cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koncentracijski logor Auschwitz I
Procedura prijema
Stopa smrtnosti kod logoraša bila je vrlo visoka. Razlozi su bili, osim masovnih smaknuća, neuhranjenost, nizak nivo higijene, bolest, težak rad i mučenja zatvorenika. U prvoj fazi postojanja logora od jula 1940. do marta 1941. godine umrlo je 2.500 logoraša. Od marta 1941. prilikom gradnje radionica za firmu Buna i izgradnji logora Auschwitz-Birkenau umrlo je 18.000 logoraša ovog logora. Po procjenama u ovom su logoru ubijeni ili umrli od teškog rada i bolesti izmedu 60.000 i 70.000 logoraša.
Masovna smaknuća
Logor je služio također kao mjesto za smaknuća. Poljski pripadnici otpora, taoci, kao i osumnjičeni navodni saboteri iz Gornje Šlezije su pred prijekim sudom Gestapo-a, saslušavani, osuđivani i smaknuti. Sud je radio pod vođstvom Rudolfa Mildnera. Ove žrtve nisu evidentirane kao logoraši, te se iz pronađene dokumentacije u Auschwitzu njihov broj ne može ustanoviti.
Dolazilo je takode do masovnih ubistava koja se mogu podijeliti na:
Pokusi na logorašima
Pokuse na logorašima započeo je liječnik i član SS Carl Clauberg, masovnom sterilizacijom žena. Počeo je sa pokusima u decembru 1942. godine u ženskom logoru Auschwitz-Birkenau, a u aprilu 1943. godine dolazi u logor Auschwitz I, gdje nastavlja svoje eksperimente. Njegova metoda sastojala se u tome, da se hemijskim supstancama dovede do začepljenja jajnika. Pokusne osobe su bile u ubijeđenju, da se radi o običnim ginekološkim pregledima. 1. oktobra 1943. godine zabilježene su 394 logorašice, koje su kasnije umrle od posljedica ili bile ubijene i secirane radi temeljne analize. SS oficir i liječnik Horst Schumann, u početku je pokušavao pomoću röntgen zračenja uticati na sterilnost žena, te je kasnije radio na sterilizaciji 200 židovskih muškaraca koji su kasnije kastrirani. Eduard Wirths, koji je bio logorski liječnik, od 1. septembra 1942. do 18. januara 1945. godine eksperimentirao je sa novim lijekovim, te je odgovoran za trovanja logoraša od neispitanih lijekova. U aprilu 1943. godine odjel Waffen-SS za bakteriološka i hemijska djelovanja, ispitivali su djelovanje hemikalija i bakteriološko djelovanje pojedinih supstanci. Odjel je kasnije premješten u mjesto Rajsko. Postoje podaci po kojima je firma Bayer AG, koja je za 150 ženskih logorašica platila 170 RM po osobi, te u daljem izvještaju logoru kažu :
Barake i blokovi
U koncentracionom logoru Auschwitz I logoraši su bili smješteni u zgrade bivše kasarne poljske vojske. Ukupno je bilo 28 blokova, ali svi nisu korišteni za smještaj logoraša.
Zatvor
U Bloku 11, kasnije nazvanom Blok 13 bio je logorski zatvor. U podrumu su se nalazile četiri ćelije za stajanje, bez vanjskog svjetla, čija je površina bila manja od 1m2. Tzv. Stajaći bunker bio je kazna za prekršaje pravila logora. Npr. kazna od sedam dana bila je predviđena ako je logoraš u svojoj slamarici sakrio logorašku kapu kao zaštitu od hladnoće. Kao kazna za bijeg nekoliko logoraša iz logora zapovjednik Höß i Fritzsch izabrali su 23. aprila 1941. godine taoce od logoraša iz Bloka 2 i osudili ih na smrt izgladnjivanjem u bunkeru. 29. jula 1941. godine žrtvuje se poljski katolički svećenik Maximilian Kolbe, time da se oslobodi jedan logoraš iz bunkera i da njegovo mjesto zauzme on sam. Izmedu Bloka 11 i Bloka 10 nalazio se zid, nazvan Crnim zidom, na kojem su izvršavana smaknuća logoraša. Logoraši su se morali skinuti, zapisan bi bio broj logoraša, ime i datum rođenja, te bi jedan pripadnik SS-a pucao u potiljak.
Gasna komora i krematorijum
Krematorijum je bio korišten do kraja jula 1943. godine. Kapacitetom nije zadovoljavo potrebe, te je bila planirana izgradnja novog, većeg krematorijuma. Narudžba datirana u oktobru od firme J. A. Topf und Söhne je stornirana, te su peći isporučene za Auschwitz-Birkenau. Krematorij je kasnije služio kao bunker SS vojnika za zažtitu od zračnih napada. Rupe za ubacivanje ciklona B na krovu su zabetonirane. Nakon rata poljske vlasti su vratile prvobitno stanje gasne komore, tako da dio tog bunkera odgovara pokušaju rekonstrukcije gasne komore. Ova teza korištena je u raznim fazama revizionizma neonacističkih organizacija i pokušaja političko desnih organizacija da gasne komore prikažu kao izmišljotinu i propagandu saveznika.
Pretpostavlja se da je u krematorijumu kremirano oko 36.000 ljudi. Broj ubijenih ljudi je po tvrdnjama Franciszek Pipera je mnogo veći.
Uprava
Pod upravom SS i njene službe za privredu i upravu, logor se širi, tako da u početku za potrebe smještanja sovjetskih vojnih zarobljenika, stvaraju ostali logori kompleksa Auschwitz:
Logorom upravljaju:
Oslobađenje logora
Između 17. i 23 januara 1945. godine oko 60.000 logoraša je evakuirano u pravcu zapada u otvorenim vagonima ili u prisilnom maršu. Logoraši koji nisu izdržali tempo marša, na licu mjesta su bili ustrijeljeni. Između 9.000 i 15.000 logoraša nije izdržalo i ubijeni su prilikom transporta ili marša. U logoru je ostalo oko 7.500 logoraša. Pretpostavlja se da u strahu od vojnika sovjetske Crvene armije, SS je pokušao uništiti dokaze i što više logoraša u kratko vrijeme ubiti. 27. januara 1945. godine u jutro jedinice 40 Armije Ukrajinskog fronta oslobađaju logor, i to prvo Auschwitz-Monowitz, te nakon toga oslobađaju Auschwitz I oko 15 sati. U logoru je ostalo oko 1.200 bolesnih i neuhranjenih logoraša, od kojih nije mnogo preživjelo nekoliko narednih dana. U borbama za oslobađanje Auschwitza poginulo je 232 sovjetskih vojnika.
Log pri Polhovem Gradcu
Log pri Polhovem Gradcu je naseljeno mjesto u sastavu općine Dobrova–Polhov Gradec, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu grada Ljubljane, odn. stare općine Vič–Rudnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Log pri Polhovem Gradcu je imao 14 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Log.''
Laktaši
Laktaši su grad i banjsko lječilište u sjeverozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine, 19km sjeverno od Banje Luke.
Nacionalni spomenici
Na listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine za grad Laktaši nalazi se sljedeći spomenik:
Solomon
mini|300p|[[Giovanni Battista Tiepolo, (1696.-1770.): Solomonova presuda]] Kralj Solomon (heb.: שלמה; čit. Šəlomo), prema Bibliji, treći kralj Izraela i Jevreja, sin izraelskog kralja Davida i žene Urije Hetita, Bat Šebe.
Njegovo djelo je izgradnja prvog hrama u Jerusalemu u koji je bio pohranjen Kovčeg Saveza s dvije ploče na kojima je bilo napisano Deset Božijih zapovijedi (dekalog).
Biblija o Solomonu
Prema biblijskom izvještaju, Solomon (sredinom 10. vijeka p. n. e.) nasljeđuje svog oca Davida pri čemu je valjalo eliminirati čitav niz pretendenata na prijestolje ostarjelog kralja, uglavnom Davidove starije sinove. Nakon što je konačno preuzeo vlast, Solomon je mogao iskoristiti prednosti velikog i sigurnog kraljevstva kakvo mu je ostavio otac, te se nije morao upuštati u ratne pohode.
U njegovo doba je cvala trgovina, posebno s okolnim krajevima, poput Libana i Arabije. To se dobro vidi u izvještaju o gradnji hrama za koji su dovezeni drveni dijelovi upravo od libanskog cedra. Tolike veze s okolnim zemljama dovele su i do jačeg stranog utjecaja na njegovo kraljevstvo, pa ga biblijski pisac između redova optužuje da je dopustio prodor tuđih religija.
Osim jerusalemskog hrama Salomon je gradio i u drugim dijelovima kraljevstvu, ali čini se da su njegovi ambiciozni graditeljski poduhvati iziskivali prevelika davanja od naroda, pa je nakon njegove smrti došlo do pobune i podjele kraljevstva na sjeverno i južno.
Historija i arheologija o Solomonu
Do danas nije nađen niti jedan pisani izvor iz toga doba koji bi spominjao kralja Solomona, međutim postoje arheološka svjedočanstva o znatnom graditeljskom zamahu u to doba. Prema ostacima iz tog doba vidljivo je da se, zbog povoljnog položaja Izraela na dva glavna puta između Egipta i Mezopotamije, tadašnjih najvećih sila, šire trgovački odnosi s okolnim područjima. O Solomonovoj moći, ili moći njegovih neposrednih nasljednika, svjedoče monumentalne zidine Hazora, Megida i Gezera, te utvrđenja u pustinji Negev, što uključuje i veliko nalazište u Beer Ševi.
Budmolići
Budmolići su naseljeno mjesto u općini Hadžići, Bosna i Hercegovina.
Srednje (Ilijaš)
Srednje su naseljeno mjesto u općini Ilijaš, Bosna i Hercegovina.
Prva pruga
Godine 1985. za potrebe novootvorenog rudnika mangana izgrađena je prva rudnička uskotračna pruga u dužini od oko 22 km. od Semizovca do Čevljanovića. Mjesto Srednje željezničkom trasom od Semizovca udaljeno je oko 16 km. Prolaskom uzane pruge ovo mjesto je dobilo mogućnost razvoja drvne industrije kao glavne privredne djelatnosti. Privrednom politikom strani kapitalisti Austro - ugarske monarhije u prvi plan stavili su eksploataciju šumskih bogatstava. Otvaranjem šumskih revira na planinama Ozren (kod Sarajeva) i Zvijezdi novi vlasnici pokazali su spremnost i obavezu staviti sva raspoloživa finansijska sredstva. Prvi ugovor sa zemaljskom vladom BiH zaključila je firma Giuseppe Feltrinelli i kompanija iz Milana 1899. godine. U Srednjem je radila manja pilana sa jednim gaterom na vodeni pogon u vlasništvu Steinmetza Franza koju je drvnu masu otkupljivao sa planine Ozren kod Sarajeva. Firma Giuseppe Feltrinelli i kompanije iz Milana radila je sve do izbijanja Prvog svjetskog rata.
Poslije rata na ovim šumskim revirima radi firma „Ozren“ a. d. Šumska industrija Srednje i gradi uzanu prugu 0,76 m prema planini Ozren u dužini od 8,5 kilometara. Također, u postrojenju pilane puštena je u pogon električna centrala za pokretanje u rad mašina za rezanje balvana – gateri. Poslije Drugog svjetskog rata sva imovina se konfiskuje u korist države tako da je u Srednjem registrovano novo preduzeće pod nazivom „Šumsko – industrijsko preduzeće Romanija“.
Još uvijek postoji zgrada željezničke stanice, kao stambena zgrada.
Devana
mini|Devana, [[Andrej Šiškin, 2013]] Devana ili Zevana  boginja je divlje prirode, šume, lova i mjeseca koju su obožavali Zapadni Slaveni. U izvorima je prvi put spominje u 15. vijeku Jan Długosz, koji ju je uporedio sa rimskom boginjom Dijanom. Dziewanna je također poljski naziv za dvizmu, a etimologija riječi je nejasna. Nakon oštrih kritika Aleksandra Brücknera, istraživači su odbacili njenu autentičnost, ali je danas sve veći broj istraživača prihvata. U narodnim obredima ponekad nastupa zajedno sa Moranom.
Etimologija
Postoji nekoliko tumačenja Devaninog imena. Najočiglednija etimologija su riječi kao što su dziewa ili dziewka, što znači "djevojka, mlada žena" i dziewica, što znači "djevica", riječ izvedena iz dziewa. Ova etimologija može biti potkrijepljena činjenicom da se Dijana (i Artemida – njen grčki ekvivalent) obično u mitovima prikazuje kao djevica i da nikada nije imala potomstvo ili partnera.
Druga riječ iz koje moguće proizlazi ime boginje je staropoljsko dziwy, što znači "divlje".
Abruzzo
mini|desno|Lokacija regije na karti Italije Abruzzo je regija na prelazu iz centralne u južnu Italiju (geografski) iako se kulturološki i historijski smatra dijelom južne. Nastala je razdvajanjem bivše upravne jedinice Abruzzi i Molise 1963. Površina regije iznosi 10.974 km2, a broj stanovnika približno 1,5 miliona. Administrativni centar jest L'Aquila, a ekonomski Pescara. Sastoji se od četiri provincije: L'Aquila, Teramo, Chieti i Pescara.
Graniči s regijama Marche na sjeveru, Lazio na zapadu i jugozapadu te Molise na jugoistoku, dok na istoku izlazi na Jadransko more.
NGC 1197
NGC 1197 je nepostojeći astronomski objekat naveden u Novom općem katalogu koji je opisan da se nalazi u sazviježđu Perzej. Ovaj objekat je zapisao Lewis Swift 12. septembra 1885. godine.
372. viteška brdska brigada "garava"
202/372. viteška brdska brigada je vojna jedinica koja je za vrijeme rata u Bosni i Hercegovini djelovala u sastavu Armije RBiH. Formirana je 18. juna 1992. godine kao 1. tešanjska brigada, a u njen sastav su ušle postojeće jedinice OpŠTO Tešnja.
NGC 1197
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
372. viteška brdska brigada "garava"
Historija
Brigada je osnovana 18. juna 1992. godine pod nazivom 1. tešanjska brigada i to od postojećih jedinica Općinskog štaba Teritorijalne odbrane Tešanj: Manevarski odred TO Tešanj, Odred TO Bukva, Odred TO Kalošević, Odred TO Jelah, Četa TO Piljužići-Blaževići i Četa TO Ljetinić. U periodu nakon svog osnivanja djelovala je u sastavu Operativne grupe 7 - Jug i bila je sastavni dio 2. korpusa Armije RBiH. 24. decembra 1992. godine brigada mijenja naziv u 202. brdska brigada Tešanj kao čin usklađivanja naziva brigada koje su pripadale 2. korpusu. Njen slavni put je potvrđen dodjelom počasnog naziva slavna koji joj je dodijeljen 15. aprila 1993. godine, na dan godišnjice osnivanja Armije RBiH. Nekoliko dana kasnije, 25. aprila dodijeljen joj je nadimak „garava”. Zbog doprinosa koje je postigla, brigadi je 25. aprila 1994. godine dodijeljen najviši počasni naziv viteška.
Mrkosovice
Mrkosovice su naseljeno mjesto u općini Konjic, Bosna i Hercegovina.
372. viteška brdska brigada "garava"
Historija
Nakon preformiranja OG-7 Jug u 37. diviziju, brigada je 13. marta 1995. godine preimenovana u 372. vitešku brdsku brigadu i u sastavu 3. korpusa dočekala je kraj rata.
Tokom čitavog ratnog puta, brigada je djelovala u zoni aktivnog ratišta.
Arheološko nalazište Vranjevo selo
mini|Stećci u Vranjevu Selu Arheološko nalazište Vranjevo selo je lokalitet sa nalazima iz željeznog doba, rimskog perioda i perioda srednjovjekovne bosanske države. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 4. do 10. maja 20o4. godine u Sarajevu, donijela je odluku da se nalazište proglasi za nacionalni nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, (predsjedavajući), Ljiljana Ševo i Tina Wik. Nacionalni spomenik sačinjava: arheološko područje - ostaci rimskog naselja i nekropola sa stećcima u Vranjevom selu i pokretno naslijeđe pronađeno na arheološkom području koje se nalazi u Zemaljskom muzeju Bosne i Hercegovine u Sarajevu.
Ilirski period
Tokom 2006. god, pri arheološkom nadzoru na proširenju trase magistralne ceste Neum–Stolac kroz Vranjevo Selo, Zavod za zaštitu kulturno–povijesne baštine Hercegovačko–neretvanske županije iz Mostara obavio je zaštitno istraživanje na lokalitetu Vidića guvno. Radove je vodila Ivanka Miličević-Capek uz saradnju Stanislava Vukorepa. Riječ je o istraživanjima srednjovjekovnog groba pod stećkom i dijela prahistorijskog tumula zahvaćenog trasom. Lokalitet je prilikom navedene gradnje i naknadnom izgradnjom guvna doživio devastaciju, čije je urgentno zaštitno istraživanje rezultiralo prikupljanjem i spašavanjem vrijedne arheološke građe.
Sačuvali su se posebno vrijedni nalazi materijalne kulture iz perioda željeznoga doba, iz ilirskog ratničkog groba s više ukopa. Riječ je o do sada najbogatijem i najbolje očuvanom nalazu vojne opreme, nakitne garniture nošnje te o priloženom bogatom keramičkom servisu za piće različitih tipova, na području južne Hercegovine. Predmeti odražavaju snažnu povezanost s glasinačkim te srednjobalkanskim horizontom kneževskih grobova sa materijalom iz domaćih, proizvodnih središta, a s druge strane svjedoče o izrazitim importima iz klasičnog grčkog i makedonskog miljea. I ovdje je potvrđena teza o dobro strukturiranoj ratničkoj aristokratiji toga vremena.
Arheološka saznanja, iz Vranjeva Sela, Radimlje, te napokon iz samih Ošanića, upućuju na zaključak da su Daorsi, još iz svog prehelinističkog perioda na ušću Neretve veoma rano uspostavili, stvarali i njegovali kontakte s Grcima i ostalima.
Kalotna pojasna kopča
Pronađena je okrugla kalotna, ili rozetna, pojasna funkcionalna kopča s laticama na vijencu i sa središnjom velikom zakovicom, slabe očuvanosti. Srodne kopče nađene su u Donjoj Dolini, Gotovuši, na području Skadarskog areala i kulture Mati, i sve dalje do Olimpije. Ti su nalazi okvirno smješteni u fazu IVb–IVc2 glasinačke kulture, s dugim trajanjem od 7. i kroz čitavo 6. st. pne.
Jantarna zrna
U grupu egzotičnih predmeta dolaze četiri jantarna zrna koja, s obzirom na njihovo porijeklo i značaj, najčešće obilježavaju luksuzne dijelove nakitnih garnitura. Sva su izrazito malih dimenzija i mogu se pripisati tipu 8a–b, ovalnog i pljosnatog oblika.
Ilirski šljem
Vojnu opremu obrambenog karaktera obilježavaju dva šljema ilirskog tipa koje se svojim morfološkim, tehnološkim i stilskim odlikama mogu pribrojiti njihovoj posljednjoj ili najmlađoj varijanti III A2. Svi očuvani dijelovi ukazuju na klasičnu formu s dvije izdužene a zaobljene paragnatide, s četvrtastim otvorom za lice i sa dva istaknutija rebra po sredini zaobljene kalote, koja započinju na čeonom dijelu iznad trna i završavaju na stražnjem dijelu iznad alke, između kojih su urezane tri linije. To je ležište u kojeg su se umetale i pričvršćivale perjanice.
Koplja
Na ovom nalazištu željezni vrhovi kopalja su najbrojnija, ali i najoštećenija grupa nalaza. Bila su dio vojne opreme ratnika, i ratničke aristokratije šireg balkanskog prostora, već od polovine 6. i posebno tokom 5. i 4. st. pne., i to po više njih u kompletu.
Štit
Među mnogim ulomcima željeznih ostataka, nalazi se i jedan koji bi mogao biti dio štita, izrađen od organskog materijala – kože ili drva, sa željeznom grbom.
Rimski period
Arheološkim istraživanjima iz 1984. i 1985. potvrđeno je da je u Vranjevu selu, nadomak moru i Neumskom zaljevu, u 1. st. n. e. postojalo značajno rimsko naselje koje je u kontinuitetu trajalo sve do 6. st. Bilo je locirano uz cestu koja je vodila u antički Diluntum (Stolac) i vezivalo se na cestu Narona-Epidaurum ili Narona-Leusinium. Ime naselja nije poznato. Arheološkim istraživanjima 1984. godine otkriveni su ostaci građevine ovog naselja, sakralni objekat u obliku stuba na kojem se nalazi krst, te ostaci zidova.
Srednji vijek
U srednjem vijeku područje je pripadalo župi Žabi, koja je obuhvatala istoimenu planinu sa njenim proširenim podnožjem. Vranjevo selo je bilo važan politički centar župe i sjedište najistaknutijeg vlasteoskog roda Nikolića. U 14. stoljeću Nikolići su bili gospodari feudalnih oblasti, isključivi nosioci političke i kulturne djelatnosti žapske župe i članovi bosanskog velikaškog zbora (barones regni).
Svila
Svila je fino tekstilno vlakno koje se dobija od čaure svilene bube (Bombyx mori). Potiče iz Kine i bila je važna trgovačka roba koja je u Evropu stizala putem svile.
U Kini je pod prijetnjom smrtne kazne bilo zabranjeno iz zemlje iznijeti gusjenicu ili jaja svilene bube. Godine 555. dva fratra su uspjela prokrijumčariti jajašca dudovog svilca bizantskom caru Justinijanu. S tim jajima i znanjem o načinu uzgoja svilenih buba koje su stekli za vrijeme svog boravka u Kini, sad je bilo moguće i izvan Kine proizvesti svilu. Svi dudovi svilci u Evropi i danas vode porijeklo od tih prokrijumčarenih jajašaca.
Osobine
Hemijski sastav sirove svile zavisi od vrste svilene bube, ishrane, klime i uslova gajenja. Svila je otporna na većinu mineralnih kiselina, osim na sumpornu kiselinu. Požuti pod uticajem znoja, jer brzo i vrlo dobro upija znoj. Zbog svoje postojanosti na dejstvo mikroorganizama (gljivice i bakterije) koristi se kao tekstilni materijal.
Vrlo je prijatna za kožu, odvaja vrućinu ili suvišnu vlagu, s osobinama antialergika. Ima vrlo veliku zateznu tvrdoću (u istim dimenzijama jača je od čelika), pa se koristi kod supersoničnih aviona, u proizvodnji guma za profesionalne bicikle. Čista svila je teško zapaljiva.
Nematerijalna kulturna baština
Tradicionalna proizvodnja svile se nalazi na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog kulturnog nasljeđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog nasleđa u Afganistanu, Azerbejdžanu, Iranu, Tadžikistanu, Turkmenistanu, Turskoj i Uzbekistanu. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog naslijeđa na zasjedanju koje je održano od 28 novembra do 4. decembra 2022. god. u Rabatu, Maroko
Skupština Posavskog kantona
Skupština Posavskog kantona jest institucija i zakonodavno tijelo u Posavskom kantonu. Sastoji se od jednog doma, čiji je broj poslanika 21, utvrđen u odnosu na nacionalnu strukturu stanovništva ovog kantona. Poslanici u Skupštini imaju mandat od četiri godine, koji se biraju na općim demokratskim i neposrednim izborima, tajnim glasanjem, na cijeloj teritoriji kantona. Prije svakih izbora, svaka registrirana stranka objavljuje svoju izbornu listu kandidata. Kantonalni poslanici biti će birani sa vrha liste te stranke prema broju osvojenih glasova. Zamjene za poslanike vrše se od osoba koje slijede na ostatku liste, a svaki stanovnik kantona može biti biran za kantonalnog poslanika.
Ovlasti
Federalna vlast i kanton nadležni su, kao zakonodavna vlast za:
Skupština kantona priprema i dvotrećinskom većinom usvaja kantonalni ustav, donosi ostale propise za izvršavanje kantonalnih nadležnosti i usvaja budžet kantona i donosi zakone o oporezivanju i na druge načine osigurava potrebno finansiranje. Nakon izbora Skupština bira izvršnu vlast odnosno Vladu kantona, premijera odnosno predsjednika vlade kantona i ministre.
Goce Delčev
mini|Goce Delčev Goce Delčev (Kukuš (Kilkis, Grčka), 4. februar 1872 - Banica (Karié, Grčka), 4. maj 1903) bio je makedonski nacionalni heroj, učesnik makedonskog revolucionarnog pokreta, član Makedonske revolucionarne organizacije, ideolog, organizator i vođa makedonskog revolucionarnog narodnooslobodilačkog pokreta krajem 19. i početkom 20. vijeka. U Bugarskoj, Delčeva također smatraju nacionalnim herojem.
Školovao se u Kukušu, gdje je završio gimnazijsko obrazovanje (1879–1887), zatim u Solunu gdje je pohađao Solunsku mušku gimnaziju "Sv. Ćilir i Metod", gdje je vodio tajni studentski revolucionarni krug, a školovanje je nastavio u Sofiji u vojnoj školi (1891–1894). Nakon povratka u Makedoniju (1894), bio je nastavnik u Štipu. U Štipu je upoznao Damu Grueva s kojim je učestvovao u rukovodstvu Makedonske revolucionarne organizacije. Mrežu te organizacije proširio je u proljeće 1895. te je preko Vinice organizirao tajne kanale. U Solunu je učestvovao na savjetovanju s vodećim osobama Organizacije: Dame Gruev, Pere Tošev i drugi, gdje su dogovorili zauzimanje stavova u odnosu na Makedonski odbor koji je osnovan u Sofiji. U septembru, Delčev je postavljen za direktora škole u Štipu. Krajem decembra 1895. Delčeva je centralni komitet Makedonske revolucionarne organizacije opunomoćio da ode u Sofiju na razgovor sa tamošnjim Makedonskim komitetom i dadne njihov doprinos makedonskim interesima, međutim ti razgovori nisu bili uspješni. Organizirao je punktove MRO u mjestima Ćustendil i Dupnica (početkom 1896), a u februaru iste godine i u Štipu su organizirane demonstracije i protesti protiv vlade.
Učestvovao je na Solunskom kongresu, gdje je usvojena nova ideologija i strategija djelovanja. Sa Đorđem Petrovom radio je na novom ustavu i pravilniku MRO. Tokom afere "Donev", zbog nedostatka dokaza pušten je na slobodu, ali je u maju ponovno uhapšen i sproveden u zatvor u Skoplje, gdje je bio zatvoren u Kuršumli-hanu, ali je ponovno oslobođen. Međutim, afera je skrenula pažnju osmanlijskih vlasti na Delčeva. U septembru 1896. je postavljen za glavnog učitelja (direktora) u selu Bansko, gdje je nastavio aktivnosti širanje mreže Revolucionarne organizacije. Ubrzo je dao otkaz na mjesto učitelja i u potpunosti se posvetio makedonskom oslobodilačkom radu. Preuzeo je ulogu predstavnika MRO u Sofiji. U pismu katoličkog nadbiskupa Plovdiva upućenom Vatikanu, predstavio je svoj cilj makedonske borbe: ispravljanje nepravedne odluke Berlinskog kongresa u vezi Makedonije i dobijanje pune političke autonomije.
Nakon Solunske afere, Delčev i Đorđe Petrov preuzeli su nadležnosti Centralnog komiteta. Nakon prijema obavijesti o hapšenju članova Centralnog komiteta u Solunu, sa Đorđem Petrovom sredinom marta izdao je smjernice od okruga do okruga i seoskih odbora, kao i vojnim zapovjednicima za produženje aktivnosti u okviru tekućeg programa.
Da bi ojačao Organizaciju, Delčev je obavio nekoliko instruktivnih posjeta. Na zimu 1900. kružio po odborima u vilajetu Edirne, s ciljem bolje koordinacije između makedonskih i tračkih revolucionara. Od augusta 1901. do marta 1902. Delčev je obilazio odbore po centralnim i zapadnim dijelovima Makedonije. Također, vodio je zasjedanje Kongresa narandžastog revolucionarnog distrikta održanog u Plovdivu aprila 1902. godine. Zatim je Delčev otišao u obilazak odbora po centralnim Rodopima. Krajem septembra iste godine, oštro je osudio pokretanje Gornjodžumajskog (Blagoevgradskog) ustanka. Odbacio je odluke Solunskog kongresa 1903. o podizanju ustanka i zajedno sa najbližnim saradnicima otišao u unutrašnjost Makedonije da bi se povuklo rješenje o dizanju masnovnog ustanka. U aprilu 1903. upoznao je Damea Grueva u Solunu, koji se tada tek vratio iz zatvora. Njih dvojica složili su se da se ustanak treba voditi intenziviranim četničkim djelima i terorističkim akcijama.
Opći izbori u Bosni i Hercegovini 2010 - kantonalne skupštine Federacije Bosne i Hercegovine
Opći izbori u Bosni i Hercegovini 2010, za Skupštine kantona u FBiH održani su 3. oktobra 2010. godine. Pored članova Kantonalnih skupština u Federaciji BiH, birani su i predstavnici za Parlament Federacije Bosne i Hercegovine, Parlament Bosne i Hercegovine, Narodnu skupštinu Republike Srpske, te članovi Predsjedništva Bosne i Hercegovine i Predsjednik Republike Srpske.
Raspisivanje izbora
Za opće izbore u Bosni i Hercegovini 2010. registrovano je 1.934.417 u Federaciji BiH, koji su imali pravo glasati za zastupnike u deset Kantonalnih skupština. U zavisnosti od veličine kantona, skupštine imaju od 21 do 35 predstavnika. Glasano je za partije, a rezultati su dobijeni sabiranjem glasova svih izbornih jedinica u kantonu.
NGC 2547
NGC 2547 (također poznat kao ESO 209-SC18) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Jedro. Prvo otkriće je napravio Nicolas-Louis de Lacaille 1751. godine.
Opći izbori u Bosni i Hercegovini 2010 - kantonalne skupštine Federacije Bosne i Hercegovine
Srednjobosanski kanton
Na izbore za 30 predstavnika za Kantonalnu skupštinu Srednjobosanskog kantona, koji su održani u 12 općina, koje su predstavljale osnovne izborne jedinice, izašlo je ukupno 123.139 glasača. Od toga je 115.384 (93,70) glasova bilo važećih, a 7.755 nevažećih. Glasati se moglo za 21 partiju ili koalicijsku listu. Najviše predstavnika osvojila je HDZ BIH (7), zatim SDA i SDP BIH (6), SBB BiH (4), po dva predstavnika SBIH, HDZ 1990 i NSRzB, a po jednog predstavnika koalicija partija HSP BIH/NHI.
NGC 2547
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kralj David
mini|Mladi David i kralj Šaul Kralj David bio je drugi kralj Kraljevstva Izraela i nasljednik kralja Šaula, vladao je od 1005. p. n. e., do 965. p. n. e. Bio je kralj koji je ujedinio 12 Izraelskih plemena, naslijedio ga je sin Salomon.
Zapamćen je kao najpravedniji od svih starih Izraelskih kraljeva, kao i veliki vojskovođa, muzičar i pjesnik (napisao mnogo psalma). Davida je izabrao Bog te mu dao obećanje da se njegova loza neće prekinuti. Stoga od starine Židovi vjeruju da će Mesija, što znači »pomazanik« (onaj koji je izabran za kralja i pomazanjem posvećen za tu službu) biti izravan potomak Davidov. Kršćanska sveti spisi, naročito Novi zavjet ukazuju da je Isus izravan potomak Davida. Priroda Davidove vladavine pa čak i samo njeno postojanje ne može se tačno dokazati historijskim ili arheološkim instrumentima. Ipak, za Židovsku historiju i Zapadnu kulturu ona ovaj lik postavlja jedan od temelja.
David i Golijat
U vrijeme vladavine kralja Šaula Izraelci su se branili od vojske Filistejaca. David, najmlađi Jišajev sin jednog dana, donoseći hranu za svoju stariju braću koja su se borila na strani Šaula, čuo je za Filistejskog borca, divovskog Golijata. Golijat je izazivao Izraelce da mu pokažu svog šampiona kako bi vidjeli ko je bolji u borbi jedan na jedan. David je, žudeći za dokazivanjem, insistirao braći da bi mogao poraziti Golijata. Kada je Šaul čuo za ovo, iako nevjerujući, pustio je Davida da izvrši nakanu. I doista, David je porazio Golijata jednim hicem iz svoje praćke pogodivši ga u čelo i tako ga ubivši. Sada omiljen među Izraelcima, David je pošao Šaulu nosivši mu glavu Golijata na što ga ovaj upita čiji je sin, a David mu odvrati "Ja sam sin Jišaja iz Betlehema". Time će početi i brojni sukobi između kralja Šaula i Davida kao novog pretendenta na prijestolje, do konačne Šaulove pogibije u borbi s Filistejcima i Davidova dolaska na vlast.
Grb općine Donji Vakuf
mini|Grb općine Donji Vakuf Grb općine Donji Vakuf je štitastog oblika sa podlogom u zelenoj boji, a svi znakovi i simboli su u zlatnožutoj boji. U lijevom gornjem uglu nalazi se dio siluete sahat kule. U centralnom dijelu grba nalazi se stilizirana i naglašena početna slova naziva grada Donji Vakuf. U podnožju slova nalazi se stilizirani znak mosta, a ispod znaka mosta tri valovite linije koje simbolično predstavljaju rijeku Vrbas. Na desnoj strani grba počevši odozgo prikazan je cvijet zlatnog ljiljana, siluete kula i bedema, zlatno pero, kontura šumskog bogatstva i drveni točak. Naziv grada izdvojen je od površine štita, postavljen iznad i ispisan na lepršavoj lenti.
Keš memorija
mini|desno|250px|Dijagram memorijskog keša centralne procesorske jedinice Cache je mala memorija koja služi za pohranu podataka koji se često koriste. U nju se, za razliku od buffer memorije može pisati na koje mjesto se želi i čitati s kojeg mjesta se želi. L1 cache je primarna cache memorija. Nalazi se na istom čipu kao i procesor, radi na taktu procesora, kapacitet 8-128kB. L2 cache- sekundarna cache memorija najčešće radi na nazivnoj brzini procesora.
U računarskom inženjerstvu keš (cache (izgovor /ˈkæʃ/ kash ili Aust/NZ: /keɪʃ/ kaysh) je komponenta koja transparentno smješta podatke, tako da se budući zahtjevi za tim podacima izvršavaju brže.
Podaci koji su smješteni u kešu mogu biti vrijednosti koje su izračunate ranija ili duplikati početnih vrijednosti koje su smještene drugdje. Ako se zahtijevani podaci nalaze u kešu (cache hit), ovaj zahtjev može biti poslužen jednostavnim čitanjem keša, što je srazmjerno brže. U drugom slučaju, (cache miss), podaci moraju biti preračunati ili dohvaćeni sa originalne lokacije, na kojoj su smješteni, pa je ovo sporije.
Dakle, što više zahtjeva može biti posluženo iz keša, brže su performanse cijelog sistema.
Gornja Bioča (Hadžići)
Gornja Bioča je naseljeno mjesto u općini Hadžići, Bosna i Hercegovina.
Pergament
mini|Izrada pergamenta oko [[1568. godine]] mini|[[Vinodolski zakon, najvažniji je i najstariji prijepis koji potječe iz 16. vijeka, sastoji se od 14 listova (ili 28 stranica) pergamentnoga sveska (243 x 165 mm) kurzivnom glagoljicom ispisano je 17 stranica (nekoliko uvodnih redaka knjižnom glagoljicom), a ostale su stranice prazne. Rukopis sadrži nekoliko inicijala, crteža i kasnijih pripisa]]
Pergament je jedan od najstarijih materijala za pisanje koji se koristi i danas.
Historija pergamenta
Oko 200te p. n. e. jedan od faraona iz dinastije Ptolemeja zabranio je izvoz papirusa iz Egipta, kako bi spriječio razvoj biblioteka u drugim zemljama.
Ovakva situacija primorala je korisnike papirusa da nađu alternativni materijal pogodan za pisanje odnosno prenošenje poruka i pohranjivanje znanja. U gradu Pergamu, (u današnjoj Turskoj), proizveden je materijal pogodan za pisanje i dobio naziv pergament. Bio je trajniji i postojaniji na vlagu od papirusa. Sve do danas, smatra se jednim od najboljih materijala za pisanje perom i tintom.
Izrada
Pergament se izrađivao preradom tankih koža najčešće mladih životinja: koza, ovaca, teladi, magaraca pa i zmija. Proces izrade bio je vrlo jednostavan. S oguljenih životinjskih koža odstranila se dlaka, zatim se koža tretirala vapnom. Depilirana koža napinjala se na drvene okvire i postepeno sušila. Sljedeća faza bilo je brušenje pomoću vulkanskog pijeska i glačanje uz pomoć kosti ili glatkim kamenom. Što je pergament bio tanji to je bio cijenjeniji. Zadnja faza bila je natapanje ispeglane kože u ulju, i sušenje ulja s ciljem da se postigne odgovarajuća elastičnost.
Pergament danas
Pergament je i danas u upotrebi za različite svečane prigode, kad je potrebno izraditi povelje, priznanja i slično (Versajski sporazum, povelja UN, Povelja grada Zagreba, Nobelova nagrada).
Grabovica Donja
Grabovica Donja je naseljeno mjesto u gradu Tuzli, Bosna i Hercegovina.
CMS
Komercijalni CMS sistemi
Komercijalni CMS programi zasnovani su na različitim programskim platformama i dijele se na različite primjene. Glavne prednosti u odnosu na besplatna rješenja su stabilnost, sigurnost, stalna korisnička podrška te mogućnost implementacije u postojeće sisteme i korisničke baze podataka. Bolji CMS programi uključuju napredne funkcije, a korisniku omogućuju jednostavno i sigurno korištenje.
Teufik el-Hakim
Teufik el-Hakim (, Aleksandrija, 9. oktobar 1898.), je egipatski književnik.
Logarji
mini|280px|Logarji, ulaz u naselje Logarji su naseljeno mjesto u sastavu općine Velike Lašče, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazili su se u sastavu grada Ljubljane, odn. stare općine Vič–Rudnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Logarji su imali 31 stanovnika.
Napomena: ''U 2007. povećano za dio naselja Marinčki.''
Loeys–Dietzov sindrom
Loeys–Dietzov sindrom (LDS) je autosomno dominantni genetički poremećaj vezivnog tkiva. Ima karakteristike slične Marfanovom i Ehlers-Danlosovom sindromu. Poremećaj je obilježen aneurizmom u aorti, često kod djece, a aorta takođe može biti podvrgnuta iznenadnoj disekciji u oslabljenim slojevima zida. Osim u aorti, aneurizme i disekcije mogu se također pojaviti i u arterijama. Budući da aneurizme kod djece imaju tendenciju ranog pucanja, ona su u većem riziku od smrti ako se sindrom ne identificira. Liječenje za popravku aneurizme neophodna je operacija aorte.
Postoji pet tipova sindroma, označenih tipovima I do V, koji se razlikuju po svom genetičkom obrascu. Tip 1, Tip 2, Tip 3, Tip 4 i Tip 5 uzrokovani su mutacijom u TGFBR1, odnosno TGFBR2, SMAD3] ], [[TGFB2 i TGFB3. Ovih pet gena koji kodiraju transformirajući faktor rasta imaju ulogu u ćelijskoj signalizaciji koja promovira rast i razvoj tjelesnih tkiva. Mutacije ovih gena uzrokuju proizvodnju proteina bez funkcije. Ćelije kože osoba s Loeys-Dietzovim sindromom nisu u stanju proizvoditi kolagen, protein koji omogućava kožinim ćelijama da budu jake i elastične. Ovo uzrokuje da su ove osobe osjetljive na različite pukotine na koži kao što su hernije. Iako poremećaj ima autosomni obrazac nasljeđivanja, ovaj poremećaj je posljedica nove mutacije gena u 75% slučajeva i javlja se kod ljudi koji nemaju historiju poremećaja u porodici. U drugim slučajevima, naslijeđen je od jednog pogođenog roditelja.
Loeys-Dietzov sindrom su identificirali i okarakterizirali pedijatrijski genetičari Bart Loeys i Harry "Hal" Dietz na Univerzitetu John Hopkins, 2005. godine.
Znakovi i simptomi
Postoji značajna varijabilnost u fenotipu Loeys-Dietzovog sindroma, od blagih karakteristika do teških sistemskih abnormalnosti. Primarne manifestacije sindroma su arterijska tortuoznost (zavijanje krvnih sudova), široko razmaknute oči (hipertelorizam), široke ili podijeljene uvule i aneurizme na korijenu aorte. Ostala obilježja mogu uključivati rascjep nepca i plavo/sivi fenotip bionjača. Srčani defekti i klupsko stopalo mogu se primijetiti već pri rođenju.
Postoji preklapanje u manifestacijama Loeys-Dietzovog i Marfanovog sindroma, uključujući povećan rizik od ascendentne aortne aneurizme i disekcije aorte, abnormalno dugih udova i prstiju i moždanoopnene ektazije (postepeno istezanje i slabljenje dura mater, što može uzrokovati bolove u trbuhu i nogama). Nalaz hipertelorizma (široko razmaknute oči), bifide ili rascjep uvula i nalazi na koži kao što su lahke modrice ili abnormalni ožiljak mogu razlikovati Loeys-Dietza od Marfanovog sindroma.
Pogođene osobe često razviju probleme vezane za imunski sistem, kao što su alergije na hranu, astma, polenska groznica i upalni poremećaji kao što su ekcem ili upalna bolest crijeva.
Nalazi Loeys-Dietzovog sindroma mogu uključivati:
Dijagnoza
Dijagnoza uključuje razmatranje fizičkih obilježja i genetičko testiranje. Prisutnost podijeljene uvule je karakteristika koja razlikuje od Marfanovog sindroma, kao i težina srčanih mahana. Pacijenti s Loeys-Dietzovim sindromom imaju teže zahvaćeno srce i savjetuje se da se ranije liječe, zbog povećane aorte i povećanog rizika od rane rupture kod Loeys-Dietz pacijenata. Budući da različiti ljudi eksprimiraju različite kombinacije simptoma, a sindrom je prvi put identificiran 2005. godine, mnogi ljekari možda nisu svjesni njegovog postojanja.
Liječenje
Kako ne postoji poznat lijek, Loeys-Dietzov sindrom je doživotno stanje. Zbog visokog rizika od smrti od rupture aortne aneurizme, pacijente treba pomno pratiti kako bi se pratilo formiranje aneurizme, što se zatim može ispraviti vaskularnom hirurgijom. Prethodno istraživanje u laboratoriji na miševima sugeriralo je da antagonist receptora angiotenzina II losartan, za koji se čini da blokira aktivnost TGF-beta, može usporiti ili zaustaviti formiranje aortne aneurizme kod Marfanovog sindroma. Veliko kliničko ispitivanje sponzorirano od Nacionalnih instituta za zdravlje je u toku, kako bi se istražila upotreba losartana za prevenciju aneurizme kod pacijenata s Marfanovim sindromom. I Marfanov i Loeys-Dietzov sindrom povezani su sa povećanom TGF-beta signalizacijom u zidu krvnog suda. Stoga, losartan obećava i u liječenju Loeys-Dietz sindroma. Kod onih pacijenata kod kojih losartan ne zaustavlja rast aorte, pokazalo se da irbesartan djeluje i sada se također proučava i propisuje nekim pacijentima sa ovim stanjem.
Ako je prisutan povećan broj otkucaja srca, ponekad se propisuje kardioselektivni beta-1 blokator, sa ili bez losartana, kako bi se smanjio broj otkucaja srca i spriječio dodatni pritisak na aortno tkivo. Isto tako, kod pacijenata se obeshrabruje naporna fizička aktivnost, posebno dizanje utega i kontaktni sportovi.
Epidemiologija
Incidencija Loeys-Dietzovog sindroma je nepoznata; međutim, čini se da su tipovi 1 i 2 najčešći.
IC 2352
IC 2352 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Rak. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 13. februara 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 5469
NGC 5469 (također poznat kao PGC 50740) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 332 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Volar. Najveći prečnik je 0,50 (48 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (39 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 1883. godine.
NGC 3976A
NGC 3976A (također poznat kao MCG 1-31-1A i PGC 37490) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 113 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 0,50 (16 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (6 hiljada sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Orjol
Orjol ili Orel jest grad u Rusiji. Upravno je središte Orelske oblasti (Središnji savezni okrug). Grad se nalazi uz obalu rijeke Oke, približno 360 km jugozapadno od Moskve, na 52.96667°N, 36.06667°W.
Ime grada u doslovnom prijevodu s ruskog znači "orao".
Broj stanovnika: 333.600 (2002. sveruski popis stanovništva)
Arjol je osnovan 1566. kao tvrđava na tadašnjoj južnoj međi Moskovske kneževine. 1611. godine, Poljaci su ga opustošili i opet izgradili. Rastom i širenjem Moskovske kneževine, grad je gubio na značenju, pa je, budući se nalazi usred plodne zemlje crnice, okrenuo svoju privredu na uzgoj žita. U 19. vijeku, željeznica i ulice su dosegle Arjol, pa je opskrbljivao Moskvu pšenicom i brašnom.
Industrijalizacija je nastupila za doba boljševičke vlasti. 1942. i 1943. godine Arjol je bio poprište velikih bitaka.
U razdoblju iza Drugog svjetskog rata izgrađene su čeličane i industrija precizne mehanike.
Čović Polje (Orašje)
Čović Polje je naseljeno mjesto u općini Orašje, Bosna i Hercegovina.
Osnivači Hogwartsa
Četiri osnivača Hogwartsa, čarobnjačke škole u Velikoj Britaniji iz serije romana autorice J. K. Rowling su Godric Gryffindor, Helga Hufflepuff, Rowena Ravenclaw i Salazar Slytherin. Živjeli su u 10. vijeku u Britaniji. Bili su četvero najvećih čarobnjaka svog vremena i u čarobnjčkoj su zajednici dosegli gotovo mitski status; predmeti koji su bili u njihovom vlasništvu su iznimno cijenjeni, a njihovi su potomci veoma ponosni na svoje porijeklo. Jako se malo zna o osnivačima. U romanima većina informacija o njima dolazi od Razredbenog klobuka, ostavštine Godrica Gryffindora. Inače je samo Slytherin detaljno opisan zato što je gradio Odaju tajni.
Godric Gryffindor
Godric Gryffindor je rođen u pustopoljini. U kraju gdje je Rowling odrasla ima jako puno pustopoljina. Gryffindor je cijenio odlučnost, hrabrost i snagu u srcu iznad svega. Čini se da se on najviše zalagao da i djeca bezjačke krvi mogu ići u školu (za razliku od Slytherina koji je bio protiv toga). Jedini sačuvani predmeti koji su bili u njegovom vlasništvu su Razredbeni klobuk i srebrni mač kojim je Harry ubio baziliska, a oba se trenutno čuvaju u direktorovom uredu. U početku je bio veliki prijatelj Salazara Slytherina, ali se njihovo prijateljstvo raspalo zbog neslaganja oko toga kakve bi učenike trebali primati u školu.
Njegov dom simbolizira zlatni lav na crvenoj podlozi.
Helga Hufflepuff
Helga Hufflepuff je došla iz doline i cijenila je iskrenost, poštenje i marljivost. Učenici iz njenog doma redovito pokazuju barem jednu od tih osobina: Cedric Diggory je bio jedan od rijetkih koji je pokazivao sve tri osobine. Jedina ostavština Helge Hufflepuff, mali zlatni pehar, je bio u vlasništvu Hepzibe Smith prije nego što ga se dočepao Lord Voldemort. Zlatni pehar koji je imao posebne moći je vjerovatno postao horkruks koji sadržava djelić Voldemortove duše.
Razredbeni klobuk je opisuje kao dobru osobu. Čini se učenike za svoj dom nije birala posebno strogo: iako se u Harry Potteru i Plamenom peharu navodi da je "posebno cijenila marljive" drugdje se pak navodi da je "primala sve preostale učenike" nakon što su njene kolege odabrali učenike za svoje domove.
Hufflepuff simbolizira crni jazavac na žutoj podlozi.
Rowena Ravenclaw
Rowena Ravenclaw je bila vještica koja je izazivala divljenje zbog svoje kreativnosti. Ona je vjerovatno osmislila pokretne stepenice i podove u Hogwartsu. Dom Ravenclawa posebno cijeni oštroumnost, mudrost i inteligenciju. Bila je velika prijateljica Helge Hufflepuff.
Opisana je kao prelijepa, što je i karakteristika pripadnica njenog doma. Harry Potter i Percy Weasley su imali ljubavne veze s djevojkama iz Ravenclawa, a kad su djevojke iz Beauxbatonsa izabirale sjedala, sjele su do Ravenclawa.
Njen dom je simboliziran ja brončanim sokolom na plavom u knjizi, a u filmu sa srebrenim sokolom.
Salazar Slytherin
Salazar Slytherin je najisprepletaniji član četvorice osnivača i uvijek iako je njegov dom 2. po uspješnosti, odmah iza Gryffindora se spominje zadnji među članovima. To je možda zato što je napustio četvorku odmah nakon završetka Hogwartsa. Došao je iz močvarnog kraja, možda zato što je bio parselust, imao je sposobnost komunicirati sa zmijama. Slytherin je bio izbirljiv o puštanju učenika u svoj dom. Ne samo da je cijenio imaštinu, odlučnost i ambiciju, do granica opakosti, razvio je jedan idealizam o tome da u njegov dom mogu ući samo čarobnjaci i vještice koje su bar mješane krvi. To je naslijedila porodica Malfoy i Black, pa čak i njegov nasljednik Lord Voldemort.
Ne slaganje između Gryffindora i Slytherina prvenstveno se temeljili na krvnom srodstvu. Slytherin je htio samo čistokrve, a Gryffindor sve. Na kraju je otišao, no ne prije nego što je izgradio Odaju tajni ispod jezera. Znajući da će svaki njegov nasljednik biti parselust, u odaju je stavio baziliska (divovsku zmiju koju samo parselust može kontrolirati), nadajući se da će njegov nasljednik "očistiti" školu od "nepotrebnih" učenika. Njegov posljednji nasljednik Tom Marvolo Riddle a.k.a. Lord Voldemort otkrio je odaju i pustio baziliska što je uzrokovalo smrt jedne djevojčice.
Daemon
Daemon (ili servis) je program čija je svrha raditi nešto u pozadini, bio korisnik prijavljen na računar ili ne. Glavna svrha servisa nije interakcija s korisnikom (koju se obično vrši putem grafičkog okruženja), nego obavljanje nekog zadatka: posluživanje datoteka, HTML datoteka preko http/https protokola - web server itd.
Osnivači Hogwartsa
Salazar Slytherin
Ostala su samo dva Slytherinova posjeda: prsten s crnim kamenom koji se nalazi na grbu porodice Peverell i lokot sa slovom S (jedan od horkruksa), od kojih su oba pripadala porodici Gaunt, njegovim zadnjim nasljednicima. Gauntovi su bili ponosni naslijeđem i gotovo uvijek su govorili parselustski čak i s drugim osobama.
Slytherin je jedini član kojemu je dan fizički opis. Po kipu u odaji izgledao je "prastaro i majmunoliko" s tankom bradicom koja mu se spuštala niz pelerinu.
Daemon
Suprotnost daemon-u je pojam aplikacija. U Linux operativnom sistemu, postoji mnogo daemona koji se automatski pokreće prilikom pokretanja sistema, a koji su neophodni za rad samog operativnog sistema.
Osnivači Hogwartsa
Salazar Slytherin
Slytherin simbolizira srebrena zmija na zelenoj podlozi.
Τοποθεσίες της σειράς Χάρι Πότερ Hogwarts staff 고드릭 그리핀도르 Husene ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom Nhân viên Hogwarts
Zambija
Zambija je država u južnoj Africi, bez izlaza na more. Graniči na zapadu s Angolom, na sjeveru s DR Kongom, na sjeveroistoku s Tanzanijom, na istoku s Malavijem, na jugoistoku s Mozambikom te na jugu sa Zimbabveom, Bocvanom i Namibijom.
Etimologija
Teritorija današnje Zambije bila je poznata kao Sjeverna Rodezija od 1911. do 1964. Preimenovana je u "Zambija" kada je stekla nezavisnost 24. oktobra 1964. godine. Novo ime Zambija izvedeno je iz rijeke Zambezi (što može značiti "velika rijeka").
Historija
Starosjedioce Zambije, Bušmane i Hotentote, prije 2000 godina istisnuli su nadolazeći Bantu narodi. U 8. vijeku na području gornjeg Zambezija ustanovio je narod Barotse državu Barotseland, a sjeverno od nje formirao se plemenski savez naroda Bemba. Glavnina doseljavanja započela je u 15. vijeku s dolaskom naroda Luba i Lunda iz susjednog Konga i Angole. Narod Nguni, koji potječe s juga, pridružio im se u 19. vijeku.
Binježevo
Binježevo je naseljeno mjesto u općini Hadžići, Bosna i Hercegovina.