cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hercegovina
Klima
Najizraženiji vjetrovi pušu sa sjevera i sjeveroistoka. Bura, suhi sjeverni vjetar, puše u cijeloj Hercegovini, a najviše zimi kada je prosječno svaki drugi dan s burom. Nasuprot buri, tokom jeseni i proljeća javlja se i drugi vjetar ovih krajeva: jugo. On puše od pravca Jadranskog mora, a zasićen je vlagom i u jesen donosi kišne oborine u velikim količinama. Znatne je jačine, puše po nekoliko dana i tek poslije pljuskova prestaje.
Vegetacija
mini|desno|Smokva U južnim dijelovima Hercegovine pretežito vlada zimzelena vegetacija, te se živopisnost pejzaža održava tokom cijele godine. Njeno zeleno lišće ukras je krečnjačkih brda i obale mora u Neumu. Niska Hercegovina raspolaže prostranim i bujnim hrastovim šumama, koji mjestimično ukrašavaju pejzaže i sjevernijih dijelova Hercegovine. Visoka Hercegovina obiluje i brojnim površinama četinarskih šuma.
U Hercegovini se može naći nekoliko endemskih biljnih vrsta, a svakako jedna od najznačajnijih sredozemnih jest šipak. Srednjoevropskom flornom elementu pripadaju tilovina, bukva, hrast i bršljan. Evroazijski florni element je obični bor. U proljeće se vide žuti pejzaži zanovijeta, kasnije postanu plavi od kadulje, bijeli od vriska i žutosmeđi od cvjetova drače. Pčele rado nastanjuju ovo područje, dajući u košnicama Hercegovine čuveni ljekoviti med.
Hercegovački duhan (Nicotinum tabacum) spada među kvalietnije duhane u svijetu. Danas je njegova proizvodnja gotovo prestala.
mini|Hercegovačko Neretvanski kanton Među njih spadaju i hercegovačka vina Žilavka i Blatina. Ove loze uspijevaju samo u Hercegovini, na njenoj kraškoj podlozi i pod njenom ugodnom klimom Mediterana. Zahvaljujući blagim klimatskim uvjetima i svom položaju, ovaj kraj poznat je i po prvim trešnjama, koje sazrijevaju mnogo ranije nego u ostalim krajevima zemlje. Istovremeno, krajolik krase i brojne plantaže voća na kojima rastu mnoga stabla trešanja, višanja, šljiva, krušaka, kajsija, breskvi, jabuka. Uz to, ovaj dio Bosne i Hercegovine postao je jedan od najvećih centara za uzgoj povrća u cijeloj Bosni i Hercegovini.
931.
Godina 931. (CMXXXI) bila je redovna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. Oznaka 931. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.
Hercegovina
Poznate ličnosti
mini|desno|Mostar Safvet beg Bašagić, Grgo Martić, Mehmedalija Mak Dizdar, Antun Branko Šimić, Stanislav Šimić, Zvonimir Remeta, Anđelko Vuletić, Predrag Matvejević, Alija Nametak, Aleksa Šantić, Mirko Kovač, Hamza Humo, Alija Isaković, Svetozar Ćorović, Jovan Dučić, Himzo Polovina, Safet Isović, Ismet Ico Voljevica.
Vahid Halilhodžić, Enver Marić, Duško Bajević, Franjo Vladić, Blaž Slišković, Semir Tuce, Sergej Barbarez, Hasan Salihamidžić, Meho Kodro, Džemal Hadžiabdić, Sead Kajtaz, Vladimir Vlado Gudelj, Nenad Bijedić, Emir Balić, Dražen Dalipagić, Džemal Bijedić, Avdo Humo, Miloš Komadina, Mujaga Komadina, Osman Nuri Hadžić, Gazi Husrev-beg, Safet Oručević, Ahmed paša Hercegović Kosača, Ali-paša Rizvanbegović, Smail-aga Čengić
Kućice (Hadžići)
Kućice su naseljeno mjesto u općini Hadžići, Bosna i Hercegovina.
Strah
mini|desno|Uplašeno dijete pokazuje strah Strah je negativan osjećaj koji čovjek doživljava kad vidi opasnost, odnosno očekuje opasnost, bila ona stvarna ili nerealna (nestvarna, tj. opasnost zapravo ne postoji). Strah je primarna emocija koja nastaje usred opažanja ili očekivanja stvarne ili zamišljene opasnosti, ili ozbiljne prijetnje. To je urođena, genetski programirana reakcija na prijeteći ili bolan stimulus.
Strah nije nefunkcionalan, on poput boli čiji je cilj zaštititi tijelo od daljnjih oštećenja, svojom intenzivnom neugodom i isključivanjem svih drugih stvari koncentriraju tijelo na obranu od onoga što izaziva strah, postavlja sistem u mod spremnosti i potiče na pozorno praćenje onoga od čega prijeti opasnost.
Postoji cijeli raspon mogućih negativnih osjećaja ovisno o situaciji u kojoj se čovjek nalazi:
Postoji također cijeli raspon nerealnih (iracionalnih, nestvarnih) strahova koje nazivamo fobijama (fobija nije nužno iracionalna, ali je uvijek pretjerani strah). Na fiziološkom planu, manifestira se ubrzanim radom srca, porastom tonusa mišića, povišenim krvnim pritiskom, povećanim lučenjem adrenalina, ubrzanim disanjem, sušenjem usta itd. Na planu ponašanja, manifestira se karakterističnim držanjem tijela koje je biološki signalna reakcija na opasnost.
Nekoliko klasičnih fobija:
Tuga
thumb|"Sati slomljenog srca" (Julio Romero de Torres, 1904). Tuga je raspoloženje okarakterizirano osjećajima gubitka i suprotno je radosti. Tužne osobe mogu postati tihe ili povučene. Dok je strah usmjeren ka budućnosti, tuga je usmjerenja prema prošlosti. Većina osoba plače kad su tužni, povuku se, postanu tihi i manje aktivni, povezana je s depresijom, kajanjem, grižnjom savjesti. Ljudi se povlače u sebe, procjenjuju sebe u odnosu na ono što se dogodilo, pomiruju se s događajem koji je tugu izazvao.
Tuga je suprotna sreći, a slična je osjećajima melanholije, jada, žaljenja. Kod tuge prouzročene smrću bliske osobe, ona bude popraćena nekim društvenim ritualima kako bi se olakšalo žalovanje, ali ako tuga postane dugotrajna, postaje patološka (depresija).
Hastati
Gaius Marius je svojom vojnom reformom ukinuo razlike između hastata, principes i triarii i zamijenio podjelu legija na manipole sa podjelom na kohorte. Nakon reforme, svi vojnici su dobili istu opremu i pilum.
Daniel Jackson
mini|350px|Daniel Jackson Danijel Jackson je fiktivni lik iz naučno fantastičnog filma Stargate i serije iz iste franšize Stargate SG-1. Također je gostujući lik i u prvoj epizodi spin offa Stargate Atlantis. U serijama Stargate SG-1 i Stargate Atlantis glumi ga Michael Shanks, a u filmu dr.Danijela Jacksona glumi James Spader. Doktor Danijel Jackson je arheološki stručnjak i lingvist u SG-1 timu. Govori 27 jezika. Odgovoran je za probijanje šifre za prvo putovanje kroz zvjezdana vrata.
Stargate
Njegovo prvo pojavljivanje u filmu je bilo na arheološkom seminaru gdje je iznio svoju teoriju o tome da su piramide mnogo starije nego što se misli. Teorija nije imala dobar odjek među njegovim kolegama, ali žena po imenu Catherine Langford mu ponudi posao. Za nju, on je koristeći svoje znanje drevnog egipatskog jezika otvorio uređaj koji se zove zvjezdana vrata. Prošavši korz njih danijel dospjeva na planetu Abydos gdje upoznaje i zaljubljuje se u djevojku po imenu Sha'uri (u seriji Stargate SG- ona se zove Sha're) kojom se kasnije oženi. Vjerujući da je Danijel glasnik ili predstavnik Sistemskog lorda Ra abidonijanske stariješine mu poklanjaju Sha'uri da mu bude žena. Unatoč tome što ju je držao za veomaprivlačnu Danijel je odbija vjerujući da su je prislili na to da bude sa njim. Ona pomaže da se organizuje pobuna protiv Ra kada je on zarobio Danijela. Nakon pobjede nad Ra, danijel odlučuje da ostane na Abydosu jer je konačno pronašao porodicu. Pukovnik Jack O'Neill mu u tome pomogne napisavši u izvještaju da je Danijel poginuo.
Stargate SG-1
Prvo pojavljivanje u seriji Stargate SG-1 je bilo godinu dana nakon njegove odluke o ostanku na Abydosu. Jack O'Neill se vraća na planetu  sa novim timom. Danijel saopštava svoja otkrića vezano za zvjezdana vrata, odnosno da su ona sistem koji povezuje planete u galaksiji Mliječni put omogućavajući na taj način intergalaktičko putovanje.
Sha're biva zarobljena od strane Apophisovih Jaffa i odvedena na Chulak da bi postala domaćin Apophisovoj ženi, goa'uldskoj kraljici Amonet. Jackson se pridružio SG-1 timu u traganju za svojom ženom te je zbog toga ostao u SG-1 timu.
Sha're ostaje trudna sa Apophisom i rađa zabranjeno dijete Hersesis, koje posjeduje svo Goa'uldsko znanje. Uz pomoć Kasufa, Sha'reinog oca on sakriva dijete od Goa'ulda koji ga žele ubiti. Međutim kasnije Daniel prima poruku od Kasufa da se Amonet vratila i uzela za taoce nekoliko stanovnika, ali dijete je spašeno tako da je poslano na planetu Kheb. Prije nego će umrijeti Sha're ostavlja u zavještanje Danijelu koji je porodio da čuva njenog i Apophisovog sina. Danijel započinje potragu i nakog gotovo godinu traganja pronalazi Kheb i Hersesisa pod zaštitom Ome Desale, uzdignutog Drevnog kojeg je njen narod protjerao zbog kršenja pravila o nemješanju u sudbine nerazvijenih civilizacija. Isprva je Daniel želio da  sam čuva dijete jer je tako obećao Sha're, ali se predomisli i ostavi ga u rukama Desale jer je vjerovao da će ga ona moći zaštiti od Goa'ulda. Danijel biva izložen smrtonosnoj dozi radijacije spašavajući stanovništvo na planeti Langara. Dok je bio na samrti posjećuje ga Oma Desala nudeći mu uzdignuće-prelazak na viši nivo postojanja tako što će odbaciti materijalno tijelo i postati energija, što on prihvata. Što je duže bio među uzdignutim bićima, sve se manje slagao sa njihovom filozofijom o nemješanju u sudbine drugih bića što na kraju dovodi do toga da on pokuša prekršiti pravilo pokušavajući uništiti Anubisa. Zbog toga biva kažnjen tako što mu je vraćeno materijalno tijelo i izbrisano sjećanje na period dok je bio uzdignuto biće. Uzdignuti Drevni-Ancienti; ostavljaju ga na planeti Vis Uban gdje ga nakon nekoliko mjeseci pronalazi SG-1 tim. U periodu dok je Danijel bio Uzdignut njegovo mjesto u SG-1 timu zauzeo je Jonas Quinn.
Reference
Stargate – Kommando SG-1 Lista över rollfigurer i Stargate
Pčelinjak
mini|desno|300px|Pčelinjak u [[Poljska|Poljskoj]] Pčelinjak je mjesto na kojem su smještene košnice sa pčelama. Pčelinjak može biti selidbeni ili stacionirani. Također pčelinjak može biti konvencionalni i ekološki.
Mirmekologija
mini|desno|300px|Mravi Mirmekologija (grč. myrmex - mrav; logos - nauka) je grana entomologije koja se bavi proučavanjem mrava. Mravi se često koriste kao grupa za ispitivanje evolucije i socijalnih sistema.
NGC 3373
NGC 3373 (također poznat kao MCG 2-28-13, NGC 3389, PGC 32306 i UGC 5914) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 60 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 2,90 (51 hiljada sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (23 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 23. marta 1830. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Traktor
mini|Moderni [[Evropa|evropski traktor]] mini|desno|[[SAD|Američki traktor "Fordson F" iz 1925. godine u Muzeju Žeravica, Novo Miloševo kod Novog Bečeja. U ovom muzeju čuva se najstariji traktor na Balkanu američki "Hart-Parr 30" iz 1920. godine sa 4-taktnim Oto motorom na benzin i petroleum. ]] mini|desno|Američki traktor "McCormik 10-20" proizveden u [[Čikago|Čikagu 1926. godine, danas se čuva u Poljoprivrednom muzeju Kulpin kod Bačkog Petrovca.]] mini|desno|Prvi [[SFRJ|jugoslavenski traktor Zadrugar T-08 sa šestocilindričnim benzinskim motorom. Proizveden je u Industriji motora Rakovica u 2.528 primjeraka od 1951. do 1954. godine. Jedini sačuvan primjerak danas se čuva u Poljoprivredom muzeju Kulpin.]] Traktor je mobilna mašina za obradu zemlje.
Traktori predstavljaju univerzalne uređaje na koje se mogu priključiti različite mašine specijalne namjene, kao što su plugovi, drljače, kosačice, cisterne za navodjavanje i đubrenje, berbu krompira, berbu repe, šprice za iznošenje pesticida i sl.
Iako za mnoge poslove postoje specijalizovane mašine, traktor ostaje, zbog svoje univerzalnosti, prije svega mašina za manje farme. Traktori se dijele po njihovoj veličini i snazi. Najjači modeli dostižu oko 300 konjskih snaga. Osim za rad na polju, moderni traktori se koriste i za transport. Pri tome dostižu brzine i do 60 km/h, a postoje modeli čija je maksimalna brzina čak 80 km/h. Brzina traktora je ograničena njegovom konstrukcijom, naime velikim masama i točkovima kao i prije svega nedostatkom amortizera na zadnjoj osovini.
Na bosanskohercegovačkim prostorima su traktori teško ekonomski isplativi zbog malih parcela, tako da je to, pored visokih cijena modernih traktora, jedan od glavnih razloga zašto se u ovim krajevima pretežno upotrebljavaju mali traktori i motokultivatori.
Poznati prozvodjači traktora su: Fendt, John Deere, Steyer, NewHolland itd.
Ernes Erko Kalač
Ernest Erko Kalač(* 28. juni 1964. g. - Rožaje, Crna Gora) je karatista, kick boxer i trener. Kalač je referent kod Svjetske Karate Federacije (WKF), predstavnik kod Paraolimpijskog komiteta i Karate referent za hendikepirane i invalide kod Karate saveza Njemacke (DKV).
Sportska biografija
Ernest Erko Kalač (5. dan, karate) je počeo da se bavi sportom sa deset godina. 1988 godine u svom rodnom gradu Rožaje je osnovao Karate Klub „Ibar“ Rožaje. Sa početkom ratnih zbivanja u Jugoslaviji napušta Rožaje i doseljava se u Njemačku, gdje i danas živi i radi kao profesor za sport u gimnaziji Albert-Einstein u Bischofsheimu. Sportsku karijeru je nastavio radeći kao kick box i karate trener u Groß-Zimmernu, pri klubu Killer Sport Club. Od 1999-2002 je bio trener karatea u Maintalu i Offenbachu (Budokan). Diplomirani sportski trener i licencirani A-Trener Karate Saveza Njemačke. Od 2002. do 2006. g. je bio član selektorske komisije za borbe pri Karate Savezu Srbije i Crne Gore.
Ihtiologija
mini|desno|300px|Anatomija ribe Ihtiologija (grč. ikhthu - riba; logos - nauka) je grana zoologije koja se bavi proučavanjem riba. Ihtiologija uključuje proučavanje skeletnih riba (Osteichthyes), hrskavičavih riba (Chondrichthyes) i bezviličnih riba (Agnatha). Pretpostavlja se da u svijetu postoji oko 25.000 vrsta riba koje čine većinu u svijetu kičmenjaka. Iako je većina vrsta riba otkriveno, svake godine se u prosjeku opiše oko 250 novih vrsta.
Ernes Erko Kalač
Sportski rezultati
Takmičarski: Trener:
Ihtiologija
Ihtiologija je usko povezana sa biologijom mora i limnologijom.
6 (broj)
mini|desno|200px|Prva pojava broja 6 u Ashokovim ediktima iz perioda od oko 250. godine p.n.e. Ovo su [[Brahmijevi brojevi, sistem brojeva koji je prethodio današnjem indo-arapskom sistemu brojeva]] 6 (šest) je prirodan broj, numeral i ime glifa koji predstavlja taj broj. Šesti je broj u skupu prirodnih brojeva, kojem prethodi 5 a sljedbenik mu je broj 7. Složeni je broj i najmanji savršeni broj.
U matematici
frame|left|[[Kocka ima 6 stranica.]] Broj 6 je najmanji pozitivni cijeli broj koji nije ni kvadratni ni prosti broj. Drugi je najmanji složeni broj, poslije broja 4 jer je djeljiv samo s brojevima 1, 2 i 3.
Pošto je 6 jednak zbiru svojih pravih djelilaca, šest je najmanji savršeni broj, Granvilleov broj, a {\ displaystyle {\ mathcal {S}}} {\ mathcal {S}} je i savršen broj.
Kao savršen broj:
Šest je jedini broj koji je i suma i proizvod tri uzastopna pozitivna broja.
Šest je također i kongruentni broj.
Šest je prvi diskretni poluprosti broj (jer je proizvod dva prosta broja 2 i 3) i prvi član (2 × q) diskretne porodice poluprostih brojeva.
Šest je unitarni savršeni broj, primarni pseudoperfektni broj, broj harmoničnog razdjelnika i superiorni visokokompozitni broj. Sljedeći superiorni visokokompozitivni broj je 12.
Principes
mini|300px|Rekonstrukcija izgleda rimskog legionara. U desnoj ruci drže koplje pilum.
Principes (lat.) su u armijama Rimske Republike u borbenoj formaciji činili drugu liniju. Oni su bili iskusni vojnici, smješteni iza hastata a ispred trećeg reda koji su činili triarii. Lorica, majica/košulja od pletene željezne žice ili prstenova povezanih u gustu mrežu ih je štitila od oružja neprijatelja a bili su naoružani kopljem (pilum) kojim su gađali neprijatelja i mačem (gladius).
U III i IV stoljeću p. n. e. principes su bili naoružani kratkim kopljima (do 1,8 m dužine), nosili velike pravougaone štitove i bronzane šljemove. U legijama tog vremena 900 principes je formiralo 15 manipola od po 60 ljudi.
Od II stoljeća p. n. e. sa usavršavanjem vojne vještine i taktike principes su bili naoružani mačem umjesto koplja iz prethodnog perioda a nosili su i po dva koplja tipa pilum kojim su onesposobljavali štitove protivnika (pri udaru ova koplja su se savijala tako da ih neprijatelj nije mogao iskoristiti i baciti natrag). U ovom periodu broj principes je uvećan na 1200 po legiji, raspoređenih u 10 manipola sa po 120 ljudi kojima je komandovao centurion.
U vrijeme Rimske Republike vojnici su bili regrutovani po klasama i ekonomskoj moći te su sami sebi morali obezbijediti oružje i opremu. Najsiromašnije trupe su bili hastati i oni su stajali u prvim borbenim redovima. Principes su bili u sredini a triarii u trećem redu. Ovakav raspored je ukinuo Gaius Marius svojom vojnom reformom krajem II stoljeća p. n. e. Njegova reforma je profesionalizirala rimsku vojsku i standardizirala vojničku opremu i oružje.
Principes su direktno učestvovali u borbama onda kada napad hastata nije bio uspješan. Njihova uloga na bojnom polju bila je u smislu podrške napadu i vršenje kontranapada čime su davali prostor hastatima za pregrupisanje njihovih redova.
Pri kraju druge polovine II stoljeća p. n. e. naziv principes više se nije odnosio samo na vojnike već i na višu klasu u rimskom društvu.
Enrico Fermi
Enrico Fermi bio je italijanski i američki fizičar i tvorac prvog svjetskog nuklearnog reaktora, Nuklearni reaktor CP 1. Prvenstveno se interesirao za nuklearnu fiziku i smatra se tvorcem nuklearnog doba, te je učestvovao u razvoju prve nuklearne bombe. Bio je jedan od malobrojnih fizičara koji su teoretski i eksperimentalno bili veoma uspješni. Fermi je držao nekoliko patenata vezanih za upotrebu nuklearne energije. Dobitnik je Nobelove nagrade za fiziku 1938. za rad na nuklearnoj fisiji. Napravio je značajan doprinos u razvoju statističke mehanike, kvantne teorije i fizike nuklearnih i fizičkih čestica.
Prvi njegov veliki doprinos bio je u statističkoj mehanici. Nakon što je Wolfgang Pauli formulisao svoj princip isključenja 1925. godine, Fermi je nastavio dalje istraživanje u kome je primijenio princip na idealnom gasu, koristeći pri tom statističku formulaciju koja je danas poznata kao Fermi–Diracova statistika.
Danas, čestice koje su u skladu sa principom isključenja nazivaju se "fermioni". Pauli je kasnije postulirao postojanje neizražene nevidljive čestice koja se emituje zajedno sa elektronom tokom beta raspada, kako bi se zadovoljio zakon o očuvanju energije. Fermi je iskoristio ovu ideju, razvijajući model koji je uključivao postuliranu česticu, koju je nazvao "neutrino". Njegova teorija, kasnije nazvana Fermijeva interakcija, a sada poznata kao slaba interakcija, opisala je jednu od četiri osnovne sile prirode. Kroz eksperimente koji indukuju radioaktivnost sa nedavno otkrivenim neutronom, Fermi je otkrio da spori neutroni bivaju lakše zarobljeni nego brzi. Na osnovu ovog otkrića razvio je Fermijevu jednačinu da bi to opisao. Nakon bombardovanja torija i urana sa sporim neutronima, zaključio je da je stvorio nove hemijske elemente. Iako je dobio Nobelovu nagradu za ovo otkriće, novi elementi su kasnije otkriveni kao proizvodi nuklearne fisije.
Akvaporin 2
Akvaporin-2 (AQP-2) je integralni membranski protein, koji se nalazi u apikalnim ćelijskim membranama glavnih ćelija bubrežnih sabirnih kanala i u unutarčelijskim vezikulama koje se nalaze u cijeloj ćeliji. Kodira ga gen,sa hromosoma 12.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 271 aminokiselina, a molekulska težina  28.837 Da.
Regulacija
To je jedini akvaporin koji regulira vazopresin. Osnovna funkcija akvaporina 2 je da reapsorbuje vodu iz urina dok je bubrezi uklanjaju iz krvi. Akvaporin 2 se nalazi u epitelnim ćelijama bubrega i obično miruje u unutarćelijskim membranama vezikula. Kada je potrebno, vazopresin se veže za vazopresinski receptor na površini ćelije aktivirajući tako signalni put koji uzrokuje spajanje vezikula sa akvaporinom 2 s plazmamembranom, tako da ćelija može koristiti akvaporin 2. Ovaj akvaporin reguliše peptidni hormon vazopresin na dva načina: Ovaj akvaporin se takođe reguliše unosom hrane. Post smanjuje ekspresiju ovog akvaporina nezavisno od vazopresina.
Klinički značaj
Mutacije u ovom kanalu su povezane sa nefrogenim dijabetesom insipidusom, koji može biti autosomno dominantan ili recesivan. Mutacije u receptoru vazopresina uzrokuju sličan fenotip povezan s X-om. Litij, koji se često koristi za liječenje bipolarnog poremećaja, može uzrokovati stečeni diabetes insipidus (karakteriziran izlučivanjem velikih količina razrijeđenog urina) smanjenjem ekspresije gena "AQP2". Ekspresija gena AQP2 je povećana tokom stanja povezanih sa zadržavanjem vode kao što su trudnoća i kongestivna srčana insuficijencija.
Buckminster Fuller
mini|Buckminster Fuller
Richard Buckminster "Bucky" Fuller (rođen 12. jula 1895. u Miltonu, Massachusetts, SAD; umro 1. jula 1983. u Los Angelesu) je bio američki arhitekta, dizajner, filozof i pisac. Napisao je dvadeset i osam knjiga, u kojima je iznosio svoje ideje i poglede na svijet. Bio je zaokupljen egzistencijalnim pitanjima i načinima poboljšanja kvaliteta života. Mnogo je puta proputovao svijet i održao brojna predavanja. Njegovi izumi s područja arhitekture i dizajna, često su bili ispred svoga vremena. Poznata je njegova geodetska kupola - rešetkasta školjkasta struktura(vidi sliku, desno). mini|desno|125px|Geodetska kupola.
Njegov uticaj je bio veliki na brojne ljude. Između ostalih, osobe na koje je uticao su: Constance Abernathy, Ruth Asawa, J. Baldwin, Michael Ben-Eli, Pierre Cabrol, Joseph Clinton, Peter Floyd, Medard Gabel, Michael Hays, David Johnston, Robert Kiyosaki, Peter Pearce, Shoji Sadao, Edwin Schlossberg, Kenneth Snelson, i Robert Anton Wilson.
Alotrop ugljenika, fulleren— i posebno molekula alotropa C60 (buckminsterfuleren ili buckyball) je imenovan po njemu. Molekula Buckminsterfulerena, koja se sastoji od 60 ugljikovih atoma, veoma vjerno nalikuje sferičnoj verziji Fuller-ove geodetske kupole. Godine 1996. Nobelova nagrada za hemiju je dodijeljena naučnicima Kroto-u, Curl-u, i Smalley-u, za njihovo otkriće fullerena.
NGC 6307
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Čovječija ribica
Čovječija ribica (lat. Proteus anguinus) je endemski vodozemac iz porodice Proteidae i jedini predstavnik monotipskog roda, Proteus, razred Amphibia.
To je u potpunosti vodena životinja; jede, spava i razmnožava se pod vodom. Živi u pećinama koje su pronađene u Dinaridima, pa je endem podzemnih voda u krečnjačkom kršu srednje i jugoistočne Evrope, posebno južne Slovenije, sliv rijeke Soče (u blizini Trsta, Italije], jugozapadne Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Unesene populacije nađene su i u okoloni Vićence, Italija i Kranja, Slovenija.
Prvi put je spomenuta 1689.u izvještaju koji je dostavio lokalni prirodnjak Johann Weikhard von Valvasor u Slava vojvodstva Kranjske (The of Glory Duchy of the Carniola), kada se, nakon obilnih kiša, skupa sa ribicama, isprao pećinski mulj iz podzemnih voda, a lokalni ljudi povjerovali da su to potomci pećinskog zmaja.
Ovaj "pećinski salamander" najistaknutiji je po tome što se prilagodio životu u potpunoj tami u svom podzemnom staništu. Oči su nerazvijene, ostavljajući ih slijepima, dok su ostala čula, posebno mirisa i sluha, izvrsno razvijena. Takođe nema ni biološku pigmentaciju kože. Na prednjim nogama ima tri prsta, ali na zadnjim samo dva. Takođe ispoljava neoteniju, zadržavajući larvene karakteristike poput vanjskih škrga u odrasloj dobi.
Plan građe
300px|mini|lijevo|Glava čovječije ribice sa vanjskim škrgama Tijelo je izduženo, nježno i zmijoliko (jeguljasto); odrasli imaju vanjske škrge. Bezbojna je (nedostaje joj pigment), bijeložućkasta ili bijelocrvenkasta, boja joj potiče od površinskih kapilara. Boja kože je i bila povod da se usporedi sa ljudskom po čemu je i imenovana (na južnoslavenskim jezicima). Pronađeni su i neki primjerci s tamnim pigmentom boje, što ukazuje na činjenicu da su vrlo rijetki pigmentirani primjerci došli u doticaj sa suncem, najvjerojatnije za obilnih kiša koje su ih iz podzemlja izbacile na površinu.
Glava je velika, izdužena, zaobljene njuške (kruškolika); oči su isprva vidljive, ali kasnije ih prekrije koža i izvana su teško vidljive, a na okomito spljoštenom repu (koji je kraći od tijela) nalazi se kožna peraja. Noge su malene s po 3 slabo razvijena prsta na prednjim nogama a na stražnjim po dva. Naraste od 23–25 cm, iako su zabilježeni i primjerci dugi 40 cm. Mužjaci su nešto manji od ženki.
Rasprostranjenje
Čovječja ribica je endemska vrsta za područje Dinarida. Živi u podzemnim vodama dinarskog krša Slovenije, Hrvatske, Bosne i Hercegovine te Crne Gore.
Stanovnik je podzemnih rijeka i jezera krškog dijela Dinarskog sistema planina. Preferira mirne vode bogate kisikom i niske temperature, od 6 do 12 °C.
Stanište i način života
Zadržava se u podzemnim vodama stalne temperature gdje se može brzo zakopati u mulj. Obično je to jako duboko pod zemljom, ali i blizu ulaza u pećine. Na površini se nađe samo za vrijeme jakih kiša, kad je izbace bujice, ali to ih obično ne ubija.
Jedini predatori na ovu vrstu su ribe.
Ishrana
Hrani se vodenim račićima, crvolikim životinjama, larvama insekata (uglavnom Ephemeroptera, Plecoptera), te mehkušaca. Niko nije vidio njihovo razmnožavanje u prirodi. Ostaje larva do kraja života jer se ne može preobraziti u odrasli oblik, pa se razmnožava u larvenom stadiju (neotenija).
Razmnožavanje
Mužjaci se za vrijeme parenja ponašaju vrlo teritirijalno i štite svoje područje od uljeza. Kada ženka uđe u takvo područje, započinje udvaranje. Mužjak prvo maše repom u smjeru ženkine glave. Zatim njuškom dotiče njenu kloaku. Tada i ženka dotiče mužjakovu kloaku svojom njuškom, a potom ga slijedi desetak centimetara nakon čega on ispušta svoje spermatofore. Zatim se par kreće zajedno, sve dok ženka ne prihvati spermatofore svojom kloakom. Udvaranje se može ponoviti mnogo puta, tokom nekoliko sati. Ženka odlazi s mužjakove teritorije, a nakon 2-3 dana polaže jaja, što čini sljedećih 25 dana, pri čemu, pod kamenje, položi i do 70 jaja. Jaja su isprva promjera 4 – 5 mm, a mogu nabubriti do 8 – 9 mm. Mladi se izlegu nakon 86-182 dana, ovisno o temperaturi vode. Dužina mladih larvi je oko 2 cm. Na niskim temperaturama (nižima od 15 °C), ženka ne odlaže jaja, nego rađa žive mlade.
Zakonska zaštita
Proteus anguinus je zaštićen Bernskom konvencijom (Appendix II, strogo zaštićena vrsta) i evropskom direktivom o zaštiti staništa i vrsta (Annex II, IV).
Na popisu je zaštićenih vrsta u Bosni i Hercegovini i susjednim državama na Dinaridima.
Ispravno ime (botanika)
Ispravno ime ili (sa tuđicom) korektno ime – u botanici – je ono po   Međunarodnom kodeksu nomenklature algi, gljiva i biljaka  (ICN), jedno i jedino botaničko ime koji će se koristiti za određeni takson, kada taj takson ima određeni  položaj i taksonomski rang. To ime mora biti valjano objavljeno, prema postupku koji je definiran u najmanje 16 članova ICN-a. It must also be "legitimate", which imposes some further requirements.
Ako postoje dva ili više legitimnih imena za isti takson (s istim ograničenjem, položajem i rangom), tada je ispravno ime ono koje ima prioritet, tj. koje je bjavljeno najranije, iako imena mogu biti sačuvana ako su se široko koristila. Objavljena imena koja nisu tačna imena nazivaju se sinonimi. Budući da se taksonomi ne mogu složiti u pogledu cirkumskripcije, položaja ili ranga taksona, za određenu biljku može biti više od jednog tačnog imena. Oni se mogu nazvati i sinonimima.
Primjer
thumb|Linnaeusova Adenanthera falcataria ima mnogo drugih imena Različiti taksonomski položaji mogu dovesti do različitih tačnih imena. Naprimjer, najranije ime najbrže rastućeg stabla na svijetu je Adenanthera falcataria L. stoji oznaka za "Linnaeus" koji je prvi valjano objavio ime. Adenanthera falcataria  je, dakle, jedno od tačnih imena za ovu biljku. Postoje i druga tačna imena, zasnovana na različitim taksonomskim tretmanima. Četiri imena Adenanthera falcataria, Albizia falcataria, Paraserianthes falcataria i Falcataria moluccana tačna su, s obzirom na to da je biljka smještena u ova četiri roda. Koji je "pravi" rod, problem je taksonomije, a ne nomenklature. Tako će ova vrsta drveća imati različit tačan botanički naziv za različite ljude.
Gare d'Austerlitz (Metro Pariz)
Metro stanica Gare d'Austerlitz pariskog metroa je podzemna stanica, koja se nalazi na granici 5 i 13. arondismana. Pored linije metroa, stanica je povezana i linijom. Na stanici postoji mogućnost presjedanja na željezničku stanicu RER Gare d'Austerlitz, sa kojom je stanica povezana podzemnim prolazom. Sa oko 24.000 putnika dnevno, stanica je bila 2004. godine jedna od dvadeset najprometnijih stanica pariskog metroa.
Bernhard Schlink
Bernhard Schlink je njemački profesor prava i književnik. Autor je romana Žena kojoj sam čitao (njem.:Der Vorleser), po kojem je 2008. godine snimljen američki film Žena kojoj sam čitao.
Biografija
Bernhard Schlink studirao je pravo u Heidelbergu na Ruprecht-Karls-Univerzitetu i na Freie Univerzitetu u Berlinu. Kao asistent radio je na univerzitetima u Darmstadtu, Bielefeldu i Freiburgu. Promoviran je u doktora prava 1975. godine sa disertacijom Abwägung im Verfassungsrecht. Od 1982-91 predaje pravo na Rheinische Friedrich-Wilhelms-Univerzitetu u Bonnu, a 1991-92 na Johann Wolfgang Goethe-Univerzitetu u Frankfurtu. Od 1992. godine predaje Pravnu filozofiju i Opće pravo na Humboldt-Universitetu u Berlinu. Od 1987-2005. godine bio je sudija na Ustavnom sudu pokrajine Nordrhein-Westfalen. Živí u New Yorku, Bonnu i Berlinu.
Počeo je pisati još kao dijete, a 1987. godine objavljuje krimi roman Selbs Justiz sa Walterom Poppom. Nakon toga objavljuje roman Die gordische Schleife za kog dobija Friedrich-Glauser nagradu. 1997. godine objavljuje roman Žena kojoj sam čitao, koji je preveden na 39 jezika.
NGC 7815
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Centurija
Centuria (od lat. centum - stotina, ekvivalent današnje čete) je bila osnovna jedinica u rimskim legijama i mogla je brojiti imeđu 60 i 160 ljudi. Tokom tri stoljeća prije vojne reforme Gaiusa Mariusa, tipičan broj vojnika u centurijama je bio 80 a kasnije je bilo po 100 vojnika u jednoj centuriji podijeljenih na 10 contuberniuma. Svaki contubernium (dakle, najmanja jedinica u rimskim legijama) imao je od 8-10 vojnika u prosjeku koji su dijelili jedan šator za vrijeme vojnih operacija, odnosno jednu sobu kada su bili stacionirani u kasarnama.
Komandir centurije je bio centurion. Dvije centurije činili su jednu manipolu, i od dva komandujuća centuriona jedan je bio Prior a drugi Posterior. Nakon vojne reforme manipole su zamijenjene većim jedinicama - kohortama u kojim je bilo po šest centurija.
Izuzetak je bila bila prva kohorta koju je činilo pet centurija u kojim su bili probrani i najvjerniji vojnici iz cijele legije. Jedan od razloga sa stvaranje ovakve elitne kohorte bila je njega uloga prema kojoj je služila kao lična garda komandanta i štitila ga od eventualnih pobuna ostalih dijelova legije i sl. Možda iz ovih navoda možemo zaključiti kako čvrsta disciplina po kojoj su legije bile poznate i koja je bila jedan od razloga njihove uspješnosti, nije uvijek bila tolerisana od strane grubih vojnika.
Skadanščina
Skadanščina je naseljeno mjesto u sastavu općine Hrpelje–Kozina, regija Obalno-kraška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Sežana.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Skadanščina je imala 32 stanovnika.
ASP
ASP (Active Server Pages) je Microsoft-ov jezik za programiranje i kodiranje web stranica koji se koristi zajedno sa HTML-kodovima.
Prednost takvih web stranica jeste to što mogu biti dinamične, interaktivne i sadržiti informacije sakupljene u bazi podataka (eng. database). ASP kodovi se učitavaju direktno na serveru i ne vide se u korisnikovom Internet pregledniku.
Novija verzija ASP-a se zove ASP.NET i dio je Microsoft-ovog .NET koncepta.
NGC 4893A
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Lihovci
Lihovci su naseljeno mjesto u općini Hadžići, Bosna i Hercegovina.
Logos
desno|275px Logos (gr. λόγος — um, riječ, govor, smisao, načelo, zakon, nauka i dr.) je višeznačan filozofski i teološki pojam. Izvorno, logos je bitan pojam antičke grčke filozofije, koji iskazuje princip, svjetski um, objektivni zakon po kojem se sve događa. U Heraklitovoj filozofiji označava govor prirode koji samo mudrac čuje i razumije. Kasnije su ga preuzeli kršćanski teolozi da bi njime označavali Isusa Krista, kao božanski logos.
Nazivi gotovo svih nauka građeni su prema grčkoj leksici i sadrže nastavak logia što upućuje na logos o nečemu (logika, psihologija, gnoseologija, ontologija, aksiologija, itd.).
Logos u starogrčkom jeziku
mini|desno|175px|Još Homer u epovima koristi pojam logosa U starogrčkom jeziku logos ima mnogobrojna značenja povezana sa govorom. Još u Homerovim epovima pojam logosa je upotrjebljavan u sljedećim značenjima: riječ, govor, iskaz, svojstvo, istina, red, volja, razum, um, učenje, zakonitost, aksiom, božiji um, klica postajanja. Riječ logos je izvedena iz glagola „legein“ koji je u prefilozofskoj upotrebi imao dva osnovna značenja: „sabrati ili skupiti“ i „kazati ili imenovati“. Vremenom je u riječi logos sabrano i izraženo grčko razumijevanje suštine jezika kao mišljenja i kazivanja istine bića. Prema općem vjerovanju starih Grka, sve što je bilo, sve što jeste i sve što će biti ima svoj tajanstveni logos (govor). Taj logos neki razumiju bolje od drugih, a to su često pjesnici koji u stanju nadahnuća izražavaju logos onoga što je bilo, onoga što jest i što će biti, ljudskim govorom. Također se vjerovalo da dar izražavanja logosa koji saopštava tok budućih događaja imaju proroci, odnosno proročice, u apolonskim proročištima.
Heraklit
mini|lijevo|175px|Heraklit daje logosu filozofsko značenje Sa starogrčkim filozofom Heraklitom (oko 540-480. p. n. e.) logos postaje bitan filozofski pojam, koji ukazuje na poredak i umnost u svijetu. Po Heraklitu, tok promjene, koji se u svijetu vidi na nivou prirodnih fenomena, djeluje u skladu sa principom koji ograničava i zadržava javljanje haosa. Heraklit ovaj princip reda naziva logosom. Za Heraklita, logos označava govor prirode i opću zakonomjernost događanja u svemiru. Logos je imanentan svemu postojećem, sveprisutan, opći i zajednički.
Ono što jeste saopćava istinu o sebi, objavljuje se. Spoznaja logosa uslovljena je time da se ne ostane na čulnom i pojedinačnom, već da se iznađe nužni, opći zakon koji važi za sve i koji se ispoljava u svemu. Stoga postupati samo „po svojoj vlastitoj pameti“, znači nemogućnost uvida u strukturu kosmosa koja je sadržana u logosu.
Platon
Platon je isticao stvaralački karakter primarnog logosa. Iz njega proističu posebni logoi kao stvaralačke moći na raznim nivoima svijeta.
Aristotel
Za Aristotela, logika je stvar logosa. Sam naziv logika, pored etimološke veze, sadrži istu dvosmislenost kao i logos. Grčki naziv za logiku jeste logike episteme, a to znači „znanje o logosu“. Logika je nauka koja obuhvata prvenstveno mišljenje, ali isto tako i govor kojim se mišljenje iskazuje, objelodanjuje. Logos je stvar mišljenja, mišljenja koje (po obrascu dvanaeste knjige Metafizike) misli samo sebe. Srž onoga što je u logici dato može se shvatiti i kao kazivanje istine bića, odnosno kao logos bivstvujućeg koji se može shvatiti.
Stoici
Heraklitovo značenje logosa razradili su u stoičkoj filozofiji Zenon, Epiktet, Marko Aurelije i drugi. Za stoike logos, osim nužnosti i zakonomjernosti, dobija i značenje univerzalnog uma (endithetos), koji podvrgava sve stvari i događaje njihovoj sudbini, dosuđuje ono što se zbiva i što će se zbivati. Ljudski razum učestvuje u univerzalnom logosu, i odražava ga riječju ili djelom (prophorikos), a ljudska priroda predstavlja teren i mjerilo za etičko razmišljanje i djelovanje. Za stoičara Hrisipa, logos je ona sila koja čini ljudski govor razumnim, um logičnim, i cjelokupnu prirodu smislenom.
Kod stoika logos dobija i značenje principa cjelokupnog morala. Njihovo moralno načelo je bilo „živjeti po prirodi“, što je ustvari značilo živjeti po logosu. Stoici po prvi put dovede u blisku vezu logos i nomos (zakon kojim se regulišu odnosi u državi), na čemu se zasniva i stoički kosmopolitizam. Mudri ljudi se osjećaju kao građani kosmosa jer znaju da su ljudski zakoni produžetak kosmičkog logosa.
Heraklitovo izjednačenje života i logosa našlo je mjesta u stoičkoj terminologiji kao logos spermatikos (sjemeni logos), aktivni životni princip koji djeluje na pasivnu materiju da bi uredio svijet. Ovi logoi izgleda da vrše nešto od funkcije Platonovih ideja.
Filon Aleksandrijski
Jevreji vjeruju da je Božijom riječju stvoren svijet, pripisujući božanskom logosu moć stvaranja iz ničega, što se ne može naći u grčkoj mitologiji ni filozofiji. Sponu između filozofsko-grčkog i biblijsko-jevrejskog značenja logosa je napravio jevrejski novoplatonski filozof iz Aleksandrije, Filon (oko 30. p. n. e. - 50. ne.), služeći se septuagintom (grčkim prevodom Starog zavjeta u kojem se pojavljuje termin logos) i spisima grčkih filozofa. Filon je koristio pojam logosa kao sredstvo za prenošenje jevrejskih religioznih ideja svojim helenističkim savremenicima.
Za Filona Aleksandrijskog, logos je plodotorna sila koju Bog iz sebe zrači. Ova sila je istovremeno tvoračka riječ Božija i božiji prvorođeni Sin. Pored toga, logos je stvoreni svjetski duh (analogan stoičkoj pneumi), i konačno, on je ljudski duh kojem se objavljuje riječ božija ili koji tu riječ otkriva. Za Filona, govor (logos) svetih knjiga je direktno objavljena riječ božija, dok je govor filozofskih rasprava bio samo naslućivanje božanskog logosa. Biblijski logos je imperativni govor božiji koji se saopćava prorocima i koji zatim postaje zakon za sve ljude. Božiji logos je uvijek objava, otkrivanje skrivenih božijih namjera ljudima. Ovaj pojam je odatle prenesen i u kršćansku teologiju, prvenstveno putem Jovanovog evanđelja.
Logos u kršćanstvu
Logos u kršćanskoj teologiji ima sljedeća značenja:
Novi zavjet
Izraz logos u Novom zavjetu je upotrijebljen više od 300 puta - uvijek u značenju riječi, ljudske ili Božije. U značenju Božije reči, ima nekoliko značenjskih varijanti: 1) zapisivanje, učenje, otkrivenje Starog zavjeta; 2) govor, propovijed, učenje Isusa Krista; 3) jevanđelje ο spasenju; 4) knjige svetog Pisma; 5) sadržaj kršćanske vjere; 6) božanska hipostaza, odnosno Isus Krist.
Jovanovo evanđelje
Kod Jovana je logos shvaćen kao sin božiji i odnosi se na Isusa Krista koji predstavlja utjelovljenje božanskog logosa. Prve riječi Jovanovog evanđelja, "u početku bijaše logos", su mnogi, prije svega Augustin, ocijenili kao direktan uticaj Heraklitove, Platonove i stoičke filozofije.[5] U evanđelju po Jovanu dolazi do identifikacije iskona i logosa ("U početku bijaše riječ"), života i logosa ("u njemu bijaše život", 1,4) i Isusa kao tjelesnog bića i logosa ("I logos postade tijelo", 1,14).
Nakon Jovanovog preuzimanja pojma logosa, kasnije kod raznih kršćanskih teologa Krist biva poređen s logosom. Tako npr. kod Minucija Feliksa Bog otac je nus, sin božiji je logos a Sveti Duh je pneuma, duša.
Kršćanski apologeti
U koncepciji prvih kršćanskih apologeta: Justina Filozofa, Tatijana, Atinagore, Klimenta Aleksandrijskog, logos je svjetlost koja "oplođuje" filozofiju i premudrost. Justin smatra da kršćanstvo i filozofija imaju jedan te isti izvor – božanski logos. Starozavjetni proroci su primili svjetlost otkrivenja logosa. Smatrajući da su i Heraklit i Sokrat vodili život u skladu s logosom, Justin ih ubraja u kršćane i prije same pojave kršćanstva. Za Justina (Apologija I, 46,1-4; Apologija II, 7,1-4; 10,1-3; 13,3-4) i Klimenta Aleksandrijskog (Stromata I, 19,91,94), to oplođavanje jeste kosmičko, pa se tako sjemena logosa nalaze i u prekršćanskoj filozofiji i u nekršćanskim religijama. Doktrinom ο logosu božanskom smislu kršćanstvo naglašava da ništa nije nelogosno u egzistenciji bića, odnosno da sve postoji u Bogu.
Arijanska teologija
Slijedeći razvoj aristotelovske misli, aleksandrijski teolog Arije je pokušao da sačuva nestvorenost kao isključivo obilježje Nepokrenutog Pokretača, podvlačeći ontološku razliku između Boga i logosa. Njegova teologija je počivala na kosmološkim pretpostavkama da je logos stvoren: "Sve stvari su iz nebića, i sve su one dovedene u postojanje i jesu stvorenja i djela. Tako je i Logos Božiji preveden iz nebića, i bilo je kada ga nije bilo, i nije ga bilo prije nego što je preveden [postao], već je i također imao početak kada je bio stvoren". Logos je stvoren prije nego što su ostale stvari došle u postojanje, kao neophodan posrednik drugih bića. Samo je Bog Otac nestvoren, bespočetan i vječan. Logos je, kao stvorenje, nesličan Ocu, konačan, promjenjiv i podlažan promjeni.
Maksim Ispovjednik
Patristička teologija, a naročito Maksim Ispovjednik, govori opširno o logosima (gr. λογοι logoi), koji preegzistiraju u Bogu i preko kojih Bog saopćava smisao svoje tvorevine. Prema Maksimu, svako stvorenje ima smisao i svrhu jer sadrži vječni božanski logos. Logos je dat svemu stvorenom kao vječiti cilj i svrha koji treba da budu postignuti.
Kroz λογοι Bog stvara harmoniju i smisao tvorevine. U tom smislu, svijet je ne samo opipljiv nego je i inteligibilan. Logika je moguća baš zbog toga što svijet ima svoju logičnost radi ovih λογοι. Svi dijelovi tvorevine kreću se, približavaju se i opće među sobom u jedinstvenom harmoničnom kretanju, koje se ostvaruje kada čovjek s Bogom formira jedinstvo neposrednosti. Po Maksimovom mišljenju, čovjeku pripada izuzetno mjesto među stvorenjima. Ne samo da u sebi nosi logos, već je i slika božanskog logosa, a cilj njegove prirode je da postigne sličnost sa Bogom. Čovjekova je uloga u stvaranju da sjedini sve stvari u Bogu i da tako prevaziđe zle sile odvajanja, diobe, raspadanja i smrti.
Ibn Arabi
Srednjovjekovni arapski filozof Ibn Arabi govori o transcendentnom jedinstvu religijskih formi ili jedinstvenom iskonu različito ispoljenog religijskog duha. Ibn Arabi je, posebno u djelu Dragulji mudrosti, razradio ovu ideju kroz pojam vječnog ili univerzalnog logosa, koji predstavlja okosnicu božanske objave. On je nastojao da pronikne u unutrašnju suštinu različitih religijskih formi i da dubokim razumijevanjem sve tokove riječi Božije vrati na njihov jednosni izvor.
SliTaz
SliTaz je GNU/Linux distribucija, koju je 2006. započeo Christophe Lincoln. Distribucija je velika oko 80 MB, a njena ISO slika 25 MB. Slitaz je danas jedna od najmanjih i najbržih desktop Linux distribucija.
Historija
Nakon dvije godine razvoja, distribucija SliTaz 1.0 je objavljena krajem 22. marta 2008. SliTaz dijeli mnoge zajedničke ciljeve s distribucijom Damn Small Linux, ali je manji i temelji se na 2.6 (novijem) Linux kernelu.
Recenzije
mini|desno|200px|SliTaz 2.0
Boulogne - Pont de Saint-Cloud (Metro Pariz)
Metro stanica pariskog metroa linije Boulogne – Pont de Saint-Cloud nalazi se u pariskom predgrađu u općini Boulogne-Billancourt.
Đorđi Peruzović
Đorđi Peruzović (Šibenik, 4. mart 1940) je hrvatski pjevač zabavne muzike i dalmatinske šlageristike. Jedno je od imena koje je Splitskom festivalu dalo značajan doprinos kao izvođač, a dijelom i kao autor.
Djetinjstvo je proveo u Vrboskoj na otoku Hvaru. Kao mladić dolazi u Split, kao plesač plesne grupe KUD-a "Mozaik". Prvi nastup na splitskoj "Prokurativi" bio mu je 1963. s pjesmom Zdenka Runjića "Balada o tovaru", a od 1960-ih do 1980-ih godina objavio je "Vražja Mare", "Di si bija kad je grmilo", "Cvrčak cvrči Ane", "Ponoćno sunce", "Gdje je taj svijet", "Luna luda", "Časna riječ", "Sve je isto", "Mojoj jedinoj ljubavi", "Samo ti", "Smiraj". Nakon pauze od desetak godina Đorđi Peruzović je 2005. ponovo zapjevao na splitskoj festivalskoj pozornici, izvodeći šansonu "Vrime čini svoje". U svojoj bogatoj karijeri snimio je 50-ak singlova i šest solističkih albuma. Nastupao je na festivalima: Zagrebfest, Festival Opatija, Vaš šlager sezone u Sarajevu, Beogradsko proleće, kao i na festivalima u Evropi (Poljska, Bugarska, Čehoslovačka), gdje je imao brojne turneje i snimao ploče.
Potenza
Potenza je grad u južnoj Italiji, glavni grad italijanske regije Basilicate i njene istoimene pokrajine. Ima nešto manje od 66.500 stanovnika, koji žive na površini 175 km2. Grad je osnovan u blizini antičkog mjesta Potentije, od koje i potječe ime grada. Posebne znamenitosti grada je su crkva sv. arhanđela Mihaela iz 11. stoljeća, palača Loffredo iz 17. stoljeća, te Arheološki muzej provincije s nalazima od paleolita do klasične antike, među kojima su posebno važni grčka keramika, bronzani predmeti i novac.
IC 1739
IC 1739 (također poznat kao ESO 354-1, IRAS 01483-3418, MCG -6-5-7 i PGC 6777) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 392 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Hemijska peć. Najveći prečnik je 0,80 (91 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (57 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 1899. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
George Washington
George Washington (22. februar 1732 – 14. decembar 1799) bio je američki političar i državnik, prvi predsjednik Sjedinjenih Američkih Država (1789–1797),  vrhovni komandant Kontinentalne armije za vrijeme Američkog rata za nezavisnost i jedan od Očeva osnivača Sjedinjenih Američkih Država. On je presjedavao konvencijom koja je izgradila trenutni Ustav Sjedinjenih Američkih Država i za života je nazvan "otac nacije".
Zbog njegove snažne liderske sposobnosti, Washington je jednoglasno izabran za predsjednika u prva dva nacionalna izbora. On je nadgledao stvaranje jake, dobro finansirane nacionalne vlade koja je bila neutralna za vrijeme Francuskih revolucionarnih ratova, potisnuvši Viski pobunu, osvojivši naklonost svih Amerikanaca. Za vrijeme njegovog mandata uspostavljeni su mnogi presedani, koji se i danas koriste, kao što su sistem kabineta, inauguralni govor i titula G. Predsjednik. Njegovim povlačenjem sa dužnosti nakon dva mandata uspostavljena je tradicija koja je bila neprekinuta do 1940. godine.
Rođen je u pokrajinskoj koloniji Virginiji. Njegova porodica je bila bogata i imala je plantažu duhana i robove koje je naslijedila, ali su njegovi pogledi na ropstvo evoluirali. U mladosti je postao viši britanski oficir kolonijalne policije u prvim fazama Francuskog i Indijanskog rata. Na Drugom Kontinentalnom kongresu 1775. godine Washington je izabran za zapovjednika glavne kontinentalne vojske u američkoj revoluciji. Washington je, kao komandant, protjerao Britance iz Bostona 1776. godine, ali je poražen i zarobljen kasnije te godine, kada je izgubio New York. Nakon prelaska rijeke Delaware usred zime, porazio je Britance u dvije bitke i ponovo zauzeo New Jersey. Ova bitka je poznata kao bitka kod Trentona.
Njegova strategija je omogućila Kontinentalnim snagama da poraze dvije glavne britanske vojske u Saratogi 1777. godine i Yorktownu 1781. godine. Historičari hvale Washingtonov izbor generala, očuvanje i komandu nad vojskom, koordinaciju sa Kongresom, sa državnim guvernerima i njihovom policijom, za usmjeravanje pažnje na zalihe, logistiku i obuku. U borbi je, međutim, Washington više puta nadmudrio britanskog generala sa većom vojskom. Nakon pobjede 1783. godine, Washington je dao ostavku kao glavni zapovjednik, dokazujući svoje protivljenje diktaturi i njegovu predanost američkom republikanizmu.