cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Državljanstvo
Nacionalnost se često koristi kao sinonim za državljanstvo u engleskom jeziku – naročito u međunarodnom pravu – iako je pojam ponekad korišten i u smislu označavanja pripadnosti osobe naciji (ili velikoj etničkoj grupi). U nekim zemljama, naprimjer Sjedinjene Američke Države, nacionalnost i državljanstvo Ujedinjenog Kraljevstva imaju različita značenja (za više informacija, pogledajte Nacionalnost nasuprot državljanstva).
Lopta (matematika)
U drugim kontekstima, kao u Euklidskoj geometriji i svakodnevnoj upotrebi, sfera se nekad izjednačava sa pojmom lopta.
Državljanstvo
Odlučujući faktori
Osoba može biti državljanin zemlje iz nekoliko razloga. Najčešće, državljanstvo mjesta rođenja je automatsko; u drugim slučajevima aplikacija može biti potrebna.
Lopta (matematika)
Lopte u Euklidskom prostoru
U euklidskom n-prostoru, (otvorena) n-lopta poluprečnika r i centra x jeste skup svih tačaka udaljenosti < r od x. Zatvorena n-lopta poluprečnika r jeste skup svih tačaka udaljenosti ≤ r od x.
Državljanstvo
Polis
Mnogi mislioci ukazuju na koncept državljanstva s početkom u ranom gradu-državi iz antičke Grčke, iako ga drugi vide prvenstveno kao moderni fenomen koji datira samo nekoliko stotina godina unazad, te da je za čovječanstvo, koncept državljanstva nastao s prvim zakonima. Polis je označavao kako političku skupštinu grada-države, tako i cjelokupno društvo. Državljanstvo se općenito identificiralo kao zapadnjački fenomen. Postoji opći stav da je državljanstvo u antičko doba bio jednostavniji odnos od suvremenih oblika državljanstva, iako je i ovaj pogled bio razmatran i upitan. Odnos državljanstva nije bilo fiksni ili statički odnos, već se stalno mijenjao u svakom društvu, a sa jedne tačke gledišta, "državljanstvo je nekada i funkcioniralo", i to samo u odabranim periodima tokom određenog vremena, kao što je, na primjer, onaj kada je atinski političar Solon pravio reforme u ranoj Atinskoj državi.
Historičar Geoffrey Hosking u svom kursnom predavanju iz 2005. g. je sugerirao da je državljanstvo u antičkoj Grčkoj proizašlo iz zahvalnosti prema važnosti slobode.
Lopta (matematika)
Zapremina
n-dimenzionalna zapremina Euklidske lopte radijusa R u n-dinmenzionalnom prostoru je: gdje je Γ Eulerova gama funkcija (koja se može smatrati kao daljnja razrada faktorijelske funkcije za frakcijske argumente). Koristeći eksplicitne formule za partikularne vrijednosti gama funkcije za cijele brojeve i polubrojeve daje se formula zapremine Euklidske lopte koja ne zahtijeva evaluaciju gama funkcije. One su: U formuli za neparno dimenzionalne vrijednosti, dupli faktorijel (2k + 1)!! je definiran za neparne cijele brojeve 2k + 1 kao (2k + 1)!! = 1 · 3 · 5 ··· (2k − 1) · (2k + 1).
Državljanstvo
Polis
Hosking objašnjava:
thumb|right|Geoffrey Hosking sugerira da je strah od porobljavanja bio centralna motivirajuća snaga za razvoj grčkog osjećaja za državljanstvo. Skulptura: grčka žena biva posluživana od strane djeteta-roba
Ropstvo je omogućavalo robovlasnicima da imaju znatnu količinu slobodnog vremena, te im je omogućeno sudjelovanje u javnom životu. Državljanstvo polisa je obilježeno ekskluzivnošću. Neravnopravnost statusa je bila široko rasprostranjena; državljani su imali viši status od ne-državljana, kao što su žene, robovi ili barbari. Prvi oblik državljanstva je bio baziran na načinu na koji su ljudi živjeli za vrijeme trajanja antičke Grčke, u malim organskim zajednicama polisa. Državljanstvo nije bilo viđeno kao zasebna aktivnost iz privatnog života pojedinca, u smislu da nije bilo razlike između javnog i privatnog života. Obaveze državljanstva su duboko povezane s svakodnevnim životom pojedinca u polisu. Ove male organske zajednice su uglavnom viđene kao novi razvoj u svjetskoj historiji, za razliku od već uspostavljenih drevnih civilizacija Egipta i Perzije, ili grupa lovaca-sakupljača negdje drugdje. Sa stajališta starih Grka, javni život neke osobe nije bio odvojen od njihovog privatnog života, a Grci nisu pravili razlike između dva svijeta prema modernoj zapadnjačkoj koncepciji. Obaveze državljanstva su bile duboko povezane sa svakodnevnim životom. Da bi se bilo uistinu čovjek, pojedinac mora biti aktivan državljanin zajednice, kako je i Aristotel slavno objasnio: "Da se ne sudjeluje u vođenju poslova u zajednici znači biti ili zvijer ili bog!" Ovaj oblik državljanstva se temelji na obavezama državljana prema zajednici, više nego na pravima koja su data državljaninu zajednice. To nije bio problem, jer su svi imali jak afinitet s polisom; vlastita sudbina i sudbina zajednice su bili čvrsto povezani. Također, državljani polisa su vidjeli obaveze prema zajednici kao priliku da budu čestiti, to je izvor časti i poštovanja. U Atini, državljani su bili i vladari i vladani, važni politički i pravosudni uredi su rotirani, te su svi građani imali pravo govora i glasa u političkim tijelima.
Rimske ideje
U Rimskom carstvu, državljanstvo se proširilo od zajednica malih razmjera na cijelo carstvo. Rimljani su shvatili da davanje državljanstva ljudima iz svih krajeva Carstva daje legitimitet rimskoj vladavini nad osvojenim područjima. Rimsko državljanstvo više nije bilo status političkog posredstva; ono je svedeno na sudsku zaštitu i izražavanje pravila i vladavine zakona. Rim je širio grčke ideje o državljanstvu, kao što su principi jednakosti pred zakonom, učešće građana u vlasti, te navodi da "niti jedan državljanin ne treba imati previše snage u dužem vremenskom periodu", ali je i ponudio relativno velikodušne uslove svojim zarobljenicima, uključujući i šanse za manje oblike državljanstva. Ako je grčko državljanstvo bilo "emancipacija (ravnopravnost) među svijetom dobara", rimski smisao je onda počeo sve više odražavati činjenicu da su državljani mogli djelovati na materijalne stvari kao i drugi građani (ne-državljani), u smislu kupnje ili prodaje nekretnina, posjeda, titula, te drugih dobara. Jedan je historičar objasnio:
Rimsko državljanstvo je i ogledalo borbu između interesa gornje plemićke klase protiv nižerangiranih radnih grupa poznatih kao klasa plebejaca. Državljanin se doživljava kao "osoba koja može slobodno djelovati u zakonu, slobodno postavljati pitanja i očekivati ​​zaštitu zakona, državljanin takve i takve pravne zajednice, sa tim i tim pravnim statusom u toj i toj zajednici". Državljanstvo je značilo pravo da imate posjede, imunitete, očekivanja, koji su bili "dostupni u mnogim vrstama i stepenima, dostupni ili nedostupni mnogim vrstama osoba iz mnogih razloga". A zakon, sam po sebi, je bio neka vrsta veze koja je ujedinjavala ljude. Rimsko državljanstvo je bilo više ne-lično, univerzalno, raznoliko, sa različitim stepenima i aplikacijama.
Renesansa
Tokom renesanse, ljudi su promijenili položaj iz onog u kojem su bili subjekti kralja ili kraljice u taj da budu građani grada, tj. državljani države, a kasnije će uslijediti i dobijanje nacionalnosti određene nacije. Svaki grad je imao svoje zakone, sudove i nezavisnu administraciju (samoupravljanje). I biti građanin često je značilo biti predmet gradskog zakona, pa i posjedovanje moći (u nekim slučajevima) kako bi se izabrali određeni državni dužnosnici. Stanovnici gradova koji su se borili zajedno s velikanima u borbama za odbranu svojih gradova više nisu bili zadovoljni s time da imaju podređeni društveni status, već su zahtijevali veću ulogu u obliku državljanstva. Članstvo u cehovima (esnafima) je bilo indirektni (posredni, neizravni) oblik državljanstva u smislu da je samo pomagao svojim članovima da uspiju finansijski. Uspon državljanstva bio je povezan s razvojem republikanizma (vidi Republikanska stranka), prema jednom izviješću, jer je nezavisnost građanstva značilo da kraljevi imaju manju moć. Državljanstvo postaje idealizirani, gotovo apstraktni (zamišljeni), koncept, i ne pokazuje vezanost, tj. odnos, s nekim lordom ili grofom, već ukazuje na vezu između osobe i države u prilično apstraktnom smislu posjedovanja prava i dužnosti.
Moderna era
Moderne ideje o državljanstvu i dalje poštuju ideju o političkoj participaciji (udjelu/učešću u politici), što se obično ispoljava kroz "razrađene sisteme političkog predstavljanja na udaljenosti", kao što je predstavnička demokratija. Moderno državljanstvo je mnogo više pasivno; akcija je ostavljena drugima; državljanstvo je često ograničeno na glumu, a nije potjecaj na djelovanje. Ipak, državljani su obično svjesni svojih obaveza prema autoritetima, te su svjesni da su ove poveznice često ograničene samo na ono što oni mogu zaista učiniti.
Različita razmišljanja
thumb|400px|Mnogi teoretičari sugeriraju da postoje dvije oprečne koncepcije državljanstva: jedna ekonomska, a druga politička.
Status državljana, pod teorijom društvenog ugovora, sa sobom nosi i prava i odgovornosti. U tom smislu, državljanstvo je opisano kao "snop prava – prije svega, političko učešće u životu zajednice, pravo glasa, kao i pravo na zaštitu od određene zajednice, ali i obaveze". Državljanstvo je od strane većine učenjaka viđeno kao kulturno-specifično, u smislu da značenje izraza znatno varira od kulture do kulture, i vremenom.
Kako se državljanstvo shvata zavisi od osobe koja o tome odlučuje. Odnos državljanstva nikada nije fiksan ili statičan, već se stalno mijenja u svakom društvu. Iako je državljanstvo znatno variralo kroz historiju, te unutar društava vremenom, postoje neki zajednički elementi, koji opet, također, mogu varirati. Kao poveznica, državljanstvo se proteže izvan osnovnih veza srodstva da bi se ujedinili ljudi različitih genetskih pozadina. To obično znači članstvo u političkom tijelu. Često se zasniva na, ili je bilo rezultat, nekom obliku vojne službe ili očekivanja budućih usluga. To obično uključuje neki oblik političke participacije (učešća), ali i to može varirati od određenih radnji u aktivnoj službi u vladi. Državljanstvo je status u društvu. To je također idealno stanje. Obično opisuje osobu sa zakonskim pravima u okviru datog političkog poretka. Gotovo uvijek ima element isključenosti, što znači da neki ljudi nisu državljani, te da ta razlika ponekad može biti veoma važna, ili pak nevažna, zavisno o određenom društvu. Državljanstvo kao koncept je općenito teško izolirati intelektualno i usporediti sa srodnim političkim pojmovima, jer se odnosi na mnoge druge aspekte društva, kao što su porodice, vojna služba (rok), pojedinci, slobode, religije, ideje dobra i zla, etničnosti, i obrasci kako osoba treba da se ponaša u društvu. Kada postoji više različitih grupa unutar jedne nacije, državljanstvo može biti jedina prava poveznica koja ujedinjuje sve jednako, bez diskriminacije – to je široka poveznica koja veže osobu sa državom i daje ljudima univerzalni identitet kao pravni pripadnik određene nacije.
Moderno državljanstvo je gledano sa dvaju tačaka gledišta, i to takvih da podliježu sljedećim oprečnim idejama:
Stručnjaci ukazuju na to da koncept državljanstva sadrži mnogo neriješenih pitanja, ponekad ih nazivajući tenzijama, koje postoje u odnosima, a koji dalje odražavaju nesigurnost o tome šta državljanstvo treba tačno da znači. Neka neriješena pitanja u vezi državljanstva uključuju pitanja o tome šta je odgovarajuća ravnoteža između dužnosti i prava. Neki vide ova dva aspekta državljanstva kao nespojive, tako da su socijalna prava otišla predaleko s nedovoljno naglašenim dužnostima državljanina na koje je obavezan od strane zemlje. Drugo pitanje je o tome šta je odgovarajuća ravnoteža između političkog državljanstva u odnosu na socijalno državljanstvo. Neki mislioci vide rješenje u tome da ljudi budu odsutni iz javnih poslova, jer previše participacije kao što su revolucije može biti destruktivno, dok, ipak, premalo učešća, kao što je ukupni apatije, može biti također problematično. Državljanstvo može biti viđeno kao poseban status elite, a može se vidjeti i kao demokratizacija sile i nešto što svi imaju; koncept može uključivati ​​oba smisla. Prema sociologu Arthuru Stinchcombeu, državljanstvo se zasniva na mjeri u kojoj jedna osoba može kontrolirati vlastitu sudbinu unutar grupe u smislu da je u stanju da utječe na vladu grupe. Još jedna razlika u državljanstvu je tzv. pristanak na smanjivanje razlike, a to se odnosi na pitanje da li je državljanstvo je osnovno pitanje određeno time da osoba izabire da li pripada određenoj naciji – njegov ili njen pristanak – ili je državljanstvo stvar toga gdje je osoba rođena – što je opet po njegovom ili njenom pristanku.
Međunarodni stavovi
Koncept komonveltskog državljanstva je bio na snazi ​​još od osnivanja Nacija Komonvelta. Kao i sa EU, pojedinac ima komonveltsko državljanstvo samo kao državljanin države članice Komonvelta. Ovaj oblik državljanstva nudi određene privilegije u nekim zemljama Komonvelta:
Iako je Irska isključena iz Komonvelta 1949. g., jer se sama proglasila republikom, Irska se uglavnom tretira kao da je i dalje članica. Zakonodavstvo često posebno propisuje jednake tretmane između zemalja Komonvelta i Irske pod nazivom "Zemlje Komonvelta i Irska". Državljani Irske nisu klasificirani kao strani državljani u Ujedinjenom Kraljevstvu.
Kanada je odstupila od principa nacionalnosti koji se definira u smislu odanosti 1921. g. 1935. g. Irska Slobodna Država je bila prva koja će predstaviti svoje vlastito državljanstvo. Međutim, irski državljani se još uvijek tretiraju kao subjekti Krune (pripadnici Kraljevstva), te se još uvijek ne smatraju stranim, iako Irska nije članica Komonvelta. Kanadski Zakon o državljanstvu iz 1947. g. omogućava posebno kanadsko državljanstvo, automatski dodjeljivano većini pojedinaca rođenih u Kanadi, sa nekim izuzecima, i definirano uslovima pod kojima se moglo postati naturalizirani državljanin. Koncept komonveltskog državljanstva je uveden 1948. g. u britanskom Zakonu o državljanstvu iz 1948. g. Ostale vlasti (kao što je ona sa Novog Zelanda) su usvojile ovaj princip putem Akta o britanskoj nacionalnosti i novozelandskom državljanstvu iz 1948. g.
Evropska unija
Mastrihški sporazum je uveo koncept državljanstva Evropske unije. Član 17 (1) o Sporazumu s EU kaže sljedeće: "'Državljanstvo Unije se ovim sporazumom osniva. Svako lice koje ima nacionalnost neke države članice treba biti državljanin Unije. Državljanstvo Unije bi trebalo biti dodatno i takvo da ne zamjenjuje nacionalno državljanstvo."
Sporazum poznat kao izmijenjeni Sporazum o EZ-u uspostavlja određena minimalna prava za građane Evropske unije. Član 12 izmijenjenog Sporazuma o EZ-u garantira opće pravo na nediskriminaciju u okvirima Sporazuma. Član 18 daje ograničeno pravo na slobodu kretanja i boravka u državama članicama koje su različite od one čiju nacionalnost državljanin posjednuje. Članci 18 – 21 i 225 daju određena politička prava.
Podnacionalnost
Državljanstvo se najčešće odnosi na članstvo u nacionalnoj državi, ali termin se može također upotrebljavati i na podnacionalnom (subnacionalnom) nivou. Podnacionalni entiteti mogu izreći potrebu za ovime, pozivajući se na prebivalište ili na neki drugi način, koji bi omogućavao takvim državljanima da učestvuju u političkom životu tog entiteta, ili da uživaju pogodnosti koje vlada tog entiteta pruža. Međutim, u takvim slučajevima, oni koji imaju pravo se ponekad vide kao "državljani" relevantnih država, pokrajina ili regija. Primjer za to je kako je temeljna osnova švicarskog državljanstva – državljanstvo pojedinca komune, iz kojeg dalje slijedi državljanstvo kantona i Konfederacije. Drugi primjer je Åland (autonomna regija u Finskoj) gdje oni koji tu samo borave (rezidenti) uživaju posebno pokrajinsko državljanstvo Finske (fin. hembygdsrätt).
SAD ima federalni sistem u kojem je osoba državljanin njihove specifične zemlje prebivališta, kao što je New Jersey ili California, ali i državljanin SAD-a. Federalni ustav garantira određena prava iznad i izvan onih odobrenih u skladu sa Ustavom Sjedinjenih Američkih Država i može nametnuti svoje obaveze, uključujući i suvereno pravo oporezivanja i vojne službe; svaka država održava barem jednu vojnu silu podređenu uslugama nacionalnoj miliciji, nacionalnu gardu države, a neke države održavaju i drugu vojnu silu koja ne podliježe nacionalizaciji.
thumb|Dijagram odnosa između državljana, političara i zakona
Obrazovanje
Aktivno državljanstvo je filozofija da građani treba da rade na poboljšanju svoje zajednice kroz ekonomski i javni angažman, volonterski rad i slične takve napore za poboljšanje života za sve građane. U tom smislu, škole u nekim zemljama pružaju građansko obrazovanje (predmet), uključujući i Bosnu i Hercegovinu (u novom devetogodišnjem osnovnom obrazovnom sistemu učenici izučavaju predmet Demokratija i Ljudska Prava, i to u 9. razredu osnovne škole te ponovo u 2. ili 4. razredu srednje škole).
Ujedinjeno Kraljevstvo
Državljanstvo se nudi kao Generalni certifikat sekundarnog obrazovanja (GCSE) u mnogim školama u Ujedinjenom Kraljevstvu. Kao i nastavno znanje o demokratiji, parlamentu, vladi, pravosudnom sistemu, ljudskim pravima i odnosima UK-a sa vanjskim svijetom, učenici učestvuju u aktivnom državljanstvu, što često uključuje društvene akcije ili socijalna preduzeća u njihovim lokalnim zajednicama.
Irska
Uči se i u Irskoj kao ispitni predmet za Junior certifikat. Poznat je kao građansko, socijalno i političko obrazovanje (CSPE). Novi Maturski certifikatski predmet s radnim naslovom Politika i društvo je razvijen od strane Nacionalnog savjeta za nastavni plan i program i ocjenjivanje (NCCA), a očekuje se da će biti uveden u nastavni plan i program negdje poslije 2012. g.
NGC 6701
NGC 6701 (također poznat kao IRAS 18425+6036, MCG 10-26-50, PGC 62314 i UGC 11348) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 182 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 1,50 (80 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (69 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 6. augusta 1883. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Do (Trebinje)
Do je naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina.
Sifet Podžić
Biografija
Nakon završetka srednje škole, Podžić je dvije godine djelovao kao mlađi oficir Jugoslovenske narodne armije, da bi po završetku Vojne akademije 1984. ponovo bio oficir u JNA. Sve do početka rata u Bosni i Hercegovini, vršio je dužnost komandanta bataljona u Postojni, Ljubljani i Sarajevu. Sa početkom rata u BiH, Podžić je napustio jugoslovenske snage i pristupio novoosnovanoj Armiji Republike Bosne i Hercegovine, u kojoj je do kraja rata služio kao komandant bataljona, zamjenik komandanta brigade i komandant brigade u Sarajevu. Krajem rata 1995. godine, prešao je u redove novoosnovane Vojske Federacije BiH, u kojoj je do stvaranja Oružanih snaga Bosne i Hercegovine bio na pozicijima zamjenika komandanta brigade za brza dejstva prve operativne jedinice, te načelnik štaba i zatim komandant V korpusa Vojske FBiH u Bihaću. Poslije vojske na nivou države, Podžić postaje prvi načelnik Zajedničkog štaba Oružanih snaga BiH. Ostao je u Oružanim snagama sve do 2009. godine.
Podrinje
mini|300px|Dolina rijeke Drine Podrinje (poznato i pod nazivom Istočna Bosna) je regija u istočnoj Bosni i Hercegovini i zapadnoj Srbiji. Ova regija je dobila ime prema rijeci Drini. Bosanskohercegovačko Podrinje se ponekad dijeli na gornje Podrinje (općine Višegrad, Goražde, Foča, Rogatica i Čajniče) i donje Podrinje (općine Srebrenica, Bratunac i Zvornik). Veći gradovi u srbijanskom podrinju su: Bajina Bašta, Banja Koviljača, Ljubovija i Loznica.
Sifet Podžić
Biografija
Nakon vojne, Podžić započinje karijeru kao diplomata, tako što je 2009. izabran za ambasadora Bosne i Hercegovine u Bugarskoj. Tu funkciju je vršio sve do 2012. godine.
Podrinje
Historija
Podrinje nema politički utvrđene granice, niti ima političko predstavništvo u trenutnoj upravnoj strukturi država Bosne i Hercegovine i Srbije. Također ova regija nema glavnog grada. Historijski gledano najznačajniji gradovi u bosanskom Podrinju su bili Zvornik, Višegrad i Foča, a istočno od rijeke Drine Užice i stari grad Soko.
Sifet Podžić
Biografija
Političku karijeru Podžić je započeo 2013. godine, kada je se učlanio u novoosnovanu Demokratsku frontu Željka Komšića. Poslije idućih općih izbora u BiH 2014, izabran je za delegata iz reda Bošnjaka u Domu naroda Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine. Tokom tog vremena, bio je član Zajedničke komisije za europske integracije ispred oba doma Parlamentarne skupštine BiH te predsjednik Zajedničke Komisije za odbranu i sigurnost oba doma Parlamentarne skupštine BiH. Na idućim izborima nije ponovo izabran za delegata u Dom naroda, već je, usljed formiranja novog saziva Vijeća ministara Bosne i Hercegovine krajem 2019, Podžić 23. decembra 2019. izabran za ministra odbrane BiH.
Privatni život
Podžić je oženjen i ima dvoje djece.
Seldžuci
mini|290p|Seldžučki sultanat na svom vrhuncu, 1092 Seldžuci (na turskom, Selçuklu, mn. Selçuklular; na arapskom Saljūq, ili  al-Salājiqa; farsi,  Saljūqiyān) bili su glavni organak Ouz Turkijaca i loza koja je vladala dijelovima Srednje Azije i Bliskog Istoka od 11. do 14. vijeka, kao moćni Seldžučki sultanat. Seldžuci su migrirali iz sjevernih iranskih pokrajina u Srednjoj Aziji u Iran, nekadašnje Perzijsko carstvo.
Turkijci Seldžuci se smatraju precima zapadnih Turkijaca, današnjih stanovnika Turske, Azerbejdžana i Turkmenistana. Seldžuci su odigrali veoma zančajnu ulogu tokom Srednjeg vijeka: spriječili su mongolske osvajače da zauzmu Evropu sa istoka, odbranili su islamski svijet od križara sa zapada, pri tom osvajajući veliki dio Bizantijskog carstva.
NGC 5238-1
NGC 5238-1 (također poznat kao MCG 9-22-82, PGC 47853 i UGC 8565) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 11 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 1,50 (4 hiljade sg) a najmanji 1,2 uglovnih minuta (3 hiljade sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
10 (LL Cool J)
10 je deveti album repera LL Cool J’a koji je izdao Def Jam Recordings. Album je izdan u oktobru 2002 godine i dostigao drugo mjesto na Američkoj top-listi.
NGC 562
NGC 562 (također poznat kao IRAS 01254+4807, MCG 8-3-25, PGC 5502 i UGC 1049) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 471 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Andromeda. Najveći prečnik je 1,30 (178 hiljada sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (151 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Lewis Swift 30. novembra 1885. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Petar Stambolić
mini|desno|Petar Stambolić Petar Stambolić (Brezova kod Ivanjice, 12. juli, 1912. - Beograd, 21. septembar 2007.) je bivši predsjednik SFRJ i nosilac ordena narodnog heroja SFRJ.
Rođen je u selu Brezova kod Ivanjice. Osnovnu školu je završio u Brezovi a gimnaziju u Ivanjici. Agronomiju je diplomirao na Univerzitetu u Beogradu. Stambolić je primljen u Komunističku Partiju Jugoslavije u 1935. godini. 1940. godine učestvuje kao delegat na Petoj zemaljskoj konferenciji KPJ u Zagrebu. Za razliku od većine predratnih članova KPJ koji su imali radnička zanimanja, Stambolić je bio političar po profesiji.
U jesen 1941. godine je izabran u Užicu, Srbija za sekretara Glavnog narodnooslobodilačkog odreda za Srbiju. Ubrzo Stambolić postaje član Generalštaba Narodnoslobodilačkih partizanskih odreda Srbije. Krajem 1942. rukovidio je partijskim radom u Beogradu da bih početkom 1944. godine postao komandant Generalštaba NOV Srbije. Stambolić je također bio član predsjedništva AVNOJ-a i sekretar anti-fašističkih skupština Srbije i SFRJ. U aprilu 1957. godine izabran je za predsjednika Savezne skupštine.
Biran je za ministra finansija u vladi Srbije, saveznog ministra poljoprivrede, predsjednika vlade Srbije, Izvršnog vijeća Narodne skupštine Ju goslavije. Bio je član Centralnog komiteta KPJ i sekretar Centralnog komiteta Komunističke partije Srbije.
U periodu od 15. maja 1982.godine pa do 15. maja 1983. bio je predsjednik Predsjedništva SFRJ.
Povukao se iz aktivnog bavljenja politikom 1984.godine.
Vodikova veza
Jačine vodikove veze:
Vodikova veza nije prisutna samo među istovrsnim molekulama u kojima je vodik vezan za atom visoke elektronegativnosti. Ona se javlja i među različitim molekulama, naprimjer, između NH3 i H2O, čime se objašnjava rastvorljivost amonijaka u vodi.
Postojanje vodikove veze omogućava postojanje trodimenzionalne strukture proteina i postojanje dvostrukih spirala u molekulama nukleinskih kiselina (DNK)..
Američko-britanska konferencija (ABC-1)
Konferencija američkog i britanskog vojnog osoblja bila je niz tajnih rasprava između članova vojnog osoblja Sjedinjenih Američkih Država i Velike Britanije o američkoj, britanskoj i kanadskoj (ABC) vojnoj koordinaciji u slučaju ulaska SAD-a u Drugi svjetski rat. Konferencija je održana u Washingtonu, D.C. od 29. januara do 27. marta 1941. i zaključena je izvještajem pod naslovom "ABC-1" koji je dva dana kasnije prešutno odobrio predsjednik Franklin D. Roosevelt.
Dogovori postignuti na konferenciji
Sjedinjene Američke Države su pristale na tajne razgovore osoblja sa Ujedinjenim Kraljevstvom i Kanadom 1940., ali su ih odgodile sve do predsjedničkih izbora u Sjedinjenim Američkim Državama 1940. zbog obećanja Franklina D. Roosevelta u kampanji protiv direktnog uplitanja SAD-a u Drugi svjetski rat. Nakon što je Roosevelt odnio uvjerljivu pobjedu protiv Wendella Willkieja, dogovoreno je da oni počnu ubrzo nakon njegove treće inauguracije u januaru 1941. godine.
Epifiza
mini|desno|250px|Lokacija pinealne žlijezde Epifiza ili pinealna žlijezda (lat. Glandula pinealis) je mala endokrina žlijezda u mozgu, locirana između moždanih hemisfera. Kod čovjeka ova žlijezda je veličine zrna graška. Epifiza luči melatonin koji reguliše budnost i spavanje. Kod životinja melotonin je zadužen za funkciju polnog nagona, ponašanje, rast krzna, kamuflažu i zimski san. Glavne ćelije u epifizi koje luče hormon se zovu pinealociti.
Američko-britanska konferencija (ABC-1)
Dogovori postignuti na konferenciji
Ofanzivne politike su uključivale:
Konačno, ako bi Japan ušao u rat, vojna strategija na Dalekom istoku bi bila odbrambena. Iako sporazum s Konferencije američkog i britanskog vojnog osoblja ("ABC-1") nije bio vojni savez, on je ipak značio da se Sjedinjene Američke Države spremaju ući u rat na strani savezničkih sila, da će Sjedinjene Američke Države uložiti sve napore da održe sigurnost Britanskog Commonwealtha, i da je vojska Sjedinjenih Američkih Država izmijenila postojeće ratne planove (npr. Raznobojno označeni ratni planovi Sjedinjenih Američkih Država) kako bi ostvarila vojnu integraciju i saradnju s drugim nacijama.
Cazinska krajina
mini|150p|desno|Bihać Cazinska krajina je zapadni dio bosanskohercegovačke regije Bosanska krajina u sjeverozapadnom dijelu države. Zbog toga se često naziva i Sjeverozapadna Bosna. Najveći grad i glavna općina ove regije je Bihać. Najvažnije rijeke su Una i Sana, a pošto Cazinska krajina pripada Federaciji Bosne i Hercegovine službeno postoji pod nazivom Unsko-sanski kanton tako da se pojmovi Cazinska krajina i Unsko-sanski kanton mogu smatrati jednakim.
Pruga Šamac – Sarajevo
Željeznička pruga Šamac – Sarajevo je elektrificirana željeznička pruga dužine 242 km u Bosni i Hercegovini. Pruga je dvokolosiječna na dionici Doboj – Zenica, te je dio Panevropskog koridora Vc koji povezuje Budimpeštu, preko Osijeka, Sarajeva sa hrvatskom lukom Ploče.
Uskotračna trasa
Nakon austrougarske okupacije Bosne i Hercegovine, Zajednička vojska Austro-ugarske izgradila je isprva uskotračnu vojnu prugu od Broda pa do Zenice. Početkom 20. vijeka ova uskotračna pruga nije mogla zadovoljiti zahtjeve, a poboljšanje je bilo 1910. godine otvaranjem 1532 m dugačkog tunela Vranduk. Za vrijeme Drugog svjetskog rata most na Savi između Slavonskog Broda i Bosanskog Broda sa normalnim kolosijekom, bio je srušen. Nova jugoslavenska Vlada odlučila je dionicu pruge Sarajevo – Doboj obnoviti normalnim kolosijekom, te istovremeno povezati i Šamac.
Izgradnja
150px|mini|lijevo|Plakat za omladinsku radnu akciju Šamac – Sarajevo mini|lijevo|150px|Omladinska radna brigada na radu u okolini Zenice. U pozadini stari uskotračni kolosijek mini|lijevo|150px|Željeznička trasa je građena sa jednostavnim sredstvima
Izgradnja 242 km duge željezničke trase trajale je manje od osam mjeseci, od 1. aprila do 15. novembra 1947. godine. Na pruzi je postavljeno 302 km kolosijeka, 288 skretnica, devet tunela ukupne dužine 2.267, 107 popratnih zgrada i željezničkih stanica, 17 mostova, od kojih 14 preko rijeke Bosne, a po jedan preko Spreče, Lašve i Save. Dužina čeličnih konstrukcija mostova, zajedno sa onim na Savi je 1330 metara. Pruga je građena uz veliko učešće omladinskih radnih brigada, sastavljenih od mladih iz cijele Jugoslavije, kao i stranaca. Ukupan broj omladinaca koji je učestvovao na radu je bio oko 211.381 brigadira svrstanih u 887 omladinskih radnih brigada. Socijalni sastav graditelja pruge je bio: 55.812 radnika, 112.277 seljaka, 34.613 đaka i 8.669 intelektualaca. Na pruzi je istovremeno u toku gradnje radilo 170 inženjera, 157 tehničara i 6.000 raznih stručnih radnika. Za izvođenje ogromnih i složenih radova na izgradnji pruge bilo je potrebno stvoriti detaljan plan razvitka radova i izvršiti raspored ljudstva. Bio je to organizacioni zadatak Štaba za izgradnju pruge. Rukovodstvo omladine izradilo je raspored dolaska i odlaska omladinskih radnih brigada koje su učestvovale na izgradnji pruge, što je omogućilo ravnomerno odvijanje radova. Prema tome planu brigade su radile na pruzi u tri smjene, a svaka smjena je imala dvije grupe izuzev treće smjene koja je imala tri grupe.
Pored omladine iz Jugoslavije na izgradnji pruge učestvovala je i omladina iz 42 zemlje, ukupno 5.842 omladinca i omladinki radilo je u 56 radnih brigada i grupa. Na pruzi je radila omladina: Poljske, Čehoslovačke, Istočne Njemačke (regija Lužice), Bugarske, Grčke, Rumunije, Mađarske, Engleske, Italije, Francuske, Danske, Švedske. Od 56 inostranih omladinskih brigada i grupa, u kojima je bilo zastupljeno 46 raznih narodnosti, 33 brigade i grupe su proglašene udarnim, a neke od njih i više puta. Poznatiji strani učesnici bili su Olof Palme, Pierre Trudeau, Pierre Alechinsky i Jurij Brězan
Na dionici od Doboja do Zenice je 1978. izgrađen i drugi kolosjek ove pruge. Za razliku od načina izgradnje prvog kolosjeka, većinu posla pri izgradnji drugog kolosjeka je izvršila teška građevinska mehanizacija, ali i uz značajan doprinos omladinskih radnih akcija.
Pogon
Od izgradnje pruge, do raspada SFRJ 1992. godine, prugu je koristila Jugoslavenska željeznica (JŽ), čijim su vozovima povezivana luka Ploče, preko Sarajeva, Zagreb i Beograd. Osim teretnog prometa, postojao je jak putnički promet. Promet prugom je bio za vrijeme rata u BiH prekinut ili ograničen, a nakon potpisivanja Dejtonskog sporazuma, prugu održavaju Željeznice Republike Srpske i Željeznice Federacije Bosne i Hercegovine. Na međuentitetskoj granici na graničnoj stanici u Maglaju, se zammjenjuju lokomotive, mada u oba entiteta vladaju iste tehnički preduslovi za pogon vozova. Pruga se koristi uglavnom za prevoz tereta, dok je putnički promet vrlo slab.
Nesreće
Dana 14. februara 1971. u tunelu Vranduk, zapalila se lokomotiva putničkog voza sa dizel pogonom i u toj je nesreći poginulo 33 ljudi. Pruga je kasnije elektrificirana, tako da su samo u izuzetnim slučajevima vozove pogonile dizel lokomotive.
Oscar za najbolju fotografiju
Oscar za najbolju fotografiju (eng. Academy Award for Best Cinematography) je Oscar koji se dodjeljuje snimatelju za rad na pojedinom filmu.
Konačno, 1931. je uveden moderni sistem u kojem su pojedinci nominirani za pojedini film. Od 1939. do 1967. (uz izuzetak 1957.), postojale su odvojene kategorije za filmove snimane u boji i u crno bijeloj tehnici. Od tada, jedini crno bijeli film koji je pobijedio bila je Schindlerova lista (1993.).
Floyd Crosby je osvojio posljednjeg Oscara koji je otišao nijemom filmu za Tabu 1931. Hal Mohr je jedini dobitnik koji je pobijedio bez nominacije (na insistiranje članova Akademije) za San ljetne noći 1935. Mohr je jedini dobitnik nagrade za filmove u boji i crno bijeloj tehnici.
Nijedan pobjednik nije izgubljen, iako je nekoliko najranijih nominiranih izgubljeno, uključujući Đavoljeg plesača (1927.), Čarobni plamen (1927.) i Četiri vraga (1928.). The Right To Love (1930.) je nekompletan, a Sadie Thompson (1927.) je nekompletan i djelimično rekonstiruiran fotografijama.
Margareta Angulemska
Porijeklo
Margareta je bila kćerka Karla, grofa Angoulêmea, i Ludovike Savojske. Baš kao i Margareta u kasnijem životu, grofica Angoulêmea je smatrana jednom od najvećih intelektualaca svoga vijeka. S očeve strane poticala je iz dalje linije francuske kraljevske porodice Valois, koja je smrću Luja XII, koji nije imao muških potomaka, postala glavna linija. Tako je Margaretin dvije godine mlađi brat, zahvaljujući salskom zakonu, naslijedio francusku kraljevsku krunu kao Franjo I.
Prvi brak
Margaretu je kao sedamnaestogodišnjakinju 1509. godine za Karla IV, vojvodu Alençona, udao kralj Luj XII. Luj XII je svoju kćerku Klaudiju udao za Margaretinog brata Franju. Margaretin prvi brak bio je čisto politički - gotovo nepismeni dvadesetogodišnji alenkonski vojvoda nije imao ništa zajedničko s obrazovanom i talentiranom Margaretom.
Drugi brak
mini|lijevo|Margareta Angulemska sa bratom
Godine 1525. ostala je bogata i mlada udovica, te kao takva najpoželjnija udavača u Evropi. Između ostalih, prosili su je Karlo V, car Svetog Rimskog Carstva, i Henrik VIII, kralj Engleske. Vojvotkinja Alençona se 1527. godine udala za navarskog kralja Henrika II, kralja čiji je veći dio kraljevstva 1512. godine bio osvojen od strane aragonskog kralja Ferdinanda II. Imajući na umu bolje, ali odbijene prilike da postane carica Svetog Rimskog Carstva ili engleska kraljica, Margareta se za Henrika mogla udati samo iz ljubavi, za koju se smatra da je bila jednostrana. Margareta je u stvari bila češće pominjana kao sestra francuskog kralja, nego kao supruga navarskog kralja. Kralj i kraljica Navare su živjeli uglavnom na francuskom dvoru, ali i u južnim francuskim gradovima Nerac i Pau, gdje su držali sopstveni mali dvor.
Margareta je lično 1525. godine oslobodila svoga brata, francuskoga kralja, iz zarobljeništva u kojem ga je nakon bitke kod Pavia držao car Karlo V.
Godine 1528. Margareta je rodila svoje prvo i jedino preživjelo dijete, kćerku koja je naslijedila svoga oca kao kraljica Ivana III. Margaretin jedini sin, Ivan, rođen je u Bloisu 7. jula 1530. Margareta ga je rodila sa 38 godina; bila je srednjovječna, ako ne i već stara prema standardima ranog 16. vijeka.
Stvaralaštvo
Dječakova smrt na Božić iste godine izazvala je tugu i bol koji su motivisali Margaretino najkontroverznije djelo, Miroir de l'âme pécheresse (bosanski: "Ogledalo grešne duše"). Pomenuto djelo proglašeno je herezom od strane sorbonskih teologa, a studenti sa Navarskog koledža nazvali su ga "bijesom iz pakla". Njime je Margareta na sebe navukla gnjev zdrtih rimokatolika. Njen brat, francuski kralj Franjo I, prisilio je sorbonske teologe da povuku optužbe za herezu (koje su Maragertu mogle stajati života) i da se izvine njegovoj sestri. Margareta je svoje djelo, Ogledalo grešne duše, dala svojoj dvorjanki Anne Boleyn, koja ga je odnijela u Englesku, gdje ga je kasnije na engleski jezik prevela Annina kćerka, engleska kraljica Elizabeta I, koja je svoje kraljevstvo jednom zauvijek učinila protestantskim.
Reformacija
Margareta, koja je poznavala sedam jezika, nije djelovala samo kao zaštitnica umjetnosti i umjetnika, već se i aktivno zanimala za vjerska pitanja i simpatizirala sa Martinom Lutherom. Podržavala je Crkvenu reformaciju, ali nikada se nije preobratila sa rimokatoličanstva. Djelovala je kao posrednica između rimokatolika i protestanata. Neko vrijeme je imala uticaj na svog brata koji je bio protiv reformacije, ali je shvatila da se on, više iz političkih nego religioznih razloga, okreće Katoličkoj crkvi. Margareta je bila pošteđena od strane Inkvizicije jer se više orijentisala na mističnu i dogmatičnu stranu evangelizma nego na striktne protestantske linije. Margaretina će kćerka, Ivana III, međutim, sebe i svoje kraljevstvo preobratiti na kalvinizam po uzoru na majčino učenje.
Holandski humanista, Erazmo Roterdamski, uputio je Margareti sljedeće riječi:
"Već dugo cijenim mnoge izvanredne vrline kojima Vas je Bog obdario; mudrost filozofa, čednost, umjerenost, blagodarnost, snagu duše i izvanrednu ravnodušnost prema svim taštinama ovog svijeta. Ko ne bi zavidio ovakvim kvalitetima sestre velikog kralja, tako rijetkima čak i među svećenicima i crkvenjacima."
Margareta Angulemska umrla je 21. decembra 1549. godine.
Naslijeđe
Danas je ime Marguerite de Navarre postalo slavno u polju književnosti. Kao Marguerite de Navarre objavila je djelo meditacionih strofa, Dialogue en forme de vision nocturne, i tri religiozne pjesme, od kojih najduža nosi naziv Le Miroir de l'âme pécheresse. Ovo pjesnicko djelo oslikava veliki interes koji, kroz reformacijske i protivreformacijske zapise, polarizirani plemići i učenjaci pokazuju teološkim problemima, posebno pitanjima odnosa pojednih vjernika prema "njihovom" Bogu.
Do literarnog uspjeha Margareta dolazi djelom L´Heptemeron, skupom novela sa okvirnom radnjom u tradiciji radova Boccaccia. mini|Marguerite de Navarre Ovo djelo, djelimično nastalo diktiranjem za vrijeme putovanja, je napočetku trebalo sadržavati stotinu novela koje su, po njenom zamišljanju, trebale u deset dana od deset ljudi, pet žena i pet muškaraca, biti ispričane. Poslije smrti Margarete kod 72. novele, ovo djelo ostaje nezavršeno. Glavna tema, kao i svih ovakvih djela, je privlačnost spolova, njihov uticaj i zamrske koje su svakodnevnica. Novost je Margueritina tvrdnja vjernosti istini onoga koji prepričava kao i njena ideja da tih deset ljudi poslije svake novele postavi u diskusiju.
Još za vrijeme njenog života je objavljena grupa pjesama pod naslovom Marguerites de la marguerite des princesses ("Margarite od princeze Margarite", 1547, - igra riječi: margarita je drugo ime za cvijeće po imenu bijela rada). Osim toga su očuvani neobjavljeni pozorišni prolozi, kao i veliki broj pisama. Jedna grupa također dotada neobjavljenih pjesama, je 1896. godine objavljena pod nazivom Les dernières poésies ("Zadnje pjesme").
Opuzen
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Metković.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, grad Opuzen je imao 2.838 stanovnika, od čega u samom Opuzenu 2.355.
Grad Opuzen
Napomena: ''Nastao iz stare općine Metković. U 1981. dio podataka sadržan je u općini Slivno.''
Opuzen (naseljeno mjesto)
Napomena: ''U 1981. povećano pripajanjem naselja Trnovo koje je prestalo postojati. Za to bivše naselje sadrži podatke od 1857. do 1971. U 1991. iz tog naselja izdvojen je dio naselja i formirano je naselje Buk Vlaka (zajedno s dijelom područja naselja Podgradina, općina Slivno i dijelom naselja Slivno Ravno, općina Slivno).''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Opuzen je imalo 2.778 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Sklonište Brattleboro
Sklonište Brattleboro (Brattleboro Retreat) je privatna, neprofitna psihijatrijska bolnica koja je bila pionir u mentalnoj zaštiti u SAD. Smještena je na preko 4 km2 zemljišta između rijeke Konetikat i poslovne četvrti Brattleboro-a. Liječi sve psihijatrijske bolesti, dio je fonda Retreat Healthcare i član je Ivy League Hospitals. Originalni naziv bolnice je Utočište za umobolne Vermont (en. Vermont Asylum for the Insane).
,,Sklonište", kako je poznato, osnovala je Anna Marsh 1834, udovica Dr-a Perley-ja Marsh-a. Anna Marsh je obezbijedila bolnicu sa 10000 dolara od svog naslijeđa. Željela je da bolnica bude nezavisna i pomaže mentalnim bolesnicima. Uzimajući neka iskustva iz Skloništa Jork (York Retreat) u Engleskoj, Brattleboro je izmislio alternative užasnim zatvorima i metodama. Brattleboro se fokusira na moralni tretman koji vidi mentalnu bolest kao medicinsko stanje, a ne kao karakernu manu ili rezultat grijeha. Tretman stavlja akcenat na svježi vazduh, fizičku aktivnost, obrazovanje, terapeutsku farmu, rad u kuhinji i osoblje koje pomaže. Odvaja se od evropske moralne terapije ne fokusirajući se na to da li je pacijent bio ,,moralan" u prethodnom životu. Na neke od tehnika Skloništa Brattleboro su uticali Kvekeri i Benjamin Rush, ljekar i američki revolucionar.
Lider u humanom tretmanu
Sklonište Brattleboro je poznato po humanosti i primjeni najnovijih metoda njege. Uprava Skloništa je napravila: novine koje prave pacijenti, kuglanu, kapelu, pozorište, gimnaziju, polja za rekreaciju, hor pacijenata, književne diskusione grupe, klub za izlete, bolničku mljekaru, preduzeća kojima su upravljali pacijenti i bazen, prvi na svijetu. Pacijenti su često vođeni na putovanja i lokalna zajednica se često pridruživala pacijentima na proslavama. Ustanova nema ni ćelije ni ogradu.
Kampus
U Lawton Hall-u se nalaze: gimnazija, pozorište, kancelarije, bazen, dnevna njega Mulberry Bush. Četvorostrana osvijetljena sahat kula nudi uspavanim pacijentima osjećaj prolaska vremena. Doskoro upravnik Skloništa je živio sa porodicom u glavnoj zgradi. Bolnica ima razne zgrade na imanju uključujući Retreat Tower koji izgleda kao dvorac, napravljen 1934. da obilježi 100-godišnjicu bolnice. Mljekara je sad odvojena od bolnice ali je dobro očuvana i funkcionalna. Pacijenti više ne rade u pekari ili stolarskoj radionici. Jedinice se prilagođavaju pacijentima i zovu se po penzionisanim ljekarima (npr. Tyler i Osgood). Zatvoreni bazen u Lawton Hall-u je bio prvi bazen u nekoj bolnici na svijetu. Zatvoren je poslije izbijanja poliomielitisa (van Vermonta) i nikad nije ponovo otvoren. Bolnica ima i teniske terene i otvoreni bazen. Imanje bolnice je otvoreno javnosti za pješačenje i skijanje.
Autoput A2 (Hrvatska)
Autoput A2 (Zagorski autoput) ide od Macelja na slovenskoj granici preko Krapine do Jankomira (A3).
Historija gradnje
Veći dio autoputa (od Zagreba do Krapine) je izgrađen prije 1997. godine:
Preostala dionica (Krapina - Macelj) puštena je u saobraćaj 29. maja 2007. godine.
Veći objekti na autoputu
Tuneli: Levačica 350 metara, Vidovci 260 metara, Sveta Tri Kralja 1725 m, Brezovica 590 m, Đurmanec 204 m i Frukov Krč 354 m.
Primat
Klasična i moderna terminologija
Odnosi među različitim grupama primata nisu se jasno razumjeli do relativno nedavno, tako da su se često koriste ponekad zbunjujući termini. Naprimjer, u engleskom jeziku, imenica „majmun“ (monkey) se koristi ili kao alternativa za sve nečovjekolike  ili repate "majmune", ali za bezrepe, čovjekolike majmune postoji precizirajući temin ape = majmun. U bosanskom jeziku nema takve terminološke diferencijacije pa izraz majmun (još uvijek) obuhvata sve primate osim čovjeka, a ponekad i životinje koje liče na niže primate.
Sir Wilfrid Le Gros Clark bio je jedan primatologa  koji je razvio ideju  o trendovima u evolucije primata i metodologiji uređenje životne članove reda u „uzlaznoj seriji koja vodi do čovjeka“. Odraz ovog pristupa bilo je najčešće korišteni nazivi za skupine primata su bili „polumajmuni“  (Prosimia) "majmuni", "mali majmuni" i "veliki majmuni". Prema sadašnjem razumijevanju evolucijske povijesti primata, više tih skupina su parafletske: parafiletska skupina je ona koja se ne uključuje sve potomke zajedničkog pretka grupe.
Bassivity Digital
Bassivity Digital (poznat i kao Bassivity) je srpska izdavačka i medijska kuća. Osnovali su je reperi i producenti Vanja Ulepić i Relja Milanković. Do sada su izdali na stotine audio-video izdanja, među kojima se nalaze Coby, Senidah, Rasta, Sara Jo, Marčelo, Oneya, te mnogi drugi.
Primat
Klasična i moderna terminologija
Kladogram ispod pokazuje mogući klasifikacijski niz živećih primata, sa grupama koje nose uonbičajena (tradicijska) imena (prikazana desno).
Bassivity Digital
Historija
Bassivity Digital je medijska, produkcijska i izdavačka kuća iz Beograda. Kompaniju su osnovali reperi i producenti Vanja Ulepić (poznatiji kao Oneya) i Relja Milanković (poznatiji kao Rexona). Bassivity je kao ideja pokrenut 2001. godine. Prvi projekti počeli su da se rade u junu te iste godine, kada je Bassivity bio samo produkcijska kuća i studio u kome su snimane pjesme. Dana 21. septembra 2001. godine osnovan je Bassivity preduzeće za muzičku produkciju d.o.o. Beograd, koji je javnosti bio poznat kao Bassivity Music, a nerijetko i kao samo Bassivity. Bassivity Music je postao zvanična izdavačka kuća, a iza nje je stajala oglašivačka agencija Soul Flower, koja se bavila marketingom i video produkcijom i čiji je vlasnik bio Reljin brat, Marko Milanković. Na početku svoga rada, kompanija se bavila snimanjem i produkcijom raznih pop, hip hop izvođača i repera, da bi nešto kasnije ona prerasla u audio-video produkcijsku i izdavačku kuću, koja je najčešće žanrovski pratila rap i hip hop muziku iz Srbije. Od 2005. godine su svoj fokus prebacili na tržište SAD, pa se u tom periodu izdvajaju saradnje sa muzičarima poput Raekwona, French Montane i Uncle Murde.
Primat
Klasična i moderna terminologija
Sve prikazane grupe sa naučnim imenima su monofiletske (to jest, oni su kladusi), a niz znanstvenih klasifikacija odražava evolucijsku historiju srodnih loza. Skupine koje su tradicijski imenovane, prikazane su na desnoj strani; oni čine "uzlaznu seriju" (po Clarku, vidi gore), a nekoliko skupina su parafiletske.
Bassivity Digital
Promjena imena kompanije (Bassivity Digital)
Zbog velike i vrlo uspješne tržišne ekspanzije koja se dešavala tokom 2012. godine, Vanja i Relja odlučuju da promjene ime kompanije u Bassivity Digital, gdje nastavljaju da prate velika muzička imena iz srbijanske, a i regionalne scene. Zbog sve veće popularnosti hip hop i rap muzike u Srbiji, u njihovoj produkciji nastaju mnogi singlovi i albumi za brojne pjevače kao što su: Rasta, Kendi, Fox, Surreal, Senidah, Rimski, Klinac, V.I.P., Marčelo, Struka, Edo Maajka i drugi.
Primat
Klasična i moderna terminologija
Dakle, članovi grupa dva seta, a samim tim i imena, ne podudaraju se, što uzrokuje probleme u vezi sa  zajedničkim naučnim  (obično tradicionalnom) imenima. Ako se posmatra natporodica Hominoidea, što se tiče zajedničkog imena na desnoj strani, ova grupa se sastoji od majmuna i ljudi, a ne postoji jedan zajednički naziv za sve članove grupe. Jedno od rješenja je da se stvori novi zajednički naziv, u ovom slučaju "hominoida". Druga mogućnost je da se proširi upotreba jednog od tradicijskih imena. Naprimjer, u svojoj knjizi iz 2005., u paleontologiji kičmenjaka, paleontolog Benton je napisao: "Majmuni, Hominoidea, danas uključuju gibbone i orangutana ... gorilu i čimpanze ... i ljude"; time  je koristio značenje "majmuni" u smislu „hominoida". U tom slučaju, grupa do sada pod nazivom "majmuni" sada mora biti označena kao "nehominidni bezrepi majmuni".