio talasa od tvrdih tijela. Do stvarne upotrebe dolazi tek 30 godina kasnije.
Guglielmo Marconi, pronalazač bežične telegrafije, je 1922 godine predložio upotrebu radio talasa za lokalizaciju brodova pri lošem vremenu. Englezi W.A.S. Butement i P.E. Pollard po ovom prijedlogu 1931 godine prave jedan uređaj za testove, koji šalje radio talase da bi po Hülsemayerovom principu otkrio brodove. 1936. Godine, na brodu Normandie (Normandija) je montiran jedan primitivni radar na ovom principu koji je trebao služiti za upozorenje od ledenjaka. Pogotovo u Velikoj Britaniji se počinje naveliko raditi na ovom principu.
Kada je 1939. izbio drugi svjetski rat, na istočnoj i južnoj obali Engleske se već nalazio lanac radarskih antena na 120 metara visokim stupovima. Ove antene su bile u stanju da lokalizuju 160km udaljene avione.
Udaljenost radarom se mjeri sa vremenom koje radio impulsi trebaju do aviona i nazad do antene. Brzina se mjeri s više puta ponovljenim mjerenjem u pravcu istog aviona. Na istom principu su radili i radio-mjerni uređaji njemačke vojske. Za velike udaljenosti su korišteni radari tipa Freya. Za srednju udaljenost malo tačniji uređaji tipa Würzburg a za sam napad lovačkih aviona na njima montirani uređaji tipa Lichtenstein.
Prestanak upotrebe radara, koji je izmišljen za vojne potrebe, se danas ne može zamisliti u civilnom zrakoplovstvu. mini|desno| Način rada radara
Halim Malkoč
Halim Malkoč (12 August 1917 – 8 Februar 1947) je bio bošnjački imam i SS Obersturmführer u Waffen SS Handžar diviziji, poznat je po tome što je doprinio u suzbijanju pobune pripadnika Handžar divizije u mjestu Villefrancheu-de-Rouergue 1943. godine. Smatra se za jedinog muslimana nagrađenog Njemačkim željeznim križom za vrijeme Drugog svjetskog rata.
Malkoč je bio mladi imam u Bosni kada je izbio rat. On je "bio aktivni oficir u Jugoslavenskoj vojsci i bio je veoma nadaren vojskovođa". Godine 1943. se pridružio novonastaloj jedinici Waffen-SS-a Handžar divizija, i bio je prvobitno imenovan za imama u "SS - Gebirgs-Pioneer Bataillion 13". U srpnju je on i nekoliko drugih bosanskih ulema poslano u Dresden na tri sedmice "Imamskog tečaja" u organizaciji SS Obergruppenführer Gottlob Bergera i počasnog oficira SS Hadži Mohammed Amin al-Husseini, Velikog muftije Jerusalimskog. Nastava uključuje lekcije o "Der Waffen-SS: njegova organizacija i rangovi" i njemački jezik kroz nastavu. Tu su i izleti u Operu u Berlinu i Babelsberg dvorac, Potsdam i Nicholaisee.
Tokom obuke na jugu Francuske, u mjestu Villefranche-de-Rouergue, u septembru 1943. godine došlo je do pobune među pripadnicima ove jedinice. U noći između 16. i 17. septembra, grupa vojnika ove jedinice predvođena muslimanskim i hrvatskim mlađim oficirima izvela je pobunu. Predvođeni Feridom Džanićem, Božom Jelinekom (aka Eduar Matutinović), Nikolom Vukelićem i Lutvijom Dizdarevićem, grupa je zarobila većinu njemačkog osoblja i ubila pet njemačkih oficira, uključujući i komandanta bataljona Oberststurmbannfuehrera Oskar Kirchbauma. Pobuna je ubrzo ugušena uz pomoć Malkoča i ljekara jedinice Dr. Willfried Schweigera. Malkoč je ubjedio pobunjenike da puste zatvorenike i da se predaju.
U priznavanje njegove usluge, Halim Malkoč i Dr. Schweiger su u oktobru 1943. godine od Heinrich Himmlera primili odlikovanje "Željezni križ druge klase".
Nakon završetka Drugog Svjetskog rata, Malkić je izručen Jugoslaviji, te je 8.februara 1947. godine obješen u Bihaću.
mini|250px|Plakat NDH za regrutovanje u Handžar diviziju
Nedeterministički konačni automat
U teoriji računanja, nedeterministički konačni automat (NKA) je konačni automat u kojem za svaki par stanja i ulaznog znaka (simbola) može postojati nekoliko mogućih sljedećih stanja.
Intuitivna objašnjenja
NKA obrađuje niz ulaznih znakova. Za svaki ulazni znak obavlja prijelaz u novo stanje sve dok svi ulazni znakovi nisu obrađeni.
Zovemo ga nedeterminističkim zato što se može dovesti u situaciju da postoje višestruki prijelazi iz trenutnog stanja koristeći isti znak. Za ε-NKA je također moguć prijelaz u novo stanje bez čitanja ulaznog znaka uopće. Na primjer, ako je neki fiktivni ε-NKA trenutno u stanju 1, a sljedeći ulazni znak jest a, on može preći u stanje 2 bez da obradi ijedan ulazni znak, kao i ući u stanje 3 čitanjem znaka a. NKA ne može odrediti koji je korektan prijelaz koji treba obaviti, te stoga ulazi u oba stanja.
Promjene stanja ε-NKA, a da se pri tome ne pročita ulazni znak, zovemo epsilon-prijelazi ili lambda-prijelazi. Obično se označavaju grčkim slovima ε ili λ.
Kada NKA pročita sve znakove ulaznog niza, on prihvaća niz ako i samo ako postoji neki slijed prijelaza koje može načiniti a koji će ga dovesti u prihvatljivo stanje. Shodno tome, ne prihvaća (odbija) niz znakova ako bez obzira koje izbore učini prilikom prijelaza u neki element skupa od više stanja, neće završiti u nekom od prihvatljivih stanja.
Formalna definicija
Nedeterministički konačni automat (NKA) se formalno definira kao uređena petorka, (S, Σ, T, s0, A), koju čini: gdje je P(S) partitivni skup (skup svih podskupova) skupa S, ε prazni niz, a Σ ulazna abeceda
Neka je M NKA takav da M = (S, Σ, T, s0, A), i X je niz znakova nad abecedom Σ. M prihvaća niz X ako postoji i reprezentacija niza X oblika ''x1x2 ... xn, xi ∈ (Σ ∪{ε}), i slijed prijelaza stanja r0,r1, ..., rn, ri ∈ S'' koji zadovoljava sljedeće uvjete:
Stroj započinje rad u proizvoljnom početnom stanju te potom čita niz znakova svoje ulazne abecede. Automat koristi relaciju prijelaza T da odredi sljedeće stanje koristeći trenutno stanje te znak upravo pročitan ili prazni niz (u slučaju ε-prijelaza). Međutim, sljedeće stanje NKA ne ovisi samo o trenutnom ulaznom događaju (tj. trenutno pročitanom znaku), već i o proizvoljnom broju narednih ulaznih događaja. Sve dok se ti sljedeći ulazni događaji ne dogode (tj. znakovi se ne pročitaju), nije moguće odrediti stanje u kojem se stroj nalazi. Ako se po završetku čitanja ulaznog niza automat nalazi u prihvatljivom stanju, kažemo da NKA prihvata niz, inače kažemo da ga ne prihvata (odbija).
Skup svih nizova znakova koje NKA prihvata zovemo jezikom koji NKA prihvata. Taj jezik je regularni jezik.
Za svaki NKA može biti konstruisan istovjetni DKA, tj. DKA koji prihvata isti jezik. Stoga je moguće obaviti konverziju već postojećeg NKA u DKA u svrhu implementiranja jednostavnijeg stroja. Takva konverzija može dovesti do eksponencijalnog rasta u broju potrebnih stanja stroja.
Ostvarenje
Postoji mnogo načina za ostvarenje NKA:
Primjer
Sljedeći primjer objašnjava NKA M koji operiše nad binarnom abecedom i koji odlučuje sadrži li ulazni niz znakova paran broj brojki 0 ili paran broj brojki 1.
M = (S, Σ, T, s0, A) gdje je
Dijagram stanja za M jest:
200px
M se može shvatiti kao unija dva DKAa: jednog sa skupom stanja {S2, S1} i drugog sa skupom stanja {S3, S4}.
Jezik automata M može biti opisan sljedećim regularnim izrazom:
Miroslav Brozović
Miroslav Brozović (Mostar, 26. augusta 1917. - Mostar, 5. oktobra 2006.), je bivši jugoslavenski nogometaš.
IC 959
IC 959 (također poznat kao MCG 2-36-1, PGC 49540 i UGC 8848) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 316 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Volar. Najveći prečnik je 1,70 (156 hiljada sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (92 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 20. aprila 1889. godine.
Miroslav Brozović
Karijera
Odbrambeni igrač, igrao za HŠK Zrinjski Mostar, HŠK Građanski Zagreb, a nakon II. svjetskog rata igrao je za FK Partizan Beograd i od 1950. za klub FK Sarajevo, ali u dvostrukoj ulozi: igrač i trener, s kojim je 1967. osvojio šampionat bivše države.
IC 959
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Sardeati
Sardeati si bili ilirsko pleme na području sjeverozapadne Bosne. Prema Pliniju Starijem, Sardeates civitas se prostirala u sadašnim bosanskopetrovačkim i drvarskim krajevima, jugoistočno od Japodije. Bila je dio salonitanskog konventa i imala 52 dekurije i, prema nekim procjenama,  oko 7.800–10.400,  a po Mesihoviću oko 13.000 stanovnika.
Danas se zna da su im susjedi bili Dalmati na jugu/jugozapadu, Japodi na zapadu i Mezeji, na sjeveru/sjeveroistoku.
Postojbina Sardeati se je pominjana na  mnogim užim područjima,  od središnje Zapadne Bosne, preko gornjeg poriječja Vrbasa, doline  Plive i Rame,  te  od Šipova do sjeverne Bosne. Bojanovski ih smatra starosjediocima doline Unca, pominjući lokalitet Sarziaticum (koji je naveden 1. na saboru u Saloni 533. godine n.e.).
Ο Sarziaticumu i njegovu stanovništvu, malo se zna jer se na pretpostavljenoj teritoriji ovog municipija sačuvao vrlo mali broj natpisa. Municipij nije epigrafski potvrđen  na terenu in situ, nego samo u kasnije pisanim izvorima, što otežava njegovo preciznice prostorno  lociranje. Njegov kasnoantički naziv (territorium) Sarziaticum (?Sardiaticum) poznat je jedino iz zapisnika 2. crkvenog sabora u Saloni, 533. godine, a po svojoj lingvistici može povezati jedino sa Sardeatima.
Kao snažan argumenat za takvu pretpostavku uzima se podatak iz 533. ο formiranju biskupije u Ludrumu (pretpostavlja se kod Knina). Novoformiranoj biskupiji bile su dodijeljene četiri crkvene župe (parochiae), odnosno četiri (tadašnja) municipija: Magnioticum kod Drniša, Equitinum kod Sinja, Salviaticum na Glamočkom polju, a kao četvrti Sarziaticum (vjerovatno Sardiaticum = zemlja Sardeata), koji se ne može argumentirano locirati na područje Šipova, kao ni u sjevernoj  Bosni, jer bi to bilo i mnogo  sjeverno od Ludruma (kod Knina?). Tako se Sarziaticum teško može tražiti i oko Pecke, koje je bilo u drugoj  crkvenoj župi — Sarniensis ecclesiae, parohije municipija Sarniensis (Sarnade), čiji je župnik Vitalis presbyter Sarniensis ecclesiae prisustvovao i  1. koncilu u Saloni 530. godine.
Od božanstava u dolini Unca spominju se Jupiter i Silvan (Silvanus). To sugerira zaključak da je religija bila ista ili veoma slična onoj kod susjednih Dalmata, što se odnosi i na posmrtne ceremonije i kultove. Vjerije se da je i antroponimija Sardeata, kao i onomastika, bila slična dalmatskoj, što se može zaključiti i na primjerima sa susjednog Grahovskog polja.
Granice municipija Sardiatarum (potvrđen samo oblik Sardiatas), vjerojatno su bile određene prirodnim barijerama doline Unca, u kojoj je moglo obitavati stanovništvo  njihovih 52 dekurija. Municipij je mogao biti osnovan za vladavine Hadrijana, ili Marka Aurelija (prema nalazima iz Prekaje), a najkasnije za  vrijeme Karakale (212. godine). Pretpostavku da su i Sardeati radili u rudnicima zlata u Daciji (dio današnje Rumunije), osnažuje natpis iz Alburnusa a moguće i natpis u kojem se spominje, pa postoji teorijska mogućnost da se Splonum nalazio  ležao upravo u dolini Unca.
Većini današnjih istraživača je aanimljivo je da područje Sardeata, po očuvanim paganskim i domorodačkim imenima, ima znatno više sličnosti sa gornjobosanskim područjem nego sa susjednim japodskim dijelom  Pounja.
Miroslav Brozović
Karijera
Nastupio je 17 puta za "A" i 2 puta za "B" sastav Jugoslavije, za nogometnu reprezentaciju NDH 17 puta. Učesnik je Olimpijskih igara 1948. u Londonu, gdje osvaja srebro.
Marijan Bloudek
Marijan Bloudek (Zenica, 23. august 1951.) je slovenački nogometni trener i bivši nogometaš iz Bosne i Hercegovine.
Trenerska karijera
Trenersku karijeru započeo je u Čeliku iz Zenice. Prvih pet sezona bio je pomoćnik Dragutinu Spasojeviću, Milanu Ribaru, Josipu Skoblaru, Džemaludinu Mušoviću i Vukašinu Višnjevcu, a glavnim je imenovan 1988. kada je s 37 godina postao najmlađim trenerom u Prvoj ligi Jugoslavije. Godinu dana kasnije preuzeo je NK Maribor s kojim je 1992. postao pobjednik prvog slovenskog kupa. Vodio je još niz slovenskih klubova (Drava, Krka, Pohorje, Železničar, Šmartno, Paloma), te austrijski Rotenman, a u Premier ligi vodio je NK Žepče (2002./2003.), FK Čelik (2008./2009.) te Zrinjski (2010.). U novembru 2010., nakon serije loših rezultata, smijenjen je s mjesta trenera Zrinjskog, te se vratio u Maribor, u klub koji je vodio prije dolaska u Zrinjski, niželigaš NK Paloma, gdje se radi isključivo na odgoju igrača.
Privatno
Bloudek već dvadesetak godina živi u Mariboru, gdje ima i svoj fitness centar, u kojem provodi mnogo vremena.
NGC 6590
NGC 6590 (također poznat kao ESO 590-SC15, IC 4700 i NGC 6595) je emisijska maglina i otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Strijelac. Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 12. jula 1885. godine.
HMRK Zrinjski Mostar
HMRK Zrinjski Mostar je rukometni klub iz Mostara, Bosna i Hercegovina.
Rastovac (Zagvozd)
Rastovac je naseljeno mjesto u sastavu općine Zagvozd, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Imotski.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Rastovac je imao 146 stanovnika.
Napomena: ''Iskazuje se od 1991. kao samostalno naselje nastalo izdvajanjem dijela naselja Zagvozd. U 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Zagvozd. U 1948. također je iskazivano kao samostalno naselje.''
Nerzuk Ćurak
Nerzuk Ćurak je redovni profesor na Fakultetu političkih nauka Univerziteta u Sarajevu, novinar, esejist i publicista, javni intelektualac i mirovni aktivist. U fokusu njegove naučne zainteresiranosti su geopolitika, geofilozofija, politička filozofija, međunarodni odnosi, međunarodna sigurnost, polemologija, upravljanje konfliktima, teorija mira, demokracija i sigurnosni izazovi, etnopolitika i javne politike.
Biografija
Na bosanskohercegovačkoj javnoj sceni prisutan je od 1988. godine kada počinje raditi kao novinar i urednik studentskog lista Walter. Pred raspad bivše zajedničke države piše političke i vojnopolitičke komentare i analize u uticajnim novinama, revijama i magazinima: Naši Dani, Bosanski pogledi, Slobodna Bosna. U toku rata protiv Bosne i Hercegovine komentare objavljuje u dnevnim listovima Oslobođenje i Večernje novine te u sedmičnoj reviji Bosna, u kojoj je radio i kao zamjenik glavnog urednika. Bio je urednik i glavni urednik sedmičnih magazina Bošnjački Avaz i Fokus. Od 1996. do 2003. kao urednik i kolumnist magazina Dani. Tekstovi su mu prevođeni na engleski, njemački, francuski, slovenski, španski i arapski jezik.
Član je profesionalnog američkog udruženja za političke nauke - American Political Science Association (APSA) i Udruženja politologa u Bosni i Hercegovini, te član Regionalnog odbora Centra za napredne studije Jugoistočne Evrope Sveučilišta u Rijeci. Bio je urednik Godišnjaka Fakulteta političkih nauka Univerziteta u Sarajevu. Član je Upravnog odbora Fonda Otvoreno društvo Bosne i Hercegovine, predsjedavajući Savjeta časopisa Demokracija i sigurnost u Jugoistočnoj Evropi (www.atlantskainicijativa.org) te član ekspertnog tima Foruma građana Tuzla za reformu Ustava Bosne i Hercegovine. Član je odbora za političke nauke ANUBiH i PEN Centra BiH.
Kao redovni profesor na Fakultetu političkih nauka Univerziteta u Sarajevu, vrši i funkciju šefa Odsjeka za sigurnosne i mirovne studije. Vodi sljedeće kolegije: Geopolitika, Međunarodna sigurnost, Nauka o miru, Međunarodna zajednica i upravljanje konfliktima. U Centru za interdisciplinarne postdiplomske studije Univerziteta u Sarajevu, u okviru master studija Upravljanje državom i nevladinim organizacijama, voditelj je modula Civilno društvo i nevladine organizacije. Na Univerzitetu u Mostaru voditelj je kolegija Savremena geopolitika i nauka o miru. Voditelj je prve generacije doktorskog studija na Fakultetu političkih nauka Univerziteta u Sarajevu gdje predaje Geopolitičke studije savremenog svijeta i Istraživanje mira u regionalnoj perspektivi.
Halva
Halva je slatko jelo, koje potiče sa Bliskog istoka. Halva, kao poslastica najviše je raširena po Bosni i okolnim zemljama na Balkanu, sjevernoj Africi te zemljama centralne Azije. U Bosni najčešće srećemo halvu od sezama (tahan, arab. ‏طحينة‎, tahinia). Ova vrsta halve je također najpoznatija u Evropi i Americi. Prave ga i prodaju halvadžije u svojim halvadžinicama. Do 1908. u Sarajevu je postojala čaršija halvadžiluk.
Etimologija
Ime halva dolazi iz arapske riječi halva (arab. ‏حَلاو‎), što znači slatkiš.
Vrste halve
U Bosni najčešće srećemo halvu od sezama. Ova vrsta halve je također najpoznatija u Evropi i Americi. Druga poznatija vrsta halve je halva od klica žitarica koja se sreće u Iranu, Pakistanu i Indiji. Također srećemo halvu bez žitarica, od jaja i šećera na području Turske i Grčke. Na halvu se može staviti ulje ili puter kao umak.
Sastojci
To je slatko jelo od pšeničnog brašna, masti i meda ili od sezama, brašna, meda ili šećera. Postoje različite vrste: ćeten-halva, tahan-halva, kos-halva, itd.
Štajerska (pokrajina)
Štajerska (njemački: Steiermark) jedna je od devet pokrajina republike Austrije. Glavni grad je Graz. Pokrajina ima oko stanovnika  i time je četvrta po broju stanovnika u Austriji. Sa površinom od km2, oko 19,5% cijele površine Austrije, druga je pokrajina po veličini. Graniči sa austrijskim pokrajinama Gornja Austrija, Donja Austrija, Salzburg, Gradišće, Koruška i na jugu sa Slovenijom.
Historija
Štajerska kao dio [[Austrougarska|Austrougarske (područje obojeno roza bojom sa brojem 12)|mini]] Štajerska je dobila ime po Steyru, gradu u Gornjoj Austriji, sa kojim je historijski i industrijski bila povezana preko rudnika željeza u Eisenerzu. Povezanost sa Steyrom potvrđuje i sličnost grbova sa srebrnim panterom na zelenoj podlozi, kao i latinsko i englesko ime Štajerske - Styria.
Godine 1180. Fridrik I, car Svetog Rimskog Carstva uzdiže markgrofoviju Štajersku na nivo vojvodstva, čime se odvojila od vojvodstava Koruške i Bavarske. Godine 1186. Štajersku preuzima dinastija Babenberg, sve do njihovog izumiranja 1246. godine, kada vlast nad Štajerskom preuzima ugarsko, a nedugo nakon toga češko plemstvo. Tek 1282. godine vlast preuzima dinastija Habsburg. Za sjedište se bira grad Graz. Godine 1740. Marija Terezija reformira i centralizira upravu, stvara guberniju za Štajersku, Korušku, Kranjsku i područje današnje Gorice u Italiji. Pokrajina je tada podijeljena na pet okruga: Judenburg, Bruck, Graz, Maribor i Celje.
Raspadom Austrougarske i mirovnim sporazumom u Saint-Germain-en-Laye 10. septembra 1919. godine, dio Štajerske pripada Kraljevini SHS, koji se danas u austrijskoj literaturi može naći pod imenom Donja Štajerska i obuhvata područja oko gradova Maribor i Celje. Pripajenjem Austrije nacističkoj Njemačkoj, teritorijalna podjela Austrije se mijenja i Štajerska pripada području Oberdonau. Godine 1945. britanske trupe okupiraju Štajersku, a jedinice jugoslovenske vojske se povlače pod pritiskom saveznika iz zauzetih dijelova.
Geografija
mini|Vrh Hochlantsch sa 1720 m mini|Vinogradi na jugu Štajerske u regionu Sausal sa [[klapotecom]] Štajerska se često naziva Zelenim srcem Austrije (njem.:Grüne Herz Österreichs) jer 61% površine Štajerske zauzimaju šume, a oko 25 % travnjaci, livade, voćnjaci i vinogradi. Po geografskim osobinama može se podijeliti na nekoliko regija:
Najviši planinski vrhovi
Najviši planinski vrhovi u Štajerskoj nalaze se na području Dachsteina i Schladminga u okrugu Liezen. Desetine vrhova s visinom preko 2.500 metara, uređeni su za planinarenje i sportove poput alpinizma i skijanja. U podnožjima vrhova su obično planinarski domovi, do kojih vode dobro obilježeni planinarski putovi. Neki od vrhova povezani su žičarama sa dolinama. Područje Dachsteina, na kojem se nalazi nekoliko velikih glečera je na listi svjetske baštine Evrope.
Rijeke
mini|Rijeka [[Mura u gornjem dijelu Štajerske kod Muraua]] Najveća rijeka koja protiče kroz Štajersku je Mura, sa mnogim manjim rijekama koje pripadaju njenom slivu. Rijeke u Gornjoj Štajerskoj većinom se ulijevaju u Dunav. Ostale rijeke u Štajerskoj su: Altausseer Traun, Enns, Feistritz, Gratzenbach, Grundlseer Traun, Hartberger Safen, Kainach, Kainischtraun, Koppentraun, Kutschenitza Lafnitz, Laßnitz, Lassnitzbach, Laussabach, Lavant, Laßnitz (Kainach), Laßnitz (Sulm), Liesing, Klosterbach, Mürz, Palten, Pinka, Pöllauer Safen, Raab, Rabnitzbach, Rettenbach, Salza, Salzabach, Stimitz, Stoffbach, Sulm, Toplitz, Traun, Walster i Wildbach.
Jezera
mini|Jezero [[Grundlsee (jezero)|Grundlsee, najveće jezero u Štajerskoj]] Najveće jezero u Štajerskoj je Grundlsee i nalazi se u okrugu Liezen. Na obali jezera nalazi se istomena općina Grundlsee. Površina jezera je 4,22 km2 sa najvećom dubinom od 64 m. Jezero je bogato ribom, a zbog nadmorske visine od 708 m i temperature vode ljeti od oko 18°C nije za kupanje. Zbog očuvanja čistoće vode, zabranjena je vožnja motornim čamcima. Ostala uglavnom manja, kao i neka vještačka jezera, koja su zbog ljepote okoline, uglavnom turistička izletišta su: Altausseer See, Augstsee, Elmsee, Erlaufsee, Furtner Teich, Goldlacke, Hubertussee, Ingeringsee, Kammersee, Lahngangsee, Leopoldsteinersee, Ödensee, Packer Stausee, Putterersee, Salzastausee, Schwarzlsee, Stubenbergsee, Thalersee, Toplitzsee.
Nacionalni parkovi
mini|Nacionalni park [[Gesäuse (nacionalni park)|Gesäuse]] 2002. godine područje Gesäuse, proglašeno je za nacionalni park koji se nalazi u okrugu Liezen i obuhvata dijelove općina Admont, Johnsbach, Weng, Hieflau, Landl i Sankt Gallen. Park se sastoji uglavnom od šuma, travnjaka i planinskih vrhova Gesäuse i kanjona rijeke Enns. Nadmorska visina parka je od 490 do 2.370 m
Klima
Klima u Štajerskoj je umjereno kontinentalna, te regionalno različita. U sjevernom, planinskom dijelu zime su duge, sa visokim padavinama i temperaturama do -20 °C. U zimskom periodu, zbog visokih sniježnih padavina i strmih planinskih obronaka, povišen je stepen opasnosti od lavina. U proljeće usljed topljenja snijega, u kanjonima malih planinskih rijeka, stvaraju se bujice, koje noseći stabla i kamenje, stvaraju visoku materijalnu štetu u mjestima na obroncima planina. U južnom i istočnom dijelu, zbog panonske klime, zime su blaže i temperaturno ovisne od uticaja vremenskih prilika u Južnoj Evropi. Kotline u brdovitom dijelu su bogate snijegom, a ljeti umjerenim temperaturama. Južni dio ima ljeti topliju klimu, sa temperaturama preko 30 °C. Zbog povoljne blage klime, ovaj kraj pogodan je za poljoprivredu, voćarstvo i vinogradarstvo.
Prosječne temperature
1 Prosječna temperatura izmjerena na Univerzitetu u Grazu
Meteorološki podaci za 2007. godinu
Na ukupno petnaest meteoroloških stanica u Štajerskoj vrše se mjerenje temperature i količine padavina. Podaci se analiziraju u zavodima za meteorologiju i služe za praćenje i analizu temperaturnih promjena. Neki od ekstremnih parametara iz 2007. godine bili su :
Do 2015.
Do 1. januara 2012. godine Štajerska je bila podijeljena na 17 okruga i 542 općine. Od 1. januara 2012. godine odlukom Vlade Štajerske, okruzi Judenburg i Knittelfeld ujedinjuju se u novi okrug Murtal, dok se politička ekspozitura Bad Aussee ukida i upravno pripaja okrugu Liezen. Sljedećom odlukom Vlade u aprilu 2012. godine, koja stupa na snagu 1. januara 2013. godine se formiraju tri nova okruga: :
Od 2015.
Do 31. decembra 2014. Štajerska je imala 539 općina i gradova. Upravnom reformom od 1. januara 2015. godine Štajerska je podijeljena na 287 općine. Broj općina je smanjen udruživanjem dvije ili više općina u jednu.
Politika
mini|Sjedište pokrajinske vlade Pravo glasa na izborima u Štajerskoj imaju sve osobe koje su:
Vlada
Pokrajinom upravlja pokrajinska vlada, na čije se čelo bira član političke partije, koja je na izborima osvojila najviše glasova. Članove vlade u Štajerskoj biraju političke partije sa najvećim brojem glasova, koje su na skupštinskim izborima, po proporcionalnom izbornom sistemu, u intervalima od četiri godine, dobile većinu glasova. Za ulazak u skupštinu potrebno je osvojiti određeni broj glasova birača, koji se određuje na osnovu broja ukupnih birača. Partije koje u apsolutnom broju osvoje manje glasova ne ulaze u skupštinu, a njihovi se glasovi dijele većim partijama. Na skupštinskim pokrajinskim izborima 2019. godine pobijedila je Narodne partije Austrije (ÖVP), te je tim izabran predsjednik Štajerske Christopher Drexler.
Vlada se sastoji od devet članova i to 5 iz Narodne partije Austrije (ÖVP) i 3 iz SPÖ.
Izborna područja
Na političkim izborima za skupštinu, Štajerska je podijeljena na 4 izborna područja (njem.: Landtagswahlkreis). Izborna područja su podijeljena prema političkim okruzima i oni su definisani brojevima:
Sastav skupštine
Skupština Štajerske se sastoji od 48 članova, koji se indirektno biraju preko lista političkih partija. Rezultati skupštinskih izbora od 24. novembra 2019. godine su:
Općinski izbori
Na općinskim izborima biraju se članovi općinskih savjeta, od kojih se bira gradonačelnik. Na izborima se biraju partijske liste. Time se gradonačelnik i članovi savjeta ne biraju direktno. Broj članova općinskog savjeta ovisi o broju stanovnika u općini, te za općinu do 1.000 stanovnika iznosi 9 i raste proporcionalno do 31 člana, za općine preko 10.000 stanovnika.
Rezultati općinskih izbora iz 2020. zbirno za Štajersku su: Sljedeći općinski izbori predviđeni su za 2015. godinu.
Evropski parlament
Iz Štajerske se biraju dva predstavnika, od ukupno 18 austrijskih predstavnika, za Evropski parlament. Sljedeći izbori održavaju se 2009. godine.
Privreda
Područje općine Gamlitz na jugu, je vinogradarski kraj, gdje se proizvode kvalitetne austrijske sorte vina. Zaštićena marka rosé vina Schilcher, proizvodi se samo u dijelu Zapadne i Južne Štajerske. Voćarstvo sa uzgojem jabuka i kajsija, te proizvodnjom voćnih sokova i proizvoda od voća, je jedan od štajerskih vodećih izvoznih artikala. Također proizvodnja ulja od tikvinih košpica, sa zastićenom markom pod nazivom Steirisches Kürbiskernöl , je jedan od najpoznatijih proizvoda. Prehrambena mesna industrija sa proizvodima poput kobasica i šunke ima značajno mjesto u štajerskoj privredi.
Broj zaposlenika
Broj zaposlenih ili radno sposobnih, u Štajerskoj po podacima iz 2007. godine iznosio je prosječno 502.261. U taj broj ulaze svi zaposlenici s punim ili djelomičnim radnim vremenom, nezaposleni, osobe na služenju vojnog roka, osobe na služenju u civilnoj službi, kao i osobe na trudničkom bolovanju. Od toga su aktivno bile zaposlene 447.914 osobe. Stranci čine 6,9% od ukupnog broja zaposlenih, čime je Štajerska pokrajina sa najmanjim brojem zaposlenih stranaca u Austriji. Prosječna bruto primanja u Štajerskoj 2006. godine iznosila su 2.031 Euro
Nezaposlenost
Procenat nezaposlenih iznosi, po podacima iz novembra 2008. godine, 6,3%. Od ukupno 31.204 osoba su 14.482 žene, a 17.622 muškarci. Najviši udio nezaposlenih je u kategorijama sa niskim stepenom obrazovanja. .
Obrazovanje
mini|Glavna zgrada Karl-Franzens-Univerziteta u Grazu mini|Zgrada FH Joanneum u Kapfenbergu mini|Zgrada Tehničkog univerziteta u Grazu
Predškolsko obrazovanje
Predškolsko obrazovanje organizira se u jaslicama i vrtićima. Djeca od rođenja do treće godine pohađaju jaslice, a starija imaju mogućnost pohađanja vrtića čiji je nositelj pokrajina. U skoro svakoj većoj općini i gradu postoji vrtić. Međusobno se razikuju po radnom vremenu i uglavnom su cjelodnevni - u većim gradovima, te poludnevni u manjim općinama. Od 2009. godine predviđeno je da je boravak djece predškolskog uzrasta u pokrajinskim vrtićima besplatan i subvenciran iz saveznog i pokrajinskog budžeta. Boravak u pokrajinskim vrtićima ograničen je trajanjem školske godine, dok se prema potrebama u većim gradovima organiziraju vrtići u mjesecima julu i augustu.
Visoke stručne škole
Najpoznatija visoka stručna škola u Štajerskoj je FH Joanneum u Grazu, sa ekspoziturama u Kapfenbergu i Bad Gleichenbergu. Škola je osnovana 1995. godine sa predavanjima na 22 različita smjera. Moguć je studij u oblastima bankarstva, novinarstva, industrijskog dizajna, informatike, socijalnih oblasti, prava i sl. . Za razliku od univerziteta upisnina nije potrebna, ali je za mnoge smjerove obavezan relativno kompleksan prijemni ispit.
Zračni promet
mini|upright|Avion Draken, austrijske vojne avijacije Zračni promet odvija se uglavnom preko aerodroma Graz-Thalerhof, mada osim njega u Štajerskoj postoji i aerodrom u Kapfenbergu, koji uglavnom služi u sportske svrhe, a od 1990. godine dozvoljen je i međunarodni promet manjih aviona. Aerodrom ima pistu dužine oko 600 metara. Sličan, manji sportski aerodrom ima i Fürstenfeld, sa međunarodnom oznakom ICAO - LOGF.
Najveći austrijski vojni aerodrom nalazi se u Zeltwegu, Fliegerhorst Hinterstoisser, a ICAO - LOXZ, na kojem su smješteni austrijski vojni avioni Eurofighter EF 2000, kao i preostali avioni tipa Saab Draken, koji se povlače iz upotrebe. Svake tri godine u Zeltwegu se održava veliki međunarodni zračni miting, na kojem učestvuju eskadrile iz Francuske, Rusije, SAD, Velike Britanije i drugih zemalja.
Aerodrom Graz-Thalerhof
mini|upright|Komandni toranj aerodroma Graz Udaljen od Graza deset kilometara u pravcu juga, aerodrom Graz-Thalerhof je treći po veličini u Austriji, poslije bečkog i salzburškog aerodroma po putničkom prometu. U teretnom prometu, aerodrom se nalazi na drugom mjestu. Dijelom se nalazi u općinama Feldkirchen bei Graz i Kalsdorf bei Graz. Aerodrom je i vojna baza austrijske vojne avijacije. Usljed racionalizacije austrijske vojske, vojni aerodrom gubi na značaju i predviđa se smanjivanje njegove funkcije na minimalno funkcionalno održavanje. Međunarodne oznake su IATA - GRZ, a ICAO - LOWG.
Aerodrom je osnovan 1913. godine, a tek 1955. godine postaje međunarodni aerodrom. Sa direktim linijama za Beč, München, Zürich, Frankfurt, London i Barcelonu, dnevno je povezan letovima svih većih svjetskih kompanija. Direktni letovi u preko deset zemalja, omogućavaju poslovne letove za međunarodne firme sa sjedištem u Štajerskoj. Avionske kompanije koje redovito imaju linije iz Graza su: AUA, Lufthansa, Ryanair, Intersky, TUIfly, Niki, Welcome Air, Robin Hood Aviation, Rheinair. Ljeti sa čarter letovima, povezan je sa turističkim odredištima u Crnoj Gori, Estoniji, Kipru, Hrvatskoj, Grčkoj, Sloveniji, Španiji, Tunisu, Turskoj, kao i aerodromima u Bosni i Hercegovini. Aerodrom 2007. godine prvi put prelazi broj od 900.000 putnika i ukupno 11.300 t tereta godišnje. Sa Grazom je povezan redovitom autobuskom linijom, kao i željeznicom, stanicom udaljenom 500 m od aerodroma. U planu je povezivanje aerodroma sa željezničkom stanicom podzemnim prolazom, koji je u projektu izgradnje Koralm-pruge.
Aerodrom je u blizini austrijskih autoputova A2 i A9, kao i savezne ceste B67.
Od 1981. godine na aerodromu se nalazi Austrijski muzej zračnog prometa
Međunarodni promet
mini|Željeznička kompozicija na glavnoj željezničkoj stanici u Grazu Željeznički promet se sastoji od mreža Austrijske savezne željeznice ÖBB i privatnih mreža koje povezuju manja sjedišta okruga sa središtem, gradom Grazom. Dva puta dnevno Graz je povezan sa Zagrebom i Ljubljanom, dok je preko Beča, više puta dnevno povezan da drugim gradovim Istočne Evrope. Preko željezničkog čvorišta Bruck an der Mur, Graz je povezan sa Salzburgom, Innsbruckom, Villachom i Pragom, te time sa Italijom, Njemačkom, Švicarskom i drugim zemljama Zapadne Evrope. Direktne linije postoje i za pogranične gradove na granici sa Slovenijom Bad Radkersburg i Spielfeld.
Lokalni promet
mini|Šematski prikaz mreže S-Bahn u Grazu 2007. godine, osnivanjem mreže S-Bahn, stvara se koncept povezivanja Graza sa okolinom, kao i ubrzavanje lokalnog prometa, koji bi trebao umnogome skratiti vrijeme putovanja učenicima, studentima i radnicima, te rasteretiti promet automobilom na autoputevima i brzim cestama. Projekat je zamišljen sa devet linija u 15 minutnom taktu, od kojih su do danas, šest realizovane. Linije povezuju gradove Wies, Köflach, Spielfeld, Bad Radkersburg, Bad Gleichenberg, Fehring, Weiz, Bruck an der Mur i Übelbach sa Grazom. Osim austrijske savezne željeznice ÖBB u projektu učestvuju i željeznice STLB i GKB, privatne željeznice lokalnog značaja.
U izgradnji
mini|Karta sa uctranom trase Koralm, koja bi trebala biti gotova 2012-14. godine U planu je izgradnja tzv.Koralm-pruge, trase dugačke 125 km, koja bi Graz i Beč povezala sa Klagenfurtom i time ubrzala transport ljudi i robe za jedan sat, u odnosu na postojeću trasu preko Bruck an der Mur. Pruga iz Graza ide preko Deutschlandsberga i prvi dio u dužini od 7 km je već izgrađen. Projekat je jedan od najvećih investicija u Štajerskoj, sa tunelom Koralm , u dužini od 32,8 km. Troškovi izgradnje procijenjeni su na 4.9 milijardi eura.
Stanovništvo
Po procjeni iz 2008. godine u Štajerskoj živi 1.205.909 stanovnika. Od toga su: Porast broja stanovnika u odnosu na 2007. godinu je skoro zanemarljiv i iznosi 0,2% (aps.1991). Topografska, ali i ekonomska obilježja Štajerske utiču na unutrašnje migracije, kao i na raspodjelu stanovništva. Najveći rast broja stanovništva je u okolini i samom gradu Grazu, koji zbog privrednog razvoja ubrzava doseljavanje iz predjela Gornje Štajerske, kao i iz područja okruga Fürstenfeld, Radkersburg i Weiz. Demografski je Štajerska godinama imala negativnu bilancu, koja se u poslijednjih petnaestak godina mijenja useljavanjem iz zemalja bivše Jugoslavije, Turske i Njemačke. Područja okruga Liezen, Murau i Leoben i pored toga ne mogu nadoknaditi negativni trend broja stanovnika. Važnost demografskog rasta u Štajerskoj očituje se, između ostalog, raspodjelom državnog budžeta, koji se dijeli po pokrajinama, okruzima i općinama, po principu broja stanovnika. Tako dolazi do paradoksa, da općine sa opadajućim brojem stanovnika, dobijaju još manje sredstava, te samim tim imaju manje sredstava za ulaganje u infrastrukturu, radna mjesta, što dovodi do iseljavanja stanovnika u bogatije dijelove bliže Grazu.
Štajersko stanovništvo sačinjavaju 93,9% Austrijanci, dok je broj stranaca po procjeni iz 2008 godine 6,1 % (73.713). Broj stanovnika koji su rođeni u inostranstvo iznosi 111.827, što čini 9,3 % od ukupnog broja stanovnika. Time je Štajerska na predzadnjem dijelu ljestvice u odnosu na ostale austrijske pokrajine po procentualnom učešću stranaca u broju stanovnika.
Broj stanovnika koji pripadaju grupi Slovenci, kao nacionalne manjine se kreće oko 3.000. Smatra se da je broj veći, ali uslijed jake asimilacije i negativnih političkih odnosa izmedu Austrije i SFRJ, taj se broj može smatrati netačnim. Često me može čuti ime Windisch za Slovence u Južnoj Štajerskoj i Koruškoj. Oni žive uglavnom u području Bad Radkersburga i okolini Leibnitza.
U početku 90-tih godina prošlog stoljeća, usljed rata u bivšoj Jugoslaviji, dolazi do stvaranja mnogobrojnih izbjegličkih centara u organizaciji humanitarnih organizacija, pokrajinske vlade i Caritasa, za izbjeglice iz Bosne i Hercegovine i drugih dijelova Jugoslavije. Njima je dodjelom de facto statusa omogućen ostanak u Štajerskoj. Smatra se da je u tim godinama u Štajersku došlo preko 50.000 izbjeglica. Odseljavanjem u druge države, povratkom, te uzimanjem austrijskog državljanstva, taj se broj danas statistički smanjio. Danas u Štajerskoj žive 24.286 osobe sa prostora bivše Jugoslavije.
Kultura
mini|desno|Kunsthaus, umjetnička galerija u Grazu mini|desno|Oklop iz srednjeg vijeka izložen u [[muzeju Landeszeughaus u Grazu]] mini|desno|Vještački otok na Muri u središtu Graza, sa amfiteatrom, dječijim igralištem i cafeom, izgrađen 2003. godine Kulturna zbivanja u Štajerskoj karakterišu izložbe u muzejima, koncerti u koncertnim dvoranama, kulturne priredbe međunarodnog značaja, operne i pozorišne predstave, kao i koncerti raznih pop i rock grupa iz čitavog svijeta.
Muzeji
Najznačajniji muzeji su:
Pozorišta
mini|Pozorište (Schauspielhaus) u Grazu Najpoznatija pozorišta pokrajine su:
Opera
Pozorišta i operska kuća zbog marketinških i promotivnih razloga ujedinjeni su u kooperaciju Bühnen Graz.
Javni mediji
Medijski rad u pokrajini je poslije prestanka državnog monopola 1997. godine podijeljen na državni i privatni nivo.
Televizija
Osim gore navedenih, u pokrajini se prima više regionalnih i mjesnih informativnih kanala.
Radio
Osim gore navedenih, u pokrajini se prima više regionalnih i mjesnih informativnih radio-kanala.
Štampa
Više regionalnih i pokrajinskih biltena manjeg značenja.
Turizam
Po procjeni pokrajinske vlade Štajerske za 2008. godinu u vremenu od maja do oktobra 2008. godine, Štajersku je posjetilo 1.648.509 gostiju, od toga 68% domaćih, austrijskih gostiju, a 32 % stranih. Najviše stranih gostiju dolazi iz Njemačke i Italije
Turističke znamenitosti
mini|Bazilika u Mariazellu mini|Samostan u Admontu mini|Crkva svete Barbare u Bärnbachu mini|Bärenschützklamm, spomenik prirode u Mixnitzu Turističke znamenitosti Štajerske su uslovljene historijskim razvojem pokrajine. Osim prirodnih ljepota i planinskih izletišta, pokrajina je bogata dvorcima, muzejima i građevinama iz srednjeg vijeka. Neke od važnijih znamenitosti su:
Turistička atrakcija istočnog dijela su letovi balonom iznad vulkanskih brežuljaka, a u Gornjoj Štajerskoj letovi zmajem (paragleiting). Litice visokih planina omiljen su cilj alpinista iz cijelog svijeta.
Zimski turizam
Alpsko skijanje, sa stazama koje se mogu koristiti od početka decembra, pa sve do proljeća, sigurno je najpoznatija strana zimskog turizma u Štajerskoj. Osim staza za alpsko skijanje, postoje staze sa skijaško trčanje, skijaške skakaonice, kao i prirodne staze sa sankanje.
Alpsko skijanje
Najpoznatije staze su one na kojima se održavaju utrke Svjetskog kupa u alpskom skijanju u Schladmingu i okolini. Područje nazvano Planai/Hochwurzen, povezano je sa Hauser Kaiblingom i Reiteralmom, ima desetine kilometara skijaških staza. Između njih voze ski-liftovi i žičare. Poznatija skijaška središta su:
Skijaške skakaonice
Između Bad Mitterndorfa i općine Tauplitz nalazi se najveća skakaonica za skijaške skokove na svijetu sa prirodnim zaletištem. Rekord skakaonice, poznatije pod imenom Kulm, nazvane po istomenom brdu na kojoj se nalazi skakaonica, je 215,5 m austrijskog letača Gregora Schlierenzauera.
Seoski turizam
U vinorodnom južnom dijelu Štajerske postoje tzv. Buschenschänke, gostionice na seoskim gazdinstvima. To je specifičan vid seoskog turizma, koji pruža turistima i izletnicima mogućnost za odmor i užinu. Za razliku od restorana, imaju pravo prodavati samo vlastite proizvode, pa se to uglavnom svodi na suhomesnate proizvode, sir, kao i povrće i voće iz vlastitih vrtova. Prodaja je regulirana posebnom poreskom uredbom, tako da licenca za prodaju alkoholnih pića vrijedi samo za vino i rakiju, koju sami prave. Zakonski je regulirano vrijeme u kojem su gostionice otvorene i za njih vrijede poreske olakšice. Naročito su omiljene gostionice u općini Gamlitz, na tzv. Weinstrasse - vinskoj cesti na samoj granici sa Slovenijom.
Termalni turizam
mini|upright=1.5|Terme u Blumau, projekat Friedensreicha Hundertwassera U Štajerskoj postoji nekoliko područja sa termalnom vodom, koja je iskorištena za termalna liječilista, ali i za turističke hotele i bazene sa termalnom vodom. Pokrajinska vlada, pomažući turizam finansijskim sredstvima, omogućava izgradnju ili proširenje postojećih termalnih banja. Neke od termalnih liječilišta, prerasla su u centre za odmor i rekreaciju ili mjesta za pripremu i treninge sportista. Arhitektonski se izdvajaju terme u Bad Blumau u Istočnoj Štajerskoj, s trendom individualnog odmora i ograničenim kapacitetom. Veće termalne banje nalaze se u: Bad Gleichenbergu, Bad Mitterndorfu, Bad Radkersburgu, Köflachu i Fohnsdorfu.
Sport
Zastupljenost sporta u Štajerskoj svodi se na učestvovanje timova u saveznim ligama i to u nogometu, košarci, rukometu, odbojci, hokeju na ledu i drugim timskim sportovima, dok iz Štajerske potiče nekoliko vrhunskih sportista u zimskim sportovima i biatlonu.
Nogomet
UPC Arena - Najveći stadion u Grazu|mini Christoph Sumann, austrijski reprezentativac u biatlonu|mini mini|Skakaonica Kulm, najveća skakaonica na svijetu sa prirodnim zaletištem U austrijskoj saveznoj ligi u sezoni 2011/12. učestvuju dva tima iz Štajerske: Sturm iz Graza i SV Kapfenberg iz istoimenog grada. SK Sturm bio je tri puta prvak Austrije u sezoni 1998, 1999 i 2011. godine, te 3 puta pobjednik austrijskog kupa 1996, 1997. i 1999. godine, pod vodstvom trenera Ivice Osima. Drugi veći tim iz Štajerske GAK, zbog finansijskih problema i proglašavanjem konkursa, se od 2008. godine takmiči u regionalnoj ligi. GAK je bio prvak Austrije 2004. godine i pobjednik Kupa 1981, 2000, 2002. i 2004. godine. Oba tima iz Graza igraju na stadionu UPC-Arena kapaciteta 16.000 gledalaca. U Štajerskoj postoji nekoliko nivoa regionalnih liga, tako da skoro svaka veća općina ima jedan nogometni klub, koji uz amatersko učestvovanja igrača obično ima i juniorski tim.
Košarka
Štajerska ima tri košarkaška tima, koji učestvuju u prvoj saveznoj košarkaskoj ligi Austrije: U međunarodnim i evropskim klupskim takmičenjima u košarci nisu postigli veće uspjehe.
Plejona
Plejona (grčki Πληιόνη/Πλειόνη) je nimfa Okeanida iz grčke mitologije. Njeno ime dolazi od riječi pleiôn, šta znači "obilje". Plejonin slavni unuk je bog Hermes.
Mitovi
Prema pjesniku Ovidiju, Plejona je kći Titana Okeana i njegove sestre Tetije, koji zajedno predstavljaju rijeku koja okružuje svijet (u starijim mitovima). Plejona je tako unuka Geje (Majka Zemlja) te rodica vrhovnog boga Zeusa. U spisima Apolodora je spomenuto da se Plejona udala za Titana Atlasa, koji je na svojim leđima držao nebeski svod. U Arkadiji, na planini Kileni, Plejona je rodila kćeri Plejade i Hijade te sina Hijanta. Imena Plejada su: Alkiona, Meropa, Kelaina, Elektra, Steropa, Tajgeta i Maja. Maja je bila Zeusova ljubavnica te je njihovo dijete bog Hermes.
Lovac Orion je jednom pokušao napasti Plejonu, dok je ona putovala sa svojim kćerima.
Amra Zulfikarpašić
Amra Zulfikarpašić je poznata bosanskohercegovačka konceptualna umjetnica i dizajnerica.
Biografija
Rođena je 1946. godine u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Studij dizajna završila je na Akademiji likovnih umjetnosti 1978. godine, a postdiplomski studij 2001. godine
Kao dizajnerica i rukovoditeljica dizajn odjeljenja 16 godina je radila u dnevnom listu Oslobođenje.
Od 1995. je predavač, a potom i vanredni profesor na odsjeku za grafički dizajn Akademije likovnih umjetnosti u Sarajevu.
Bavi se dizajnom postera, znakova i opremom knjige. Kreirala je 2002. godine savremenu varijantu pisma Bosančica.
Zaslužni je član ULUPUBiH.
Walburga Black
Walburga Black (rođena Black) je lik iz Harryja Pottera, čistokrvna vještica. U knjigama se spominje kao "gđa Black".
Opis
Walburga je bila kćerka Polluxa Blacka i Irme Crabbe, sestra Alpharda, kojeg je izopćila iz porodice i Cygnusa III. Rođena je 1925, a umrla. Udala se za svog rođaka Oriona Blacka jer je njena porodica htjela da ima čistokrvnog muža. Rodila je Siriusa i Regulusa. Sirius je za nju bio razočaranje jer je u Hogwartsu postao Gryffindorac, te nije mario za čistokrvnost svoje porodice. Regulus je bio Slytherin, postao je smrtonoša i njegovi roditelji su bili ponosni. Walburga je njegovala tapiseriju porodice Black te je spalila na njoj ime svog sina Siriusa i svoje nećakinje Andromede Tonks. Walburgin portret visi na zidu njene kuće, a prekriven je zavjesom. Njen sluga, vilenjak Kreacher, pripao je Siriusu, a poslije i Harryju.
Luj-Filip, kralj Francuza
Luj-Filip (6. oktobar 1773. - 26. august 1850.) bio je kralj Francuske od 1830. do 1848. godine. Kao vojvoda Šartra istaknuo se u zapovjedničkim trupama tokom Revolucionarnih ratova, ali je prekinuo sve odnose sa Republikom zbog njegove odluke da pogubi kralja Luja XVI. Pobjegao je u Švicarsku 1793. godine nakon što je povezan sa zavjerom za obnovu francuske monarhije. Njegov otac Luj Filip II, vojvoda Orleana je pao pod sumnju i pogubljen, a Luj Filip je ostao u egzilu 21 godinu do Burbonske restauracije. Proglašen je kraljem 1830. godine nakon što je njegov rođak Karlo X izvršio prisilnu abdikaciju tokom Julske revolucije. Vladavina Luja-Filipa poznata je kao Julska monarhija jer su njome dominirali bogati industrijalci i bankari.