cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bribirski (Šubići)
Bribirski (Šubići) su od ugarskog kralja Bele III dobili potvrdu svojih posjeda. Značajnije se uzdižu u doba Pavla I (hrvatski ban 1272-1312) i Mladena II (ban 1312-1322). Oni su ostvarili značajan uticaj na bosanske Hrvatiniće i gospodarili dijelom Bosne krajem 13. i početkom 14. vijeka. Uz pomoć ostalih hrvatskih velikaša te bosanskog bana Stjepana II Kotromanića hrvatsko-ugarski kralj Ludovik I Anžuvinski porazio je Mladena II. godine 1322. Njihovi dotadašnji posjedi bili su im jednim dijelom oduzeti, a u zamjenu su dobili posjed između rijeka Une i Korane sa utvrđenim gradom Zrinom. Prema dostupnim historijskim izvorima, prvi koji se nazivao Zrinski, bio je Juraj I (odnosno prema genealogiji Knezova Bribirskih zvao se Juraj III Šubić Bribirski), a kao godina preuzimanja utvrde Zrin bilježi se 1347.
Juventus FC – sezona 2010/2011.
2010-11 sezona nogometnog kluba Juventusa je 113. sezona od njegovog osnivanja i četvrta zaredom u Italijanskoj prvoj ligi. Juventus će novu sezonu započeti sa novim predsjednikom Andreom Agnellijem, a tu je i novi menadžer Luigi Delneri.
Sedmim mjestom u sezoni 2009/10 ekipa je izborila i nastup u trećem pretkolu Europske lige i direktan ulazak u osminu finala Kupa Italije.
Promjenjeni su i glavni sponzori. Na domaćoj garnituri dresova stajaće logo web stranice za klađenje, Bet Clica (16 miliona € za dvije sezone). Na gostujućoj garnituri to će biti logo proizvođača čokolade i čokoladnih proizvoda, Balocco S.p.A. (3,5 miliona € za devet mjeseci).
Izgled opreme
Opremu (dresovi, šorcevi, čarape, kopačke) dostavlja kompanija Nike. Za domaće dresove, koji su predstavljeni 2. jula 2010., odabrani su tradionalni crno-bijeli dresovi. Gostujuća oprema: bijeli dresovi i čarape sa dvije zelene i crvene pruge na bijeloj pozadini imitirajući zastavu Italije.
Sastav
Ekipi su dodani i omladinci koji su upisali nastupe u toku sezone
skraćenice
Serie A - statistika po krugovima
skraćenice
Statistika za svakog igrača
''Zadnji put uređeno: 22.05.2011. godine''
Najbolji strijelci
''Zadnji put uređeno: 22.05.2011. godine''
UEFA Evropska liga
3.pretkolo UEFA EL
Play-off runda UEFA EL
Grupna faza
Grupa A
Troškovi i zarade
Izvor podataka: Transfermarkt
Lancia
250p|desno|1991 Lancia Delta GT i.e. Lancia (fonetski Lanća) je italijanska fabrika automobila, koju je 1906. godine osnovao Vincenzo Lancia, a od 1969. je u sastavu Fiat grupacije.
Auto sport
Kroz historiju kompanija je poznata po značajnim uspjesima na reli takmičenjima. Posebno su poznati modeli Lancia Delta sa kojima je kompanija ovojila svjetski reli šampionat (WRC) 6 godina uzastopno (1987-1992). Također su osvajali šampionate sa modelima Fulvia (1972), Stratos (1974, 1975, 1976) i 037 (1983).
Bašci (Trnovo, RS)
Bašci su naseljeno mjesto u općini Trnovo, Bosna i Hercegovina.
Nate Dogg
Nathaniel Dwayne Hale ili bolje poznatiji kao Nate Dogg je bio američki reper. Bio je član rep sastava 213 i u svojoj solo karijeri surađivao sa poznatim reperima kao što su: Tupakom, Snoop Doggom, Dr. Dre, The Game-om i drugim. Preminuo je 2011. godine u Long Beachu Kaliforniji sa noći 15. na 16. marta zbog komplikacije više moždanih udara.
Biografija
Nate Dogg je rođen u Clarksdale. Preselio se u Long Beach,Californiju kada je imao 14 godina kada su mu se i roditelji razveli. Počeo je pjevati kao djete u New Hope Baptist crkvi u Long Beachu i Life Line Baptist crkvi u Clarksdaleu gdje mu je otac bio sveštenik. Sa šesnaest godina je napustio srednju školu kako bi se pridružio američkoj mornarici, gdje je odslužio tri godine.
Početak karijere sa 213
Godine 1990. Nate Dogg,Snoop Dogg i njihov prijatelj Warren G su osnovali rep trio pod nazivom 213, po pozivnom broju za Long Beach. Izdali su svoj demo, koji je kasnije čuo Dr. Dre i bio zainteresovan za Nate Dogga.
Solo karijera
Nate Dogg se iskazao na Dr. Dre-ovom debitnom albumu The Chronic. Tu je razradio svoj stil repanja i bio prihvaćen od strane publike. Počeo je snimati u Death Row Records 1993. Godine 1994. je izado svoj prvi singl Regulate sa Warren G-om. Također je bio u raznim Tupakovim pjesmama. Onda je godine 1998. izdao svoj još jedan album.
Nate Dogg na TV-u
Nate se pojavio u celebrity show-u Najslabija karika gdje je bio eliminisan na posljednja tri igrača.
Sekvenciranje DNK
Sekvenciranje DNK  je proces određivanja sekvenci nukleinskih kiselina – redoslijeda nukleotida u molekulama DNK. Uključuje bilo koji metod ili tehnologiju koja se koristi za određivanje redoslijeda četiri baze: adenin, guanin, citozin i timin. Pojava brzih metoda sekvenciranja DNK uveliko je ubrzala biološka i medicinska istraživanja i otkrića.
Poznavanje sekvenci DNK postalo je neophodno za osnovna biološka istraživanja, DNK Genografski projekti ma i u brojnim primijenjenim poljima kao što su medicinska dijagnoza, biotehnologija, forenzička biologija, virologija i biosistematika. Uspoređujući normalne i mutirane sekvence DNK mogu se dijagnosticirati različite bolesti, uključujući različite tipove raka, karakterizira repertoar antitijela, a može se koristiti za usmjeravanje liječenja pacijenata. Posjedovanje brzog načina sekvenciranja DNK omogućava bržu i individualiziraniju medicinsku njegu i identifikaciju i katalogizaciju više organizama.
Povećana brzina sekvenciranja postignuta modernom tehnologijom sekvenciranja DNK bila je ključna u sekvenciranju kompletnih sekvenci DNK, ili genoma, brojnih tipova i vrsta života, uključujući ljudski genom i druge kompletne sekvence DNK mnogih životinjskih, biljnih i mikrobnih vrsta.
Prve sekvence DNK dobili su akademski istraživači, ranih 1970-ih, koristeći mukotrpne metode zasnovane na dvodimenzijskoj hromatografiji. Nakon razvoja fluorescentnog metoda sekvenciranja DNK sekvencerom, Sekvenciranje DNK postalo je lakše i za veličine redova brže.
Molekulska biologija
Sekvenciranje se koristi u molekulskoj biologiji za proučavanje genoma i proteina koje oni kodiraju. Informacije dobijene pomoću sekvenciranja omogućavaju da se identifikuju promjene u genima, povezanost s bolestima i fenotipovima, te identificiraju potencijalne mete lijeka.
Evolucijska biologija
Budući da je DNK informativna makromolekula u smislu prijenosa s jedne generacije na drugu, sekvenciranje DNK se koristi u evolucijskoj biologiji za proučavanje kako su različiti organizmi povezani i kako su evoluirali. U februaru 2021. godine, naučnici su po prvi put izvijestili o sekvenciranju DNK iz životinjskih ostataka, u ovom slučaju mamuta, starijih od milion godina, najstarije DNK sekvencirane do danas.
Metagenomika
Oblast metagenomike uključuje identifikaciju organizama prisutnih u vodnom tijelu, kanalizacijama, prljavštini, krhotinama filtriranim iz zraka ili uzorcima briseva iz organizama. Poznavanje toga koji su organizmi prisutni u određenom okruženju ključno je za istraživanje u ekologiji, epidemiologiji, mikrobiologiji i drugim poljima. Sekvenciranje omogućava da se odredi koje vrste mikroba mogu biti prisutne u mikrobiomu, naprimjer.
Virusologija
Kako je većina virusa premala da bi se mogla vidjeti svjetlosnim mikroskopom, za identifikaciju i proučavanje virusa, sekvenciranje je jedan od glavnih alata u virologiji. Virusni genomi mogu biti bazirani na DNK ili RNK. RNK virusi su vremenski osjetljiviji za sekvenciranje genoma, jer se brže razgrađuju u kliničkim uzorcima. Tradicijski Sangersko sekvenciranje i sekvenciranje sljedeće generacije koriste se za sekvenciranje virusa u osnovnim i kliničkim istraživanjima, kao i za dijagnozu virusnih infekcija u nastajanju, molekularnu epidemiologiju virusnih patogena i testiranje rezistencije na lijekove. U GenBank postoji više od 2,3 miliona jedinstvenih virusnih sekvenci. Nedavno je NGS nadmašio tradicijski Sangerov metod kao najpopularniji pristup za generiranje virusnih genoma.
Tokom izbijanja ptičje gripe 1990., virusno sekvenciranje utvrdilo je da podtip gripe potiče iz resortiranja između prepelica i živine. To je dovelo do zakona u Hong Kongu koji je zabranio prodaju živih prepelica i živine zajedno na tržištu. Virusno sekvenciranje se također može koristiti za procjenu kada je virusna epidemija počela korištenjem tehnike molekulskog sata.
Medicina
Medicinski tehničari mogu sekvencirati gene (ili, teorijski, pune genome) pacijenata kako bi utvrdili postoji li rizik od genetičkih bolesti. Ovo je oblik genetičkog testiranja, iako neki genetički testovi možda ne uključuju sekvenciranje DNK.
DNK sekvenciranje se također sve više koristi za dijagnosticiranje i liječenje rijetkih bolesti. Kako se otkriva sve više gena koji uzrokuju rijetke genetičke bolesti, molekulske dijagnoze za pacijente postaju sve popularnije. Sekvenciranje DNK omogućava kliničarima da identifikuju genetičke bolesti, poboljšaju upravljanje bolestima, pruže reproduktivno savjetovanje i učinkovitije terapije.
Također, sekvenciranje DNK može biti korisno za određivanje specifične bakterije, kako bi se omogućilo više precizni antibiotski tretmani, čime se smanjuje rizik od stvaranja antimikrobna rezistencija u populaciji bakterija.
Forenzička istraživanja
DNK sekvenciranje se može koristiti zajedno sa metodima profiliranja DNK za forenzičku identifikaciju i testiranje očinstva. DNK testiranje je u posljednjih nekoliko decenija izuzetno evoluiralo kako bi na kraju povezalo otisak DNK sa onim što je pod istragom. DNK obrasci u njenim „otiscima prstiju“, pljuvački, dlakinim folikulima itd ,na jedinstven način odvaja svaki živi organizam od drugog. DNK testiranje je tehnika koja može otkriti specifične genome u lancu DNK kako bi se proizveo jedinstveni i individualizirani uzorak.
Četiri kanonske baze
Kanonska struktura DNK ima četiri nukleobaze: timin (T), adenin (A), citozin (C) i guanin (G). Sekvenciranje DNK je određivanje fizičkog reda ovih baza u molekuli DNK. Međutim, postoje mnoge druge baze koje mogu biti u molekuli. Kod nekih virusa (posebno bakteriofaga), citozin se može zamijeniti hidroksi-metilom ili hidroksi-metilNIMm glukoznim citozinom. U sisarSKOJ DNK mogu se naći varijante baza sa metil grupama ili fosfosulfatom. U zavisnosti od tehnike sekvenciranja, određena modifikacija, naprimjer, 5mC (5 metil-citozin) uobičajena kod ljudi, može, ali ne mora biti otkrivena.
Sekvenciranje RNK
Sekvenciranje RNK bio je jedan od najranijih oblika sekvenciranja nukleotida. Glavni orijentir sekvenciranja RNK je sekvenca prvog kompletnog gena i kompletnog genoma bakteriofaga MS2, koji su identificirali i objavili Walter Fiers i njegovi saradnici na Univerzitetu u Gentu (Gent, Belgija), 1972 and 1976. Tradicijski metodi sekvenciranja RNK zahtijevaju stvaranje molekule cDNK koja se mora sekvencirati.
Rani metodi sekvenciranja DNK
Prvi metod za određivanje sekvenci DNK uključivala je strategiju proširenja specifične za lokaciju koju je uspostavio Ray Wu na Univerzitet Cornell. 1970. Kataliza DNK polimerazama i specifično obilježavanje nukleotida, koji su istaknuti u postojećim shemama sekvenciranja, korišteni su za sekvenciranje kohezivnih krajeva DNK lambda faga. Između 1970. i 1973., Wu, R Padmanabhan i kolege pokazali su da se ovaj metod može koristiti za određivanje bilo koje sekvence DNK, korištenjem sintetičkih prajmera specifičnih za lokaciju. Frederick Sanger je zatim usvojio ovu strategiju proširenja primjera za razvoj bržih metoda sekvenciranja DNK u Medical Research Council Center, Cambridge, UK i objavio metod za "Sekvenciranje DNK sa inhibitorima koji terminiraju lanac", 1977. Walter Gilbert i Allan Maxam na Harvardu su također razvili metode sekvenciranja, uključujući i onaj za "Sekvenciranje DNK hemijskom degradacijom". Godine 1973. Gilbert i Maxam objavili su sekvencu od 24 para baza koristeći meto poznatu kao analiza lutajućih tačaka. Napredak u sekvenciranju je potpomognut konkurentnim razvojem tehnologije rekombinantne DNK, omogućavajući izolaciju uzoraka DNK iz izvora koji nisu virusi.
Sekvenciranje punih genoma
Prvi potpuni DNK genom koji je sekvencioniran bio je za bakteriofag φX174 1977. Naučnici Vijeća za medicinska istraživanja (UK) dešifrirali su kompletnu sekvencu DNK Epstein-Barrovog virusa 1984. godine, otkrivši da sadrži 172.282 nukleotida. Završetak sekvence označio je značajnu prekretnicu u sekvenciranju DNK jer je postignut bez prethodnog poznavanja genetičkog profila virusa.
Herbert Pohl i saradnici ranih 1980-ih razvili su neradioaktivni metod za prijenos molekula sekvencirajućih reakcijskih smjesa DNK na imobilizirajući matriks tokom elektroforeza. Slijedi komercijalizacija DNK sekvencera "Direct-Blotting-Electrophoresis-System GATC 1500" u GATC Biotech, koji se intenzivno koristio u okviru EU programa za sekvenciranje genoma, kompletne DNK sekvence hromosoma II kvasca Saccharomyces cerevisiae. Laboratorija Leroy E. Hood na California Institute of Technology objavila je prvo poluautomatsko mašinsko sekvenciranje DNK, 1986. Slijedio ga je marketing Applied Biosystems prve potpuno automatizovane mašine za sekvenciranje, ABI 370, 1987. i Dupont's Genesis 2000., koristeći novu tehniku fluorescentnog označavanja koja omogućava da se sva četiri didezoksinukleotida identifikuju u jednoj traci. Do 1990. godine, SAD Nacionalni instituti za zdravlje (NIH) započeli su opsežna ispitivanja sekvenciranja na Mycoplasma capricolum, Escherichia coli, Caenorhabditis elegans i Saccharomyces cerevisiae, po cijeni od 0,75 USD po bazi. U međuvremenu, sekvenciranje ljudskih cDNK sekvenci zvanih eksprimirana oznaka sekvenci počelo je u laboratoriji Craig Venter, pokušaj da se uhvati frakcija kodiranja ljudskog genoma. U 1995. , Venter, Hamilton Smith et al. sa Instituta za genomska istraživanja (TIGR) objavili su prvi kompletan genom slobodnog živog organizma, bakterije Haemophilus influenzae. Kružni hromozom sadrži 1.830.137 baza i njegova objava u časopisu Science označila je prvu objavljenu nasumičnu upotrebu cijelog genoma, eliminirajući potrebu za početnim naporima na mapiranju.
Do 2001. godine, metodi sekvenciranja tipa „sačmarica“ korištene su za proizvodnju nacrta sekvence ljudskog genoma.
Metodi sekvenciranja visoke propusnosti (HTS)
Nekoliko novih metoda za sekvenciranje DNK razvijeno je sredinom do kasnih 1990-ih i implementirano u komercijalne DNK sekvencione do 2000. Zajedno su nazvani metodi sekvenciranja "sljedeće generacije" ili "druge generacije" (NGS), kako bi se razlikovali od ranijih metoda, uključujući Sangersko sekvenciranje. Za razliku od prve generacije sekvenciranja, NGS tehnologiju tipski karakteriše to što je vrlo skalabilna, što omogućava da se cijeli genom sekvencira odjednom. Obično se to postiže fragmentacijom genoma na male komadiće, nasumično uzorkovanjem za fragment i sekvenciranjem pomoću jedne od različitih tehnologija, poput onih opisanih u nastavku. Čitav genom je moguć jer se više fragmenata sekvencira odjednom (dajući mu naziv "masivno paralelno" sekvenciranje) u automatiziranom procesu.
NGS tehnologija je izuzetno osnažila istraživače da traže uvid u zdravlje, bioantropologe da istražuju ljudsko porijeklo i katalizuje pokret "Personalizirane medicine". Međutim, to je također otvorilo vrata za više prostora za greške. Postoji mnogo softverskih alata za izvođenje računarske analize NGS podataka, često kompajliranih na online platformama kao što je CSI NGS Portal, svaki sa svojim vlastitim algoritmom. Čak i parametri unutar jednog softverskog paketa mogu promijeniti ishod analize. Osim toga, velike količine podataka proizvedenih sekvenciranjem DNK također su zahtijevale razvoj novih metoda i programa za analizu sekvenci. Nekoliko napora da se razviju standardi u polju NGS-a su pokušani da se pozabave ovim izazovima, od kojih su većina bili mali napori koji su proizašli iz pojedinačnih laboratorija. Nedavno je veliki, organizovan napor koji je finansirala FDA kulminirao standardom BioCompute Object.
Dana 26. oktobra 1990. Roger Tsien, Pepi Ross, Margaret Fahnestock i Allan J Johnston podnijeli su patent koji opisuje postupno („baza-po-bazu“) sekvenciranje sa uklonjivim 3' blokatorims na sekvencama DNK  (blotovi i pojedinačne molekule DNK). U 1996. Pål Nyrén i njegov student Mostafa Ronaghi na Kraljevskom institutu za tehnologiju u Stockholmu objavili su svoj metod pirosekvenciranja.
Johann Bayer
Johannes Bayer (Johanes Bajer) je (1572.-1625.) bio njemački astronom i pravnik. Napravio je zvjezdani atlas Uranometria u kojem je obuhvaćen veliki broj sazviježđa.
Život i rad
Nakon završetka latinske škole u Rain Am Lechu upisuje pravo na univerzitetu u Ingolstadtu. Pored toga što je radio kao pravnik, u slobodnom vremenu bavio se i arheologijom, astronomijom i matematikom.
Zvjezdani atlas Uranometria
Od 1603. posvećuje se svom zvjezdanom atlasu Uranometria. Koristio je izvore Ptolomeja, arapskih kao i drugih astronoma poput Tycho Brahe. Kartografirao je 51 sazviježđe od kojih se 48 mogu vidjeti golim okom. Grad Augsburg mu dodjeljuje nagradu od 150 guldena.
Sistem klasifikacije
Bajer je koristio latinske nazive za zvijezde po sljedećem ključu: slovo grčkog alfabeta za sjajnost + genitiv imena sazviježđa. Prema tome je npr. zvijezda α Centauri najsjajnija zvijezda u sazviježđu Kentaur, β Centauri je druga po sjajnosti itd. Kod dvostrukih zvijezda dodaje se eksponent (npr. α1) kod grčkog slova za označavanje sjajnije komponente. Ovaj način Bayer je objavio prvi put 1602. u svom atlasu. Ova oznaka je više od 400 godina u upotrebi. Međutim nema svako sazviježđe alfa oznaku. Razlog je u tome što je IAU 1928. promijenila granice sazviježđa. Kao posljedicu dvije zvijezde dijele oznaku β Tau: γ Aur i α And. Isto tako nakon razdvajanja drevnog sazviježđa Argo Navis kod Jedra ne postoji α Velorum,Krma nema α Pup ali Kobilica ima α Car.
Hardver
alt=|mini|300x300piksel|Općeniti prikaz računarskih dijelova <ol> <li>[[Skener <li>Centralni procesor <li>Radna memorija <li>Proširujuće kartice <li>Napojna jedinica <li>Optički uređaji Dodatne kartice <li>Hard disk <li>Matična ploča <li>Zvučnici <li>Monitor <li>Softver <li>Aplikacijski softver <li>Tastatura <li>Miš <li>Vanjski hard disk <li>Pisač
</ol>]]Hardver ili računarski hardver jest vidljivi dio računara. Hardver se mnogo rjeđe mijenja nego softver. Iz toga je i proizašao naziv "hardware" jer na engleskom soft znači meko što se odnosi na lakoću mijenjanja i nadogradnje, dok hard znači tvrdo, i odnosi se na opipljivi "tvrdi" dio računara, koji se rijeđe i teže mijenja.
Posrednik između hardvera i software je "firmware", poseban softver koji je usko povezan sa hardverom i njegovima specifičnim funkcijama, i dosta teže se mijenja nego obični softver. Hardverom obično komanduje softver. Kombinacija hardvera i softvera formira koristan računarski sistem.
Hardverska, računarska arhitektura koja se koristi u kućnim računarima se naziva Von Neumannova arhitektura. Također, postoje i druge arhitekture, ali se mnogo rjeđe koriste.
Von Neumannova arhitektura
mini|Von Neumannova arhitektura Osnovna baza svih modernih računara je Von Neumannova arhitektura, koju je 1945. detaljno opisao mađarski matematičar John von Neumann. On opisuje arhitekturu dizajna za elektronički digitalni računar koji ima procesorsku jedinicu koja se sastoji od aritmetičke logičke jedinice i registra procesora, upravljačke jedinice koja sadrži registar instrukcija i brojač programa; Memoriju za pohranjivanje podataka i skup instrukcija, vanjsku jedinicu za pohranu podataka, te mehanizme ulaza i izlaza.
Vrste računarskih sistema
Lični računar, također poznat kao PC, jedan je od najčešćih tipova računara. Prenosni računar - laptop je vrlo sličan, samo koristi komponente koje su smanjene i koriste manje energije, a samim time imaju i slabije performanse.
Lični računar (PC)
Lični računar, poznat i kao PC (skraćenica od Personal Computer, što na engleskom znači lični računar) jest najčešće korišteni tip računara. Laptopi su jako slični, ali su namijenjeni za prenosivost. Većina ličnih računara sastoji se od monitora, tastature, miša i računarskog kućišta. Kućište drži većinu potrebnih dijelova računara potrebnih za spremanje i obradu podataka. Matična ploča obezbjeđuje komunikaciju između ostalih hardverskih dijelova. Centralna procesorska jedinica izvršava naredbe i pokreće računarske programe. RAM je zadužen za privremeno pohranjivanje podataka.
Laptopi su napravljeni za prenosivost i u osnovi su jako slični ličnim računarima, a pošto koriste komponente manje snage i veličine, i samim time imaju manje performanse za isti cjenovni rang kada se poredi sa običnim ličnim računarom. Zbog prenosivosti, sav hardver laptopa je upakovan u laptopsko kućište.
Kućište
Kućište računara sadrži većinu komponenti sistema. Omogućava mehaničku podršku i zaštitu za unutrašnje elemente kao što su matična ploča, diskovi i napajanje, te kontroliše i usmjerava protok zraka za hlađenje preko unutrašnjih komponenti. Entuzijasti mogu ukrasiti kućišta obojenim lampicama, bojom ili drugim sličnim dodacima, što se naziva case modding.
Napajanje strujom
Napojna jedinica (PSU) pretvara izmjeničnu struju (AC) u istosmjernu struju niskog napona (DC) za unutrašnje komponente računara. Prijenosni računari su u stanju da rade pomoću ugrađene baterije, obično nekoliko sati.
Matična ploča
mini|Tipično moderno ATX kućište. Napajanje strujom se nalazi na dnu kućišta.
Matična ploča je glavna komponenta računara. To je ploča s integralnim kolima koja povezuje ostale dijelove računara, uključujući CPU, RAM, diskove (CD, DVD, tvrdi disk, SSD ili bilo koje druge), kao i sve periferne uređaje povezane preko portova ili priključaka za proširenje.
Komponente koje se nalaze na matičnoj ploči uključuju:
Proširujuće kartice
Kartica za proširenje je štampana pločica koja se može umetnuti u utor matične ploče da bi se dodala funkcionalnost računarskom sistemu putem sabirnice za proširenje. Kartice za proširenje mogu se koristiti za dobivanje ili proširivanje funkcija koje matična ploča ne nudi.
Fiksni mediji
Tvrdi disk se nalazi u gotovo svim starijim računarima, ali SSD uređaji su danas brži i ekonomičniji, iako su skuplji od tvrdih diskova, zbog dramatične razlike u performansama vrlo često se nalaze u računarima napravljenim poslije 2007. godine. Neki sistemi mogu koristiti RAID kontroler za veće performanse ili pouzdanost.
Uklonjivi mediji
Za prijenos podataka između računara može se koristiti USB flash uređaj ili optički disk. mini|Rastavljeni [[laptop računar. Kao i svaki drugi lični računar, i laptop ima slične dijelove kao što su matična ploča, procesor (i procesorski hladnjak), RAM memorija kao i razne interfejse za pohranu podataka.]]
Ulazni uređaj
Uređaji za unos omogućavaju korisniku da unese informacije u sistem ili kontroliše njegov rad. Većina ličnih računara imaju miš i tastaturu, ali laptop računari obično koriste touchpad umjesto miša. Ostali uređaji za unos uključuju web kamere, mikrofone, džojstike i skenere slika.
Izlazni uređaj
Izlazni uređaji prikazuju informacije u razumljivom obliku. Takvi uređaji mogu uključivati pisač, zvučnik, monitor ili Braille pisač.
Glavni centralni računar
alt=|mini|Nekoliko IBM glavnih računara. Na lijevoj strani je IBM z Systems z13. Desno je IBM LinuxONE Rockhopper. Glavni centralni računar (mainframe) dosta je veći računar koji obično ispunjava sobu i može koštati stotine ili hiljade puta više nego lični računar. Osmišljeni su za obavljanje velikog broja računanja, obično za vlade i velika preduzeća.
Superračunar
Superračunar je površno sličan centralnim računarima. On je namijenjen izuzetno zahtjevnim računskim zadacima. Od juna 2018., najbrži superračunar na listi superračunara je Summit.
Mogućnosti i brzina
Iako svi nabrojani dijelovi nisu nužni za rad računara, bez većine bi rad na računaru bio značajno otežan. Najočitiji je primjer mogućnost računara da radi bez računarskog miša, koji je nezamjenljiv u današnjem grafičkom softveru i operativnim sistemima. Najbitniji dijelovi u računaru, od kojih zavisi brzina i performanse istog, su brzina procesora (CPU), količina, tip i brzina RAM-a, vrsta čipseta, brzina SSD-a i hard diska, te GPU grafičke kartice. Snaga grafičkog čipa je bitna samo za aplikacije gdje je potrebno prilično brzo iscrtavanje slika kao kod 3D računarskih igara, CAD softvera, itd. Također je bitna softverska podrška, odnosno upravljački programi. Bez njih mali broj hardvera funkcioniše svom snagom, i nezamislivo je imati brz računar bez odgovarajućih upravljačkih programa, posebno ako se radi o matičnoj ploči i grafičkoj kartici.
Crkva svetog Prokopija
mini|Desno|Crkva sv. Prokopija u Visokom mini|Desno|Prednja strana
Crkva svetog velikomučenika Prokopija izgrađena je 1857. godine (1853.) nalazi se u Visokom i predstavlja hram Srpske pravoslavne crkve, pripada Dabrobosanskoj mitropoliji te je sjedište Visočke parohije. Ovaj hram posvećen je svetom velikomučeniku Prokopiju. Crkva sv. Prokopija u Visokom je smještena uz saobraćajnicu Visoko – Kiseljak, na izlazu iz visočke čaršije, a u neposrednoj blizini novog visočkog groblja, u dijelu predgrađa Podvisoki.
Historija
Ferman o gradnji crkve, pisana dokumentacija i sva crkvena arhiva su izgorjeli u požaru 1941. godine, tako da se vrijeme izgradnje objekta ne može da utvrdi sa sigurnošću. U svojoj historiji crkva je više puta obnavljana, a posljednji put 1998. godine, kada su izvedeni radovi na fasadama crkve, krovopokrivački i radovi u enterijeru, te popravke prozora. Radove je finansirala Grčka pravoslavna crkva. U Crkvi sv. Prokopija u Visokom nalazi se jedna od najpoznatijih i najvećih zbirki ikona na prostoru Bosne i Hercegovine. Zbirka je nastala poklonima parohijana, ali i donošenjem ikona iz crkava u Sarajevu. Zbirka se sastoji od stotinjak ikona, međutim, veći broj se odnosi na ikone rađene u tehnici kaširanja papira na drvo. Najstarija ikona je urađena u bizantijskom ikonografskom maniru i potiče iz 15. vijeka. Iznad crkve nalazio se neki stariji sakralni objekat o čijem izgledu, dimenzijama i karakteristikama nema nikakvih informacija izuzev podatka da je bio pokriven šindrom. U prilog toj tvrdnji ide činjenica da se lokalitet na kome se ta crkva nalazila i danas zove Klisa, što bi moglo da se dovede u vezu sa pojmom klis - «drveni crijep» ili daščica u obliku crijepa a koja služi kao krovni pokrivač. Prema riječima vjernika, današnja Crkva sv. Prokopija sa tog mjesta prenesena je na sadašnju lokaciju. Tokom rata u Bosni i Hercegovini 1992-95. godine zbirka je sačuvana tako što su ikone prenesene u podrum MUP-a u Visokom. 2001. godine izvršeni su konzervatorsko-restauratorski radovi na pokretnom naslijeđu – tri ikone, iz zbirke od ukupno 18 ikona koje posjeduje crkva.
Nacionalni spomenik
Crkva je proglašena nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine odlukom Komisije za očuvanje nacionalnih spomenika 8. marta 2004. godine.
Nacionalni spomenik sastoji se od crkve, crkvenog dvorišta, ogradnog zida, ulazne kapije, parohijskog doma i pokretnog nasljeđa koje čini 18 ikona: ''Deizis sa arhanđelima Mihajlom i Gavrilom, Vaskrsenje Hristovo sa prazničnim scenama, Madona sa Hristom, Sv. Nikola, Sv. jevanđelist Marko,Krštenje Hristovo, Sv. Georgije ubija aždaju, Bogorodica sa Hristom, Sv. Petka i sv. Dimitrije, Sv. Nikola, Sv. Mitar, Nerukotvoreni Hristov lik na peškiru, Mandilium, Jerusalim, Jerusalim, Sv. Luka, Sv. Marko, Sv. Jovan i Sv. Matija''
Nacionalni park Kozara
Nacionalni park Kozara se nalazi u sjeverozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine. Za nacionalni park je proglašena 6. aprila 1967. godine, sa ciljem zaštite kulturno-historijskih i prirodnih vrijednosti planine Kozare. Kozara je niska, ostrvska planina, smještena između Panonske nizije na sjeveru i Dinarida na jugu, te omeđena rijekama Savom, Unom, Vrbasom i Sanom.
Geografija
Površina parka iznosi 3.907,54 ha. Centralni dio Nacionalnog parka i planine Kozare zauzima područje Mrakovice, na kojem se prostire nekoliko zaravnjenih platoa visine od 700-800 metara. Ostali značajni vrhovi su: Gola planina (876 m), Rudine (750 m), Jarčevica (740 m), Glavuša (793 m), Bešića-poljana (784 m), Vrnovačka glava (719 m), Benkovac-Jurišina kosa (705 m), Šupljikovac (652 m), Zečiji kamen (667 m), Kozarački kamen (659 m). Klima je umjereno-kontitentalna. Na području Nacionalnog parka nalaze se izvori većih potoka i rijeka (Mlječanice, Moštanice, Kozaračke rijeke - Starenice) što NP Kozaru čini orohidrografskim čvorištem istoimene planine. Nacionalni park je okružen rijekama Una, Sava, Sana i Vrbas.
Regionalni put R 477, koji povezuje Mrakovicu, Podgradce i Gradišku, odnedavno je u potpunosti asfaltiran i prohodan za saobraćaj. Njegova izgradnja ima i veliki turistički značaj za Nacionalni park “Kozara”, jer omogućava brži i lakši pristup iz pravca Gradiške i Laktaša.
Flora
Na relativno skromnoj površini područja parka od 3.907,54 ha, ustanovljen je impozantan biodiverzitet od 865 biljnih vrsta. Od ukupno registrovanih vrsta 117 su gljive, 11 lišajevi, 80 mahovine i 657 vrsta viših (vaskularnih) biljaka. Među višim biljkama su 17 vrsta paprati, 114 vrsta dendroflore (77 autohtonih i 37 alohtonih) i 526 zeljastih cvjetnica. Dendrofloru Nacionalnog parka "Kozara" sačinjavaju: 33 vrste lišćarskog drveća, 2 vrste četinarskog drveća, 30 lišćarskih grmova, 1 četinarski grm, 2 drvenaste povijuše i 9 polugrmova.
Od ukupnog broja biljnih vrsta na području parka, registrovano je 19 vrsta rijetkih i ugroženih biljaka: bijela mračnica (Galium boreale), božikovina (Ilex aquifolium), bradavičnjak (Cardamine bulbifera), crni oman (Telekia speciosa), divlja ciklama (Cyclamen purpurascens), divlji ljiljan (Lilium martagon), đurđevak (Convallaria majalis), likovac (Dephne mezereum), jetrenka (Hepatica nobilis), kaćun (Orchis morio), kostrika mekolisna (Ruscus hypoglossum), naglavica dugolisna (Cephalanthera longifolia), ostružnica (Limodorum abortivum), ptičija graorica (Vicia cassubica), tisa (Taxus baccata), udovičica siva (Scabiosa cinerea), uskolisni strupnik (Scrophularia scopolii), veliki karanfil (Dianthus giganteus), visibaba (Galanthus nivalis).
Sjeverno od parka, na ostalim dijelovima Kozare dominiraju visoke šume bukve i jele, a u južnom dijelu površine su obrasle, niskim izdanačkim šumama hrasta i kulturama četinara (crni bor, bijeli bor i smrča).
Fauna
Među autohtonim životinjskim vrstama, nalaze se divlja svinja, srndać, divlji zec, divlja mačka, lisica, vjeverica, jazavac, kuna zlatica, kuna bjelica, lasica i druge.
Kozara je stanište i velikog broja ptičijih vrsta. Prema dostupnim podacima, na Kozari, ima jastrebova, kobaca, sova, dok se među negrabljivicama ističu jarebica, golub grivaš, golub dupljaš, grlica, svraka, slavuj, djetlić, sjenica i vrabac.
Historija
Poslije II svjetskog rata planina Kozara postala je čuvena po borbama naroda ovog kraja za slobodu. Kao pjesničko svjedočanstvo stradanja naroda kozaračkog kraja nastala je čuvena pjesma Stojanka majka Knežopoljka koju je napisao Skender Kulenović 1942.godine. Na Mrakovici, centralnom dijelu Nacionalnog parka "Kozara", uređen je Memorijalni kompleks (Spomenik, Memorijalni zid i Muzej).
Hadž
Hadž (hadždž) jest hodočašće muslimana u Mekku i predstavlja posljednji od pet stubova islama. Hodočastiti Mekku i obaviti hadž bar jednom u životu dužan je svaki punoljetan, umno i fizički zdrav musliman kojem to financijske prilike omogućavaju.
Nijaz Alispahić
Nijaz Alispahić, rođen 1940. godine u Kozluku kod Zvornika, je bosanskohercegovački književnik, dramaturg, prozaist, pjesnik, teatrolog, kritičar i esejist, scenarista, pozorišni i TV reditelj, kulturni kronolog. Studije jezika i književnosti završio je u Beogradu, a postdiplomske studije u Sarajevu. U Gradačcu 1973. godine pokreće književnu manifestaciju "Kikićevi susreti".
Trapisti
mini|desno|Trapisti mini|desno|Njemački trapistički samostan [[Samostan Mariawald|Mariawald.]] Trapistički red je crkveni red, koji je osnovan 1663. Nastali su reformiranjem cistercita koji su nastali reformom benediktinskog reda.
Nijaz Alispahić
Od 1978. godine radi kao dramaturg Narodnog pozorišta u Tuzli. On je BiH dramaturg s najdužim iskustvom. Njegova djela prevođena su na više stranih jezika, a zastupljen je u Antologiji bošnjačke pripovijetke 20. vijeka i ''Antologiji bosanskohercegovačke drame 20. vijeka''.
Trapisti
Poznatije opatije (samostani): "Marija Zvijezda" (Mariastern) kod Banje Luke, Engelszell (Austrija), Samostan Mariawald (Njemačka), Citeaux, La Trappe, Sept Fons, Mont des Cats (Francuska).
Nijaz Alispahić
Njegov sin je Fatmir Alispahić, a kćerka Selma Alispahić.
Trapisti
Najpoznatiji su po proizvodnji sira koji je po njima nazvan "Trapist", a neke opatije poznate su i po proizvodnji piva, kao i drugih prirodnih, tzv. ekoloških proizvoda.
Trapisti u Bosni i Hrvatskoj
Trapisti ili Red Cistercita strogog opsluživanja OCSO nastali su reformom koju je u Francuskoj opatiji La Trappe 1657. izvršio opat Armand-Jean Le Bouthiller de Rance. Razni samostani Cistercita koji su prihvatili Ranceovu reformu oformili su kasnije Red reformiranih Cistercita, zvanih po samostanu u kojem se dogodila reforma La Trappe, Trapisti.
Poslije zemljotresa u Banjoj Luci 1969. godine trapisti iz Banje Luke nastanjuju se u Franjevački samostan u Kloštar Ivaniću. Ondje ostaju do 1977. godine. Na mjestu tog samostana postojao je samostan cistercitkinja, osnovan 1232. godine. Bio je to u ono vrijeme prvi ženski samostan u Zagrebačkoj biskupiji.
Trapistički samostan Marija Zvijezda pored Banje Luke u Bosni sada ima samo dva redovnika. U posljednje dvije, tri godine u Hrvatskoj je izašlo nekoliko knjiga trapističkih autora (Thomas Merton, Andre Louf, Thomas Keating) sa željom da katolički duhovni prostor bude bolje upoznat s trapističkom misli. Na taj način mala grupa entuzijasta pokušava potaknuti moguća nova duhovna zvanja koja bi slijedila na duhovnom putu navedene autore.
Trapisti su početkom 20. vijeka imali svoju prisutnost i u Zemuniku Donjem kod Zadra.
Godine 2003. osnovan je u Češkoj Republici samostan Trapista Novy Dvur. Američki trapist Thomas Merton sa svojom knjigom Gora sa sedam krugova prevedenom na češki bio je pred petnaestak godina inspiracija i izazov ne malenoj grupi mladih Čeha da i sami postanu trapisti. Nakon desetak godina formacije i života u francuskoj opatiji Sept Fons dolazi do osnivanja prvog samostana trapista u Češkoj. Sadašnja mlada zajednica ovog novoosnovanog samostana sastoji se od petnaestak monaha Francuza i Čeha. Toj zajednici žele se sada pridružiti i mladi Poljaci, Slovaci i drugi.
Hadž
Definicija hadža
Danas vlada Saudijske Arabije kontroliše dolazak na Hadž time što izdaje specijalne vize za strane državljane za potrebe hodočašća u toku islamskog mjeseca Zul-hidždžea. Ulaz u Mekku je zabranjen nemuslimanima i čitav grad je svetište muslimana.
Status hadža
Hadž je jedan od stubova islama i zbog toga je obavezno jedanput obaviti hadž, ako je osoba u mogućnosti. U Kur'anu, u 97. ajetu sure Ali Imran je navedeno:
Također mnogi hadisi bilježe da je Muhammed, a.s. podsticao vjernike da obavljaju hadž. Npr. Na oprosnom hadžu Poslanik, sallallahu alejhi ve sellem, je rekao:O ljudi, Allah vam je propisao obavljanje hadža pa ga obavljajte..
Vrijednost hadža i mudrost njegovog propisivanja
300p|desno|mini|hadž
Pneumonitis
Pojam pneumonitis označava upalne promjene na plućima. Za razliku od pneumonije, uzroci pneumonitisa nisu mikroorganizmi poput bakterija ili gljivica, već po pravilu pneumotoksični utjecaji poput visokoenergetskog zračenja (ionizirajućeg zračenja) ili lijekova, tj. oštećenja fizikalne i hemijske vrste.
Hadž
Vrijednost hadža i mudrost njegovog propisivanja
Mnogi ajeti i hadisi govore o vrijednosti hadža, poput sure El-hadž:
Pneumonitis
Uzroci
Brojni lijekovi mogu biti uzroci ove bolesti, naročito oni koji se primjenjuju u okvirima hemoterapije. Pneumonitis također može izazvati i terapija ionizirajućim zračenjem, naročito ako se primjenjuje u područjima pluća i grudnog koša. Od ostalih uzroka mogu biti i otrovi koje ispuštaju biljke ili čak udisanje pneumotoksičnih supstanci (npr. spojeva fluorougljika, kobalta ili volframa). Postoje naznake da neka oboljenja kao što su uremije u rijetkim slučajevima mogu dovesti do pneumonitisa.
Hadž
Vrijednost hadža i mudrost njegovog propisivanja
U obavljanju hadža muslimani imaju mnoge dunjalučke, tj. na ovome svijetu i ahiretske, tj. na onome svijetu, koristi. Na jednom mjestu se obavlja više ibadeta, kao što su:
Zbog toga je hadž jedan od zaslužnih šartova kojim se brišu grijesi i ulazi u Džennet.
Pneumonitis
Klinička slika
Pneumonitis pokazuje dosta nespecifične simptome na plućima kao što je većinom suhi kašalj, nedostatak zraka a u nekim slučajevima kao i neznatno povišena tjelesna temperatura. Dijagnoza se postavlja iz anamneze i kliničkih simptoma, a upotpunjava se ispitivanjem funkcije pluća i radiološkim snimanjem pluća, kao i pomoću kompjuterske tomografije i bronhoskopije sa brohoalveolarnim ispiranjem. U histološkom pogledu, može se uočiti tipični izgled intersticijske pneumonije.
Hadž
Vrijednost hadža i mudrost njegovog propisivanja
Ebu Hurejre (radijallahu anhu) prenosi da je čuo Poslanika, sallallahu alejhi ve sellem, kako kaže: Ko obavi hadž ne čineći pri tome grijehe i prijestupe, vratiće se čist od grijeha kao na dan kada ga je majka rodila.. On, također, prenosi od Poslanika, sallallahu alejhi ve sellem, da je rekao: Umra do umre briše ono što je između njih od grijeha, a za ispravan i primljen hadž nema druge nagrade osim osim Dženneta.
Od koristi hadža je i to što se muslimani iz svih krajeva sastaju na jednom mjestu, koje je ujedno najdraže mjesto Allahu, subhanehu we te'ala, na zemlji, upoznavajući se i potpomažući se u dobročinstvu i bogobojaznosti čime jačaju svoj osjećaj pripadnosti istoj zajednici. Na tom mjestu oni su svi jednaki, rade iste obrede i Allaha spominju, i te stvari ih upućuju na jedinstvo u vjerovanju, ibadetima, cilju i sredstvima kojima se taj cilj postiže. Tu se jedni s drugima upoznaju, zbližavaju i raspituju o međusobnom stanju čime se obistinjuju riječi Uzvišenog Allaha kada kaže:
Pneumonitis
Terapija
Terapijom se pokušava, u što većem obimu, ublažiti simptomi i ukloniti uzroci. Simptomatsko liječenje može uključivati i davanje kortikosteroidnih lijekova.
Hadž
Uslovi (ar. šartovi) obaveznosti hadža
Islamski učenjaci su složni da treba ispuniti pet šartova da bi hadž postao obavezan, a to su: S tim što se za ženu uslovljava još jedan šart, a to je da sa njom putuje neko od najbliže rodbine (ar. mahrem), shodno hadisu Poslanika, u kojem se kaže: Nije dozvoljeno ženi koja vjeruje u Allaha i Sudnji dan putovati jedan dan, a da sa njom nije mahrem.
Temelji (ar. ruknovi) hadža
Hadž se temelji na četiri stvari a to su:
Obavljanje hadža
Sunnet je onome ko želi obaviti hadž da se prije nijeta okupa i namiriše, a zatim da obuče odjeću ihrama koja se sastoji od dva komada bijelog i čistog platna (ar. izar i rida'), dok žena oblači normalnu odjeću ispod koje oblik njenog tijela neće biti uočljiv.
Zatim će, kada dođe na mikat, klanjati obavezni namaz ako se zatekne u vrijeme nekog od namaza ili će klanjati dva rekata sa nijetom nafile poslije uzimanja abdesta, a ne sa nijetom posebnog namaza za ihram, jer nije potvrđeno od Poslanika, sallallahu alejhi ve sellem, da se klanja nafila povodom toga.
Nakon što završi za namazom zanijetiće ulazak u obrede hadža. Ako bude obavljao temetu' reći će:
Onaj koji bude obavljao ifrad će reći:
A onaj koji bude obavljao kiran, reći će:
Litvanija
Litvanija, zvanično Republika Litvanija , jest suverena država u sjevernoj Evropi i najjužnija od tri baltičke države. Na zapadu izlazi na Baltičko more, a ima kopnene granice sa Latvijom, Bjelorusijom, Poljskom i ruskom oblašću Kalinjingrad.
Hadž
Obavljanje hadža
Poželjno je da čovjek povisi glas prilikom izgovaranja nijeta i da što više izgovara telbiju, dok žena treba da snizi svoj glas pri tome.
Kada dođe u Mekku obaviće tavaf tako što će početi od Crnog kamena (ar. Hadžeru-l-esved), s tim da će mu lijeva strana biti okrenuta prema Ka'bi. Nakon toga će poljubiti Hadžeru-l-esved ili će ga dotaknuti desnom rukom, a ako ne bude u mogućnosti onda će samo rukom pokazati prema njemu i donijeti tekbir (Allahu ekber), a zatim reći:
Litvanija
Od približno 1253. do 1795. Litvanija je bila veliko vojvodstvo, a od 1569. kao dio Poljsko-litvanske unije. Nakon treće podjele Poljske 1795. Litvanija je do 1918. potpadala pod vrhovnu vlast Rusije, a 1918. proglašava nezavisnost kao samostalna republika, koja opstaje do početka Drugog svjetskog rata. Nakon dugogodišnje sovjetske okupacije, ponovno joj uspijeva povratiti državnu suverenost 1990. godine. U sklopu proširenja Evropske unije 2004. Litvanija je postala članica EU kao i članica NATO saveza. Od 1. januara 2015. postala je i 19. članica Eurozone.
Hadž
Obavljanje hadža
Zatim će tavafiti sedam krugova, a kada bude prolazio pored jemenskog ugla (ar. ruknu-l-jemani) dotaknut će ga desnom rukom, bez ljubljenja. Sunnet je, za čovjeka koji obavlja tavafu kudum (tavaf po dolasku u Mekku), prva tri kruga ići ubrzanim i kratkim koracima (ar. reml), a ostala četiri normalnim hodom. Sunnet je, također, otkriti desno rame tako što ćemo gornji dio ihrama podvući ispod desnog ramena, a prebaciti preko lijevog. Ibn 'Abbas, radijallahu anhuma, kaže:
Litvanija
Historija
thumb|Prvo spominjanje imena Litvanije kao "Litua" 1009. u Kvidlinburškim analima. Počeci Litvanije kao države sežu u 13. vijek, nakon što su baltička plemena naselila ovo područje počev od 3. milenija p.n.e. Vojvoda Mindaugas, kojeg je 1253. papa blagoslovio i okrunio za kralja, osvojio je vojnom silom susjedna plemena i okupio ih pod svoju vlast. Njegovo vojvodstvo odnosno kraljevstvo u trenutku njegove smrti 1263. obuhvatalo je približnu teritoriju današnje Litvanije. Nastanak države desio se gotovo u posljednjem trenutku da zaštiti i pruži otpor nadolazećim vitezovima Teutonskog reda sa juga i sjevera.
Hadž
Obavljanje hadža
Sunnet je otkriti desno rame samo dok se obavlja tavaf.
Litvanija
Historija
Paralelno tome već u 14. vijeku uslijedilo je širenje prema istoku. Nakon raspada stare Kijevske Rusije zbog najezde Mongola do 1240. su se formirale brojne kneževine-nasljednice. Zbog Teutonskog viteškog reda, litvanska ekspanzivna politika ka zapadu je onemogućena, dok je istočno krilo bilo izloženo upadima Tatara. U takvom vakuumu moći razvilo se Veliko vojvodstvo Litvanija te nakon osvajanja Kijeva (nakon 1362. godine) postalo konkurencija Velikom vojvodstvu Moskva oko prevlasti nad malim ruskim kneževinama. Ekspanzija Litvanije prema istoku dosegla je svoj vrhunac u prvoj polovini 15. vijeka.
Hadž
Obavljanje hadža
Dok bude tavafio, hadžija će učiti ono što hoće od dova, skrušena srca i sa strahopoštovanjem, a dok bude prolazio između jemenskog ugla i crnog kamena učit će:
Litvanija
Historija
thumb|Litvanska ekspanzija prema jugoistoku pod vlašću velikog vojvode Mindaugasa I Bliske političke veze Poljaka i Litvanaca zaokružene su 1569. u realnoj Lubinskoj uniji, koja je značila i kraj nezavisne Litvanije, iako je litvansko plemstvo decenijama prije toga bilo pod snažnim utjecajima poljske kulture i poljskog jezika. Tako je Litvanija u vremenima Reformacije krenula poljskim putem i ostala katolička, dok su sjeverni dijelovi Baltika koji su bili pod njemačkim utjecajem, postali protestantski. Litvanija je sve do podjele Poljske ostala dio nje, te je 1795. potpala pod rusku vlast. Dva poljsko-litvanska ustanka 1831. i 1863. ruski carevi su ugušili u krvi.
Hadž
Obavljanje hadža
Nema osnove učiti posebnu dovu za svaki krug tavafa, jer nije potvrđeno od Poslanika, sallallahu alejhi ve sellem, da je tako postupao. U toku obreda hadža postoje tri vrste tavafa, a to su: tavafu-l-ifada, tavafu-l-kudum i tavafu-l-veda'. Prvi tavaf je temelj (rukn) u obredima hadža, drugi je sunnet, a treći je, po najprihvatljivijem mišljenu, vadžib.
Litvanija
Historija
Prvi svjetski rat i slabljenje Ruskog carstva doveo je u februaru 1918, pod njemačkom okupacijom, do proglašenja nezavisnosti Republike Litvanije, koja se nakon toga odbranila od napada Crvene armije i poljske vojske. U to vrijeme glavni grad nije bilo historijsko središte velikog vojvode u Vilniusu, nego Kaunas, jer su područje Vilniusa zauzeli Poljaci (od 1920. do 1939. što je i Društvo naroda priznalo 1923). U tadašnju nezavisnu Litvaniju uvedena je parlamentarna demokratija, a 1922. donesen je i ustav. Međutim u decembru 1926. ustav je ukinuo Antanas Smetona koji je izveo vojni udar. Smetona je kasnije vladao gotovo diktatorski sve do 1940. godine. Proglašeni su novi ustavi, koji su potvrdili autoritativno vodstvo Semtone, između ostalih ustav iz 1928. i 1938. Prije izbijanja Drugog svjetskog rata Litvanija je 23. marta 1939. morala Njemačkoj predati takozvani Memelland, područje oko rijeke Njemen i grad Klaipėda (njem. Memell). Ovo područje od 1919. i mirovnog sporazuma u Versaillesu nije pripadalo Njemačkoj, a 10. januara 1923. zauzela ga je Litvanija.
Hadž
Obavljanje hadža
Nakon što hadžija završi sa tavafom klanjat će dva rekata iza Mekami-Ibrahima, pa makar bio i udaljen od njega. Na prvom rekatu će, pored El-Fatihe, učiti i suru El-Kafirun, a na drugom suru El-Ihlas, s tim što je sunnet ne oduljivati sa ova dva rekata.
Litvanija
Historija
Nakon izbijanja Drugog svjetskog rata povećao se pritisak Sovjetskog saveza na Litvaniju. Smetona je abdicirao u junu 1940. te je nakon ulaska sovjetskih jedinica instalirana prosovjetska vlada, koja je 3. augusta 1940. proglasila pripajanje države Sovjetskom savezu. Početkom nacističkog napada na SSSR, već u junu/julu 1941. jedinice Wehrmachta Blitzkriegom osvajaju Litvaniju.
Hadž
Obavljanje hadža
Zatim će se uputiti da obavi s'aj između Safe i Merve. Proći će između njih sedam puta, tako da će početi s'aj na Safi, a završiće ga na Mervi. Sunnet je prije nego dođe na Safu proučiti ajet:
Zatim će reći: Počinjem sa čim je Allah otpočeo.
Litvanija
Historija
Jedinice Sicherheitspolizei (bos. Sigurnosne policije) i Sicherheitsdienst (bos. Sigurnosne službe) zajedno sa litvanskim dobrovoljcima, u periodu nakon okupacije pa sve do decembra 1941. počinili su brojna ubistva, većinom jevrejskog stanovništva, dok su preživjeli stavljeni u geta. Oko 90% jevreja Litvanije nije dočekalo kraj rata.
Hadž
Obavljanje hadža
Zatim će se, veličajući Allaha, popeti na Safu, okrenuće se prema kibli, podići ruke, a zatim proučiti: