cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rijetka bolest
Definicija
U Japanu je zakonska definicija rijetke bolesti ona koja pogađa manje od 50.000 pacijenata u Japanu, odnosno otprilike 1/2.500 ljudi. Međutim, Evropska komisija o javnom zdravlju definira rijetke bolesti kao "opasne po život ili hronično iscrpljujuće bolesti koje su tako niske rasprostranjenosti da su potrebni posebni zajednički napori u njihovom rješavanju". Termin niska prevalencija kasnije je definiran  općenito šsa  značenjem manje od 1/2000 ljudi. Bolesti koje su statistički rijetke, ali nisu i opasne po život, hronično oslabljujuće ili se neadekvatno liječe, isključene su iz njihove definicije. Definicije korištene u medicinskoj literaturi i u nacionalnim zdravstvenim planovima slično su podijeljene, s definicijama u rasponu od 1/1000 do 1/200000.
Veza sa siročadi
Zbog definicija koje uključuju referencu na dostupnost liječenja, nedostatak resursa i težinu bolesti, pojam  bolest siroče koristi se kao sinonim za rijetku bolest. Ali u Sjedinjenim Državama i Evropskoj Uniji, "bolesti siročad" imaju različito pravno značenje. Američki Zakon o lijekovima siročadi uključuje i rijetke bolesti i bilo koje rijetke bolesti "za koje ne postoji opravdano očekivanje da će troškovi razvoja i stavljanja na raspolaganje lijekova za takvu bolest ili stanje u Sjedinjenim Državama [ biti] oporavljen od prodaje takvog lijeka u Sjedinjenim Državama kao što su "siročad bolesti". Evropska organizacija za rijetke bolesti (EURORDIS) također uključuje i rijetke bolesti i zanemarene bolesti u veću kategoriju "bolesti siročad".
Rasprostranjenost
Za opisivanje uticaja rijetkih bolesti koristi se termin prevalencija (broj ljudi koji živi sa bolešću u datom trenutku), a ne incidencija (broj novih dijagnoza u određenoj godini), koristi se. Prema Global Genes Project procjenjuje se da je oko 300 miliona ljudi širom svijeta pogođeno rijetkom bolešću.
Evropska organizacija za rijetke bolesti (EURORDIS) procjenjuje da postoji čak 5.000 do 7.000 različitih rijetkih bolesti, a čak 6% do 8% stanovništva EU pogođeno je bar jednom. Samo oko 400 rijetkih bolesti ima terapije, a oko 80% ima genetičku komponentu prema Institutu za genomiku rijetkih bolesti. Rijetke bolesti mogu varirati u prevalenciji među populacijama, pa bolest koja je rijetka u nekim populacijama može biti uobičajena u drugima. To se posebno odnosi na nasljedne i zarazne bolesti. Primjer je cistina fibroza, genetička bolest: rijetka je u većini dijelova Azije, ali relativno česta u Evropi i u populacijama evropskog porijekla. U manjim zajednicama, efekt osnivača može rezultirati bolešću koja je vrlo rijetka u svijetu koja prevladava u lokalnoj zajednici. Mnoge zarazne bolesti su rasprostranjene na određenom geografskom području, ali rijetko svugdje drugdje. Ostale bolesti, poput mnogih rijetkih oblika kancera, nemaju očigledan obrazac raspodjele, ali su jednostavno rijetke. Klasifikacija ostalih stanja dijelom ovisi o populaciji koja se proučava: svi oblici karcinoma u djece uglavnom se smatraju rijetkim, jer tako malo djece razvija rak, ali isti rak kod odraslih može biti češći. Oko 40 rijetkih bolesti ima daleko veću prevalenciju u Finskoj; oni su zajednički poznati kao bolest finske baštine. Slično tome, postoje rijetke nasljedne bolesti među Amišima, vjerskim zajednicama u SAD-u i među etnički jevrejskim narodima.
Karakteristike
Rijetka bolest definira se kao ona koja pogađa manje od 200.000 ljudi u širokom spektru mogućih poremećaja. Hronične genetičke bolesti obično se klasifikuju kao rijetke. Među brojnim mogućnostima, rijetke bolesti mogu biti posljedica bakterioza ili virusnih infekcija, alergija, hromosomskih poremećaja, degenerativnnih i proliferativnih uticaja, djelujući na bilo koji tijelesni organ. Rijetke bolesti mogu biti hronične ili neizlječive, iako su mnoga kratkotrajna zdravstvena stanja također rijetke bolesti.
Javna svijest
Dan rijetkih bolesti održava se u Evropi, Kanada i Sjedinjenim Državama, posljednjeg dana februara radi podizanja svesti o retkim bolestima.
SGOL2
Shugoshin-liki prorein 2 (S. pombe), znan I kao SGOL2, jest protein koji je kod ljudi kodiran genom SGOL2''' jest protein koji je kod ljudi kodiran genom sa hromosoma 2.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 1.265 aminokiselina, a molekulska težina 144.739 Da.
Funkcija
Shugoshin-liki protein 2 (SGOL2) je jedan od dva sisarska ortologa iz Shugoshin/Mei-S322 porodice proteina koji regulišu sestrinsku hromatidnunu koheziju zaštitom integriteta multiproteinskog kompleksa nazvanog kohezin. Ovaj zaštitni sistem je neophodan za vjernu segregaciju hromosoma tokom mitoza i mejoza, što je fizička osnova Mendelovog nasljeđa.
Rupeni
Rupeni (ital. Rupeni) su naseljeno mjesto u sastavu grada Poreča, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Poreč.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Rupeni su imali 2 stanovnika.
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Baderna. Od 1890. do 1900. iskazivano kao dio naselja. U 2001. bez stanovnika.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Rupeni je imalo 3 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Pat i Mat
Pat i Mat je čehoslovačka stop-motion animirana serija. Serija sadrži 130 epizoda u 10 sezona, 1 special i 16 miniepizoda. Pilot epizoda prikazana je 1976. godine a druga epizoda pod nazivom Tapeta 1979. godine. Prvi dio originalne serije nosio je naziv ...A je to! do 1989. godine.
Opis
Glavni likovi u seriji su dva muškarca, majstori, koji su inventivni ali i nespretni te na smiješan način pokušavaju riješiti neke od svojih svakodnevnih problema, što na kraju i urade ali na neobičan i komičan način.
Likovi u seriji su nazvani Pat i Mat prema češkim i slovačkim nazivima za završne pozicije u šahu (Pat i Mat). Na početku serijala, u prve dvije sezone likovi nisu imali imena.
CCDC113
Protein 13 sa upredenom zavojnicom, znan i kao HSPC065, GC16Pof6842 i GC16P044152, jest protein koji je kod ljudi kodiran genom CCDC113. Ljudski gen CCDC113 nalazi se na  hromosomu 16, sekveni q21. Kodira iRNK sa  5.304 baznih parova i 377 aminokiselina.
Gen
CCDC113  nalazi se na hromosomskoj lokaciji 16q21 i kodira dvije različite izoforme sa izoformom 2 koji sadrži jedan manje zamjenski unutarokvirni egzon u odnosu na protein pune dužine, izoformu 1. Izoforma 1 sastoji se od 5.304 baznih parova iRNK koji tvore 9 egzona koji čine kodirajuću sekvencu.
CCDC113, smješten između nukleotida 58283840 i 58317740 na hromosomu 16, okružen je antisens genima PRSS54 i CSNK2A2 i nizvodno od GINS3 i NDRG4  na smislenom nizu. PRSS54 je tripsinu slična serin-proteaza koji kodira neaktivni prekursor serins-proteaze 54. CSNK2A2 kazein-kinaza 2, alfa prim polipeptid koji sadrži domen protein-kinaze i katalitski domen. GINS3 je presudan za iniciranje progresije replikacije DNK i replisoma kod eukariota. NDRG4 'član N-myc regulirane porodice gena koji pripada alfa/beta hidrolaznoj superporodici koja kodira citoplazmatski protein odgovoran za napredovanje ćelijskog ciklusa i preživljavanje u primarnim astrocitima i mogu biti uključeni u regulaciju mitogenog signaliziranja u ćelijama glatkim mišićima krvnih sudova.
Protein
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 377  aminokiselina, a molekulska težina 44.220 Da.
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Funkcija
Funkcija CCDC113 još uvijek nije poznata.
Ekspresija
CCDC 113 eksprimira se na niskim nivoima u gotovo svim tjelesnim tkivima pomoću RNK-seq uključujući krv, limfne čvorove, mozak, srce, skeletne mišiće, bubrege, jetru, debelo crijevo, pluća, štitnjaču, prostatu, jajnike, dojke, nadbubrežne žlijezde i adipocite. Gen se također eksprimira u embrionskim tkivima i matičnim ćelijama. Postoje visoki nivoi ekspresije u malom mozgu i sjemenicima i okolnim tkivima.
Homolozi
CCDC113  je visoko konzerviran kod svih sisara i u organizmima koji se odvajaju od zebrica,Danio rerio.
Interakcije
Regulatorni elementi CCDC113 uključuju transkripcijske faktore ATF2, FOXD1, LCR-F1, C / EBP-alfa, Max, AREB6, CBF-A, CBF (2), c-Myc i Hipoksija-inducibilni faktori.
Interaktivni proteini pronađeni pomoću tehnike dvohibridni skrining uključuju GIT1; kineza-vezana za receptor kinaze povezane sa G-proteinima, u interakciji sa ArfGAP, citoplazmatski protein HAP1; Huntingtin-vezani protein 1, IMMT, protein unutrašnje mitohondrijske membrane i PFN2; Profilin 2 - sveprisutni proteinski monomer koji veže aktin.
Klinički značaj
Studije su povezale ekspresiju CCDC113 u kanceroznim tkivima sa mutacijama u kodirajućoj sekvenci. misens mutacija na lokaciji 86 arginina do triptofana (R86Y) i na R180C povezani su sa adenokarcinomima debelog crijeva. Dvije tačkaste mutacije također su povezane s adenokarcinomima rektuma, misense mutacijom R361Q i mutacijom baznog para u tački c972t. Serozni karcinom jajnika povezan je s misense mutacijom S6F.
Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011 (Desinić)
'''Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. godine''' proveden je od 1. do 28. aprila 2011, prema stanju na dan 31. marta. Popis je proveden na temelju ''Zakona o Popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine'' (Narodne novine, broj 92/10). Općina Desinić je po Popisu stanovništva 2011. godine na površini od 45 km2 imala 2.933 stanovnika, što predstavlja 2,21% od ukupnog broja stanovnika Krapinsko-zagorske županije, odnosno 0,07% od ukupnog broja stanovnika Hrvatske. Gustoća naseljenosti u Desiniću je 65 stanovnika/km2.
Janjani
Janjani su bivše naseljeno mjesto u sastavu grada Ogulina, Karlovačka županija, Republika Hrvatska
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Ogulin. Na popisu stanovništva 2001. godine, naselje je ukinuto i pripojeno naselju Gornje Dubrave.
Stanovništvo
Napomena: ''Od 1910. do 1931. sadrži podatke za bivša naselja Mikašinovići i Perići. U 2001. pripojeno naselju Gornje Dubrave. Vidi napomenu pod Gornje Dubrave.''
Svjetsko prvenstvo u atletici 2005 – skok u vis (muškarci)
Takmičenje u skoku u vis za muškarce na Svjetskom prvenstvu u atletici 2005. održano je 12. i 14. augusta na Olimpijskom stadionu u Helsinkiju.
Rekordi
Aktualni rekordi u skoku u vis prije početka takmičenja prikazani su u tabeli.
Grupa A
1. Dragutin Topić, 2,27 m q 1. Nicola Ciotti, 2,27 m q 3. Jaroslav Baba, 2,27 m q 3. Vjačeslav Voronjin, 2,27 m q 5. Andrij Sokolovski, 2,27 m q 6. Matt Hemingway, 2,27 m q (SB) 7. Oskari Frösén, 2,24 m q 8. Ben Challenger, 2,24 m 9.  Jesse Williams, 2,24 m 10. Grzegorz Sposób, 2,20 m 11. Manjula Kumara Wijesekara, 2,15 m 11. Andrej Terešin, 2,15 m 11. László Boros, 2,15 m 11. Jean-Claude Rabbath, 2,15 m 15. Genadij Moroz, 2,15 m
Michael Houghton (virolog)
Michael Houghton (rođen 1949.) jeste britanski naučnik i dobitnik Nobelove nagrade. Zajedno s Qui-Lim Choo, Georgeom Kuom i Danielom W. Bradleyem, suotkrio je Hepatitis C 1989. Također je 1986. suotkrio genom hepatitisa D. Otkriće virusa hepatitisa C (HCV) dovelo je do brzog razvoja dijagnostičkih reagensa za otkrivanje HCV-a u zalihama krvi, što je smanjilo rizik od stjecanja HCV-a transfuzijom krvi sa svakog trećeg na oko jedan od dva miliona. Procjenjuje se da je testiranje antitijela spriječilo najmanje 40 000 novih infekcija godišnje samo u SAD-u i mnogim drugim zemljama širom svijeta.
Svjetsko prvenstvo u atletici 2005 – skok u vis (muškarci)
Grupa B
1. Stefan Holm, 2,27 m q 1. Víctor Moya, 2,27 m q 3. Kyriakos Ioannou, 2,27 m q (SB) 3. Mark Boswell, 2,27 m q (SB) 5. Jurij Krimarenko, 2,27 m q 6. Jaroslav Ribakov, 2,24 m q 7. Mickaël Hanany, 2,24 m 7.  Andrea Bettinelli, 2,24 m 9.  Jacques Freitag, 2,20 m 9.  Kyle Lancaster, 2,20 m 11. Svatoslav Ton, 2,20 m 12. Naoyuki Daigo, 2,20 m
Michael Houghton (virolog)
Houghton je trenutno kanadski predsjedavajući za istraživanje izvrsnosti u virusologiji i Li Ka Shing profesor virusologije na Univerzitetu Alberta, gdje je i direktor Instituta za primijenjenu virusologiju Li Ka Shing. Doprimitelj je Nobelove nagrade za fiziologiju ili medicinu za 2020. godine zajedno s Harveyem J. Alterom i Charlesom M. Riceom. mini|Nobelova nagrada za fiziologiju ili medicinu 2020: Seminalni eksperimenti HJ Altera, M Houghtona i CM Rice koji su doveli do otkrića HCV-a kao uzročnika ne-A, ne-B hepatitisa.
GULOP
L -gulonolakton-oksidaza (EC ) je enzim koji proizvodi vitamin C, ali je nefunkcionalan kod uskonosnih majmuna (Haplorrhini) (uključujući ljude), neke šišmiše i zamorce. To je katalizator reakcije L -gulono-1,4-laktona s kisikom do L -ksilo-heks-3-gulonolaktona i vodik-peroksida. Koristi FAD kao kofaktor. L -ksilo-heks-3-gulonolakton (2-keto-gulono-gama-lakton) može se spontano, bez enzimskog djelovanja, pretvoriti u heksuronsku kiselinu (askorbinska kiselina).
Nedostatak gulonolakton-oksidaze
Ostatak ovog nefunkcionalnog gena s mnogo mutacija ipak je prisutan u genomima zamoraca i ljudi. Nije poznato postoje li ostaci gena kod šišmiša, kojima nedostaje aktivnost GULO. Čini se da je funkcija GULO-a izgubljena nekoliko puta, a možda i ponovno stečena, u nekoliko redova vrapčarskih ptica Passerine, gdje sposobnost stvaranja vitamina C varira od vrste do vrste.
Gubitak GULO aktivnosti u redu Primates dogodio se prije otprilike 63 miliona godina, otprilike u vrijeme kada se podijelio na podredove Haplorhini (koji je izgubio aktivnost enzima) i Strepsirrhini (koji ga je zadržao) ). Haplorhini ("jednostavnonosi") primati, koji ne mogu enzimski proizvesti vitamin C, uključuju tarzijuse, majmune i ljude. Strepsirrhini (savijeni ili mokronosi) primati, koji i dalje mogu enzimski stvarati vitamin C, uključuju lorije, galagoe, potoe i, u određenoj mjeri, lemure.
Nedostatak L-gulonolakton oksidaze naziva se "hipoaskorbemija" and is described by OMIM (Online Mendelian Inheritance in Man) kao tzv. javna urođena greška metabolizma, jer pogađa sve ljude. Postoji velika razlika između količina askorbinske kiseline koju drugi primati konzumiraju i onoga što se preporučuje kao "referentni unos" za ljude. U svom očigledno patološkom obliku, učinci nedostatka askorbata se očituju kao skorbut.
Posljedice gubitka
Vjerovatno je došlo do nekog nivoa adaptacija, nakon gubitka GULO gena kod primata. Eritrocitni Glut1 i povezani unos dehidroaskorbinske kiseline moduliran somastatinskim prekidačem jedinstvene su osobine ljudi i nekoliko drugih sisara, koji su izgubili sposobnost sinteze askorbinske kiseline iz glukoze. Budući da su GLUT-transporteri i stomatin sveprisutno raspoređeni u različitim tipovima i tkivima ljudskih ćelija, može se pretpostaviti da se slične interakcije događaju u ljudskim ćelijama osim u eritrocitima.
Johnson et al. pretpostavili su da je mutacija GULOP-a (pseudogena koji proizvodi L-gulonolakton oksidazu), tako da je prestao proizvoditi GULO, mogla biti od koristi ranim primatima, povećanjem nivoa mokraćne kiseline i povećanjem efekata fruktoze na težinu dobitka i nakupljanja masti. Zbog nedostatka zaliha hrane, to je mutantima dalo prednost preživljavanja.
Životinjski modeli
Studije ljudskih bolesti imale su koristi od dostupnosti malih laboratorijskih životinjskih modela. Međutim, tkiva životinjskih modela s GULO genom općenito imaju visoku razinu askorbinske kiseline, pa su često na njih samo mali uticaji egzogenog vitamina C. Ovo je veliki nedostatak za studije koje uključuju endogene redoks sisteme primata i drugih životinja kojima nedostaje taj gen.
Zamorci su popularan ljudski model. Izgubili su sposobnost sinteze L-gulono-gama-laktonske oksidaze, prije 20 miliona godina.
U 1999, Maeda et al. genetički su modificirali miševe s inaktiviranim GULO genom. Mutirani miševi, poput ljudi, u potpunosti ovise o vitaminu C u prehrani i pokazuju promjene koje ukazuju da je integritet njihove vaskulature ugrožen. GULO-/- mice were used as a human model in multiple subsequent studies.
Bilo je uspješnih pokušaja aktiviranja izgubljene enzimske funkcije kod različitih životinjskih vrsta. Također su identificirani i razni GULO-mutanti.
Biljni modeli
Kod biljaka je važan vitamin C u reguliranju morfologije cijele biljke, ćelijske strukture i razvoja biljaka, što je jasno utvrđeno karakterizacijom mutanata sa niskim sadržajem vitamina C iz Arabidopsis thaliana, krompira, duhana, paradajza i riže. Povećava sadržaj vitamina C prekomjernom ekspresijom inozitol-oksigenaza i gulono-1,4-lakton oksidaze u A. thaliana dovodi do poboljšane biomase i tolerancije na abiotski stres.
Alternativni supstrati i srodni enzimi
GULO pripada porodici šećer-1,4-lakton-oksidaza, koja također sadrži enzim kvasca D-arabinono-1,4-lakton oksidaza (ALO). ALO proizvodi eritorbinsku kiselinu sa svojom kanonskom podlogom. Ova porodica je zauzvrat potfamilija sa više šećera-1,4-lakton oksidaza, koja također uključuje bakterijsku L-gulono-1,4-lakton dehidrogenazu i biljnu galaktonolakton-dehidrogenazu. Sve ove aldonolakton-oksidoreduktaze imaju ulogu u nekom obliku sinteze vitamina C, a neke (uključujući GULO i ALO) prihvataju podloge drugih članova.
Namazđah
Namazđah je zvornička mahala koja se prostire od Mejdana na istoku do Čaršije na zapadu, odnosno od vojnog logora do željeznog mosta na Drini. Ime je dobila po riječima namaz i đah (nekad, ponekad), što bi značilo da se u Namazđahu molitva obavljala i prije izgradnje džamije. Imam Namazđah džamije je u posljednjim godinama svoga života bio pjesnik i derviški šejh Hasan Kaimija. Kuće i drugi stambeni objekti pripadali su uglavnom trgovačkim porodicama. Za vrijeme Kraljevine Jugoslavije, kroz Namazđah je prolazila Ulica Avde Karabegovića, a u doba socijalističke Jugoslavije Ulica braće Skopljakovića.
Za vrijeme austro-ugarske vladavine i Kraljevine Jugoslavije, u Namazđahu su se nalazili jedan dio vojnog logora, automehaničarska radnja i garaža, Selmanagića han i Sokolski dom (koji će postati Dom DTV Partizan), a kasnije bioskop "Drina" i Stolarsko preduzeće "Mladost". Izgradnjom građevina kao što su Robna kuća "Zvorničanka", stambeni blok "Namazđah", zabavište, autobuska stanica, stambena zgrada sa tri sprata pokraj stadiona, vremenom je nestala stara mahala, a sa njom i džamija mada nisu postojali razlozi za njeno rušenje jer se nije nalazila unutar područja stambenih objekata. Namazđah džamija podignuta je 1911. godine na mjestu gdje je do prethodne godine stajala stara drvena džamija. Svečano je otvorena 25. augusta 1911. Srušena je 1978. Njen graditelj bio je Andraš Skibar i bila je glavna džamija u gradu. Posljednji imam bio je Hivzija ef. Suljkić.
U Lagerima se, između pošte i autobuske stanice, nalazila baraka koju je za svoje potrebe koristila austro-ugarska vojska. Služila je i kao vjerski objekat katoličkim vojnicima i stanovništvu sve do 1918, ali i u periodu između svjetskih ratova. Narod ju je nazivao katoličkom crkvom iako spolja nije imala vjerskih obilježja. Porušena je nakon Drugog svjetskog rata, a na prostoru između autobuske stanice i glavne gradske ulice podignut je park, koji je u funkciji bio sve do izgradnje zgrade pošte 1958. U ovoj crkvi čuvana je umjetnička slika oficira Klara sa kraja 19. vijeka. Na slici je naslikan Isus kako lebdi nad gradom kao njegov zaštitnik. Sliku je nakon rušenja crkve preuzeo Andraš Skibar, a danas se nalazi u vlasništvu Narodne biblioteke i Muzejske zbirke u Zvorniku.
U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Namazđahu su živjele porodice: Abinuni, Ćivići, Bararoni, Bazardžanovići, Hajdarevići, Jocići, Kurići, Kamišalići, Pašići, Selmanagići, Tomići, Šakančići, Uzejragići, Vidakovići i dr.
Ministarstva pravde i uprave po kantonima u Federaciji Bosne i Hercegovine
mini|304x304piksel|Kantoni [[Federacija Bosne i Hercegovine|Federacije Bosne i Hercegovine]] Ministarstvo pravde i uprave čini jedno od ministarstava kantonalnih vlada u Federaciji Bosne i Hercegovine, nadležno za pravosuđe i lokalnu samoupravu.
Historija
Nakon isticanja nezavisnosti Bosne i Hercegovine 1992. od Socijalističke federativne republike Jugoslavije (SFRJ) na nivou novonastale Republike Bosne i Hercegovine počelo je djelovati ministarstvo pravde Republike Bosne i Hercegovine.
Nakon kraja rata u Bosni i Hercegovini i potpisivanja Dejtonskog mirovnog sporazuma 1995. za nadležnosti entiteta u pravosuđu počeli su djelovati Ministarstvo pravde Federacije Bosne i Hercegovine i Ministarstvo pravde Republike Srpske. Međutim, dio nadležnosti entiteta u pravosuđu je i pripala kantonima FBiH, pa su i u njima ubrzo forimirana kantonalna ministarstva pravde.
Nadležnosti
Glavna osoba u kantonalnom ministarstvu pravde i uprave je ministar ili ministrica pravde i uprave, koji ima pravo na jednog sekretara, dok je broj pomoćnika nejednako raspoređen po kantonima.
Djelokrug
Ministarstvo pravde i uprave obavlja upravne, stručne i druge poslove koje se odnose na ostvarivanje nadležnosti kantona Federacije BiH u pravdi i upravi. To podrazumijeva:
i druge poslove utvrđene zakonom.
Bosansko-podrinjski kanton
Ministarstvo za pravosuđe, upravu i radne odnose Bosansko-podrinjskog kantona Goražde (skraćeno MPR BPKG) se sastoji od pet sektora (za normativno pravne i upravno pravne poslove, za upravno rješavanje, za rad, zapošljavanje i penzijsko-invalidsko osiguranje, za personalne poslove i za administrativno-pravne poslove), dok se njegovo sjedište nalazi u ulici 1. slavne višegradske brigade 2a u Goraždu. Ministrica za pravosuđe, upravu i radne odnose BPKG je od 8. januara 2015. Radmila Janković (SDA).
Hercegovačko-neretvanski kanton
Ministarstvo pravosuđa, uprave i lokalne samouprave Hercegovačko-neretvanskog kantona (MPUIS HNK) se sastoji od dva sektora (za pravosuđe i za upravu i lokalnu samoupravu), dok se njegovo sjedište nalazi u ulici Maršala Tita 91 u Mostaru. Ministar pravosuđa, uprave i lokalne samouprave HNK je od 23. septembra 2015. Suad Balić (SDA).
Kanton 10
Ministarstvo pravosuđa i uprave Kantona 10 se sastoji od dva sektora (za pravosuđe i za upravu), dok se njegovo sjedište nalazi u ulici Stjepana II Kotromanića u Livnom. Ministar pravosuđa i uprave K10 je od 21. juna 2017. Jovo Paripović (SNSD).
Posavski kanton
Ministarstvo pravosuđa i uprave Posavskog kantona se sastoji od dva sektora (za pravosuđe i za upravu), dok se sjedište ministarstva nalazi na Glavnom Trgu u Odžaku. Ministrica pravosuđa i uprave PK je od 26. marta 2015. Ana Andrić (HDZ BiH).
Kanton Sarajevo
Ministarstvo pravde i uprave Kantona Sarajevo (skraćeno MPU KS) se sastoji od dva sektora (za propise i za pravosuđe i izvršenje sankcija i mjera), dok se njegovo sjedište nalazi u ulici Reisa Džemaludina Čauševića 1 u Sarajevu. Ministar pravde i uprave KS je od 24. novembra 2015. Lejla Brčić (NS).
Srednjobosanski kanton
Ministarstvo pravosuđa i uprave Srednjobosanskog kantona se sastoji od dva sektora (za pravoduđe i za upravu), dok se sjedište ministarstva nalazi u Staničnoj ulici 43 u Travniku. Ministar pravosuđa i uprave SBK je od 15. februara 2019. Zoran Marković (HDZ BiH).
Tuzlanski kanton
Ministarstvo pravosuđa i uprave Tuzlanskog kantona (skraćeno MINPU TK) se sastoji od dva sektora (za pravosuđe i upravu i za finansijsko-računovodstvene poslove), dok se sjedište ministarstva nalazi u ulici Džafera mahala 51 u Tuzli. Ministrica pravosuđa i uprave TK je od 9. jula 2015. Ivana Kulić (NSRzB).
Unsko-sanski kanton
Ministarstvo pravosuđa i uprave Unsko-sanskog kantona se sastoji od četiri sektora (za kancelarijsko poslovanje i administrativno tehničke poslove, za pravosuđe, izvršenje alternativnih krivičnih sankcija, strateška planiranja i koordinaciju donatorske pomoći, za upravu i upravljanje ljudskim resursima i za pravosuđe i vođenje registra udruženja), dok se njegovo sjedište nalazi u ulici Alije Đerzeleza 2 u Bihaću. Ministar pravosuđa i uprave USK je od 17. oktobra 2018. Damir Redžić (SDP).
Zapadnohercegovački kanton
Ministarstvo pravosuđa i uprave Zapadnohercegovačkog kantona (skraćeno MPIU ZZH) se sastoji od tri sektora (za pravosuđe, za upravu i propise i za opće i računovodstvene poslove), dok se njegovo sjedište nalazi u ulici Stjepana Radića 37b u Širokom Brijegu. Ministrica pravosuđa i uprave ZHK je od 17. decembra 2018. Kristijan Zovko (HDZ BiH).
Zeničko-dobojski kanton
Ministarstvo za pravosuđe i upravu Zeničko-dobojskog kantona se sastoji od dva sektora (za pravosuđe i za upravu), dok se njegovo sjedište nalazi u Kučukovićkoj ulici 2 u Zenici. Ministar za pravosuđe i upravu ZDK je od 11. marta 2015. Mirnes Bašić (SDA).
Svjetsko prvenstvo u alpskom skijanju 2015 – superkombinacija (žene)
Utrke u disciplini superkombinacija na Svjetskom prvenstvu u alpskom skijanju 2015. u ženskoj konkurenciji, održane su 9. februara 2015. godine. U trci su učestvovale 32 skijašice iz 16 zemlje.
Rezultati
Prva utrka je počela u 10:00, a druga u 14:15.
Čaršija (Zvornik)
Osmanlije su za svoje vladavine podigli zgradu beledije (gradske uprave), a Austro-ugari su na njoj podigli još jedan sprat. Za vrijeme Austro-Ugarske i Kraljevine Jugoslavije u prizemlju zgrade nalazilo se sjedište gradske policije, a na spratu gradske uprave. Sve do 1958. u ovoj zgradi nalazilo se sjedište općine. Nakon Drugog svjetskog rata, građevinskim zahvatima na pojedinim zgradama, kao i nepotrebnim rušenjem, Čaršija je znantno izmijenila svoj izgled. Jezgro Čaršije srušeno je prilikom izgradnje Robne kuće "Zvorničanka" 1982. i stambenog objekta "Namazđah".
Požari su bili česta pojava u Čaršiji. Poznati su oni iz 1820, 1856. i 1887. U aprilu 1887. izbila su dva velika požara. Prvi je izbio u prijepodnevnim satima 3. aprila i brzo se prenio na drugu stranu ulice. U gašenju požara učestvovali su garnizon, žandarmerija, posada riječnog broda "Vag Duna" i općinski službenici. Ugašen je 4. aprila, a izgorilo je 25 kuća i 43 dućana. Drugi požar izbio je 5. aprila u hanu Osmana Fidahića i Saliha Suljagića i proširio se na okolne objekte. Bio je manji od prvog; izgorilo je 12 dućana i dvije kuće.
NK Mladost Puračić
Nogometni klub Mladost Puračić je nogometni klub iz Puračića, općina Lukavac, Bosna i Hercegovina. Trenutno se takmiči u Drugoj kantonalnoj ligi Tuzlanskog Kantona - grupa Zapad, petom rangu nogometnog sistema u Bosni i Hercegovini.
Historija
Početak razvoja fizičke kulture na području mjesta Puračića vezan za kraj 19. i prvu deceniju 20. stoljeća. Prije dolaska austro-ugarske vlasti Puračić je bio poznat po organizaciji tradicionalnih teferiča i konjskih trka, koje su se zadržale do 60-tih godina 20. stoljeća. Nakon dolaska austro-ugarske vlasti, u Puračiću se počinju razvijati moderni sportovi. Na prostoru današnjeg Mašinskog parka, tadašnja vlast izgradila je žandarmerijsku kasarnu i pilanu. U istom kompleksu sagrađeni su kuglana, tenisko igralište i teren za hrvanje. Ovi objekti nastali su u periodu 1883-1887 godina. Sa dislociranjem pilane i završetkom Prvog svjetskog rata nestali su i ovi sportski objekti. Za tadašnju ekipu puračićkih nogometaša nastupali su igrači koji su bili po zanimanju obućari, pekari, stolari, pa čak i neki studenti i mladi doktor Vojnović koji je studij medicine završio u Beču.
Premier League 2015/2016.
Premijer liga Engleske 2015/2016. je 24. sezona Premijer lige. Sezona je počela 8. augusta 2015. a završit će se 15. maja 2016. godine.
Perići
Hrvatska:
Premier League 2015/2016.
Klubovi
Ukupno 20 timova učestvuje u Premijer ligi Engleske 2015/16., uključujući 17 ekipa iz prethodne sezone 2014-15 i dvije prvoplasirane iz prethodne sezone Championshipa, te pobjednik play-offa.
KIAA0196
KIAA0196, znan i kao strumpelin,  je ljudski gen. Njegov proizvod je protein koji je sastavni dio WASH kompleksa, koji regulira sklop aktina na unutarćelijskim vezikulama. Mutacije u KIAA0196 uključene su u neke oblike nasljedne spazamske paraplegije.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 1.159 aminokiselina, а molekulska težina Da. 134 286
Ramin vrt
Vrt Rame naučnofantastični je roman britanskog pisca Arthura C. Clarkea i američkog pisca Gentry Lee, objavljen 26.9.1991.
Sažetak radnje
Roman preuzima priču devet mjeseci nakon završetka Rame II i dalje prati priču o tri astronauta iz ekspedicije u Rami II koji su bili zarobljeni u cilindričnom svemirskom brodu Rama II, koja je krenula prema dubokom svemiru. Na putu je rođeno petoro djece. Simone Tiasso Wakefield, Catharine Colin Wakefield, Eleanor Joan Wakefield, Benjamin Ryan O'Toole i Patrick Erin O'Toole, rodila je Nicole des Jardins iz njenih veza sa Richardom Wakefieldom i Michaelom O'Tooleom. Ova djeca kasnije postaju glavni likovi u Otkrivena Rama. Nakon dvanaestogodišnjeg putovanja, stižu u blizinu zvijezde Sirijus, gdje se svih osam sastaje s Ramanskim čvorom. U Čvoru su podvrgnuti fiziološkim testovima godinu dana dok se Rama obnavlja, i na kraju su poslani nazad u Sunčev sistem, ovog puta da prikupe još dvije hiljade predstavnika čovječanstva. Zemaljska agencija, poznata kao ISA, prima poruku od Rame koja traži dvije hiljade ljudi. Nakon prijema, poruka se drži u tajnosti i, pod maskom nove kolonije na Marsu, ISA počinje da preuzima njen teret. ISA bira nekoliko svojih predstavnika; u međuvremenu, oni selektivno okupljaju osuđenike i obećavaju im slobodu ako budu izabrani za koloniste. Podijeljeni su na tri broda: Nina, Pinta i Santa Maria (nazivi zasnovani na brodovima Kristofora Kolumba Niña, Pinta i Santa María) koji uzastopno pristižu u Ramu. U ovom trenutku kolonisti shvataju da je sve obmana (uprkos kolosalnoj veličini Rame) koju je stvorila ISA. S tim nezadovoljstvom kao tonom po njihovom dolasku, Rama III se vraća u duboki svemir sa svojim novim teretom.
Ubrzo agresivna grupa ljudi, predvođena mafijaškim bosom, preuzima kontrolu nad ljudskom kolonijom i započinje rat uništenja i propagande protiv jedne od drugih rasa koje zauzimaju masivnu letjelicu. Originalni astronauti i njihova djeca su nemoćni da spriječe genocid. Međutim, agresivno ponašanje ljudske vrste ne prolazi nezapaženo: druga vrsta, ljudima nepoznata, posmatra njihovo ponašanje i počinje razmišljati o mogućem kontranapadu.
U međuvremenu, Rama III utvrđuje da je potpuna eskalacija sukoba neizbježna i šalje hitan signal svojim drevnim gradiocima. Roman se završava klifhengerom (engleski: cliffhanger), uoči pogubljenja jednog od originalnih astronauta.
Prijem
Recezenti smatraju da je "sjaj i osjećaj čuđenja koji su stvoreni njegovim prvim pojavljivanjima erodirani . "Nekada uzbudljivi, ``cilindrični brod-svijet '', pretvoren je u jeftino oslikanu pozadinu za jednako blještavo izlaganje politike vođa podzemlja te da je roman razočaravajući. Reference
Gradski stadion Bijeljina
Gradski stadion Bijeljina je multifunkcionalni stadion u Bijeljini, Bosna i Hercegovina. Trenutno se, većinom, koristi za odigravanje nogometnih utakmica, te predstavlja domaći stadion FK Radnika Bijeljina. Kapacitet stadiona je 6.000 mjesta.
Mikašinovići
Mikašinovići su bivše naseljeno mjesto u sastavu grada Ogulina, Karlovačka županija, Republika Hrvatska
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Ogulin. Na popisu stanovništva 2001. godine, naselje je ukinuto i pripojeno naselju Gornje Dubrave.
Stanovništvo
Napomena: ''Od 1910. do 1931. podaci su sadržani u bivšem naselju Janjani. U 2001. pripojeno naselju Gornje Dubrave. Vidi napomenu pod Gornje Dubrave.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Mikašinovići je imalo 29 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Paulino Alcántara
Paulino Alcántara Riestrá (Iloilo, 7. oktobar 1896 – Barcelona, 13. februar 1964) bio je španski i filipinski nogometaš i menadžer koji je veći dio svoje karijere igrao u Barceloni na poziciji napadača. Alcántara je debitovao za Barcelonu sa 15 godina i ostao je najmlađi igrač koji je igrao ili postigao pogotak za klub. Postigao je 395 golova u 399 službenih i prijateljskih utakmica, što je rekord kluba koji je trajao 87 godina do 2014. godine.
Klubska karijera
Alcántara je rođen u gradu Iloilo na Filipinima 7. oktobra 1896. godine. Njegov otac, Eduardo Alcántara, je bio španski vojni oficir, a majka, Victoriana Camilan Riestra, Filipinka. Sa tri godine njegova porodica se preselila u Španiju. Godine 1910. pridružio se omladinskoj momčadi FC Galena, a kasnije Barceloni. Godine 1912. debitovao je za prvi tim Barcelona, gdje je postigao hat-trick u pobjedi od 9-0 nad Catala SC. Time je postao najmlađi igrač (sa 15 godina i 4 mjeseca) i najmlađi strijelac u zvaničnoj utaknici. Također, postao je prvi azijski nogometaš u Evropi. Sa Barcelonom je osvojio više trofeja, uključujući ligaške trofeje 1913. i 1916. godine i Copa del Rey 1913. godine. Godine 1916. njegova porodica se vratila u Filipine, gdje je Alcántara, pored igranja za Bohemian Sporting Klub, studirao medicinu. U Bohemiji je osvojio dva trofeja Filipinskog šampionata (1917. i 1918.). Uprkos tome što je Barcelona tražila njegov povratak u klub, Alcántarovi roditelji su insistirali da se on usredotoči na školovanje. Nakon što se Alcántara razbolio od malarije, on je zahtijevao da se liječi u Španiji. Poslije izliječenja od malaria, Alcántara je ponovno potpisao za Barcelonu 1918. godine. Tokom drugog boravka u Barceloni, Alcantara je dostigao vrhunac svoje karijere.
U Barceloni je nakratko igrao na poziciji braniča, da bi se kasnije vratio na svoju prirodnu poziciju u napadu. Godine 1919. u utaknici protiv Real Sociedada postigao svoj poznati gol. Prilikom šuta, lopta je pogodila policajca, koji je završio u golu zajedno sa loptom. Sa Barcelonom je osvojio Španski šampionat četiri puta: 1919/20, 1921/22, 1924/25, i 1925/26. godine, i Katalonski šampionat 1918/19, 1919/20, 1920/21, 1921/22, 1923/24, 1924/25, 1925/26, i 1926/27. godine.
Reprezentativna karijera
Za reprezentaciju Katalonije debitovao je 1915. i nastavio je igrati za Kataloniju sve do 1926. godine. Odigrao je 10 utakmica i postigao 5 golova. Godine 1917. predstavljao je reprezentaciju Filipina na Dalekoistočnim igrama u Tokio, gdje je pobjedio Japan 15-2, što je najveća pobjeda za Filipine u historiji. Poslije toga, vratio se u reprezentaciju Španije i 1921. je ponovno debitovao za Španiju u taknici protiv Belgije, gdje je postigao oba pogotka u pobjedi od 2-0. Dvije godine kasnije, u utaknici protiv Francuske, probušio je mrežu prilikom pogotoka. Zbog ovog događaja dobio je nadimak “El Rompe Redes”, ili “Trencaxarxes”, što znači “probušivač mreže”. Između 1921. i 1927. odigrao je pet utaknica i postigao šest golova za Španiju.
Umirovljenje
Alcantara je završio profesionalnu karijeru na ljeto 1927. godine, da bi postao doktor. Kasnije je bio klubski direktor između 1931. i 1934. godine. O svojim fudbalskim danima pisao je memoare. Godine 1951. bio je jedan od tri trenera, zajedno s Félix Quesada i Luís Iceta, koji su vodili reprezentaciju Španije u tri utaknice protiv Švicarske, Belgije i Švedske. Pobjedio je jednu utaknicu, a remizirao dvije.
Tokom Španskog građanskog rata, Alcantara je bio poručnik prvog bataljona Brigade Legionarske crne strele (Frecce Nere). Umro je u Barceloni 13. februara 1964. godine.
Uspjesi
Barcelona
Bohemian
Ružići (Poreč)
Ružići (ital. Rusi) su naseljeno mjesto u sastavu grada Poreča, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Ružići su imali 19 stanovnika.
Napomena: ''U 1857., 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Žbandaj. U 1880. iskazano pod imenom Rusić, a od 1890. do 1910. pod imenom Rušić. Od 1880. do 1910. i u 1948. iskazivano kao dio naselja.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Ružići je imalo 3 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
SH3BP4
Protein 4 sa vezanim domenom SH3  jest protein koji je kod ljudi kodiran genom  SH3BP4  sa hromosoma 2.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 963 aminokiseline, a molekulska težina  107.496 Da.
Funkcija
Ovaj gen kodira protein sa 3 Asn-Pro-Phe (NPF) motiva, sa SH3 domenom, PXXP motivom, bipartitnim jedarnim ciljanim signalom i mjestom fosforilacije tirozina. Ovaj protein je uključen u kargo-specifičnu kontrolu endocitoza[ posredovanik klatrinom, posebno kontrolišući internalizaciju specifičnog proteinskog receptora.
Luis Herrera
Luis Alberto "Lucho" Herrera Herrera, poznat kao el jardinerito (Vrtlarčić), bivši je kolumbijski biciklist. Od 1985. do 1992. bio je profesionalac, ali je prije toga imao i vrlo uspješnu amatersku karijeru u Kolumbiji.
Karijera
Na Vuelta a Colombiji prvi put je nastupio 1981, kad je završio kao 16. u generalnom poretku i treći u poretku novih vozača. Iako je sljedeće godine na istoj utrci odustao, osvojio je drugu važniju kolumbijsku etapnu utrku, Clásico RCN. Godine 1983. odbranio je titulu na Clásicu RCN, a na Vuelta a Colombiji zauzeo je drugo mjesto u generalnom poretku, pobijedivši u dvije etape. Sljedeće godine osvojio je i Vuelta a Colombiju i Clásico RCN, ali i 17. etapu na Tour de Franceu, sa čuvenim usponom do Alpe d'Hueza, postavši prvi Kolumbijac koji je pobijedio u jednoj etapi na Tour de Franceu, ali i prvi amaterski biciklist kome je to uspjelo u istoj toj utrci. Do kraja karijere osvojio je po četiri Vuelta a Colombije i Clásika RCN, ali je njegov najveći uspjeh pobjeda u generalnom poretku na Vuelta a Españi 1987, postavši prvi Južnoamerikanac koji je osvojio jednu od tri najveće biciklističke utrke (Grand Tour). Također je pobijedio na Critérium du Dauphiné Libéréu 1988. i 1991, a ima i pet pobjeda u poretku penjača ("Kralj planina") sa sve tri velike utrke i drugi je biciklist u historiji koji je pobijedio u tom poretku na svim tim utrkama (prvi je bio Španac Federico Bahamontes).
Uspjeh na Grand Tourovima po sezonama
POV = povukao se
KIF13B
Član 13B kinezinske porodice je protein koji je kod ljudi kodiran genom KIF13B.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 1.826 aminokiselina, а molekulska težina 202.789 Da.
Krivošijski ustanci
Krivošijski ustanci ili Bokeljski ustanci bili su ustanci iz 19. vijeka.
Historija
Bile su 4 bune u Boki Kotorskoj u 19. vijeku: 1814, 1848, 1869 i 1882. Treća po redu je bila najpoznatija, u narodu poznata kao Prvi Krivošijski ustanak iz 1869. godine, iako su sudjelovali i Grbalj, Pobori, Maine i Brajići. Vođa prva dva Krivošijska ustanka bio je Petar Samardžić. Razlog je bio dolazak na snagu zakona o općoj vojnoj obavezi 1868. godine. Tim su zaknom Bokelji izgubili stare povlastice. Bili su u obavezi da služe u redovnoj austrougarskoj vojsci. Uz to nisu smjeli slobodno nositi oružje. Sama zabrana glavni je povod izbijanja ustanka.
Ustanak je bio žestok i bio je jedan od najznačajnijih pobuna u historiji ovog kraja. Izbijanje ustanka i borba protiv daleko mnogobrojnije, opremljenije i snažnije austro-ugarske vojske, izazivala je istovremeno i čuđenje i divljenje. Ustanak je ugušen u relativno brzom roku. Posljedice su po Austro-Ugarsku, s obzirom na njenu nadmoć, bile velike. 11. januara 1870. godine sklopljen je mir u Knez Lazu. Mirovnim ugovorom svi su Bokelji izuzeti od Zakona o općoj vojnoj obvezi odnosno iako poraženi u ustanku, postigli su uspjeh. Nisu morali služiti austro-ugarski vojsku i garantovala im se sloboda nošenja oružja. Osim toga ustanici su politički amnestirani.
Dobili su uvjerenje (takozvani „knezlački mir” u selu Knežlaz sa Bokeljima) i založenu carsku riječ, da se taj zakon neće sprovoditi u Boki Kotorskoj. Na tom osnovu postignut je sporazum i izmirenje Bokelja sa vladom austrijskom. Nekoliko nedjelja je trajala samostalnosti i nezavisnosti Bokelja. Tome je učinjen kraj i Austrija je ponovo počela gospodariti nad oružanim Bokeljima. Ispod najvišeg vrha Siljevika se odigrala prva bitka posljednjeg ustanka (tekst je pisan 1885. pa se misli na Drugi ustanak iz 1882.). Tu je poginuo i austrijski major Rukavina. Malo dalje je Jankov vrh oko kog su se ustaši (ustanici) drugi dan sukobili. Odatle su se morali povući u Bukovicu, preko polja na crnogorsku granicu, odakle su branili sela Dragalj, Bare, Humac, Crne Nugle, Poljkovac i Grdovinu, koja se nižu krajem polja ispod Bukovice.
Bair (Zvornik)
Bair je zvornička mahala koja je nastala na brdu iznad Čaršije, između Kuljanskog puta i Borića. Jedno je od najstarijih naselja u gradu, a ime je dobilo po turskoj riječi bair (bajir) što znači brijeg. Naselje je nastalo nakon izgradnje džamije u 16. vijeku. Džamija je srušena 1935, a njen posljednji imam bio je Salih ef. Sarajlić (1878. - 1957). Nakon rušenja, mještani su mjesto na kojem se ona nalazila, a na kome su se okupljala djeca, i dalje zvali "džamijom".
U austro-ugarsko doba, na početku Baira s desne strane idući iz Kanara uz stepenice nalazila se jedina kiraethana (muslimanska čitaonica) u gradu. U bajramskim danima igranke, na kojima je svirao Tamburaški orkestar Muslimanske čitaonice "Sloga", su održavane u avliji porodice Juzbašića. Za vrijeme socijalističke Jugoslavije, kroz Bair su prolazile ulice Gornji put, Oslobođenja i 19. februar.
Od nastanka mahale u njoj su isključivo živjeli Bošnjaci. Predio iznad Baira zove se Garibovina, a brdo iznad nje Kulina. Na Kulini se nalazi proplanak sa kojeg se pruža pogled na grad i širu okolinu. Ispod proplanka i puta nalazi se mjesto sa kojeg se nekad u ramazanskim danima oglašavao top, najavljući akšam-namaz i kraj posta.
U periodu između svjetskih ratova i neposredno nakon toga, u Bairu su živjele porodice: Alići, Arnautovići, Avdići, Beharići, Behramovići, Berberovići, Dautovići, Dedići, Edrenići, Ekmečići, Gobeljići, Hadžihasanovići, Hadžiarapovići, Halilovići, Hrustanovići, Ibrišimovići, Jahići, Juzbašići, Krdžalići, Mujkanovići, Muzurovići, Nalići, Nuhanovići, Numanovići, Sarajlići, Selimovići, Smajići, Šljive, Tirići, Uzunalići, Zulejhići i dr.
SLC9A4
Niskofinitetni natrij-glukozni kotransporter, znan i kao natrij/glukoza kotransporter 3 (SGLT3) ili član 4 poriodice 5 rastvornih nosača (SLC5A4) jest protein koji je kod ljudi kodiran genom SLC5A4 sa hromosoma 2. Funkcionira kao senzor šećera.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 659  aminokiselina, a molekulska težina  72.456 Da.
Ccdc78
Protein 78 sa domenom upredene zavojnice (CCDC78) jest protein koji je kod ljudi kodiran genom CCDC78. Ima nekoliko alijasa, uključujući C16orf25, FLJ34512, CNM4 i JFP10. Nalazi se na (–) lancu hromosoma 16 (sekvenca 16p13.3). Njegovo susjedstv uključuje NARFL (također na minus lancu), HAGHL, FAM173A i METRN. Gen CCDC78 dug je 10.892 baznih parova, a protein sadrži 438 aminokiselina. Protein teži približno 4.852 KDa. Postoji nekoliko izoformi, uključujući onu koja je obilježena jedinstvenom urođenom miopatijom. Nekoliko profila pokazuje da ima sveprisutnu ekspresiju na umjerenim nivoima. Iako ne postoje paralozi, ima nekoliko ortologa.
Funkcija
Funkcija ovog gena još nije poznata. Postoje dokazi da CCDC78 ima ulogu u kontrakciji skeletnih mišića. To potkrepljuju strukturne sličnosti sa ostalim mišićnim proteinima i testovi lokalizacije. Predviđena struktura CCDC78 bila je slična strukturi tropomiozina (vidi dolje). Genski proizvod nalazi se prvenstveno u perijedarnom području, sarkolemnoj membrani i mrežastom obrascu sarkoplazme. Međutim, testovi lokalizacije predviđaju da će se naći i u citoplazmi.
iRNK
Opća obilježja: Varijante transkripta: Poznato je 13 alternativnih obrazaca prerade. Oni se mogu vidjeti na susjednoj slici. Jedan od njih je indiciran za bolest.
Protein
Opća obilježja:
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je  438  aminokiselina, a molekulska težina   48.521 Da. .
Nogometna reprezentacija Srbije i Crne Gore
Nogometna reprezentacija Srbije i Crne Gore je predstavljala Saveznu Republiku Jugoslaviju (1992-2003.) i Srbiju i Crnu Goru (2003-2006.) na međunarodnim nogometnim takmičenjima i bila pod upravom nogometnog saveza Savezne Repulike Jugoslavije (1992-2003.) odnosno nogometnog saveza Srbije i Crne Gore (2003-2006.).
Ccdc78
Protein
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Nogometna reprezentacija Srbije i Crne Gore
Historija
Reprezentacija Srbije i Crne Gore odnosno Savezne Republike Jugoslavije je svoju prvu službenu utakmicu odigrala 1994. godine protiv reprezentacije Brazila u Porto Alegreu. Svoju posljednju utakmicu reprezentacija Srbije i Crne Gore odigrala je 21. juna 2006. godine u Münchenu protiv Obale Slonovače. U svojoj historiji Srbija i Crna Gora odnosno Savezna Republika Jugoslavija je igrala na dva Svjetska i jedno Evropsko prvenstvo. Najbolji uspjeh na Svjetskom prvenstvu Srbija i Crna Gora je ostvarila 1998. godine u Francuskoj plasmanom u četvrtfinale. Najveći uspjeh na Evropskim prvenstvima Srbija i Crna Gora je ostvarila 2000. godine plasmanom u četvrtfinale. Iako je državna zajednica Srbija i Crna Gora prestala postojati od osamostaljenja Crne Gore 21. maja 2006., reprezentacija je igrala pod tim imenom do 9. jula i završetka Svjetskog prvenstva koji je bio u toku. U toku svog postojanja Savezna Republika Jugoslavija (1992-2003.) odnosno, zajednice Srbije i Crne Gore (2003-2006.) reprezentacija je odigrala ukupno 126 službenih utakmica.
Ccdc78
Ekspresija
Kada se gledaju EST profili kod ljudi, čini se da CCDC78 pokazuje sveprisutnu ekspresiju na umjerenim nivoima.
Stancija Vodopija
Stancija Vodopija je naseljeno mjesto u sastavu grada Poreča, Istarska županija, Republika Hrvatska.
Ccdc78
Ekspresija
Predviđene posttranslacijske modifikacije: Fosforilacija nekoliko ostataka serina predviđena je upotrebom alata na ExPasy.