cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikoplazma
Imenovanje
Termin mycoplasma,  prvi je upotrebio Albert Bernhard Frank, u 1889. za opis drugačijeg stanja citoplazme biljnih ćelija, koje je biolo posljedica infiltracije gljivolikih mikriorganizama. Julian Nowak je kasnije  predložio taksonomski rang roda Mycoplasma za izvjesne končaste mikroorganizme, zamišljajući da u životnom ciklusu imaju dva stanja: ćelijsko i nećelijsko.
Poslije toga, ime za Mycoplasma je bilo pleuropneumoniji-slični organizmi (PPLO),  što se široko navodilo za organizme kolonijske morfologije i sa filtracijom putem  uzročnog  agensa  zarazne  pleuropneumonije.
Vrste
M. adleri M. agalactiea M. agassizii M. alkalesens M. alligatoris M. amphoriforme M. anatis M. anseris M. arginini M. arthritidis M. auris M. bovigenitalium M. bovirhinis M. bovis M. bovoculi M. buccale M. buteonis M. californicum M. canadense M. canis M. capricolum M. caviae M. cavipharyngis M. citelli M. cloacale M. coccoides M. collis M. columbinasale M. columbinum M. columborale M. conjunctivae M. corogypsi M. cottewii M. cricetuli M. crocodyli M. cynos M. dispar M. edwardii M. elephantis M. ellychniae M. equigenitalium M. equirhinis M. falconis M. fastidiosum M. faucium M. felifacium M. feliminutum M. fermentans M. flocculare M. gallinaceum M. gallinarum M. gallisepticum M. gallopavonis M. gaeteae M. genitalium M. glycophilium M. gypis M. haemocanis M. haemofelis M. haemomuris M. haemosuis M. hominis M. hyopneumoniae M. hypopharyngis M. hyorhinis M. hyosynoviae M. iguanae M. imitans M. indiense M. iners M. iowae M. laboratorium M. lacutcae M. lagogenitalium M. leachii M. leonicptivi M. leopharyngis M. lipofaciens M. lipophilum M. lucivorax M. luminosum M. maculosum M. melaleucae M. meleagridis M. microti M. moatsii M. mobile M. molare M. muscosicanis M. muris M. mustelae M. mycoides M. neophronis M. neurolyticvum M. opalescens M. orale M. ovipneumoniae M.ovis M. ovipneumoniae M. oxoniensis M. penetrans M. phocae M. phocicerebrale M. phocidae M. phocirhinis M. pirum M. pneumoniae M. primatum M. pullorum M. pulmonis M. putrefaciens M. salivarium M. simbae M. spermatophilum M. spumans M. sturni M. sualvi M. subdolum M. suis M. synoviae M. testudineum M. testudinis M. verecunum M. wenyonii M. yeatsii
Zajezda
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zajezda je imala 385 stanovnika.
Galicijski derbi
Galicijski derbi (galicijski: O derbi galego) ili Naš derbi (galicijski: O Noso Derbi) jesu nogometne utakmice koje se igraju između dva najveća noogometna kluba u Galiciji: Deportivo La Coruñe i Celte.
Mikrogram
Mikrogram (μg) – u metričkom sistemu – je fizička jedinica mjerenja  mase,  koja je jednaka biliontom dijelu  (1)  kilograma, jednom  miliontom (1)  grama ili  hiljaditom  (1) miligrama. Prema Međunarodnom sistemu mjera, simbol jedinice je μg. To je i prefiksni symbol za  mikro-, po  grčkom  slovu  μ (mu).
Skraćenica i brkanje simbola
Kada je tipografski nedostupno grčko malo slovo "μ" (mu) u simbolu μg – povremeno  mada nije ispravno – mijenja se  latinskim malim "u".
Institut za sigurnost medicinske prakse (ISMP) u SADSjedinjene Američke Države na bazi za sigurno prakse Lijekovi i SAD-u  I Administracija za lijekove I hranu (FDA) preporučuje da simbol g ne treba koristiti prilikom komunikacije  u medicinskim informacijujama  zbog rizika da se prefiks  μ (mikro) može pogrešno  zamijeniti prefiksom m (mili), što je dovelo do hiljada predoziranja. Van SI, umjeato toga, preporučuje se simbol mcg. Međutim, skraćenica mcg je također simbol za zastarjelu CGS jedinicu mjere, koja je poznata kao milicentigram =  0 μg.
Podzemelj
mini|280px|Podzemelj, rijeka [[Kupa (slov. Kolpa)]] Podzemelj je naseljeno mjesto u sastavu općine Metlika, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Metlika.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Podzemelj je imao 139 stanovnika.
Napomena: ''U 2002. smanjeno za dio naselja koji je priključen naselju Gradac.''
Kolektivna šteta
Kolektivna šteta je bosanskohercegovački rock bend osnovan 2018. godine u Sarajevu. Muzički stil grupe se sastoji od raznih elemenata rock, punk i grunge muzike sa značajnim utjecajima psihodeličnog i progresivnog rocka. Bend se trenutno sastoji od tri člana: suosnivač, pjevač i gitarista, Emin Ligata, basista i suosnivač Mario Jurenić, te bubnjar Omar Operta.
Prve godine (2018–2019)
Ideje za osnivanje benda su došle u srednjoškolskim danima kada su Emin Ligata, Mario Jurenić i Ajdin Džomba osnovali grupu. Nakon jedne godine Ajdin dovodi bubnjara Amara Kavazovića, ali njegova karijera u bendu ne traje dugo, te ubrzo biva zamijenjen Damirom Sendijarevićem iz sarajevskog benda Srce. Zbog nesuglasnica u bendu gitarista Ajdin napušta bend, te oni nastavljaju svoju karijeru kao trio sa Sendijarevićem iza bubnjeva i počinju raditi na svojim prvim pjesmama. Njihov prvi snimak, singl Fukara koji je producirao Simon Rojas (The ReAktion), izlazi u junu 2020. godine.
Samo faza i rad na albumu (2020–sada)
Nakon izbacivanja Fukare snimaju još nekoliko pjesama uz pomoć prijatelja benda Haruna Peze, kako bi izdali svoj prvi EP Samo faza. Prvi nastup održavaju u oktobru 2020. godine, u sarajevskom AG klubu, zajedno sa bendovima Srklet, Inercija i Lepra, te u decembru izlazi EP. Nakon izlaska Samo faze, Sendijarević napušta grupu, a na njegovo mjesto dolazi Nedim Suljagić, s kojim počinju rad na albumu, ali Suljagić ne ostaje dugo u sastavu i na njegovo mjesto dolazi Omar Operta. U tome sastavu održavaju još jedan nastup sa Inercijom, ovaj put u klubu Jazzbina, te nastavljaju rad na albumu.
IC 3865
IC 3865 je eliptična galaksija i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 27. januara 1904. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Gornje Gnojnice (Cetingrad)
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Slunj. Kao samostalno naseljeno mjesto, Gornje Gnojnice postoje od popisa 2001. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela iz naselja Gnojnice.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gornje Gnojnice su imale 28 stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. godine pogledati pod Gnojnice.
Napomena: ''U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Gnojnice. Do 1991. podaci sadržani u naselju Gnojnice.''
Gojkovac
Gojkovac je naseljeno mjesto u sastavu općine Cetingrad, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Slunj.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gojkovac je imao 11 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Gojkovac je imalo 184 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Žrvnica
Hrvatska:
Brdo Orehovečko
Brdo Orehovečko je naseljeno mjesto u sastavu općine Sveti Petar Orehovec, Koprivničko-križevačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Križevci.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Brdo Orehovečko je imalo 40 stanovnika.
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Brdo.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Brdo Orehovečko je imalo 52 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Trihoplaks
Trichoplax adhaerens jedna je od tri imenovane vrste u koljenu Placozoa. Ostali su  Hoilungia hongkongensis  i  Polyplacotoma mediterranea . Plakozoa je bazna grupa višećelijskih životinja (metazoa). Trichoplax  su vrlo ravni organizmi promjera oko milimetra, bez ikakvih organa ili unutrašnjih struktura. Imaju dva čelijska sloja: gornji epiteloidni sloj napravljen je od treplastih "pokrovnih ćelija" spljoštenih prema vanjskom dijelu organizma, a donji sloj sastoji se od cilinderičnih ćelija koje imaju treplje, koje se koriste pri kretanju, i žljezdane ćelije kojima nedostaju cilije. Između ovih slojeva nalazi se vlakno sincicij, šupljina ispunjena tekućinom, razvučena vlaknima nalik zvijezdama.
Vrste roda Trichoplax hrane se apsorbiranjem čestica hrane – uglavnom mikroba – sa njihove donje strane. Općenito se razmnožavaju aseksualno, dijeljenjem ili pupanjem, ali se mogu razmnožavati i spolno. Iako  Trichoplax  ima mali genom u usporedbi s drugim životinjama, gotovo 87% od njegovih 11.514 predviđenih gena za kodiranje proteina identično je sličnim poznatim genima kod drugih životinja.
Morfologija
Trichoplax  općenito ima tanko spljošteno tijelo u obliku ploče u presjeku oko pola milimetra, povremeno i do dva ili tri milimetra. Tijelo je obično debljine samo oko 25 µm. Ovi bezbojno sivi organizmi su toliko tanki da su prozirni ako se osvijetle s leđa i u većini slučajeva jedva su vidljivi golim okom. Poput jednoćelijskih ameboida, na koje površno liče, oni stalno mijenjaju svoj vanjski oblik. Osim toga, povremeno se stvaraju sferne faze. To može olakšati prelazak na nova staništa.
Trichoplax nema tkiva i organe; također nema izražene simetrije tijela, pa nije moguće razlikovati prednju od stražnje ili lijevu od desne. Sastoji se od nekoliko hiljada ćelija šest tipova u tri različita sloja: ćelije dorzalnog i ventralnog epitela, svaka sa po jednom trepljom ("monocilijatni"), ćelije ventralne žlijezde, ćelijije sincicijskih vlakana, lipofilim i kristalne ćelije (svaksa sadrži dvolomni kristal raspoređen oko ruba). U nedostatku čulnih i mišićnih ćelija, kreće se pomoću cilija na svojoj vanjskoj površini.
Genetika
Genom u rodu  Trichoplax  sadrži oko 98 miliona parova baza i 11.514 predviđenih gena za kodiranje proteina.
Sva ćelijska jedra plakozoa sadrže po šest (po nekima 12) parova hromosoma koji su veličine samo oko dva do tri mikrometra. Tri para su metacentrična, što znači da se centromera, tačka vezivanja vlakana diobenog vretena u ćelijskoj diobi, nalazi u središtu, ili akrocentrična, s centromerom na krajnjem kraju svakoh hromosoma. Ćelije sincicijskih vlakana mogu biti tetraploidne, tj. sadrže četverostruki hromosomski komplement.
Jedan komplement hromosoma u Trichoplax adhaerens sadrži ukupno manje od pedeset miliona parova baza i tako čini najmanji životinjski genom; broj parova baza u crijevnoj bakteriji Escherichia coli  manji je samo deset puta.
Genetički komplement Trichoplax adhaerens  još nije dobro istražen; međutim, već je bilo moguće identificirati nekoliko gena, poput Brahiurija i  TBX2/TBX3 , koji su homologni odgovarajućim sekvencama parova baza u eumetazoama. Od posebnog značaja je  Trox-2 , gen plakozoa poznat pod imenom Cnox-2  kod Cnidaria i kao  Gsx  u bilateralno simetričnim Bilateria. Kao homeoboks ili Hox gen ima ulogu u organizaciji i diferencijaciji duž ose simetrije u embrionalnom razvoju eumetazoana; kod cnidara izgleda da određuje položaj stranaka okrenutih ustima (oralno) i suprotnih (aboral) strana organizma. Budući da plakozoani nemaju osi simetrije, od posebnog je interesa tačno mjesto gdje se gen transkribira u tijelu Trichoplaxa. Studije antitijela pokazale su da se produkt gena javlja samo u prijelaznim zonama dorzalne i ventralne strane, možda u petom tipu ćelija koji još nije okarakteriziran. Još nije jasno jesu li te ćelije, suprotno uobičajenim gledištima, matične ćelije koje imaju ulogu u ćelijskoj diferencijaciji. U svakom slučaju,  Trox-2  se može smatrati mogućim kandidatom za proto-Hox gen, iz kojeg su drugi geni u ovoj važnoj porodici mogli nastati duplikacijom i varijacijom gena.
U početku su se metodi molekulske biologije neuspješno primjenjivali za testiranje različitih teorija o položaju Placozoe u sistemu Metazoa. Nije postignuto pojašnjenje sa standardnim markerima kao što je 18S rDNA/RNK: markerska sekvenca je očigledno bila "iskrivljena", tj. postala neinformativna kao posljedica mnogih mutacija. Ipak, ovaj negativan rezultat podržao je sumnju da bi Trichoplax mogao predstavljati krajnje primitivnu liniju metazoa, budući da je trebalo pretpostaviti vrlo dug vremenski period za akumulaciju toliko mnogo mutacija. Od 11.514 gena identificiranih u šest trihoplaksovih hromosoma, 87% je identično identično genima u Cnidaria i Bilateralia. U tim genima za koje se ekvivalentni geni mogu identificirati u ljudskom genomu, preko 80% introna (regije unutar gena koje se uklanjaju iz molekula RNK prije nego što se njihove sekvence prevedu u sintezi proteina) nalaze se na istom mjestu kao i u odgovarajućim ljudskim genima. Raspored gena u grupama na hromosomima također je konzerviran između trihoplaksa i ljudskih genoma. Ovo je u suprotnosti sa drugim modelnim sistemima kao što su Drosophila i zemljišne nematode, koje su doživjele raščlanjivanje nekodiranih regija i gubitak organizacija predačkogh genoma. Zato vrste roda Trichoplax postaju sve popularniji i sve pouzdaniji modelni organizmi
FC Thun
Fussballclub Thun 1898 je profesionalni nogometni klub iz Thuna, Švicarska. Takmiči se Superligi, najvišem rangu švicarskog nogometa. Tradicionalne boje kluba su crvena i bijela. Domaće utakmice igra na stadionu Stockhorn Arena.
Historija
Klub je osnovan 1. maja 1898. godine. Igrao je u Nationalliga B od 1946–50, 1953-54, 1955–70 i 1997–2002. Od 2002. do 2008. godine član je Nationalliga A koja je promijenila ime u Axpo Super League. 2008. godine ispada u Swiss Challenge League.
U sezoni 2005-06. je igrao grupnu fazu Lige prvaka. Protivnici Thuna su bili Arsenal, Ajax i Sparta Prag. Zauzeo je treće mjesto, te nastavio takmičenje u Kupu UEFA. Poražen je od Hamburgera sa ukupnih 2-1.
Desinić (čvor)
Hrvatska:
M-Tel Masters
M-Tel Masters je bio tradicionalni pojedinačni šahovski turnir koji se održavao u Sofiji, u Bugarskoj. Pored Šahovskog turnir u Wijk aan Zeeu, Šahovskog turnira u Linaresu, Šahovskog turnira u Nanjingu i Grand Slam masters finala, jedan je od pet turnira Šahovskog Grand Slama. Prvi turnir organiziran je 2005. Od 2010. turnir se ne održava zbog finansijskih problema.
Historija
Na turniru su učestvovali šest pozvanih velemajstora, a igralo se po dvostrukom Bergerovom sistemu sa vremenom igranja od 2 sata za prvih 40 poteza, 1 sat za sljedećih 20 poteza i 30 minuta za ostatak partije. Specifičnost turnira je da ponude remija protivniku nisu dozvoljene. Remi se priznavao samo po pravilu trostrukog ponavljanja poteza, te po teorijskom pravilu za remi. Odluku o remiju je na zahtjev igrača donosio sudija.
2005.
! !! Igrač!! Rejting !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! Ukupno
2006.
! !! Igrač!! Rejting !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! Ukupno
2009.
! !! Igrač!! Rejting !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! Ukupno
Suha truhlež
Suha truhlež izaziva propadanje drveta, uzrokovano određenim vrstama gljiva koje razgrađuju dijelove drveta koji mu daju čvrstoću i krutost. Termin se ranije se koristio za opisivanje bilo kakvog propadanja sušenog drveta na brodovima i zgradama putem gljivica koje je rezultiralo tamno obojenim, pogoršanim i ispucalim stanjem.
Životni ciklus suhe truhleži može se podijeliti u četiri glavne faze. Započinje kao mikroskopska spora koja u dovoljno visokim koncentracijama može nalikovati sitnoj narančastoj prašini. Ako su spore podvrgnute dovoljnoj vlazi, počet će rasti fine bijele niti poznate kao hife. Kako hife klijaju, na kraju će formirati veliku masu poznatu kao micelij. Završna faza je plodište koja ispumpava nove spore u okolni zrak.
U drugim poljima termin je primijenjen na propadanje usjeva biljkama zbog zaraze gljivama. U zdravstvi i sigurnosti, termin se koristi za opisivanje pogoršanja [[guma|gume, naprimjer pucanje gumenih crijeva.
Diskusija
Suha truhlež je pojam koji je dat propadanju zbog smeđe truhleži uzrokovane određenim gljivama koje razlažu drvo u zgradama i drugim drvenim konstrukcijama bez očiglednog izvora vlage. Termin je pogrešno ime jer svim gljivama koje razlažu drvo treba minimalna količina vlage prije početka propadanja. Propalo drvo poprima tamni ili smeđi mrvičasti izgled, s kuboidnim strukturama raspuklina ili kockica, koje postaju lomljive i na kraju može zdrobiti drvo u prah. Hemijski, drvo napadnuto gljivicama suhe truhleži propada istim postupkom kao i dejstvom ostalih gljiva smeđe truhleži. Napad suhe truhleži u zgradi može biti izuzetno ozbiljna zaraza koju je teško iskorijeniti, zahtijevajući drastične lijekove za ispravljanje. Značajno propadanje može prouzročiti nestabilnost i izazvati urušavanje konstrukcije.
Termin suha truhlež  ili prava suha truhlež odnosi se na propadanje drveta djelovanjem samo određenih vrsta gljiva za koje se smatra da pružaju vlastiti izvor vlage i hranjivih sastojaka, uzrokujući propadanje u inače relativno suhom drvetu. Međutim, nisu objavljeni eksperimentalni dokazi koji podupiru taj fenomen. U modernim tekstovima pojam suha truhlež koristi se u odnosu na štetu koju nanose bilo koji od slijedećih gljiva: Serpula lacrymans (ranije Merulius lacrymans), pretežno u Ujedinjenom Kraljevstvu i jevernoj Evropi  i / ili Meruliporia incrassata (koja ima brojne sinonime, uključujući Poria incrassata i  Serpula incrassata) u Sjevernoj Americi. Obje uzrokuju propadanje smeđe truleži, po mogućnosti razgrađujući celulozu i hemicelulozu, ostavljajući krhku matricu modificiranog lignina.
Termin suha truhlež  pomalo obmanjuje, jer obje vrste gljiva, Serpula lacrymans i Meruliporia incrassata zahtijevaju povišeni sadržaj vlage, kako bi pokrenule napad na drveta (28–30%). Jednom naseljene, gljive mogu ostati aktivne u drvetu sa sadržajem vlage većim od 20%. Na relativnoj vlažnosti ispod 86%, rast "Serpula lacrymans" je inhibiran, ali može ostati u stanju mirovanja na relativnoj vlažnosti do 76%. . Te relativne vlažnosti odgovaraju ravnotežnom sadržaju vlage drveta od 19%, odnosno 15%.
Stalno zasićenje drveta vodom također inhibira suhu truhlež, kao i trajna suhoća.
Suha truhlež javlja se kao paradoksni termin, koji naizgled ukazuje na propadanje supstance gljivicom bez prisustva vode. Međutim, njegova povijesna upotreba datira iz razlike između propadanja suhog drveta u građevinarstvu, tj. takvog drveta u odnosu na propadanje u živim ili tek oborenim stablima. tj. u vlažnom drvetu.
Historijska upotreba termina "suha truhlež"
Suha trulež je pojam iz 18. stoljeća koji općenito opisuje ono što se danas naziva smeđa truhlež. Izraz je korišten jer je šteta bila prisutna u sušećem ili osušenom drvetu brodova i zgrada, a smatralo se da je uzrokovana unutrašnjim 'vrenjem', a ne vodom. To doprinosi etimološkoj zabludi da suha truhlež zahtijeva manje ili nimalo vode od ostalih vrsta koje koriste mehanizam propadanja smeđe truleži.
Londonski Times je u utorak 12. marta 1793. objavio oglas koji čitaoca obavještava da British Color Company,, Walbrook br. 32, London nastavlja koristiti, proizvoditi i prodavati boje pripremljene s ugljenskim uljem, što je vrlo važno jer prodire i stvrdnjava drvo u neobičnom stepenu, štiteći ga od vremenskih neprilika, suhe truhleži i leda.
Početkom 19. stoljeća, nagli porast slučajeva propadanja drveta pripisan suhoj truhleži (smeđoj truhleži) u britanskoj pomorskoj floti, što je uveo taj pojam u širu upotrebu. "Traktat o suhoj truleži u drvetu" Thomasa Wadea objavio je posthumno Mornarički ured, 1815., nakon njegove istrage na brodovima iz raznih zemalja. Drugi brod Queen Charlotte, porinut je 1810. godine i, kada je pregledan, utvrđeno je da je drvo gornjih paluba zaraženo 'suhom truhleži'. Do 1816. godine troškovi popravki ovog plovila premašili su prvobitne troškove gradnje broda.
Tekstovi objavljeni u 19. i ranom 20. stoljeću također su koristili taj termin za opisivanje gljivica koje su proizvele značajan (b ijeli) micelij, uključujući  Antrodia (Fibroporia) vaillantii, od kojih je glavna bila Serpula lacrymans, u većini tekstova koja se bavi temom, pretežno iz Ujedinjenog Kraljevstva. Ova vrsta gljivica propadanja kasnije je postala poznata i kao „prava suha truhlež“. Čak je predloženo da se izraz "gljive koje provode vodu" koristi u kategoriji "smeđa truhlež", a ne "suha truhlež". Međutim, iako gljive poput ovih mogu prenijeti vodu, sporno je da tu vodu mogu koristiti za povećanje sadržaja vlage u inače suhom drvetu. Iako se može osporiti kao napomena o citatu, epitet "lacrymans" izveden je od latinske riječi "lacrymare", što znači "plakati", a većina geodeta truhlih zgrada primijetila je kapljice suza nastale djelovanjem gljive u obliku vode na hifama. Ove kapljice vode fotografirane su u Rentokil-ovoj knjizi „Propadanje drveta u zgradam“ ("Decay of Timber in Buildings"), slika 24. Nema, međutim, dokaza da ove male količine vode na hifi uzrokuju značajan porast sadržaja vlage u inače suhom drvetu.
Obrada suhe truhle građe
Suhu truhlež može biti vrlo teško sanirati, ukoliko se ne ukloni sve truhlo drvo i spore. U nekim slučajevima, nakon što se to učini, raspadnuta područja mogu se tretirati posebnim epoksidnim formulacijama koje ispunjavaju kanale oštećenog drveta, ubijajući truhlež i poboljšavajući strukturni integritet. Međutim, ovj tip liječenja zapravo može pospješiti u drvetu u vanjskim uslugama, osim ako je epoksidna aplikacija namijenjena i za polijevanje vodom. Epoksid ili drugi polimeri će zarobiti vlagu iza zakrpe, uzrokujući više propadanja u okolnim prethodno neinficiranim zonama, osim ako popravljena zona nije zaštićena od ponavljajućih vodenih događaja. Komercijalni etilen-glikol (koji se obično prodaje kao antifriz) i mnoga druga toksični difuzibilni spojevi mogu difundirati u drvo da ubiju gljivice, ali također mogu difundirati iz drveta čija se vlažnost ponavlja. Difuzija ovih toksičnih spojeva iz drveta i u okolna tla i biljke nije prikladna sa stanovišta toksičnosti ili životnog okruženja, i ovi načini obrade se ne preporučuju za drvo u upotrebi. Određeni sšpojevi bakra, kao što je bakar-naftenat, dostupna su u obliku rastvora kojim se četka i često se koriste kada se oštećenja od suhe truhleži popravljaju spajanjem novog drveta, nakon uklanjanja rasute truhleži, preostala originalna površina je zasićena takvim spojem (obično zelene boje) prije nanošenja novog drveta.
U određenim zgradama, posebno onima s čvrstom ciglom od 9 inča (ili više) i onima izgrađenim pomoću krečnog maltera i kremena, poznato je da suha truhlež putuje kroz i duž površine zida iza gipsa i render. Stoga kompanije koje prodaju ovu uslugu preporučuju da se tamo gdje se nađe suha truhlež, gips i zidne obloge skinu na metar nakon zaraze u svim smjerovima i na cijelom tretiranom području. Međutim, s obzirom na to da suha truhlež napada samo mokru drvenu građu, zdrav razum bi trebao nalagati da gips ne treba uklanjati tamo gdje nema drvne građe ili je bilo koje drvo suho (izvan zone vlaženja koja je izazvala izbijanje). Identificiranje izvora vode i omogućavanje sušenja pogođenog drveta ubit će suhu truhlež, jer je to gljiva i zahtijeva vodu kao i sve ostale gljive. To, međutim, neće ubiti bilo kakve spore koje su ostale, a koje će ostati održive i uzrokovati povratak truhleži nakon vlaženja.
Masnovići
Masnovići, srednjovjekovna bosanska vlastelinska porodica. Njenim osnivačem se smatra se Mastan Bubanjić (1324–90).
Posjede su imali pretežno na području današnje Hercegovine, u Masnoj Luci na padinama Čvrsnice, a dvor u Drežnici blizu Mostara. Mastanov portret očuvan je na zidu crkve u Dobrunu blizu Višegrada. Među njegovim nasljednicima ističe se Priboje Masnović, dubrovački građanin i zapovjednik odbrane Visokog prilikom provale Osmanlija u Bosnu 1388 godine.
Priboje je bio čest svjedok u raznim poveljama. Pojavljuje se u Tvrtkovoj povelji iz Trstivnice, od 10. aprila.1380. godine, u povelji od 2. aprila. 1394. godine, Stjepan Dabiša, kralj Bosne, koji daje Gojku Marnaviću neke zemlje, u povelji od 17. maja. 1395. godine, u kojoj kralj Stjepan Dabiša daje nekom Vukmiru i njegovoj braći selo Kolo, te u poveljama od 15. jaunara 1399. godine gdje kralj Ostoja odstupa Dubrovčanima Bosansko Primorje i od 5. februara. 1399. godine gdje Stjepan Ostoja potvrđuje privilegije Dubrovčanima.
Mastan i njegovi potomci, koji su se po njemu zvali Masnovići, su uživali veliki ugled u svoje vrijeme i imali su svoj grb.
Prilozje
mini|280px|Prilozje, krajolik Prilozje je naseljeno mjesto u sastavu općine Metlika, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Metlika.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Prilozje je imalo 31 stanovnika.
CARKD
Domen ugljikohidratne kinaze koji sadrži protein (skraćeno CARKD), kodiran genom CARKD, je ljudski protein nepoznate funkcije. Gen CARKD kodira proteine s predviđenim mitohondrijskim propeptidom (mCARKD), signalnim peptidom (spCARKD) ili niti jednim od njih (cCARKD). Analiza konfokusne mikroskopije transficiranih CHO (jajnika kineskog hrčka) pokazala je da cCARKD ostaje u citosolu, dok su mCARKD i spCARKD usmjereni na mitohondrije i endoplazmatski retikulum. Protein je konzerviran u mnogim  vrstama, sa  predvđenim  ortolozima  do eukariota, bakterija i arheja.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 347  aminokiselina, a molekulska težina   36.576 Da. .
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Gen
Ljudski gen CARKD ima 10 egzona i nalazi se na poziciji q34 hromosoma 13. Sljedeći geni su blizu CARKD -a na hromosomu:
Protein
Ovaj protein je dio natporodice fosfometilpirimidin-kinaza: ribokinaza / pfkB. Ovu porodicu karakterizira prisutnost domena koju dijeli porodica. CARKD sadrži domen karbohidratne kinaze porodice PF01256. Ova porodica je u srodstvu sa porodicama PF02210 i PF00294, što implicira da je to također ugljikohidrat-kinaza.
Predviđena svojstva
Pomoću bioinformatičkih analiza, predviđena su sljedeća svojstva CARKD-a:
Vezujući partneri
Predviđeno je da je partner za vezivanje za CARKD, prekursor apolipoproteina A-1 ljudskih proteina (APOA1BP). Ovo predviđanje temelji se na istovremenoj pojavi u genomima i koekspresiji. Osim ovih podataka, ortolozi CARKD -a u Escherichia coli sadrže domen sličan APOA1BP-u. Ovo ukazuje na to da su dva proteina vjerojatno nastala od zajedničkog evolucijskog pretka i, prema teoriji analize kamena rozeta, mogući su partneri u interakciji čak i kod vrsta poput ljudi, gdje se dva proteina ne proizvode kao jedan polipeptid.
Klinički značaj
Na osnovu alela specifične ekspresije CARKD-a, CARKD može imati ulogu u akutnoj limfoblastnoj leukemiji. Osim toga, mikročipni podaci pokazuju da je CARKD reguliran prema gore u tumorima glioblastoma multiforme.
Dubovik
Bosna i Hercegovina:
Crna Gora:
Hrvatska:
Srbija:
Dauphiné (skakaonica)
Dauphiné je skijaška skakaonica u francuskom gradiću Saint-Nizier-du-Moucherotteu, u blizini Grenoblea.
Historija
Skakaonicu je 1966. projektirao njemački arhitekt Heini Klopfer. Na njoj je 1968. održano takmičenje na velikoj skakaonici u sklopu ZOI-a u Grenobleu. Olimpijski pobjednik postao je Vladimir Bjelousov iz Sovjetskog saveza.
Poslije Olimpijskih igara skakaonica se gotovo nije ni koristila. Samo su 1980. i 1981. na njoj održani skokovi u sklopu Svjetskog kupa. 1990. godine skakaonica je zatvorena i otad propada.
Skakaonica
O tehničkim podacima skakaonice nije mnogo poznato. Jedino se zna kritična tačka od 112 m.
Donja Žrvnica
Donja Žrvnica je naseljeno mjesto u sastavu općine Cetingrad, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Slunj. Kao samostalno naseljeno mjesto, Donja Žrvnica postoji od popisa 2001. godine. Nastalo je izdvajanjem dijela iz naselja Gojkovac.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Donja Žrvnica je imala 4 stanovnika. Za narodnosni sastav 1991. godine pogledati pod Gojkovac.
Napomena: ''U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Gojkovac. Kao dio naselja iskazivano od 1948. Od 1880. do 1931. naselja Donja Žrvnica i Gornja Žrvnica iskazivana pod imenom Žrvnica za koje su podaci u 1880. sadržani u naselju Batnoga, a od 1890. do 1931. u naselju Gornja Žrvnica. U 1981. i 1991. podaci sadržani u naselju Gojkovac.''
Brezje Miholečko
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Križevci.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Brezje Miholečko je imalo 151 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Brezje Miholečko je imalo 187 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Primostek
mini|280px|Primostek, rijeka [[Kupa|Kolpa]] Primostek je naseljeno mjesto u sastavu općine Metlika, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Primostek je imao 142 stanovnika.
Desinić
mini|280px|Desinić, krajolik Desinić je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Krapinsko-zagorskoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Pregrada.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Desinić je imala 2.933 stanovnika, od čega u samom Desiniću 367.
Općina Desinić
Napomena: Nastala iz stare općine Pregrada.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Desinić je imalo 366 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Arkansas (rijeka)
Arkansas je rijeka u SAD-u i glavna pritoka rijeke Mississippi. Teče uglavnom prema istoku i jugoistoku i prolazi kroz američke savezne države Colorado, Kansas, Oklahoma i Arkansas. Izvor rijeke se nalazi u Stjenovitim planinama, (Colorado), u zapadnom dijelu SAD-a. Dužinom od 2.364 km šesta je najduža rijeka u SAD-u, druga najduža pritoka sistema Mississippi-Missouri i 45. najduža rijeka na svijetu.
Izgovor naziva
Naziv rijeke se izgovara različito od regije do regije. U Srednjem zapadu SAD-a, uključujući Kansas i Colorado, naziv se izgovara kao /ɑrˈkænzəs/ ar-kan-zəs, dok mnogi drugi ljudi u Coloradu i Arkansasu obično naziv rijeke izgovaraju kao /ˈɑrkənsɔː/ ar-kən-saw, prema državnom zakonu donesenom 1881. godine.
Hidrografija
Od grada Canon Citija, dolina rijeke Arkansas se širi i značajno poravnava. Samo zapadno od Puebla rijeka ulazi u Veliku niziju. Kroz ostatak država Colorado, Kansas, i velikog dijela Oklahome, Arkansas je tipična rijeka Velike nizije, sa širokom, plitkom obalom podložnom sezonskim poplavama. U ovom dijelu pritoke su joj rijeke: Canadian, Cimarron i rijeka Salt Fork Arkansas. Ostale važnije pritoka rijeke tokom njenog prolaska kroz Oklahomu su: Verdigris, Neosho, Illinois i Poteau.
U donjem toku, kroz zapadni Arkansas, rijeka prolazi kroz visoka, izolirana, uzvišenja, kao što su brdo Mount Nebo, Petit Jean Mountain i Mount Magazine. Dolina rijeke se širi a rijeka postaje sve plića, te dalje teče prema istoku preko ravnice i šume istočnog Arkansasa dok se ne ulije u rijeku Mississippi.
Eadgifu
Gospa Eadgifu (ili Edgiva; staroengleski: Ēadgifu; Wessex, 902 – nakon 955) bila je princeza Engleske i kraljica supruga Francuske. 130px|mini|Eadgifu sa sinom
Biografija
Udala se za kralja Francuske Karla III Glupog; bila mu je druga supruga. Sin Karla i Eadgifu bio je princ Luj, koji je kasnije postao kralj Luj IV.
922. Karlo je svrgnut te je Eadgifu, kako bi zaštitila sina, odvela Luja u Englesku. Luj je tamo ostao do 936, kad je sa majkom otišao u Francusku kako bi bio krunisan za kralja. Eadgifu se potom povukla u samostan u Laonu, ali ju je 951. oteo Herbert III od Omoisa, koji ju je i oženio.
Dubovik (Podcrkavlje)
mini|280px|Dubovik, rimokatolička crkva "Sv. Arkanđel Mihael" Dubovik je naseljeno mjesto u sastavu općine Podcrkavlje, Brodsko-posavska županija, Republika Hrvatska.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Dubovik je imalo 90 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
BRCA2
BRCA2 ) je ljudski gen, odnosno  njegov proteinski proizvod. Službeni simbol (BRCA2, kurziv za gen, neitalik za protein) i službeni naziv (izvorno rak dojke 2, sada BRCA2 vezana popravka DNK) su podržane u HUGO Odboru za gensku nomenklaturu. Jedan alternativni simbol, FANCD1, prepoznaje njegovu povezanost sa kompleksom FANC proteina. Ortolozi, oblikovani kao Brca2 i Brca2, česti su i kod drugih kičmenjačnih vrsta.  BRCA2 ie  tumor-supresorski gen  (posebno, domćinski gen), koji se nalazi u svih ljudi; njegov protein, koji se sinonimno naziva i protein osjetljiv na rak dojke tipa 2, odgovoran je za popravak DNK.
BRCA2 i BRCA1 se normalno eksprimiraju u ćelijamama dojke i drugog tkiva, gdje pomažu u obnavljanju oštećene DNK ili uništavanju ćelija ako se DNK ne može popraviti. Uključeni su u popravak oštećenja hromosoma, s važnom ulogom u popravakama greašaka u formiranju dvostrukih lanaca. Ako je sam BRCA1 ili BRCA2 oštećen BRCA mutacijama, oštećena DNK se ne popravlja ispravno, a to povećava rizik od raka dojke. BRCA1 i BRCA2 opisani su kao "geni osjetljivosti na rak dojke" i "proteini osjetljivosti na rak dojke". Prevladavajući alel ima normalnu tumor-supresivnu funkciju, dok visoko penetrirane mutacije u tim genima uzrokuju gubitak tumorske supresivne funkcije, što je u korelaciji s povećanim rizikom od raka dojke.
Gen BRCA2 nalazi se na dugom (q) kraku hromosoma 13, na poziciji 12.3 (13q12.3). Ljudski referentni gen BRCA2 sadrži 27 egzona, a and the cDNK ima 10.254 baznih parova za kodiranje proteina od 3.418 aminokiselina. Karcinom dojke (uključujući i muški): Međuodnosi fenotip – genotip
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 3.418  aminokiselina, a molekulska težina   384.202 Da.
C: Cistein D: Asparaginska kiselina E: Glutaminska kiselina F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin W: Triptofan Y: Tirozin
Funkcija
Iako se strukture gena BRCA1 i BRCA2 jako razlikuju, barem su neke funkcije međusobno povezane. Proteini koje proizvode oba gena neophodni su za popravak oštećene DNK (vidi sliku koraka rekombinacijske popravke). BRCA2 veže jednolančanu DNK i direktno stupa u interakciju s rekombinazom RAD51 radi stimulacije i održavanja invazija lanaca, što jer vitalni korak homologne rekombinacije. Lokalizacija RAD51 na prekid dvolančane DNK zahtijeva stvaranje kompleksa BRCA1-PALB2-BRCA2. PALB2 (partner i lokalizator BRCA2) može djelovati sinergijski s himerom BRCA2 (zvanom piccolo ili piBRCA2) za daljnje promicanje invazije niti. Ovi prekidi mogu biti uzrokovani prirodnim i medicinskim zračenjem ili drugom izloženošću okoliša, ali se također događaju kada hromosomi razmjenjuju genetički materijal tokom posebnog tipa ćelijske diobe, koja stvara spermu i jajne ćelije (mejoza). Dvolančani prekidi nastaju i tokom popravljanja unakrsnih veza DNK. Popravljajući DNK, ovi proteini imaju ulogu u održavanju stabilnosti ljudskog genoma i sprečavanju opasna preuređenja gena koji mogu dovesti do krvnih i drugih karcinoma.
Pokazalo se da BRCA2 ima ključnu ulogu u zaštiti od MRE11-ovisne nukleolitske degradacije obrnutih viljuški koje nastaju tokom zastoja replikacije DNK (uzrokovano preprekama kao što su mutacije, interkalirajući agensi itd.).
Kao i BRCA1, BRCA2 vjerovatno regulira aktivnost drugih gena i igra ključnu ulogu u razvoju embrija.
Klinički značaj
Određene varijacije gena BRCA2 povećavaju rizik za rak dojke, kao dio nasljednog sindroma raka dojke-jajnika. Istraživanem su identificirane stotine mutacija u genu BRCA2, od kojih mnoge uzrokuju povećan rizik od raka. BRCA2 mutacije obično su insercije ili delecije malog broja baznih parova DNK u genu. Kao rezultat ovih mutacija, proteinski proizvod gena BRCA2 je abnormalan i ne funkcionira pravilno. Vjeruje se da neispravan protein BRCA2 nije u stanju popraviti oštećenje DNK koje se događa u cijelom genomu. Kao rezultat toga, dolazi do povećanja učestalosti mutacija zbog sklonosti greškama u sintezi translezije, u prošlosti neopravljenih oštećenja DNK, a neke od ovih mutacija mogu uzrokovati nekontroliranu podjelu ćelija u obliku tumora.
Ljudi koji imaju dvije mutirane kopije gena BRCA2 imaju jedan tip Fanconijeve anemije. Ovo stanje uzrokovano je izrazito smanjenim nivoom BRCA2 proteina u stanicama, što omogućava nakupljanje oštećene DNK. Pacijenti sa Fanconijevom anemijom skloni su pojavi nekoliko tipova leukemija (tipova raka krvnih ćelija); solidni tumori, posebno glave, vrata, kože i reproduktivnih organa i supresija koštane srži (smanjena proizvodnja krvnih ćelija koja dovodi do anemija). Žene koje su naslijedile neispravan gen BRCA1 ili BRCA2 imaju rizik od raka dojke i jajnika koji je toliko visok i djeluje tako selektivno da se mnogi nositelji mutacija odluče za profilaksnu operaciju. Bilo je mnogo nagađanja za objašnjenje tako očigledno upečatljive specifičnosti tkiva. Glavne odrednice gdje se javljaju nasljedni karcinomi povezani sa BRCA1 i BRCA2 povezani su sa tkivnom specifičnošću patogena raka, uzročnika koji izaziva hroničnu upalu ili karcinogenom. Ciljano tkivo može imati receptore za patogene, postati selektivno izloženo kancerogenima i infektivnom procesu. Urođeni genomski deficit narušava normalne reakcije i pogoršava osjetljivost na bolesti na organu-meti. Ova teorija se također uklapa u podatke za nekoliko tumorskih supresora izvan BRCA1 ili BRCA2. Glavna prednost ovog modela je ta što sugerira da postoje i neke mogućnosti osim profilaksne operacije.
Osim raka dojke kod muškaraca i žena, mutacije u BRCA2 također dovode do povećanog rizika od rakajajnika, jajovoda, prostate i guštrerače. U nekim studijama, mutacije u središnjem dijelu gena bile su povezane s većim rizikom od raka jajnika i manjim rizikom od raka prostate od mutacija u drugim dijelovima gena. Nekoliko drugih tipova raka također je viđeno u određenim porodicama s BRCA2 mutacijama.
Općenito, naslijeđene mutacije gena (uključujući mutacije u BRCA2) čine samo 5-10% slučajeva raka dojke; specifični rizik od dobijanja raka dojke ili drugog karcinoma za svakoga ko ima mutaciju BRCA2 ovisi o mnogim faktorima.
Germinativne mutacije BRCA2 i efekt osnivača
Sve dosad identificirane mutacije BRCA2 zametne linije naslijeđene su, što ukazuje na mogućnost velikog efekta "osnivača" u kojem je određena mutacija zajednička dobro definiranoj populacijskoj skupini i teorijski se može pratiti do zajedničkog pretka. S obzirom na složenost skrininga mutacija za BRCA2, ove uobičajene mutacije mogu pojednostaviti metode potrebne za skrining mutacija u određenim populacijama. Analiza mutacija koje se javljaju s visokom učestalošću također dopušta proučavanje njihove kliničke ekspresije. Upečatljiv primjer osnivačke mutacije nalazi se na Islandu, gdje jedna BRCA2 (999del5) mutacija predstavlja gotovo sve porodice raka dojke/jajnika. Ova mutacija pomjeranja okvira dovodi do visoko skraćenog proteinskog proizvoda. U velikoj studiji koja je ispitivala stotine karcinoma i kontrolne osobe, ova mutacija od 999del5 pronađena je u 0,6% opće populacije. Treba napomenuti da, dok je 72% pacijenata za koje je ustanovljeno da su nositelji imalo umjerenu ili jaku porodičnu istoriju raka dojke, 28% je imalo malu ili nikakvu porodičnu historiju bolesti. To snažno sugerira prisutnost modifikajijskih gena koji utiču na fenotipsku ekspresiju ove mutacije, ili možda interakciju BRCA2 mutacije s faktorima okruženja. Dodatni primjeri mutacija osnivača u BRCA2 dati su u donjoj tabeli.
Mejoza
U biljke  Arabidopsis thaliana , gubitak BRCA2 homologa AtBRCA2 uzrokuje ozbiljne nedostatke i kod muške mejozr i u razvoju ženskih gametocita. Protein AtBRCA2 potreban je za pravilnu lokalizaciju sinaptonemskog kompleksa proteina AtZYP1 i rekombinaza AtRAD51 i AtDMC1. Nadalje, AtBRCA2 je potreban za pravilnu mejotsku sinapsu. Stoga je AtBRCA2 vjerovatno važan za mejotsku rekombinaciju. Čini se da AtBRCA2 djeluje za vrijeme mejoze kako bi kontrolirao korake jednolančane invazije posredovane AtRAD51 i AtDMC1 koji se javljaju tokom mejotske homolognorekombinacijskog popravljanja oštećenja DNK.
Homolozi BRCA2 takođe su bitni za mejozu u gljivice Ustilago maydis (žitna hrđa), oble gliste Caenorhabditis elegans, i vinske mšice Drosophila melanogaster.
Miševi koji proizvode skraćene verzije BRCA2 su održivi, ali su sterilni. :Simboli . Aspermatogeneza u ovih mutiranih pacova posljedica je neuspjeha homologne hromosomske sinapse tokom mejoze.
Ponavljajuće sekvence BRC
DMC1 (DNK mejotska rekombinaza 1) je mejoza-specifični homolog RAD51, koji posreduje razmjenu lanaca tokom homologne rekombinacije u popravku. DMC1 promovira stvaranje proizvoda invazije lanca DNK (molekule zglobova) između homolognih molekula DNK. Ljudski DMC1 direktno stupa u interakciju sa svakim od niza ponavljajućih sekvenci u proteinu BRCA2 (zvanom BRC ponavljanja) koji stimulira stvaranje molekula zglobova pomoću DMC1. BRC-ponavljanja u skladu su s motivom koji se sastoji od sekvence od oko 35 visoko konzerviranih aminokiselina koje su prisutne barem jednom u svim proteinima sličnim BRCA2. BRCA2 BRC ponavljanja stimuliraju stvaranje zglobnih molekula, podstičući interakciju jednolančane DNK (ssDNK) s DMC1. ssDNK kompleksirana s DMC1 može se upariti s homolognom ssDNK iz drugog hromosoma tokom faze sinapsije u mejozi, kako bi se formirala zajednička molekula, središnji korak u homolognoj rekombinaciji. Stoga se čini da BRC ponavljajuće sekvence BRCA2 imaju ključnu ulogu u rekombinacijskom popravljanju oštećenja DNA tokom mejotske rekombinacije.
Sve u svemu, čini se da homologna rekombinacija tokom mejoze funkcionira za popravljanje oštećenja DNK i da BRCA2 ima ključnu ulogu u obavljanju ove funkcije.
Neurogeneza
BRCA2 je potreban miševima za neurogenezu i suzbijanje meduloblastoma. Gubitak BRCA2 duboko utiče na neurogenezu, posebno tokom embrionskog i postnatalnog neuronskog razvoja. Ovi neurološki nedostaci proizlaze iz oštećenja DNK.
Epigenetička kontrola
U karcinomu pluća nemalih ćelija, BRCA2 je epigenetički potisnut hipermetilacijom promotora. U ovom slučaju, hipermetilacija promotora značajno je povezana s niskom ekspresijom iRNK i niskom ekspresijom proteina, ali ne i s gubitkom heterozigotnosti gena.
Kod sporadičnog karcinoma jajnika nađen je suprotan učinak. Promotori BRCA2 i 5'-UTR regije imaju relativno malo ili nimalo metiliranih CpG dinukleotida u DNK tumora, u usporedbi s onom netumorske DNK, a pronađena je i značajna korelacija između hipometilacije i > 3-puta veće ekspresije BRCA2. Ovo ukazuje da hipometilacija BRCA2 promotora i 5'-UTR regija dovodi do prekomjerne ekspresije BRCA2-ine IRNK.
Jedan izvještaj ukazuje na određenu epigenetičku kontrolu ekspresije BRCA2 pomoću mikroRNK s miR-146a i miR-148a.
Ekspresija BRCA2 kod raka
U eukariotima, protein BRCA2 ima važnu ulogu u homolognoj rekombinacijskoj popravci. Kod miševa i ljudi BRCA2 prvenstveno posreduje u urednom sastavljanju RAD51 na jednolančanoj (ss) DNK, obliku koji je aktivan za homologno uparivanje i invaziju lanaca.. BRCA2 također preusmjersava r RAD51 iz dvolančane DNK i sprečava disocijaciju od ssDNA. Osim toga, četiri paralozi RAD51, koji se sastoje od RAD51B (RAD51L1), RAD51C (RAD51L2), RAD51D (RAD51L3), XRCC2 čine kompleks koji se naziva kompleks BCDX2 (vidi sliku: Rekombinacijska popravka DNK). Ovaj kompleks sudjeluje u regrutiranju ili stabilizaciji RAD51 na mjestima oštećenja. Čini se da kompleks BCDX2 djeluje olakšavajući sastavljanje ili stabilnost RAD51 nukleoproteinskog filamenta. RAD51 katalizira prijenos niti između prekinute sekvence i njenog neoštećenog homologa, kako bi se omogućila ponovna sinteza oštećene regije (vidi homologni modeli rekombinacije).
Neke studije o raku izvještavaju o prekomjerno izraženom BRCA2, dok druge navode o nedovoljno ieksprimiranje BRCA2. Najmanje dva izvještaja su otkrila prekomjernu ekspresiju u nekim sporadičnim tumorima dojke i nedovoljnu ekspresiju u drugim sporadičnim tumorima dojke. (vidi Tabelu). Mnogi karcinomi imaju epigenetičke nedostatke u različitim genima za obnavljanje DNK. Ovi nedostaci popravka vjerovatno uzrokuju povećana nepopravljena oštećenja DNK. Prekomjerna ekspresija BRCA2 uočena kod mnogih karcinoma može odražavati kompenzacijsku prekomjernu ekspresiju BRCA i povećanu homolognu rekombinacijsku popravku, kako bi se barem djelimično nosilo s takvim viškom oštećenja DNK. Egawa et al. sugeriraju da se povećana ekspresija BRCA2 može objasniti genomskom nestabilnošću, koja se često javlja kod karcinoma, što indukuje ekspresiju BRCA2 iRNK, zbog povećane potrebe za BRCA2 za popravak DNK.
Karcinom dojke (uključujući i muški): Međuodnosi fenotip – genotip
Nedovoljna ekspresija  BRCA2  sama bi dovela do povećanih nepopravljenih oštećenja DNK. Pogreške replikacije nakon ovih oštećenja dovele bi do povećanih mutacija i raka.
Interakcije
Pokazalo se da BRCA2 stupa u interakciju sa
Somatotropna ćelija
Somatotropne ćelije – poznate i kao somatotropi ili somatotrofi (grč.  σῶμα, σῶματος - sōmat, soma = tijelo + τροφή - trofē, trofēin = ishrana,  razvoj) – su ćelije u prednjem režnju hipofize, koje proizvode hormon rasta.
Opis
Somatotropne ćelije čine 20% svih ćelija  prednjeg režnja hipofize. One luče  hormon rasta (GH) kao odgovor na hormon stimuliranja hormona rasta (GHRH, ili somatokrinin) ili su inhibirane djelovanjem GHIH (somatostatin),  koji dobjju iz hipotalamusa preko vena  portnog sistema hipofize  i Meissnerovog pleksusa.
Nedostatak hormona
Kada je nivo somatotropina u organizmu nizak, kao lijek, obično se  propisuje hormon rasta, koji se komercijalno proizvodi i putem genetičkog inženjerstva, kada se izvrši [[transgeneza odgovarajućeg ljudskog  gena u genom Escherichia coli.
Nedostatak u lučenju somatotropina prije puberteta ili prije kraja novog rasta koštanog tkiva, može dovesti do hipofiznog patuljastog rasta. Kada je hormon rasta manjkav, šećer u krvi je nizak jer insulin nije u suprotnosti sa normalnom količinom hormona rasta.
Višak hormona
Ako postoji višak hormona rasta, to je obično zbog povećanog lučenja somatotropnih ćelija u prednjoj hipofizi. Značajan iznos viška somatotropne sekrecije prije puberteta ili prije kraja novog rasta koštanog tkiva može dovesti do gigantizma, bolesti koja izaziva prekomjeran rast tijela (npr. visine preko 7 stopa), uz neuobičajeno duge udove. Višak lučenje hormona rasta nakon puberteta može dovesti do akromegalije. To je bolest koja uzrokuje abnormalan rast izbočina na rukama, glavi, vilicama, kao i jezika. Neki simptomi povezani s akromegalijom uključuju teško znojenje, masnu kožu, nepravilnu obrada šećera u ishrani (dijabetes), visok krvni pritisak, povećanje kalcija u urinu i oticanje štitaste žlijezde i artritis.
Goveđi somatotrtopin
Goveđi somatotropin  javlja se u hipofizi goveda, a razlikuje se u strukturi od ljudskog hormona rasta i biološki je neaktivan kod čovjeka. Goveđi somatotropin pomaže u regulaciji količine proizvedenog mlijeka. Rekombinantni goveđi somatotropin (rBST) je hormon koji se ubrizgV kravama za povećanje mliječnosti.
Karma u budizmu
Karma (sanskrit: कर्म kárma, pali: kamma; čin, djelo) u budizmu označava svako djelovanje koje pokreće lanac uzroka i posljedica, slično zakonu akcije i reakcije. Karma obuhvata ne samo fizičko djelovanje, već i ono što svjesno biće govori i misli.