Karl_Marx
Marksovo poimanje historije i društva
2.	Promjenljivi kapital, ostvaren u radnoj snazi kao robi. Kapitalista na tržištu nalazi i jedan i drugi kapital, plaća radnu snagu i organizuje proces proizvodnje. U novostvorenoj vrijednosti, kada je proces proizvodnje završen, ovaj sterilni ili nepromjenjivi kapital prenosi samo jedan dio svoje vlastite vrijednosti, a ne stvara novu vrijednost. Novu vrijednost stvara promjenjivi kapital, radna snaga kao roba. Marks otkriva jednu specifičnost, koja je do tada bila nepoznata u historije političko-ekonomskih doktrina, tj. da je radna snaga takva vrsta robe, ako radnik, npr. radi 8 sati, on za 4 sata sa svojim društveno priznatim radom može stvoriti dio novostvorene vrijednosti koja će mu osigurati biološko i kulturno obnavljanje njega i njegove porodice. Postavlja se osnovno pitanje da ako radnik radi 8 sati, za 4 sata je osigurao svoju egzistenciju, šta je sa ostala 4 sata? Prema njemu je to višak vrijednosti koje prisvaja kapitalista, pa na ovom višku počiva cjelokupni kapitalistički sistem, kako njegova baza tako i njegova nadgradnja. Treći zakon koji je Marx nastojao objasniti kao naučnik, je ZAKON O TENDENCIJSKOM PADU PROSJEČNE PROFITNE STOPE. Ako kapitalista sa razvojem nauke i tehnike sve više ulaže u tehničko naučni proces proizvodnje, a prema njemu sterilni kapital ne stvara novu vrijednost (profit), onda se postavlja osnovno pitanje, zašto stalno ulaganje kapitala u nauku i njenu tehničku primjenu? Upravo iz tih razloga da bi se uvećao profit što je pokazala savremena praksa građanskog svijeta, jer za razvoj nauke i tehničke primjene u proizvodnom procesu glavnu ulogu ima tehnika, a sve manje radna snaga kao takva. Npr. danas u zapadnoj Evropi u novostvorenoj vrijednosti nauka i tehnika učestvuje sa 95%, a radna snaga sa 5%. Marks je posmatrao ovaj tendencijski pad prosječne profitne stope kao jednu vrstu samotoka vlastitog kretanja kapitala, ka svom vlastitom uništenju, ka jednom haosu koji će sam od sebe stvoriti jedno novo društvo – socijalizam, odnosno komunizam. thumb|lijevo|150px|Filantrop i milijarder [[Warren Buffett je 2005. godine i još jednom 2006. godine izjavio svoj stav da njegova klasa "klasa bogatih" vrši klasni rat protiv svjetskog stanovništva.]] On je cjelokupnu problematiku građanskog svijeta, koja je nezavisno od bilo čega u odnosu na predhodne društveno-ekonomske formacije, bio najprogresivniji svijet, koji je stvorio pretpostavke za nesmetani razvoj nauke i tehnike do interkontinentalnih razmjera. Marx je smatrao da sa bogatstvom i emancipatorskom ulogom tog građanskog svijeta na uvećano bogatstvo, sve više raste njegova bijeda radništva, što je pogrešno, pa je on u kategoriji te opće bijede vidio i pretpostavku same socijalne revolucije. Međutim, niko nije bolje na naučnom nivou objasnio strukturu odnosa kapitala građanskog društva kao Karl Marks. On je spoznao zakon akumulacije, centralizaciju kapitala, teoriju viška vrijednosti, prostu i proširenu produkciju. Zatim u drugoj polovini 19. vijeka uočio je dvije glavne tendencije građanskog svijeta koje će u 20. vijeka postati opća zakonitost kapitalističkog načina proizvodnje. U klasičnom odnosu kapitala sve do prve polovine 19. vijeka kapitalista je bio istovremeno vlasnik sredstava za proizvodnju i organiziator proizvodnog procesa. U drugoj polovini 19. vijeka kada tehnika kao primijenjena nauka postaje odnos proizvodnje i stvaranja kapitala. Ove funkcije vlasništva i upravljanja kapitalom se razdvajaju u proizvodni proces upravljanja kapitalističkim načinom proizvodnje u koji ulaze stručnjaci različitih profila i oni predstavljaju jednu novu proizvodno organsku strukturu koja je dominantna u proizvodnom procesu, a definišemo je kao vladavinu tehničke strukture. Sada je na djelu tehnička, humanistička inteligencija iz svih oblasti naučnih sredstava koja ima odlučujuću ulogu ne samo u proizvodnom procesu, već i u društvu kao cjelini.