cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Džibuti
Mediji i telekomunikacije
Oblast telekomunikacija nalazi se u nadležnosti Ministarstva komunikacija Džibutija. Djibouti Telecom je jedini pružatelj telekomunikacijskih usluga. Za tu svrhu uglavnom se koristi mikrovalna radio relejna mreža. U glavnom gradu postoji infrastruktura optičkog kabla, dok su ruralna i ostala područja države povezana putem bežičnih radio-sistema lokalnih petlji. Pokrivenost teritorije signalom mobilne mreže ograničena je prije svega na područje u i oko grada Djiboutija. 2015. u upotrebi je bilo 23.000 glavnih telefonskih linija i 312.000 mobilnih linija. Pomorski optički komunikacioni kabl SEA-ME-WE 3, koji u Djiboutiju ima kopnenu tačku, od Džibutija se pruža sjeverozapadno prema Džeddi (Saudijska Arabija), Suezu, Siciliji, Marseilleu i dalje na zapad a jugoistočno prema Colombou (Šri Lanka), Singapuru i dalje. Telefonske satelitske zemaljske stanice uključuju i Intelsat (Indijski okean) i Arabsat. Medarabtel je regionalna mikrotalasna radio relejna telefonska mreža.
Radiotelevizija Džibutija je državni nacionalni TV emiter. Emiter upravlja jedinom zemaljskom televizijskom stanicom, kao i dvije domaće radio mreže na AM 1, FM 2 i kratkotalasnom kanalu 0. Licenciranje i rad emitiranih medija regulira vlada.
2012. bilo je 215 lokalnih preduzeća koja su pružala usluge pristupa internetu. U 2015. bilo je oko 99.000 korisnika interneta. .dj je najviša internet domena Džibutija.
Turizam
Turizam u Džibutiju u zadnje vrijeme je jedan od rastućih ekonomskih sektora u državi i generira oko 80.000 dolazaka godišnje, uglavnom porodica i prijatelji vojnika stacioniranih u glavnim pomorskim bazama u zemlji. Iako su brojevi u porastu, nastojanja da se za ulazak stranaca u Džibuti uvedu vize moglo bi ograničiti porast broja turista i stagnaciju turizma.
Nedovoljno razvijena infrastruktura otežava turistima samostalno putovanje, a troškovi privatnih izleta su visoki. Od ponovnog otvaranja željezničke linije iz Adis Abebe za Džibuti u januaru 2018. također je intezivirano kopneno putovanje. Dva glavna geološka čuda Džibutija, jezero Abbe i jezero Assal, vodeće su turističke destinacije u zemlji. Ove dvije lokacije privlače stotine turista svake godine u potrazi za udaljenim i relativno nesistraženim mjestima Džibutija.
Stanovništvo
Prema procjeni iz 2018. u Džibutiju je živjelo 884.017 stanovnika. Multietnička je država. Stanovništvo Džibutija je raslo po relativno visokoj stopi tokom druge polovine 20. vijeka, povećavajući se s oko 69.589 stanovnika koliko ih je bilo 1955. na oko 869.099 2015. godine. Dvije najveće etničke skupine su Somalci (60%) i Afari (35%). Unutar somalske etničke grupe preovladava podklan Issas koji je dio brojnijeg klana Dira, s manjim brojem pripadnika podklana Gadabuursi i Isaaq. Preostalih oko 5% stanovništva Džibutija uglavnom čine jemenski Arapi, Etiopljani i Evropljani (Francuzi i Italijani). Otprilike 76% lokalnog stanovništva je urbano stanovništvo dok su ostali nomadi. Džibuti je također država s mnogobrojnim imigrantima i izbjeglica iz susjednih država, a grad Džibuti je zbog svog kosmopolitskog urbanizma dobio nadimak francuski Hong Kong u Crvenom moru. Položaj Džibutija na istočnoj obali Afrike čini središte regionalne migracije, a Somalci, Jemenci i Etiopljani putuju kroz Džibuti na putu prema državama Perzijskog zaliva i sjevernoj Africi.
Tokom zadnjih 55 godina broj stanovnika Džibutija je udesetostručen. Pregled broja stanovnika dat je u sljedećoj tabeli.
Prema podacima World Population Review-u za 2019. godinu stanovništvo Džibutija je u velikoj mjeri vitalno jer 30,71% ukupnog stanovništva države je u dobi do 14 godina a više od polovine stanovništva je mlađe od 24 godine (52,71%). Osim toga, stanovništvo ima visoku stopu nataliteta koja iznosi 23,3 promila a prirodni priraštaj prema procjeni za 2018. godinu iznosio je 2,13%.
Jezici
Džibuti je višejezična država. Većina stanovnika govori somalskim (524.000 govornika) ili afarskim jezikom (306.000 govornika) kao maternjim ili prvim jezikom. Ovi idiomi su maternji jezici somalijskih i afarskih etničkih grupa. Oba jezika pripadaju velikoj afroazijski porodici kušitskih jezika. U Džibutiju su i dva službena jezika: arapski i francuski.
Arapski jezik je od vjerskog značaja jer velika većina stanovništva su po religijskoj pripadnosti muslimani. To je standardni arapski jezik. Kolokvijalno oko 59.000 stanovnika govori arapski dijalekt Ta'izzi-Adeni, poznat i kao džibutski arapski. Francuski služi kao statutarni nacionalni jezik. To je naslijeđeno iz kolonijalnog perioda i osnovni je jezik u oblasti obrazovanja. Oko 17.000 stanovnika Džibutija francuski koristi kao prvi jezik. Jezici imigranata uključuju omanski arapski (38.900 govornika), amharski (1.400 govornika) i grčki (1.000 govornika).
Religija
Stanovništvo Džibutija većinom je muslimansko stanovništvo. Islam čini oko 94% narodnog stanovništva (približno 740.000 od 2012.), dok je preostalih 6% stanovnika kršćani, većinom imigranati iz Italije, Francuske, Etiopije.
Islam je ušao u regiju vrlo rano, jer je grupa progonjenih muslimana tražila utočište preko Crvenog mora na Afričkom rogu na nagovor islamskog poslanika Muhammeda. Godine 1900., tokom ranog dijela kolonijalne ere, na tim teritorijama praktično nije bilo kšćana, a samo oko 100–300 sljedbenika dolazilo je iz škola i sirotišta nekoliko katoličkih misija u francuskom Somalilandu. Ustav Džibutija imenuje islam kao jedinu državnu religiju, a također predviđa jednakost građana svih vjera (član 1) i slobodu vjerske prakse (član 11). Većina lokalnih muslimana pridržava se sunitske denominacije, slijedeći šafijski mezheb. Muslimani koji nisu vjerski pripadnici uglavnom pripadaju sufijskim redovima različitih škola. Prema Međunarodnom izvještaju o vjerskoj slobodi iz 2008. godine, dok muslimanski Džibućani imaju zakonsko pravo da pređu ili se vjenčaju s nekom drugom vjerom, obraćenici mogu naići na negativne reakcije svoje porodice i klana ili društva u cjelini, a često se suočavaju s pritiskom da se vrate islamu.
Eparhija Džibutijska opslužuje malo lokalno katoličko stanovništvo, za koje procjenjuje da je u 2006. godini imalo oko 7.000 pojedinaca.
Kultura
lijevo|mini|200x200piksel|Tradicionalna drvena rezbarena tegla iz [[Oued Ouea|Oue'a u regiji Tadjourah.]] Odjeća u Džibutiju odražava vruću i suhu klimu u regiji. Kad nisu odjeveni u zapadnjačku odjeću poput hlača i majica, muškarci obično nose macawiis, što je tradicionalna odjeća nalik Sarong u koja se nosi oko struka. Mnogi nomadi nose labasto umotani bijeli pamučni ogrtač zvan tobe koji se spušta do oko koljena, a kraj prebačen preko ramena (slično rimskoj togi).
Žene obično nose dirac, dugu, laganu, prozračnu haljinu od voila izrađenu od pamuka ili poliestera koja se nosi preko poluklizača i grudnjaka u punoj dužini. Udate žene obično nose marame na glavi koje se nazivaju shash i često pokrivaju gornji dio tijela šalom poznatim kao garbasaar. Neudate ili mlade žene, međutim, ne pokrivaju uvijek glavu. Tradicionalna arapska odjeća, poput muške jellabiya (jellabiyaad na somalijskom) i ženske džilbabe, također se često nosi. U nekim prilikama, poput festivala, žene se mogu ukrasiti specijaliziranim nakitom i pokrivačima za glavu sličnim onima koje nose berberska plemena Magriba.
Mnogo originalne umjetnosti Džibutija prenose se i čuvaju usmeno, uglavnom kroz pjesmu. Mnogi primjeri islamskog, osmanlijskog i francuskog utjecaja mogu se primijetiti i u lokalnim zgradama koje sadrže gipsane proizvode, pažljivo izrađene motive i kaligrafiju.
Muzika
mini|251x251piksel|[[Oud je uobičajeni instrument u tradicionalnoj muzici Džibutija.]] Somalci imaju bogato muzičko naslijeđe usredsređeno na tradicionalni somalijski folklor. Većina somalijskih pjesama su pentatonične. Odnosno, oni koriste samo pet tonova po oktavi za razliku od heptatonske skale (sedam nota) kao što je dur skala. Na prvo slušanje, somalijsku muziku možda pogrešno zamjenjuju sa zvukovima obližnjih regija poput Etiopije, Sudana ili Arapskog poluostrva, ali je na kraju prepoznatljiva po svojim jedinstvenim melodijama i stilovima. Somalijske pjesme su obično proizvod suradnje tekstopisaca (midho), tekstopisaca (laxan) i pjevača (codka ili "glas"). Balwo je somalijski muzički stil usredsređen na ljubavne teme koji je popularan u Džibutiju.
Književnost
Džibuti ima dugu poetsku tradiciju. Nekoliko dobro razvijenih somalijskih oblika stihova uključuju gabay, jiifto, geeraar, wiglo,  'buraanbur, beercade, afarey i guuraw. Gabay (epska pjesma) ima najsloženiju dužinu i metar, često prelazeći 100 redova. Smatra se znakom poetskog postignuća kada je mladi pjesnik u stanju da komponuje takav stih i smatra se visinom poezije. Grupe memorizera i recitatora (hafidayaal) tradicionalno su propagirale dobro razvijenu umjetničku formu. Pjesme se vrte oko nekoliko glavnih tema, uključujući baroorodiiq (elegija), amaan (pohvala), jacayl (romansa), guhaadin (klevetanje), digasho (piljiti) i guubaabo (smjernice). Baroorodiiq je sastavljen u spomen na smrt istaknutog pjesnika ili ličnosti. Afari su upoznati sa ginnilijem, vrstom ratnika-pjesnika i vrača i imaju bogatu usmenu tradiciju narodnih priča. Oni također imaju opsežan repertoar borbenih pjesama. mini|220x220piksel|[[Stadion El Hadj Hassan Gouled Aptidon u Djibouti u]] Pored toga, Džibuti ima dugu tradiciju islamske književnosti. Među najistaknutijim historijskim djelima je srednjovjekovni Futuh Al-Habash od Shihāb al-Din-a, koji bilježi osvajanje Abasinije vojske Adalskiog sultanata tokom 16. vijeka. Posljednjih godina brojni političari i intelektualci pisali su memoare ili razmišljanja o zemlji.
Sport
Nogomet je najpopularniji sport među Džibutancima. Zemlja je postala članica FIFA-e 1994. godine, ali je sudjelovala u kvalifikacijskim rundama za Afrički kup nacija kao i FIFA-ino Svjetsko prvenstvo sredinom 2000-ih. U novembru 2007. godine, nogometna reprezentacija Džibutija pobijedila je reprezentaciju Somalije rezultatom 1: 0 na kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo u nogometu 2010. godine, što je bila prva pobjeda vezana za Svjetsko prvenstvo.
Nedavno je Svjetska streličarska federacija pomogla u osnivanju streličarske federacije Džibutija, a u regiji Arti se stvara međunarodni streličarski centar koji će podržati razvoj streličarstva u istočnoj Africi i na području Crvenog mora. mini|220x220piksel|Tanjir [[samosa je popularna tradicionalna grickalica.]]
Kuhinja
Džibutijska kuhinja mješavina je somalijske, afarske, jemenske i francuske kuhinje, uz neke dodatne južnoazijske (posebno indijske) kulinarske utjecaje. Domaća jela se obično pripremaju s puno bliskoistočnih začina, u rasponu od šafrana do cimeta. Jemenska riba na žaru, otvorena na pola i često kuhana u pećnicama tandoori stila, lokalna je delicija. Začinjena jela dolaze u mnogim varijacijama, od tradicionalnog Fah-faha ili "Soupe Djiboutienne" (začinjena juha od kuhane govedine), do mokrog yetakelt-a (začinjeno miješano varivo od povrća). Xalwo ili halva popularna je poslastica koja se jede u svečanim prilikama, poput proslave bajrama ili svadbenih dočeka. Halva se pravi od šećera, kukuruznog škroba, kardamoma u prahu, muškatnog oraščića u prahu i ghee-a. Kikiriki se ponekad dodaje za poboljšanje teksture i okusa. Nakon obroka, kuće se tradicionalno parfimiraju tamjanom (cuunsi) ili tamjanom (lubaan), koji se priprema u kadionici koja se naziva dabqaad.
Park šuma Golubinjak
Park-šuma Golubinjak se nalazi na udaljenosti 1 km od općinskog središta Lokava, blizu autoceste Rijeka-Zagreb u Gorskom kotaru, Hrvatska. Godine 1954. proglašen je zaštićenim područjem, kategorija park šuma.
Prostire se na 51 hektara zaštićenog područja na nadmorskoj visini od 730-800 metara. U šumi preovlađuju: bukva, jela i smreka na pretežno kraškom zemljištu. Najimpozantnije drvo „Kraljica šume“ je divovska jela starosti od preko 250 godina, visinom od preko 35m i širine u promjeru od 140 cm.
U šumi se nalaze i dvije pećine: Ledena i Golubinja pećina. Pored parka, sa druge strane auto-puta je pećina Lokvarka, jedna od najljepših hrvatskih pećina. Otkrivena je posve slučajno početkom 20. stoljeća prilikom iskopavanja kamena. Kroz četiri od šest dosad otkrivenih galerija može se spustiti do dubine od 75 metara, a do sada je ukupna poznata dubina veća od 270 metara. Gotovo kilometar uređenih staza i više od 300 stepenica vodi kroz galerije pune stalaktita i stalagmita. Najviše pažnje plijeni galerija nazvana Katedrala. To je ime dobila zbog svoga visokog stropa, te ogromnog sigastog stupa, koji je visok 16 metara, a izgleda kao da drži svod dvorane. Tokom kišnih perioda obiluje potocima i vodopadima. mini|180px|lijevo|Paklena vrata Posebno zanimljiv je i jedan otvor u stijeni koji nosi ime „Paklena vrata“. Prolaz je širok 4 metra, a kameni zidovi debljine do 5 m. dosežu visinu do osam metara.
Šuma je uređena većim brojem pješačkih staza u dužini 10,82 km. Na monolitnoj stijeni je čak uređeno i alpinističko penjalište.
Kao izletište, Golubinjak se spominje još krajem 19. stoljeća. Na samom ulazu u park nalazi se ugostiteljski objekat i dječije igralište.
Elizabeta, carica Rusije
Elizabeta Petrovna (29. decembar 1709 - 5. januar 1762; julijanski: 18. decembar 1709 - 25. decembar 1762) je bila vladajuća carica Rusije koja je Rusiju uplela u Rat za austrijsko naslijeđe i Sedmogodišnji rat. Upamćena je kao jedna od najpopularnijih ruskih monarha; za vrijeme njene vladavine nije pogubljena nijedna osoba, niti je dozvolila Nijemcima da se upliću u vladu. Bila je posljednji član dinastije Romanov.
Djetinjstvo
Elizabeta je rođena kao druga najstarija kćerka Petra I i Katarine I. Njeni roditelji tada još uvijek nisu bili vjenčani, pa će njena upitna zakonitost biti argument onima koji su osporavli njeno pravo na tron.
Još kao dijete pokazivala je visok nivo inteligencije, ali njeno formalno obrazovanje bilo je nesavršeno i zapostavljeno. Otac je bio jak vezan za nju, ali nije imao vremena posvetiti se njenom školavanju. Njena majka se nije ni mogla zanimati za kćerino obrazovanje, budući da je i sama, iako ruska carica, bila nepismena estonska seljanka. Njena dadilja je bila Francuskinja, pa je tako uspjela naučiti francuski jezik, a kasnije je upoznala osnove italijanskog, njemačkog i švedskog.
Brak
Petar je namjeravo Elizabetu udati za francuskog kralja, Luja XV, ali Francuzi su bili preponosni za kraljicu prihvatiti kćerku estonske seljanke. Sama Elizabeta je odbila nekoliko ostalih prosaca, pa se nakon očeve, majčine i sestrine smrti carevna našla sama.
Za vrijeme života njenog polubrata, Petra II, Elizabeta je tretirana sa poštovanjem. Međutim, stupanjem njene rodice Ane na prijestolje dešava se veliki obrat u ponašanju prema Elizabeti. Ana je mrzila Elizabetinog oca, kao i svu njegovu djecu, ali s Elizabetom nije nikada imala direktne obračune. Umjesto toga, carica je na zubu držala sve osobe bliske carevni. Tako je nastradao Elizabetin ljubavnik; jezik mu je odsječen, a on je prognan u sibirske ledene pustinje.
Smatra se da se Elizabeta na kraju tajno udala za svog ljubavnika, Alekseja Razumovskog, ruskog plemića, i da je par sklopio morganatski brak. Aleksej je nadživio Elizabetu i umro za vrijeme vladavine Katarine II. Pitanje Elizabetinog i Aleksejevog tajnog potomstva ostaje otvoreno. Za vrijeme vladavine Katarine II dvije djevojke koje su živjele u inostranstvu, Avgusta i Elizabeta, su tvrdile da su njihove kćerke. Katarina II je iz straha da joj ne otmu krunu naredila otmicu Avguste 1785. godine i njeno zatvaranje u moskovski samostan gdje je umrla 1810. godine, te otmicu Elizabete u Italiji i njeno zatvaranje u Petropavlovsku tvrđavu gdje je umrla od tuberkuloze 1775. godine.
Osvajanje trona
Smrću carice Ane na tron dolazi Ivan VI, sa majkom Anom kao regentom. Ana je za vrijeme svoga regenstva uvela visoke poreze, ali i prouzročila razne ekonomske probleme. Elizabeta, jedino preživjelo dijete omiljenog cara, Petra I Velikog, uživala je veliku podršku ruskog naroda. Ideju da se Elizabeta postavi za vladaricu Rusije prvi je iznio francuski ambasador, želeći preko nje, oduvijek anti-njemački nastrojene, smanjiti austrijski uticaj na ruski dvor. On, ipak, osim što joj je posudio 2,000 dukata umjesto traženih 15,000, nije pomogao Elizabeti da osvoji tron. Sve zasluge pripadale su samo njoj.
U noći 6. decembra 1741. godine, Elizabeta odlazi sa svojim budućim mužem, Aleksejem Razumovskim, i još četiri dvorjana u moskovsku vojnu kasarnu. Darujući prisutnim vojnicima poklone i naravno alkohol, Elizabeta ih uspijeva nagovoriti da maloljetnog cara, sina njemačkog princa, zbace sa prijestolja. U neočekivanom noćnom napadu pobunjenici su zarobili Ivana VI, Anu i ostalu njenu djecu.
Vladavina
mini|300px|lijevo|Elizabeta u [[Carsko selo|Carskom selu, slikano 1905. godine]] Tako se bezbrižna tridesettrogodišnja žena, sa malo znanja o politici i još manje iskustva, našla na čelu ogromnog carstva, i to u najtežem periodu njegovog postojanja. Srećom po nju i Rusiju, Elizabeta je od oca naslijedila osjećaj za pravdu i vođstvo; uvijek je stavljala svoje dužnosti suverena ispred potreba žene. Bila je veoma religiozna, ali i ekstravagantna po pitanju uređenja dvora i svog oblačenja.
Kako sama nije imala djece, Elizabeta je, bližeći se kraju svoga života, bila u žurbi pronaći sebi nasljednika koji bi nastavio lozu Romanovih. Izabrala je Petra od Holstein-Gottorpa, kojeg je oženila princezom Sofijom od Anhalt-Zerbsta. Zaručnicu svoga sestrića, po njenom prelasku na pravoslavlje, prekrstila je u Katarinu, u znak sjećanja na svoju majku. Potrudila se pronaći dobre učitelje za Petra, a dijete koje je Katarina rodila uzela je pod svoju ličnu skrb i odgajala ga kao budućeg cara.
Evropske vladarice njenog vremena obično se nisu uplitale u velike ratove, ali Elizabeta je bila izuzetak. Posljednji rat koji je vodila bio je Sedmogodišnji rat protiv Fridrika Velikog. Sam Fridrik je u svojim pismima govorio kako se boji vojske ruske carice, spominjući pritom strah da bi Elizabeta mogla u potpunosti osvojiti Prusiju.
Smrt
Fridrikovi su strahovi nestali 5. januara 1762. godine, kada pedestogodišnja carica umire ostavljajući moćno carstvo svom izabranom nasljedniku, Petru III. Njena smrt prozvana je Čudom dinastije Bradenburg, jer je gledana kao spas za Prusiju.
Filasterea
Filasterea je predloženu bazni kladus  Filozoa koji uključuje grupe  Ministeria i Capsaspora. To je sestrinski kladus Choanozoa u kojem su se pojavili Choanoflagellata i Animalia. Izvorno su ih predložili Shalchian-Tabrizi i sur. 2008. godine, na temelju filogenomske analize s desetak gena. Otkriveno je da je Filasterea sestrinska grupa kladusa sastavljenog od Metazoa i Choanoflagellata u sastavu Opisthokonta, a nalaz je dodatno potkrijepljen dodatnim filogenetskim analizama raznolikošću bogatih taksona.
Etimologija
Imenovane su po latinskiom terminu filum  = nit, konac + grčki  ' aster'' = zvijezda, što označava glavna morfološka obilježja koja imaju svi njihovi oblici: mali, zaobljeni amoeboidi s monojedarnim ćelijskim  tijelom, prekriveni dugim i zrakastim ćelijskim izraslinama poznatim kao filopodije. One mogu biti uključene u adheziju supstrata i hvatanje plijena.
Aplikacije
Danas postoje kulture dviju filasterskih vrsta: Capsaspora owczarzaki i Ministeria vibrans, prva izolirana iz slatkovodnog puža, a druga morska, slobodnoživeća bakterija. Dobijen je cjelokupni niz gena C. owczarzaki a u toku je sekvenciranje genoma M. vibrans. Uporedne analize pokazale su da je grupaFilasterea ključna za otkrivanje genetičkog repertoara jednoćelijskih predaka životinja i za pružanje uvida u porijeklo Metazoa. Analiza metabarkodiranja ribosomnog 18S u morskom okruženju nije uspjela povezati ostale filasterske predstavnike, sugerirajući da ovaj kladus možda nije osobito bogat u prirodnim ekosistemima.
Taksonomija
U nekim istraživanjima je otkriveno da je Capsaspora srodnija sa Choanozoa nego Ministeria.
Yves Tanguy
Yves Tanguy (Pariz, 5. januar 1900. - Woodbury, 15. januar 1955.), francuski slikar.
Svojim imaginarnim i apstrakno figurativnim prikazima pripada u nadrealizmu. Godine 1939. emigrirao je SAD.
Imidakloprid
Iako njegova proizvodnja nije pod patentom, najveći proizvođač imidakloprida je Bayer CropScience, (dio koncerna Bayer AG). Prodaje se pod mnogim trgovačkim imenima za razne upotrebe; može se primijeniti putem injekcije u tlo, drvo, premazom po kori drveća, lišća, posipanjem po tlu kao granulat ili kao tekućina, kao i za primjenu premazivanjem pesticida po sjemenu biljaka prije sjetve.
Imidakloprid je dosta primijenjen za kontrolu insekata nametnika u poljoprivredi. Druge upotrebe uključuju primjenu za temelje građevina za zaštitu od termita, za zaštitu vrtova i bašti od insekata, zaštitu kućnih životinja (pasa i mačaka) od buha, te zaštiti drveća od insekata. Nedavne studije ukazuju da široko rasprostranjena poljoprivredna upotreba imidakloprida i sličnih pesticida može dovesti do poremećaja i uginuća kolonija pčela, a otkriveno je i smanjenje broja kolonija pčela u Evropi i Sjevernoj Americi od 2006. godine. Kao rezultat toga, mnoge države su uvele ograničenja primjene imidakloprida i drugih neonikotinoida.
Odobrena upotreba
Imidakloprid je najviše korišteni insekticid na svijetu. Njegova najčešća upotreba uključuje:
Kada se primjenjuje na biljke, imidakloprid koji djeluje sistematski, se sporo apsorbira putem korjenja biljaka i sporo premješta uz biljku putem ksilemskog tkiva.
Primjena za zaštitu drveća
Kada se primjenjuje za zaštitu drveća, može potrajati od 30 do 60 dana da dođe do vrha stabla (u zavisnosti od veličine) i da uđe u listove u dovoljno velikim količinama koje su efektivne za zaštitu od insekata. Imidakloprid se može naći u stablu, granama, korijenu, listovima, pupoljcima i sjemenu drveta. Pošto se mnoga drveća oprašuju putem pčela, male količine imidakloprida se mogu naći i na cvjetovima drugih biljaka koje nisu njime tretirane. Veće doze se moraju koristiti kod kontrole insekata koji buše drveća.
Historija
Dana 21. januara 1986. godine, podnesen je zahtjev za patent u SAD-u od strane japanske kompanije Nihon Tokushu Noyaku Seizo iz Tokija, a odobren je 3. maja 1988. godine. Dana 25. marta 1992. godine, kompanija Miles Inc. (kasnije Bayer CropScience) je zatražila registraciju imidakloprida za upotrebu na travnjacima i ukrasnom bilju. Američka Agencija za zaštitu okoliša je odobrila registraciju imidakloprida.
Dana 26. januara 2005. godine Američki federalni registar se odobrio izuzeće imidakloprida iz pesticida koji se ne mogu tolerirati. Njegova upotreba je odobrena za Hawaii za upotrebu u uzgoju banana te u državama Minnesota, Nebraska i Sjeverna Dakota gdje se primjenjuje u uzgoru suncokreta.
Trgovačka imena
Imidakloprid ima brojna trgovačka imena i nazive za široki raspon za koji se koristi, počev od uklanjanja ušiju i buha kod domaćih životinja do zaštite drveća od parazita. Neki od trgovačkih imena imidakloprida su: Admire, Advantage (Advocate), Gaucho, Mallet, Merit, Nuprid, Prothor, Turfthor, Confidor, Conguard, Hachikusan, Kohinor, Optrol, Premise, Prothor, Provado, Intercept, Winner i Xytect.
Biohemija
Imidakloprid je sistemski hloronikotinilski pesticid, koji spada u klasu neonikotinoidskih insekticida. Djeluje tako što pravi smetnje pri prijenosu nervnih impulsa kod insekata tako što se nepovratno veže na određene nikotinske acetilholinske receptore u nervnom sistemu insekata.
Kao sistematski pesticid, imidakloprid se lahko translocira ili premješta putem ksilema biljaka iz tla u lišće, plodove, polen i nektar biljaka. Imidakloprid također pokazuje odlično translaminarno kretanje unutar biljke i može ući u kutikulu lista i lahko ući u tkivo lista. Pošto je imidakloprid efikasan u veoma niskim dozama (nanogramima i pikogramima), može se primjenjivati u niskim koncentracijama (npr. oko 55-140 g/ha) što je daleko manje od drugih insekticida. Dostupnost imidakloprida i njegove visoke otrovnosti u odnosu na druge insekticide koji su bili dostupni na tržištu 1990tih godina, Američka agencija za zaštitu okoliša (EPA) je dopustila da on zamijeni mnogo otrovnije insekticide uključujući inhibitore acetilholinsteraze, organofosforne spojeve i metilkarbamate.
Utjecaj na okoliš
Glavni putevi puštanja imidakloprida u okoliš su putem tekuće fotolize (poluvrijeme iznosi od 1 do 4 sata) te upijanje u biljke. Glavni foto-metaboliti uključuju imidakloprid desnitro, imidakloprid olefin, imidakloprid urea i pet manje značajnih metabolita. Završni proizvod fotorazlaganja je hloronikotinska kiselina (CNA) te poslije nje konačno ugljik dioksid. Pošto imidakloprid ima nizak pritisak pare, u normalnim uslovima ne isparava brzo.
Imidakloprid se brzo raspada u vodi kada se izloži svjetlosti (poluvrijeme raspadanja je od 1 do 4 sata), ali je relativno dosta stabilan u vodi bez izlaganja svjetlosti. Rastvorljiv je u vodi u količini od 0,61 g/l što je relativno mnogo. U tami, pri pH vrijednosti između 5 i 7, on se veoma polahko raspada, dok mu je pri pH vrijednosti 9, poluvrijeme raspada oko jedne godine. U tlu pod aerobskim uslovima, imidakloprid je postojan a poluvrijeme raspada iznosi od 1 do 3 godine. Osnovni metaboliti u tlu uključuju imidakloprid nitrosimin, imidakloprid desnitro, hidroksinikotinska kiselinu i imidakloprid ureu, koji se na kraju raspadaju na hloronikotinsku kiselinu, CO2 i veže za ostatak.
Mnogougao
mini|desno|250px Neka imamo niz A1, A2, A3 , ..., An (n različitih tačaka) tako da su svake tri uzastopne tačke nekolinearne. Ako svaku tačku tog niza spojimo sa sljedećom dobićemo niz duži A, A2, A2, A3, ..., A(n-1) An. Uniju ovih duži nazivamo otvorena izlomljena linija određenom nizom tačaka A1, A2, A3, ..., An koje zovemo vrhovi izlomljene linije.
Ako spojimo tačke A1 i An i gornjem nizu dodamo duž A1 i An onda uniju duži A1, A2, A2, A3, ..., A(n-1) An i A1 zovemo zatvorena izlomljena linija sa istim vrhovima. Duži navedenog niza zovemo stranice izlomljene linije. Otvorenu i zatvorenu izlomljenu liniju navedenog niza označavamo sa A1, A2, A3, ..., An i A1 i An. Prvu i posljednju tačku otvorene izlomljene linije nazivamo njenim krajevima.
Pierre-Auguste Renoir
Pierre-Auguste Renoir (Limoges, 25. februar 1841. - Cagnes, 17. decembar 1919.), francuski slikar thumb|Pierre-Auguste Renoir, ca.1910 Jedan od najistaknutijih predstavnika impresionizma. Isprva je pod uticajem realizma, ali 70-ih godina razvio je vlastiti izraz, karakterističan po svjetloružičastim oker i modrim tonovima, te se priključuje impresionistima. Slikao je život Pariza na ulicama i pozorištu i građanskim zabavištima. Česti su motivi kupačica, ženskih i dječjih glava. U čulnom i nagonskom zanosu za ljepote viđenog svijeta slikao je sve do duboke starosti. Kada mu je reuma ukočila prste slikao je kistom vezanim za šaku. Ostavio je vrlo veliki broj radova. Bavio se i litografijom i bakropisom, a posljednjih godina života i kiparstvom.
Mnogougao
Pošto po definiciji svake tri susjedne tačke nisu kolinearne to i susjedne duži ne leže na jednoj pravoj. Kako su vrhovi različite to je kod zatvorene izlomljene linije svaki vrh zajednički kraj dviju i samo dviju stranica. Kod otvorene linije prva i zadnja tačka su različite, one su krajevi samo jedne stranice.
NGC 6174
NGC 6174 (također poznat kao MCG 7-34-82 i PGC 58334) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 379 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 0,60 (66 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (66 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio George Johnstone Stoney 26. marta 1849. godine.
Mnogougao
Zatvorena linija ima isti broj stranica i vrhova, a otvorena ima jednu stranicu manje. Mnogougao je geometrijska figura u ravni ograničena zatvorenom izlomljenom linijom. Ima najmanje tri stranice i isto toliko uglova.
NGC 6174
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mnogougao
Mnogougao može biti
Vrste izlomljene linije
Za izlomljenu liniju kažemo da je prosta ako nesusjedne stranice nemaju zajedničkih tačaka.
Izlomljene linije su ravne ako su svi njeni vrhovi u jednoj ravni.
Trougaona linija je uvijek ravna.
Posmatraćemo samo ravne i proste izlomljene linije.
Za zatvorenu izlomljenu liniju kažemo da je ispupčena (konveksna) ako je ona cijela u jednoj poluravni na koje prava koja prolazi kroz bilo koja dva susjedna vrha dijeli ravan.
Ako se izlomljena linija nalazi sa obje strane bar jedne prave koja prolazi kroz dva susjedna vrha onda je izlomljena linija udubljena ( konkavna)
Definicija
Onu poluravan kojoj je ivica prava koja prolazi kroz bilo koja dva susjedna vrha konveksne poligonalne linije u kojoj se nalazi ta linija zove se ravan te poligonalne linije.
Konveksni (ispupčeni) mnogougao omeđen datom izlomljenom linijom je presjek svih poluravni te linije.
Izlomljenu liniju kojom je omeđen taj mnogougao nazivamo rubom tog mnogougla.
Trougao je specijalan slučaj mnogougla. Nazivi mnogougla dolaze od broja stranica trougao, četverougao, petougao...
Kao i kod trougla definiše se unutrašnja i vanjska oblast mnogougla.
Pravilni mnogougao je onaj kojem su sve stranice jednake dužine i svi uglovi jednaki.
Nepravilni mnogougao je onaj koji ima nejednake stranice i uglove.
Formule
– n – broj stranica = broj unutrašnjih uglova = broj vrhova mnogougla
Površina
Površina prostog mnogouglova je
Pravilni mnogougao
Mnogougao je pravilni ako su mu sve stranice jednake dužine i svi uglovi jednaki. Za svaki pravilni mnogougao sa n stranica važi sledeće:
P=nP_1 gdje je površina karakterističnog trougla mnogougla O = na, gde je a dužina stranice.
Jednakostranični trougao je pravilni mnogougao (trougao) kod kojeg su sve stranice jednake i svi uglovi.
Kvadrat je pravilni mnogougao (četverougao)kod kojeg su sve stranice jednake i svi uglovi.
Pravilni petougao je pravilni mnogougao kod kojeg su sve stranice jednake i svi uglovi
Računarska grafika
Poligon je veoma često korištena riječ u kompjuterskoj grafici, a odnosi se na površinu ograničenu sa najmanje tri tačke (engl. vertices). Kada ih spojimo dobićemo trougao koji je najjednostavniji poligon. Prave linije koje spajaju vertices poligona (tačke na uglovima poligona) se nazivaju ivice ili stranice poligona. Ivice poligona nemaju zajdničkih tačaka, osim tačaka spajanja na uglovima poligona. Ova definicija se odnosi na standardni poligon, koji je nazvan još i jednostavni poligon ili u kompjuterskoj grafici samo poligon. Poligon ne mora biti samo trougao, može se sastojati od konačnog boja linija (ivica), a ime mu se daje prema broju uglova koje posjeduje. Sa poligonima je lahko simulirati površinu nekog objekta, a skup poligona naziva se mreža poligona.
Slavko Nedić
Slavko Nedić (Tolisa, 31. juli 1959.) kompozitor, muzičar, novinar i muzički  urednik.
Mnogougao
Računarska grafika
Poligone možemo osim po broju uglova podijeliti u dvije skupine bitne za računarsku grafiku. U zavisnosti od grupe kojoj pripada poligon moramo ili ne moramo dodatno procesuirati:
Slavko Nedić
Životopis
Slavko Nedić je hrvatski kompozitor duhovne glazbe, bosanskohercegovačkih korijena. Rođen u Tolisi u Bosanskoj Posavini gdje završava osnovnu školu. Gimnaziju završio u Bolu na Braču. U Zagrebu 1981 godine upisuje Katolički Bogoslovni fakultet na kome je  1986. godine s temom „Crkvena glazba i pjevanje u župskoj zajednici“. Kao aranžer, studijski glazbenik i producent objavio više od 60 albuma, najvećim djelom s područja duhovne glazbe raznih izvođača iz Hrvatske, Bosne i Hercegovine te Njemačke. Sudjeluje u realizaciji nekoliko festival duhovne glazbe u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini. Zaposlen je kao urednik glazbenog programa Hrvatskoga katoličkog radija.
Muzičko djela
Napisao je više od 150 kompozicija, najvećim djelom s područja duhovne glazbe. Pored njih komponirao je i nekoliko većih glazbenih djela:
Diskografija
Slavko Nedić je kao aranžer i studijski glazbenik realizirao je više od 60 albuma raznih izvođača s područja duhovne glazbe. Slijedi popis autorskih albuma:
Nagrade i priznanja
Popis nagrađenih skladbi s Uskrs festa:
nagrade na Frama festu za najslušanije skladbe s festivala:
Nominacije za Porina: Autorske nominacije za diskografsku nagradu Porin:
Uredničke nominacije za diskografsku nagradu Porin:
28. oktobar
'''28. oktobar / listopad) (28. 10)''' jest 301. dan godine po gregorijanskom kalendaru (302. u prestupnoj godini). Do kraja godine ima još 64 dana.
Dâmbovița (okrug)
Dâmbovița je jedan od 41 okruga Rumunije. Nalazi se u južnom centralnom dijelu države, unutar regije Muntenije. Prostire se na površini od 4.054 km2 i jedan je od najmanjih okruga. Prema podacima od 31. 10. 2011. godine u njemu je živjelo 518.745 stanovnika. Sa prosječnom gustinom naseljenosti od 127 stanovnika po km2  3. je najgušće naseljen okrug poslije okruga Ilfov i Iași.
Glavni i najveći grad je Târgoviște.
Geografija
Reljef se može podijeliti na tri cjeline. Na sjeveru je planinski, a čine ga planine iz lanca Južnih Karpata te Bucegi i Leaotă. Centralnim dijelom prostiru se potkarpatska brda, a južno područje čini dio rumunske nizije.
Demografija
Prema popisu stanovništva Rumunije zaključno sa 31. 10. 2011. u okrugu je živjelo 518.745 stanovnika, što je prosječna gustina naseljenosti od 127 stanovnika po km2.
Etnički sastav stanovništva bio je sljedeći:
Karići (Vareš)
Karići je nenaseljeno mjesto u sastavu općine Vareš, FBiH, Bosna i Hercegovina.
To je mjesto gdje se nalazi poznato dovište.
Atlas (mitologija)
Atlas također igra ulogu u mitovima o dva najveća grčka heroja: Herakla (Herkules u rimskoj mitologiji) i Perseju. Prema drevnom grčkom pjesniku Hesiodu, Atlas je stajao na krajevima zemlje na krajnjem zapadu. Kasnije se uobičajeno poistovjećivao sa planinama Atlas u sjeverozapadnoj Africi i za njega se govorilo da je bio prvi kralj Mauritanije (današnji Maroko, ne brkati se sa današnjom zemljom Mauritanije). Za Atlasa se govorilo da je bio vješt u filozofiji, matematici i astronomiji. U antici je bio zaslužan za izum prve nebeske sfere. U nekim tekstovima, čak mu se pripisuje i pronalazak same astronomije.
Atlas je bio sin titana Japeta i okeanida Azije Bio je brat Epimeteja i Prometeja Imao je mnogo djece, uglavnom kćeri, Hesperide, Hijade, Plejadei nimfu Kalipso koja je živjela na ostrvu Ogigija.
Termin Atlas se koristi za opisivanje zbirke karata od 16. vijeka kada je flamanski geograf Gerardus Mercator objavio svoje djelo u čast mitološkog Titana.
Naziv "Atlantski okean" je izveden iz "Atlasovog mora". Ime Atlantide koje se spominje u Platonovom dijalogu Timaeus potiče od "Atlantis nesos" (starogrčki: Ἀτλαντὶς νῆσος ), što doslovno znači "Atlasovo ostrvo".
Porodica
Atlas je sin Japeta i nimfe Klimene (Azija ) te brat Prometeja, Epimeteja i Menojtija. Atlasova supruga je nimfa Plejona.
Titanomahija
Atlas je bio na strani drugih Titana u ratu – titanomahiji – protiv Olimpa. Njegova braća su sklopila savez sa olimpskim bogovima i izdala Titane. Kad su Titani poraženi, mnogi su izgnani u Tartar, ali je Zeus osudio Atlasa da stoji na zapadnom rubu Zemlje i drži svod na svojim plećima.
Heraklo i Atlas
Atlas se ponudio da će sam ubrati jabuke ako bi Heraklo pridržao nebeski svod. Heraklo je znao da jabuke čuva zmaj Ladon koji nikad ne spava te je pristao. Atlas je donio jabuke i ponudio se da ih odnese u Mikenu, ali je Heraklo prozreo lukavost te mu je rekao da samo na trenutak pridrži svod dok sebi ne napravu podlogu od trave za rame, jer ga boli zbog velikog pritiska. Potom je Heraklo uzeo jabuke i otišao, a Atlas je teret morao nositi do svoje smrti, a nije ga se oslobodio ni nakon nje.
U drugoj verziji priče Heraklo je pomogao Atlasu tako što je sagradio tzv. Heraklove stubove koji su držali svod i oslobodili Atlasa.
Danas se na Gibraltaru nalazi spomenik Heraklovih stubova (na slici).
Atlasova smrt
Zbog starog proročanstva Atlas nije vjerovao strancima te u zemlju nije pustio ni junaka Perzeja koji se htio vratiti kući noseći Gorgoninu glavu. Atlas mu je rekao da je njegovo hvalisanje bogohulna laž, a Perzej mu je dokazao da govori istinu tako šta mu je pokazao njenu odsječenu glavu koja je bila toliko strašna da se svako skamenio čim bi ju pogledao.
Atlas se pretvorio u planinu, a i dalje drži nebeski svod na svojim plećima, dok mu se glava – vrh planine – gubi u plavetnilu nebeskog svoda koji će zauvijek držati.
Roland Emmerich
Roland Emmerich je njemački filmski režiser, scenarista i producent rođen 10. novembra 1955. u Štutgartu (Nnemačka). Sin imućnog industrijalca. Studirao je režiju na minhenskoj školi za film i televiziju, a njegov diplomski rad, naučnofantastični film Princip Nojeve arke, sa budžetom od milion dolara bio je najskuplji njemački studentski film. Emerih je danas najpoznatiji je po akcionim, naučnofantastičnim i filmovima katastrofe. Od početka 90-tih godina 20. vijeka živi i radi u SAD.
NGC 4764
NGC 4764 (također poznat kao PGC 43760) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 192 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 0,30 (17 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (11 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Ernst Wilhelm Leberecht Tempel u marta 1882. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bohemizam
Bohemizmi su posuđenice i usvojenice koje potječu iz češkog jezika.
Bohemizmi u bosanskom jeziku
Riječ robot koja se danas koristi na mnogim svjetskim jezicima dolazi od staroslavenskog izraza rabota = teški, prisilni rad (u češkom robota). Predstavio ga je Karel Čapek u svom djelu R.U.R., a izmislio ga je njegov brat Josef Čapek. Stara riječ za robota u češkom bila je rabotnik, ali je poslije njeno mjesto zauzela riječ robot. Poznat je i egzotizam polka.
Metastrongylus
Metastrongylus je rod nematoda iz porodice Metastrongylidae. To su nematode dužine 12-26 mm mužjaci i 20-50 mm ženke koje parazitiraju prvenstveno u bronhijama distalnih djelova pluća svinja. Bolest koju uzrokuju ovi paraziti se zove metastrongiloza.
Životni ciklus
Životni ciklus ovih parazita je indirektan. Odrasle ženke legu jaja u bronhima. Jaja su dimenzija 50-65 x 30-40 μm, eliptična su i opna im je narovašena. Nakon toga svinja iskašlje ta jaja, proguta ih i ona putem fecesa dolaze u vanjsku sredinu. Zatim ta jaja pojedu kišne gliste, a u glistama dolazi do razvitka u tri larvalne faze. Infektivne ličinke će se obrazovati u kišnoj glisti u zavisnosti od temperature: pri temperaturi od 22-23°C za 16 dana, pri temperaturi od 15-16°C za 21 dan, a pri temperaturi od 10-11°C za 219 dana. Ciklus se zavšava tako da svinje pojedu ove kišne gliste (najčešće su to svinje u ekstenzivnom uzgoju, ili divlje svinje). Larva iz svarene gliste se oslobađa i prolazi kroz zid tankih crijeva, migrira preko limfnih čvorova i krvnih sudova u pluća gdje prolazi još kroz dvije larvalne faze. Prva jaja u fecesu se pojavljuju oko 4 sedmice poslije infekcije.
Max Horkheimer
Max Horkheimer (14. februar 1895, Zuffenhausen kod Stuttgarta - 7. juli 1973 Nürnberg), njemački filozof i sociolog, osnivač i vodeći mislilac Frankfurtske škole, kao i Kritičke teorije društva.
Biografija
Horkheimer studira filozofiju u Frankfurtu, Münchenu i Freiburgu. Doktorira 1922. a habilitirao je 1925. radom "Kants Kritik der Urteilskraft als Bindeglied zwischen theoretischer und praktischer Philosophie", Frankfurt 1925. (Kantova kritika rasudne moći kao vezni član između teorijske i praktične filozofije). Od 1925. do 1930. privatni docent, a od 1930. do 1933. redovni profesor za socijalnu filozofiju i direktor instituta za socijalno istraživanje na Univerzitetu u Frankfurtu. Poslije prinudne emigracije Horkheimer otvara filijale instituta u Ženevi i na École Supérieure u Parizu. Godine 1934. ponovo osniva Institut uz sudjelovanje Columbia University, New York, 1943-44. direktor istraživanja i izdanja u okviru Studies in Prejudice. 1949. slijedi ponovni poziv Frankfurtskog univerziteta i 1950. iznova osniva Institut für Socialforschung. Od 1951-53 on je rektor Frankfurtskog univerziteta. U periodu od 1954-59. gostuje kao profesor sociologije na University of Chicago. Od 1960. Horkheimer je živio u Montagnoli, Švicarska. Umro je 7. jula 1973. u Nürnbergu.
Dodatna literatura
1. Komuniciranje i ideologija, dr. Emina Kečo, Veselin Masleša, Sarajevo 1986.
Sarajevski krug
Sarajevski krug je mjuzikl kojeg potpisuju autor muzike, aranžmana i scenarist Edin Dino Zonić, koautor muzike i aranžmana Slavko Nedić, a libreto su napisali: Rade Čikeš Medan, Mustafa Tanović i Edin Dino Zonić. Režiju i dramatrugiju mjuzikla radila je Dubravka Zrnčić-Kulenović a koreografiju priznati engleski koreograf Royston Maldoom.
Mjuzikl je ljubavna priča dvoje mladih u opkoljenom Sarajevu. Premijera mjuzikla bila je 17. juna 1995. godine KD Vatroslav Lisinski u Zagrebu. Prvu ekipu mjuzikla čini su: Jelena Radan, Goran Karan, Julija Zlopaša, Ante Grossi, Mirjana Foretić, Drago Lokas, Sanja Didović, Alan Belušić, Karlo Starčević, Irena Raduka, Suzana Derk, Vladimir Nothig, Jana Nemeček, Gorana Čehić, Marijana Delić, Daria Saltagić, Irena Malbaša, Alan Gabor, Nataša Petrović, Mirsada Dizdarević, Siniša Hapač i Igor Hapač, Goran Vasović, Ana Hanić, Ljubica Kelčec-Suhovec, Marko Pletikosa, Marina Matolić, Neven Palaček te glumac Miodrag Trifunović. Oni su odradili premijeru i još 6 izvedbi u KS Vatroslav Lisinski u Zagrebu. U kasniji predstavama ukoge su pjevali i: Nermin Puškar, Marija Husar, Ivana Husar, Ervin Baučić i mnogi drugi.
Pored Zagreba mjuzikl Sarajevski krug je imao još nekoliko desetaka izvedi i to u: Puli, Rijeci, Zadru, Tuzli i Sarajevu. Pod imenom Sarajevo Circle mjuzikl je igram i u: Linzu, Beču, Londonu, Hildesheimu, Grazu, Pragu, te u Daytonu, na proslavi godišnjice potpisivanja Deytonskog sporazuma.
Malo je znano da je Sarajevski krug jedini mjuzikl s ovih prostora koji je igrao dvije pokazne predstave na Broadwayu.
Marijana Austrijska
Marijana Austrijska (Marija Ana Austrijska; 22. decembar 1634 - 16. maj 1696) je bila kastiljsko-aragonska kraljica kao supruga kralja Filipa IV i III, svoga dajdže.
Sarajevski krug
Izvori
1. http://arhiva.hnk-split.hr/hnksplitsezona9798/svibanj98/mjusicle.htm
Marijana Austrijska
Porijeklo
Nadvojvotkinja Marijana bila je druga od šestero djece Ferdinanda III, cara Svetog Rimskog Carstva, i Marije Ane Kastiljske. Od njih šestero, starost su doživjeli samo Marijana i Leopold I, car Svetog Rimskog Carstva.
Sarajevski krug
Izvori
2. http://mirzahasanefendic.com/?p=3616
Marijana Austrijska
Brak
Habsburgovci su se generacijama vjenčavali s vrlo bliskim srodnicima; ta sudbina nije zaobišla na Marijanu. S 11 godina je bila zaručena za kastiljsko-aragonskog prijestolonasljednika, Baltazara Karla, svoga prvog rođaka. On je umro tri mjeseca nakon zaruka. Filip je ostao bez jedinog sina, s kćerkom Marijom Terezijom kao prijestolonasljednicom, a Marijana bez zaručnika, pa je odlučeno da će Filip oženiti Marijanu. Brak je sklopljen 1649. godine. Imali su petero djece, tri sina i dvije kćerke, od kojih su samo buduća carica Margareta Terezija i budući kastiljsko-aragonski kralj Karlo II preživjeli djetinjstvo. Karlo je bio teže fizički i lakše psihički retardiran, što je bila posljedica neprestanog incesta u porodici.
Sarajevski krug
Izvori
4. https://www.discogs.com/Dino-Zonić-Sarajevo-Circle/release/2595042
NGC 954
NGC 954 (također poznat kao ESO 299-4, IRAS 02268-4137, MCG -7-6-6 i PGC 9438) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 246 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 1,60 (114 hiljade sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (57 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 5. septembra 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Theodor Adorno
Theodor Ludwig Wiesengrund Adorno bio je njemački sociolog, filozof, pijanist, muzikolog i kompozitor. Bio je član Frankfurtske škole zajedno s Max Horkheimerom, Walter Benjaminom, Herbert Marcuseom, Jürgen Habermasom, i drugima. Također je bio muzički direktor Radio projekta (socijalno istraživanje Rockefellerove Fondacije sredinom 20. stoljeća.
Izi mobil
IZI mobil d.o.o. Sarajevo je registrovani ponuđač mobilnih usluga u Bosni i Hercegovini i djeluje u skladu sa regulativama, koje propisuje Regulatorna agencija za komunikacije Bosne i Hercegovine. IZI mobil d.o.o Sarajevo je stupio na tržište Bosne i Hercegovine 11. juna 2012. godine.
Theodor Adorno
Kao vrlo mlad muzički kritičar i sociolog-amater Adorno se ipak uglavnom bavio filozofskom misli. Govoreći o njemu kao socijalnom filozofu može se istaći kritički aspekt njegove filozofske misli usmjerene na kritiku društva koja je od 1945. pa dalje zauzela intelektualno prominentnu poziciju u kritičkoj teoriji Frankfurtske škole.
Izi mobil
IZI mobil d.o.o. Sarajevo član je grupacije IZI mobil-a Slovenija. IZI mobil Slovenija osnovan je u novembru 2005. godine u Ljubljani, kao prvi i jedini mobilni operater na tržištu Slovenije koji nudi ekskluzivne pre-paid mobilne usluge.
Theodor Adorno
Doktorirao je 1924. studijom pod nazivom Transcedencija stvarnog i noematskog u Husserlovoj fenomenologiji. 1925. godine studirao je kompoziciju kod Albana Berga a od 1928. do 1932. je vodio bečki časopis za muziku Anbruch. Od 1930. povezan je s frankfurtskim Institutom za socijalna istraživanja. 1931. habilitira u Frankfurtu radom ''Kierkegaard. Konstrukcija estetskog''. 1931. postaje privatni docent u Frankfurtu. 1933. oduzima mu se venia legendi, dozvola za predavanje, a 1934. emigrira i boravi na Oksfordskom univerzitetu. 1938. radi u Institutu za socijalna istraživanja u New York Cityju. Od 1938. do 1941. vodi Princeton-Radio Research Project, a od 1944. do 1949. direktor Research Project on Social Discrimination u Los Angelesu. 1949. vraća se u Frankfurt, gdje je do smrti 1969. radio kao profesor filozofije i sociologije, a ujedno i direktor Instituta za socijalno istraživanje.
HT Eronet
HT d.d. Mostar je treći po veličini nacionalni telekom operater u Bosni i Hercegovini.
Hrvatske telekomunikacije d.d. Mostar je preduzeće nastalo razdvajanjem Hrvatske pošte i telekomunikacija na Hrvatsku poštu (HP) i Hrvatske telekomunikacije (HT).
Izi mobil
Mreža prestaje djelovati na prostoru Bosne i Hercegovine 1. maja 2016. godine. Pozivni 067 preuzeo je novoosnovani mrežni operater Novotel.
855.
Godina 855. (DCCCLV) bila je redovna godina koja počinje u utorak u julijanskom kalendaru. Oznaka 855. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Übelbach
Položaj općine Übelbach u [[Spisak okruga i statutarnih gradova u Austriji|okrugu Graz-Umgebung |180px|desno|mini]]
Übelbach je tržišna općina u okrugu Graz-Umgebung u austrijskoj saveznoj pokrajini Štajerskoj. Broj stanovnika općine je.
Geografija
Općina je smještena 26 km sjeverozapadno od Graza, pored austrijskog autoputa A9.