cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ciceron
Obrazovanje
Cicerona je naročito privlačila filozofija kojoj je i sam dao veliki doprinos stvorivši spomenuti prvi filozofski rječnik na latinskom jeziku a 91. godine p. n. e. je skupa sa prijateljem Atikusom upoznao epikurejskog filozofa Fedra prilikom njegove posjete Rimu. Dvojica prijatelja su bili zadivljeni ovim Grkom ali je samo Atikus do kraja života ostao sljedbenik epikurejske doktrine.
Ciceron upoznaje i majstora govorništva Apolonija Molona (najveći uspjeh imao oko 70. godine p. n. e.) tokom njegove posjete Rimu a zatim uči kod njega u Grčkoj 77-79. godine p. n. e. I Gaja Julija Cezara je također učio kod Molona. Tvrdi se da su upravo zahvaljujući Molonu, Cezar a prvenstveno Ciceron, postali odlični govornici a navodno je Molon svojim učenicima citirajući Demostena često ponavljao tri najvažnije stvari u govorništvu: "Dikcija, dikcija i samo dikcija". Molon je Cicerona naučio široj i manje intenzivnoj formi govorništva što će u kasnijim godima izrazito definirati njegov individualni stil.
Ciceron je učio i kod Filona iz Larise, koji je bio na čelu Akademije u Atini koju je osnovao Platon a 87. godine p. n. e. se preselio u Rim. Njegovo učenje je na Cicerona ostavilo dubok trag. Vođen izuzetnom strašću za filozofijom, Ciceron je sa entuzijazmom preko Filona asimilirao Platonovo učenje uz izuzetak npr. njegove teorije ideja i često ga je definirao kao svog boga. Posebno se divio Platonovom moralu i političkom ozbiljnošću ali je poštovao i njegovu bujnu maštu.
U Ateni je slušao akademika Antioha, epikurejca Zenona i opet stoika Fedra, a u govorništvu se dotjeruje kod Demetrija. U Maloj Aziji se upoznaje s kićenim azijskim stilom (genus Asiaticum ili amplum), a na Rodosu kod spomenutog Molona s rodoskim (genus Rhodium ili medium), koji čini sredinu između jednostavnog atičkog (genus Atticum ili tenue) i raskošnog azijskog. Boravak na Rodosu odlučan je za Ciceronovo formiranje kao govornika jer se tada priklanja rodskom stilu.
Uskoro je Ciceron upoznao i Diodota, predstavnika stoicizma. Stoicizam je već ranije stigao u Rim i imao dobar prijem zahvaljujući insistiranju na snazi volje i kontroli nad emocijama što je veoma dobro korespondiralo sa rimskim idealima. Ciceron nije u potpunosti prihvatio strogu stoičku filozofiju već je preferirao njegovu modifikovanu verziju. Diodot je u Ciceronu dobio zaštitnika i kod njega uživao doživotno gostoprimstvo. Dokazujući svoju dosljednu odanost stoicizmu, Diodot je nastavio održavati predavanja čak i nakon što je ostao bez vida.
Brakovi
Kada je imao 27 godina Ciceron je oženio Terenciju. Prema običajima gornje društvene klase tog vremena brak je bio "ugovoren" ali je ipak trajao u harmoniji tokom 30 godina. Terencijina porodica je bila patricijska; ona je imala biti bogata nasljednica a to je odgovaralo Ciceronovim političkim ambicijama i u ekonomskom i u društvenom smislu. Terencija je imala sestru ili blisku rodicu po imenu Fabia koja je kao djevojčica postala Vestalska djevica, što se smatralo za izuzetnu čast. Terencija je bila odlučna i staložena žena i kako Plutarh navodi: "više se interesovala za muževljevu političku karijeru nego što je njemu dozvoljavala da se miješa u poslove oko domaćinstva". Ipak, ona i Ciceron nisu dijelili jednake intelektualne interese a posebno joj je bio stran njegov agnosticizam. U jednom pismu Terenciji koje je napisao za vrijeme egzila u Grčkoj, Ciceron se požalio kako "nam ni bogovi koje toliko štuješ ni ljudi kojima ja služim nisu pokazali ni najmanji znak zahvalnosti". Terencija je bila odana žena ali vjerovatno i priličan materijalista. Krajem 47. godine p. n. e. i početkom naredne Ciceronova pisma Terenciji postaju kraća i hladnija. Prijateljima se žalio da ga je izdala ne navodeći na koji način. Možda njihov brak nije mogao izdržati politička previranja u Rimu, Ciceronovo angažovanje i neke druge nesuglasice između njih dvoje. Plutarh navodi da je Ciceron bio povrijeđen Terencijinim zanemarivanjem tokom rata i da čak nije ni došla da ga dočeka na povratku. Razveli su se 45. godine p. n. e.
Djeca
Ciceron je u braku sa Terencijom imao kćer Tuliju Ciceronis koju je veoma volio. Tulija je bila jedina osoba koju Ciceron nikada nije kritikovao. U jednom pismu bratu Kvintu ovako je opisao: "Kako je samo privržena, skromna i inteligentna!" .
Kada se 45. godine p. n. e. ona iznenada razboljela i umrla nakon što se prividno oporavila od porođaja u kojem je rodila sina, Ciceron je bio skrhan. Prijatelju Atikusu je napisao da je izgubio jedinu stvar koja ga održavala na životu. Atikus ga je pozvao da kod njega provede prve sedmice tugovanja kako bi mu mogao dati utjehu u boli kada je bila najjača. Ciceron je tada iz Atikusove obimne biblioteke pročitao sve što su grčki filozofi napisali o savladavanju tuge ali nije našao utjehu: "moja tuga nadjačava svaku utjehu". Cezar, Brut (Marcus Junius Brutus, Quintus Caepio Brutus) i stari prijatelj i kolega Rufus su mu poslali pisma saučešća. Ciceron je Rufusovo pismo puno promišljanja o prolaznosti veoma cijenio.
Ciceron se nadao da će ga sin Marko Ciceron Minor slijediti u filozofiji ali je Marko više volio vojnu karijeru: 49. godine p. n. e. pridružio se Pompejevoj (Gnaeus Pompeius Magnus) vojsci a naredne godine, nakon Pompejevog poraza protiv Cezara u bici kod Farsale, Marko je zatražio i dobio Cezarov oprost. Ciceron ga je zatim poslao u Atinu da uči kod filozofa Kratiposa ali je mladić, daleko od budnog oka svoga oca, bio "nestašan" i posvetio se jelu, piću i veselju.
Uz Avgustovu pomoć Marko je imao dobru karijeru. Sa Avgustom je 30. godine p. n. e. postao konzul a kasnije prokonzul u Siriji i provinciji Azija.
Počeci karijere
Ciceron je svoju karijeru u javnoj građanskoj službi počeo kroz tzv. cursus honorum - niz od nekoliko različitih vojnih i administrativnih pozicija. Od 90. do 88. godine p. n. e. služio je sa Gnejem Pompejom Strabonom (Gnaeus Pompeius Strabo) i Lucijem Kornelijem Sulom (Lucius Cornelius Sulla Felix) u rimskom savezničkom ratu (91-88. godine p. n. e., rat između Rimske Republike i nekoliko gradova u Italiji, do tada stoljetnih saveznika) iako nije osjećao da mu vojnički život priliči; on je prevashodno bio intelektualac. U dobi od oko dvadeset godina Ciceron se okušao u prvim književnim radovima a nastupio je i kao govornik u nekoliko privatnih parnica.
Pravničkom karijerom se počeo baviti oko 83-81. godine p. n. e. Njegov prvi značajniji pravni predmet o kome postoji pisani trag je odbrana Sekstusa Rociusa koji je bio optužen za ubistvo oca. Ciceronova odluka da radi na odbrani u ovom slučaju bio je hrabar potez pošto se ubistvo bliskog člana porodice smatralo za gnusan zločin i zbog toga što je Ciceron u kontra-tužbi kao počinioce naveo nekoliko osoba koje su bile u milosti diktatora Sule, naročito Sulin oslobođeni rob Lucius Cornelius Chrysogonus. Ciceron je tada bio još nepoznat i Sula je ga je mogao jednostavno ukloniti. Rad na odbrani Sekstusa Rociusa bio je indirektan izazov upućen Suli ali zahvaljujući dobro pripremljenom predmetu, Ciceronov branjenik je oslobođen optužbi.
Ipak, 79. godine p. n. e. Ciceron putuje u Grčku, Malu Aziju i Rodos, možda u namjeri da izbjegne Sulin bijes. Tokom ovog putovanja, Ciceron je bio u Atini gdje se ponovo susreo sa prijateljem Atikusom koji je u međuvremenu postao počasni građanin Atine i upoznao Cicerona sa nekoliko uvaženih Atinjana.
Karijera
mini|180px|Ciceron
Kvestor
Ciceron je 75. godine p. n. e. radio kao kvestor u zapadnoj Siciliji i prema tamošnjem stanovništvu se ophodio na iskren i pošten način. Zahvalni Sicilijanci su tada zatražili od Cicerona da tuži Gaja Veresa, tadašnjeg pohlepnog guvernera Sicilije. Proces protiv Veresa je bio veliki Ciceronov uspjeh i po njegovom uspješnom okončanju počeli su ga smatrati za najvećeg govornika u Rimu. U antičkom Rimu je govornička vještina bila veoma cijenjena ne samo kao sredstvo putem kojeg se prenosilo i širilo znanje već i kao sredstvo individualne promocije tokom izborne kampanje. Uprkos sjajnom pravničkom uspjehu, Ciceronu je nedostajalo renomirano porijeklo; on nije bio ni plemenit ni patricij. Ciceron je odrastao u vremenu građanskih nemira i rata. Sulina pobjeda u prvom od nekoliko građanskih ratova dovela je do usvajanja drugačijeg ustavnog okvira kojim su se ograničile slobode (libertas), fundamentalna vrijednost Rimske Republike. S druge strane, Suline reforme su ojačale pozicije viteške klase i doprinijele jačanju njene političke moći.
Ciceron je bio i vitez - eques i homo novus ali prije svega bio je nepokolebljiv republikanac. Njegov društveni status i lojalnost Republici značili su da ima podršku i povjerenje naroda i srednje klase. Optimati nikada nisu u potpunosti prihvatili Cicerona i to je umanjilo uspjeh njegovih napora uloženih u reformu Republike uz istovremeno očuvanje ustava. I pored toga, Ciceron se uspješno uspeo kroz cursus honorum i to je svaku funkciju obavljao u najmlađoj dozvoljenoj dobi ili blizu nje: kvestor je bio u 31. godini života, aedile (odgovoran za zgrade i festivale) u 37. i pretor (komandant vojske ili visoki državni službenik) u četrdesetoj. Sa 43 godine života postao je konzul.
Konzul
Ciceron je izabran za konzula 63. godine p. n. e. U tom periodu birala su se po dva konzula svake godine. Uz Cicerona, konzul te godine je bio i Gaj Antonije Hibrida ali on nije imao značajniju ulogu. Tokom službe te godine Ciceron je slomio zavjeru protiv Republike koju je vodio Lucije Sergije Katilin tako što je obezbijedio proglašenje "vanrednog stanja" (Senatus Consultum Ultimum ili Senatus Consultum de Re Publica Defendenda - dekret Senata u odbranu Republike donošen u vrijeme opasnosti po Senat i Republiku, njime je Ciceronu privremeno data apsolutna vlast) i otjerao Katilina iz Rima održavši četiri srčana govora protiv njega (Orationes in Catilinam). Ovi govori su do danas ostali odlični primjeri Ciceronovog retoričkog stila.
Katilin i Ciceron su se poznavali od ranije jer su obojica su služili u Strabonovoj vojsci. Katilin u dva navrata nije uspio dobiti mjesto konzula pa je pribjegao podmićivanju i kovanju zavjere.
U Orationes in Catilinam Ciceron je naveo sav "bezobrazluk" i "pokvarenost" Katilina i njegovih sljedbenika i razotkrio njegove simpatizere koje je imao među senatorima optuživši ih da su banditi i dužnici bez novca koji su u Katilinovom pokušaju puča vidjeli jedini izlaz iz svojih neprilika. Zatim je zahtijevao da Katilini i njegova klika odu iz grada. Nakon prvog govora koji je Ciceron dao pred Senatom okupljenim u Jupiterovom hramu, Katilin nije mogao dati svoj odgovor; već po dolasku sjedio je sam i izolovan a kad je pokušao nešto reći bio je prekinut i nazivan idajicom pa je u ljutnji i prijeteći napustio hram.
mini||350px|lijevo|Freska iz XIX stoljeća koja prikazuje Cicerona kako govori u Senatu (lijevo) i Katilina (desno, sam).
U ostalim govorima Ciceron se nije obraćao Katilinu već direktno Senatu kojeg je trebalo pripremiti za najgoru varijantu a istovremeno je iznio još dokaza protiv Katilina. Katilin je pobjegao iz grada a iza sebe ostavio sljedbenike koji su trebali početi revoluciju iznutra. On sam je napao izvana s vojskom "moralno posrnulih i iskrenih fanatika". Katilin je čak pokušao pridobiti jedno Galsko pleme da mu pomogne ali ga je Ciceron preduhitrio i, uz pomoć Gala, oduzeo nekoliko pisama koja su direktno inkriminisala petoricu zavjerenika i primorao ih da priznaju svoja zlodjela pred Senatom.
Senat je tada trebao donijeti odluku o sankcijama protiv zavjerenika. Senat nije bio sudska institucija a standardne opcije poput kućnog pritvora ili egzila sigurno ne bi bile dovoljne. Vanredno stanje je i dalje bilo na snazi i većina u Senatu je tražila najtežu kaznu - smrt. Julije Cezar je bio protiv uspostavljanja takvog presedana i tražio doživotne kazne. Onda je Katon Mlađi (Marcus Porcius Cato Uticensis, Cato Minor) ustao u odbranu smrtne kazne pa se konačno Senat složio.
Ciceron je dao da se zavjerenici odvedu u Tulijanum, (ne)čuveni Rimski zatvor, i tamo su pogubljeni davljenjem. Nakon pogubljenja Ciceron je kratko objavio: "Vixerunt" (živjeli su). Katilin i njegova vojska su poraženi u bici. Za uspješno rušenje zavjere i spas Republike Ciceron je dobio počasno zvanje pater patriae ali je poslije ovih događaja ipak živio u strahu od suđenja ili protjerivanja zato što je odredio da se rimskim građanima oduzme život bez suđenja.
Egzil i povratak
Julije Cezar je 60. godine p. n. e. pozvao Cicerona da bude četvrti član Cezarovog saveza sa Pompejem i Krasom (kasnije su postali Prvi trijumvirat). Ciceron je odbio jer je (s pravom) pretpostavio da to ne donosi ništa dobrog Republici. Publije Klodije Pulker (Publius Clodius Pulcher) je 58. godine p. n. e. uveo zakon kojim se određuje egzil onome ko pogubi rimskog građanina bez suđenja. Ciceronu je bilo jasno da je on sam bio meta tog zakona jer je četiri godine ranije dao se pogube učesnici Katilinove zavjere bez formalnog suđenja a i imao je i javne "okršaje" sa Pulkerom.
Ciceron je tvrdio da ga tada proglašeno vanredno stanje i ovlasti koje je imao izuzimaju od kažnjavanja. Pokušao je pridobiti podršku senatora i konzula, naročito Pompejevu. Pošto pomoć nije stizala, Ciceron je otišao u progonstvo; stigao je u Solun u Grčkoj, u maju 58. godine p. n. e.  . Egzil je Ciceron teško podnio pa je pao u depresiju. Svom prijatelju Atikusu je napisao: "Tvoje molbe su me spriječile da izvršim samoubistvo. Ali zbog čega da živim? Nemoj me kriviti zbog ovh žalbi. Moje sadašnje patnje prevazilaze sve pređašnje" ".
Ipak, u Senatu se dešavaju pozitivne stvari i novoizabrani plebejski tribun po imenu Titus Annius Milo interveniše u korist Cicerona i donosi se gotovo jednoglasna odluka da se vrati iz izgnanstva - jedini glas protiv digao je Pulker. Ciceron se vratio u Italiju u avgustu 57. godine p. n. e. iskrcavši se u Brundisiumu (današnji Brindizi). Dočekala ga je oduševljena masa a posebo je bio obradovan prisustvom voljene kćeri Tulije.
Iako je pokušao da se ponovo uključi u političke tokove, nakon neuspjelog napada protiv Cezarovog zakona a posebno nakon konferencije u Luki 56. godine p. n. e., Ciceron je bio primoran da se posveti literarnom radu i narednih nekoliko godina ostane izvan političkog života.
Cezarov građanski rat
mini|lijevo|150px|Gaj Julije Cezar.
Konflikt između Cezara i Pompeja je eskalirao 50. godine p. n. e. Ciceron je stao na stranu Pompeja ali je oprezno izbjegao otvoreno suprostavljenje Cezaru. Kada je 49. godine p. n. e. Cezar izvršio invaziju na Italiju, Ciceron je pobjegao iz Rima. Cezar je u nastojanju da obezbijedi legitimitet koji bi mu omogućila podrška senatora, tražio Ciceronovo odobravanje, no Ciceron se iskrao i iz Italije i otputovao u Dyrrachium u Iliriji (Epidamnos, današnji Drač u Albaniji), gdje su bile stacionirane Pompejeve pristalice. Sa Pompejevim snagama je zatim, 48. godine p. n. e. otišao u Farsalu (antički Pharasalus, današnji grad u južnoj Tesaliji, u Grčkoj) iako je brzo gubio povjerenje u sposobnost i pravednost "Pompejaca". Dogodilo se i neslaganje sa kolegom senatorom Katonom Mlađim koji mu je rekao da bi bilo bolje za "stvar optimata" da je ostao u Rimu.
Nakon Cezarove pobjede kod Farsale, Ciceron se oprezno vratio u Rim a Cezar mu je dao oprost. Nakon toga se Ciceron pokušao prilagoditi situaciji i nastaviti političko djelovanje u nadi da će Cezar možda oživiti Republiku i njene institucije.
U pismu Marku Terenciju Varu (Marcus Terentius Varro) iz aprila 46. godine p. n. e. Ciceron objašnjava svoju strategiju pod Cezarovom diktaturom. No, bio je veoma iznenađen kada je Cezar ubijen u martu 44. godine p. n. e. (martovske ide). Ciceron nije učestvovao u zavjeri i atentatu mada su zavjerenici bili uvjereni u njegovu naklonost. Brutus je navodno, držeći u ruci okrvavljeni nož, uzviknuo Ciceronovo ime i tražio da "vrati Republiku".
U februaru 43. godine p. n. e. Ciceron je u pismu Trebonijusu, jednom od zavjerenika, izrazio žaljenje što nije mogao biti pozvan na "veličanstveni banket martovskih ida", pohvalivši učinjeno ali i ljutnju zbog novonastale situacije, pogotovo u vezi sa Markom Antonijem (Marcus Antonius). U nestabilnom periodu nakon Cezarovog ubistva Ciceron je bio popularan vođa. Nije imao poštovanja prema Marku Antoniju koji se namjeravao osvetiti Cezarovim ubicama. U zamjenu za amnestiju koja je data zavjerenicima, uredio je da Senat ne proglasi Cezara tiraninom, tako da su Cezarove pristalice dobili pravnu podršku.
mini|Ciceron
Protivljenje Marku Antoniju i smrt
Nakon građanskog rata, Ciceronu je bilo jasno da se bliži kraj Republike. Izjavio je da su "Republika, Senat i sudovi postali tek samo brojke i da više niko nema ustavnu poziciju.". Građanski rat je uništio Republiku a Julije Cezar je bio apsolutni pobjednik. Čak ni Cezarovim ubistvom se nije uspjelo vratiti Republiku jer je Marko Antonije, Cezarov gorljivi pristalica nastavio sa napadima na rimske slobode. Cezarova smrt samo je naglasila stabilnost vladavine jednog čovjeka kroz haos koji je uslijedio i kroz nastavak građanskih ratova koji su završili Avgustovom pobjedom i carevanjem.
Nakon Cezarove smrti, Ciceron i Marko Antonije su postali dva vodeća čovjeka u Rimu; Ciceron kao glasnogovornik Senata a Antonije kao konzul, vođa Cezarove frakcije i nezvanični izvršilac Cezarove volje. Njih dvojica nikada nisu bili u dobrim odnosima a situacija se pogoršala kada je Ciceron jasno dao do znanja kako smatra da Antonije uzima previše slobode u interpretaciji Cezarovih želja i namjera. Kada je Oktavijan, Cezarov usvojeni sin i nasljednik u aprilu stigao u Italiju, Ciceron je napravio plan kojim je namjeravao upotrijebiti budućeg imperatora protiv Marka Antonija. U septembru je održao seriju govora protiv Antonija koje je nazvao Filipike (Philippicae, prema Demostenovim optužbama protiv Filipa II Makedonskog (grč. Φίλιππος Β' ο Μακεδών, grčki kralj i otac Aleksandra Velikog). Hvalio je Oktavijana i rekao da "taj mladi čovjek zalužuje poštovanje i da neće počiniti Cezarove greške". U to vrijeme, Ciceronova popularnost kao javne ličnosti bila je neprikosnovena.
Ciceron je urgirao da Senat proglasi Antonija državnim neprijateljem ali je Cezarev punac usporio taj proces. Tek kada je Antonije odbio da prekine opsadu Mutine proglašen je neprijateljem. Ali, Ciceronov plan da istjera Antonija nije uspio. Antonije i Oktavijan su sa Lepidom (Marcus Aemilius Lepidus) osnovali Drugi trijumvirat. Trijumvirat je stavio van zakona svoje neprijatelje i rivale odmah po svom zakonskom ozvaničenju na period od pet godina. Tako su Ciceron i svi njegovi istomišljenici proglašeni državnim neprijateljima mada je Oktavijan navodno dva dana pokušavao spriječiti stavljanje Cicerona na "crnu listu".
Kada je uhvaćen, navodno su Ciceronove posljednje riječi bile: "Nema ničeg ispravnog u onome što činiš vojniče, ali barem pokušaj da me ubiješ kako treba" a zatim se naklonio i nagnuo glavu van nosiljke gladijatorskim gestom kako bi im olakšao namjeru. Izlaganjem vrata i grla pokazao je da neće pružati otpor. Historičar Plutarh navodi da ga je tada Herenijus ubio i odsjekao mu glavu. Prema Antonijevim instrukcijama, Ciceronove ruke koje su napisale Filipike, govore protiv Antonija, su također odsječene i skupa sa glavom javno izložene u centru Rima (rostra - govornica, u Forum Romanum).
Ciceron je bio jedina žrtva progona koja je doživjela ovakvu sudbinu. Historičar Kasijus Dio (Lucius Cassius Dio Cocceianus) navodi kako je Antonijeva žena Fulvija uzela Ciceronovu glavu, izvukla iz nje jezik i probola ga više puta šnalom za kosu kako bi se osvetila Ciceronovoj moći govorništva.
Plutarh još navodi da je dugo vremena nakon ovih događaja Oktavijan našao jednog od svojih unuka kako čita neku Ciceronovu knjigu. Dječak je knjigu pokušao sakriti bojeći se reakcije svog djeda. Oktavijan, odnosno tada Cezar Augustus, uzeo je knjigu, pročitao jedan dobar dio i vratio je unuku uz riječi: "Učen čovjek, moj sinko, on je bio učen čovjek koji je volio svoju zemlju." .
Knjige
Vrijeme i Čovjeka preživjelo je šest knjiga o retorici i dijelovi šest knjiga o filozofiji.
Retorika i politika
U Rimu je govornička vještina (retorika) bilo sastavni dio općeg obrazovanja. U Ciceronovo vrijeme nije bilo učenog čovjeka, pogotovo onog koji je javno djelovao, koji nije bio dobro upućen u toj vještini. Ciceron, nakon značajnog uspjeha na polju praktičnog govorništva i pošto je pod pritiskom politike triumvira bio primoran povući se u privatan život, stvorio je nekoliko sintetičkih djela iz teorije govorništva. U tim djelima je dao najbolje od sebe uspješno se noseći s grčkim uzorima.
U svojim zrelim godinama, u spisu De oratore, u tri knjige, ostvario je najbolji rimski priručnik iz retorike i jedno od najboljih djela rimske prozne književnosti. Uzimajući Aristotela kao uzor, u prvoj knjizi koristio je formu dijaloga da bi doveo do zaključka prema kojem dobar govornik osim specijalizovanog znanja iz retorike mora posjedovati i široko opće obrazovanje; uključujući poznavanje historije, prava i književnosti, iz filozofije poznavanje barem etike, a da se za ostala područja ljudskoga znanja "govornik može obratiti stručnjaku kad ustreba". U drugoj i trećoj knjizi obradio je pet dijelova retorike:
Ciceron je smatrao da su prošla vremena kada je dobar govornik bio onaj koji je bio obdaren prirodnim govorničkim talentom i koji je mogao izreći savršen govor samo uz dati talenat i razumijevanje teme o kojoj treba govoriti. Ciceron je postavio dodatne uslove koje govornik mora ispuniti da bio savršen i njima ni savremena nauka o govorništvu nema dodati gotovo ništa.
mini|Makrobijus, Commentarii in Somnium Scipionis, folio 46 verso, prepis anonimnog pisara, pergament, 23,9 x 14 cm, oko 1150. godine, početno slovo E je u liku čovjeka koji vjerovatno predstavlja samog Makrobijusa.
mini|Štampano izdanje Ciceronove De officiis, 1560. godina, Christopher Froschouer.
Filozofija
Ciceron nije izgradio sopstveni sistem. Bio je žedan znanja i shvatao je da bez poznavanja filozofije nema znanja pa je zato vrijedno čitao filozofske knjige grčkih autora s posebnim interesom za etiku. Ono što je u tim knjigama pročitao predao je sunarodnjacima na dotjeranom latinskom jeziku. Rukovodio se sopstvenim opažanjem kada je rekao:
Govori
Ciceronovi govori čine glavni dio njegovog opusa. Zabilježeno je 88 Ciceronovih govora od kojih je preostalo 58. Već za vrijeme Ciceronovog života objavljene su pojedine zbirke njegovih govora, a Ciceronov oslobođeni rob i prijatelj Marko Tulije Tiron, začetnik stenografije (notae Tironianae), je objavio prvu kolekciju Ciceronovih govora poslije njegove smrti. U spisku koji slijedi neki od naslova sadrže više od jednog govora.
Ciceron se služio posebnom asocijativnom mnemoničkom tehnikom koja je nazvana tehnika soba (metoda loci). On bi govor razložio na ključne riječi i konceptualne pojmove koji su mu bili potrebni za željenu temu i pridruživao bi ih, prema željenom redu, na jedan sasvim kreativan i jedinstven način, prostorijama kuće ili palate koju je dobro poznavao. Zatim bi tokom držanja govora zamislio da prolazi kroz prostorije date kuće ili palate i tada bi mu ključne riječi i koncepti dolazili u um, opet prema željenom redu.
mini|Prva stranica minijature iz Ciceronovog De oratore, oko XV stoljeće, Sjeverna Italija, čuva se u British Museum.
Kasna karijera
mini|Epistulae ad familiares, izdanje iz 1547. godine, Venecija, štampao Hieronymus Scotus
Pisma
Postoji više od 800 pisama koje je Ciceron uputio drugima i preko 100 koje su drugi napisali njemu. Otkrili su ih u periodu između 1345. i 1389. godine Petrarka (Francesco Petrarca) i Coluccio Salutati (Lino Coluccio Salutati)
Pisma je u periodu između 48. i 43. godine p. n. e. sakupio i arhivirao Tiron, Ciceronov oslobođeni rob, sekretar i prijatelj. Podijeljena su u četiri kategorije.
Napomene
Rijetko su o kojem čovjeku, koji se istakao javnim djelovanjem, izrečena tako oprečna mišljenja kao o Ciceronu. I dok je bio živ bilo je onih koji su ga odobravali i onih koji su ga napadali; nikoga nije ostavljao ravnodušnim.
Uz odlične sposobnosti i duha i srca Ciceron se odlikovao moralnom čistoćom, umjerenošću bez pohlepe, savjesnošću u vršenju dužnosti; vjeran je, ako i ne nježan muž, brižan otac, iskren prijatelj, dobar brat i blag gospodar (Tiron). Ovakvim kvalitetama u određenoj mjeri su kompenzovane njegove mane: častoljublje, hvalisavost, neodlučnost i malodušje.
Bio je neumoran je u proširivanju svoga znanja. Ciceron je imao receptivan duh ali nije bio stvaralac novog i posebnog. Tako se može razumjeti njegovo ponekad neodlučno držanje u javnom životu ali mu nitko ne može poreći patriotizam. Imao je "volju najboljeg građanina" (voluntas optimi civis, Kvintilijan 12, 1, 6), bio je "čovjek koji voli domovinu" (Plutarh, Cic. 49, 5), a sam je rekao da "od domovine nikome ne smije biti ništa slađe" (nec locus tibi ullus dulcior esse debet patria, Ad fam. 4, 9, 3).
Iako Cicerona samo njegov receptivan duh ne može kvalifikovati kao jednog od najvećih pisaca svijeta, i iako njegova veličina nije bila u iznošenju vlastitih originalnih misli, ipak je bio velik, možda i najveći ikada, u naporima uloženim u nesebično i sasvim uspješno širenje misli drugih autora.
Ciceron je bio nadaren i energičan pisac koji se interesovao za veliki broj tema s naglaskom na helenističku filozofsku i retoričku tradiciju iz koje je imao sveobuhvatno obrazovanje. Zahvaljujući kvalitetu i pristupačnosti Ciceronovih tekstova njegovi su radovi općeprihvaćeni i čine dio obavezne lektire. Njegov uticaj je bio još veći nakon mračnog srednjeg vijeka u Evropi - od svih radova latinskih autora najviše je preživjelo Ciceronovih. Ciceron je još uvijek jedan od najvažnijih izvora podataka o rimskoj historiji.
Nijedna ličnost rimske književnosti nema tolikih zasluga za širenje helenske kulture i civilizacije po onom dijelu goleme rimske države, na kojem se govorilo i čitalo latinski, koliko Ciceron. Pa ako se uzme u obzir i činjenica da ta helenska, gotovo samonikla kultura, s izuzetkom neznatnog hititskog i feničanskog poticaja, preko kultura s područja oko rijeke Nil i Mezopotamije, zatim svog širenja preko rimske imperije, postaje kroz kršćanstvo od helensko-rimske evropska kultura, a nakon otkrića na početku novog vijeka i svjetska, onda Ciceron jasno mora biti prihvaćen i uvažen kao jedna od najistaknutijih ličnosti cijelog svijeta zaslužna za širenje te kulture.
Pošte Srpske
Preduzeće za poštanski saobraćaj Republike Srpske a.d., poznatije kao Pošte Srpske, jedan je od tri javna poštanska operatera u Bosni i Hercegovini, sa sjedištem u Banjoj Luci. Pošte Srpske su najveći poštanski operater u Republici Srpskoj.
Rat u Bosni i Hercegovini
Prije ratnih sukoba u Bosni i Hercegovini, na teritoriji SR BiH su za poštanske usluge bile odgovorne Pošte Jugoslavije. No, početkom rata u Bosni i Hercegovini raspao se poštanski sistem u BiH. Na početku česte su bile pojave oružanih napada na vozila Pošte i barikade na putevima, zbog čega je bilo nemoguće obavljati poštansku razmjenu.
Kasnije, krajem februara i početkom marta 1992, su počeli ratni sukobi u Bosni i Hercegovini, koje su uzrokovali razaranje poštanskih objekata i pretvaranje u komande vojski širom Bosne i Hercegovine. Poštanske jedinice, koje su se nalazile na teretoriji sa većinskim srpskim stanovništvem, bile su izdvojene iz poštanskog sistema Bosne i Hercegovine. mini|Poslovnica Pošta Srpske u [[Banja Luka|Banjoj Luci]] Na teritoriji Republike Spske (RS) ostalo je još 258 pošti i dva poštanska centra u Bijeljini i Banjoj Luci. Najveći problemi, zbog kojih je bilo vrlo teško bilo osnovati novi PTT sistem na teretoriji RS-a, bili su nepostojanje poštanskih linija i kartovnih veza, nedostatak vozila za obavljanje poštanske razmjene, manjak pogonskog goriva i manjak kapaciteta (poštanskih centara).
Vlada Republike Srpske je 24. maja 1992. godine donijela odluku o stvaranju jedinstvene javne kompanije PTT saobraćaja Republike Srpske.
Nakon nekoliko mjeseci, povezane su sve pošte na teretoriji RS, formirani su novi poštanski uredi, te je uspostavljena redovna razmjena poštanskih pošiljki. U junu 1992. godine počeo se obavljati i međunarodni poštanski saobraćaj, za koje je se do kraja ratnih sukoba u Bosni i Hercegovini koristila Izmjenična pošta 11073 u Beogradu.
Rat u Bosni i Hercegovini je već u maju uzrokovao gubitak kopnene mreže između zapadnog dijela Republike Srpske i tadašnje Republike Srpske Krajine sa ostalim djelovima Republike Srpske i Srbijom, zbog čega je se jedini način odvijanja poštanskog saobraćaja odvijao preko banjalučkog aerodroma u banjalučkom naselju Mahovljani, koji je nalazi 20 kilometara sjeverno od Banja Luke.
Poštanski saobraćaj sa Republikom Srpskom Krajinom i Saveznom Republikom Jugoslavijom se tretirao i naplaćivao kao unutrašnji, dok se preko Beograda odvijao saobraćaj sa ostalim republikama bivše SFRJ, osim sa Federacijom BiH, sa kojom je nakon ratnih sukoba u Bosni i Hercegovini ponovo uspostavljen poštanski saobraćaj. Osim toga, za pošiljke, koje su slale za Hrvatsku, nije garantirano da će doći na odredište, te je pošiljaoc snosio odgovornost.
Period nakon rata do danas
Nakon što je nekadašnji PTT sistem Repulike Srpske razdvojen na dva preduzeća: JODP "Pošte Srpske" i JODP "Telekom Srpske", poznatiji kao "M:tel", 10. decembra 1996. godine osnovano je "Preduzeće za poštanski saobraćaj Banja Luka". thumb|323x323px|Poštanska mreža Pošta SrpskeGodinu dana kasnije, 1997. godine, sklopljen je ugovor o subvenciji za Pošte Srpske, čime se Telekom Srpske obavezao, da do 2007. godine uplati 5% svojih godišnjih prihoda.
Godine 2001. Pošte Srpske transformisane su u dioničko društvo sa sjedištem u Banjoj Luci, te su djelimično privatizovane. Do tada Pošte Srpske su bile javno osnovno državno preduzeće, tako da je bila u 100% vlasništvu Vlade Republike Srpske. Dionice Pošta Srpske mogu se naći na banjalučkog berzi.
Dana 10. maja 2006. godine izabrana je Jasminka Krivokuća za nasljednika prijašnjeg direktora Milutina Pejića Pošta Srpske.
Dana 1. januara 2008. godine Pošte Srpske su primljene u udruženje "PostEurop" 48 najvećih poštanskih kompanija u Evropi.
Godine 2008. godine Pošte Srpske su počele davati i usluge "Brze Pošte", koje garantiraju da pošiljka do svog odredišta dolazi u veoma brzom roku (unutar Republike Srpske npr. do 24 sata). Te iste godine usvojen je i ugovor o osnivanju sopstvene poštanske banke pod nazivom "Post Banka".
Godine 2008. se počelo raditi i na realiziranju "Bekboun mreže", odnosno jedinstvene poštanske mreže, jer bi taj radio-relejni uređaj povezao Pošte Srpske u jedinstveni informativni sistem, što bi bila, prema riječima direktorice Pošta Srpske, ušteda u iznosu od 810.000 KM, jer se onda ne bi više morali koristiti linkovi Telekoma Srpske.
Te godine sklopljen je ugovor sa elektroprivrednim preduzećem "Elektrokrajina", sa sjedištem u Banjoj Luci, kojem se to preduzeće obavezuje da isporuči besplatnu električnu energiju Poštama Srpske, u razmjenu za to da Pošte Srpske isporuče oko 235.000 računa korisnicima Elektrokrajina-e na teritoriji gradova i općina Banja Luka, Prijedor, Prnjavor, Gradiška, Kozarska Dubica, Srbac, Mrkonjić Grad, Novi Grad i Laktaši.
Te godine se i počelo davati usluge mrežnog praćenja za međunarodni poštanski saobraćaj u uvozu. Od prijema do prisjeca u 78003 Banja Luci, te snimanje pismonosnih pošiljaka u otpremi, po zemljama.
Dana 5. januara 2011. godine, Pošte Srpske su dobile međunarodni poštanski MRS kod 78003 Banja Luka, čime su postale ravnopravne s BH Poštom i Hrvatskom poštom Mostar.
Godine 2011. uspostavljena je i "Brza pošta" s Hrvatskom, Crnom Gorom i Slovenijom, s čime se počela nuditi i međunarodna "Brza pošta". Tokom majskih poplava 2014. godine Poštama Srpske su pričinjene materijalne štete u iznisu od 3,8 miliona KM, od čega su najviše štete pretrpjele pošte u Doboju, gdje je nešto manje od 100% pošti uništeno. Krajem te godine Pošte Srpske su dale aplikaciju za pomoć kod međunarodnog poštanskog saveza, koji je njima kao pomoć u martu 2015. godine uručio 40 računara marke Lenovo, jer je od ukupne štete 810.000 KM štete učinjeno na informativnoj i poštanskoj opremi Pošta Srpske.
Brza pošta
Godine 2008. Pošte Srpske su uvele poštansku uslugu "Brza Pošta" koja garantira korisnicima veoma brzu dostavu pošiljki. Počevši vršiti te usluge samo korisnicima, čije pošiljke imaju odredište imaju u Republici Srpskoj (garantirano da će doći u roku od 24 sata), u novembru 2010. godine su se počele vršiti iste usluge i za odredišta na teretoriji Federacije Bosne i Hercegovine, kada je omogućeno slanje pošiljaka na teretoriju koju ima Hrvatska pošta Mostar (garantitano da će doći u roku od 24-48 sati). Dana 11. augusta 2011. Pošte Srpske su omogućile korisnicima i Brzu poštu za Hrvatsku, Sloveniju i Crnu Goru, odnosno međunarodnu brzu poštu. Do sada je omogućeno slanje brze pošte u preko 150 zemalja svijeta.
Sprinter
Od 7. maja 2002. godine Pošte Srpske pružaju uslugu besplatog korištenja internet usluga u Republici Srpskoj pod nazivom "Samostalni Internet Service Provider Sprinter"
Čvorišta tog provajdera nalaze se u: Banjoj Luci, Trebinju, Zvorniku, Sokocu, Prijedoru, Bijeljini, Foči, Mrkonjić Gradu, Doboju i Brčkom. Pošte Srpske raspolažu sa 330 linija, od kojih je 60 u Banja Luci, a po 30 u drugim čvorištima.
Brzina Interneta je 50 MB po sekundi (mbps). thumb|282x282px|Personalizirana marka Pošta Srpske sa slikom grada Prijedora
Personalizirana poštanska marka
Godine 2008. predstavljena je personalizirana poštanska marka (PPM). Sa tom markom se može isto kao i sa klasičnom obavljati normalni poštanski saobraćaj, te se ona samo razlikuje u tome da korisnik može sam odlučiti koja slika na njoj treba da bude.
Vlasništvo
Do 2001. godine Pošte Srpske su bile javno osnovno preduzeće, što je značilo da su bile u 100% državnom vlasništvu. No, 2001. godine Pošte Srpske su postale dioničko društvo, zabilježeno na banjačkoj berzi.
Dioničari su :
Ključne brojke
Pošte Srpske trenutno raspolažu sa 269 poslovnica, 720 instaliranih poštanskih šaltera od kojih su 483 u funkciji i 438 poštanskih kovčežića i 54 vozila za obavljanje poštanskog saobraćaja, koje u prosjeku pređu oko preko 1,8 miliona kilometra.
U prosjeku svaka poslovna jedinica Pošte Srpske zauzima teretoriju od 95 kilometara, te opslužuje u prosjeku 1691 domaćinstava. Jedan prosječni poštar Pošta Srpske raznosi poštu za 2.623 mještana.
Način obavljanja pošiljki Pošta Srpske je u RS-u D+1, što znači da, ako se naprimjer danas pošalje pismo iz Novog Grada, već idućeg dana stiže u poštansku poslovnicu u Trebinju.
Finansijski rezultati
{	"version": 2, "width": 843, "height": 176, "data": [ {			"name": "table", "values": [ {					"x": 2001, "y": 954452 },				{					"x": 2002, "y": -467738 },				{					"x": 2003, "y": 102523 },				{					"x": 2004, "y": 1752449 },				{					"x": 2005, "y": -1426781 },				{					"x": 2006, "y": 6674963 },				{					"x": 2007, "y": 13505663 },				{					"x": 2008, "y": -4011471 },				{					"x": 2009, "y": -5935273 },				{					"x": 2010, "y": -5383226 },				{					"x": 2011, "y": -422587 },				{					"x": 2012, "y": -5245223 },				{					"x": 2013, "y": -2091358 },				{					"x": 2014, "y": 1373687 }			]		}	],	"scales": [ {			"name": "x", "type": "ordinal", "range": "width", "zero": false, "domain": { "data": "table", "field": "x" }		},		{			"name": "y", "type": "linear", "range": "height", "nice": true, "domain": { "data": "table", "field": "y" }		}	],	"axes": [ {			"type": "x", "scale": "x" },		{			"type": "y", "scale": "y" }	],	"marks": [ {			"type": "rect", "from": { "data": "table" },			"properties": { "enter": { "x": { "scale": "x", "field": "x" },					"y": { "scale": "y", "field": "y" },					"y2": { "scale": "y", "value": 0 },					"fill": { "value": "steelblue" },					"width": { "scale": "x", "band": "true", "offset": -1 }				}			}		}	] } Prihodi Pošte Srpske su u 1997. godini, odnosno u prvoj godini poslovanja imali prihod u iznosu od 10.118.428 Konvertibilnih maraka (KM), dok su rashodi iznosili 11,849,167 KM. Do 2000. godine nije se mjerilo koliko iznosi finalni dobitak/gubitak.
Četiri godine kasnije, 2001. godine prihodi su iznosili 31.676.178 KM, što znači da su prihodi u odnosu na 1997. godini povećani za 213%. Rashodi 2001. godine iznosili su 31.185.891 KM, što znači da su rashodi povećani za 263% u odnosu na 1997. godinu. Sa subvencijama Telekoma Srpske, finalni dobitak Pošte Srpske je 2001. godine iznosio 954.452 KM.
Godine 2007, deset godina nakon osninvanja, prihodi Pošta Srpske iznosili su 54.703.503 KM, što znači da je u odnosu na 1997. godinu peihod povećan za 540%, a u odnosu na 2001. godinu povećan za 172% posto. Rashodi 2007. godine su iznosili 54.744.803 KM, što znači da su sada u odnosu na 1997. godinu veći za 462%, a u odnosu na 2001. godinu su veći za 176%. Ukupna dobit 2007. godine iznosila je (sa subvencijama Telekoma Srpske) 13.505.663 KM, te je najveća godišnja dobit Pošta Srpske do danas. Dobit je 2007. godine bila čak 1415% posto veća nego 2001. godine.
No, 2008. godine je usljedila globalna finansijska kriza, koja je i u Poštama Srpske ostavila tragove: 2008. godine Pošte Srpske su imale gubitak u iznosu od oko 4 miliona KM, a 2009. godine je iznosila 5,9 miliona KM, pa je 2009. godina bila najgora poslovna godina ikada u Poštama Srpske. Godine 2010. smanjen je gubitak na 5,3 miliona KM, dok je 2011. godine usljedio nagli pad gubitka na oko 400.000 KM. Godine 2012. je usljedilo ponovo naglo povećanje gubitka na 5,2 miliona KM, te je 2013. godine prepolovljen na oko 2,1 miliona KM. Akumulirani gubitak Pošta Srpske u periodu od 2008. do 2013. godine iznosi oko 22,9 miliona KM.
Nakon šest godina gubitka, u 2014. godini je ostvarena dobit u iznosu od 1.373.687 KM, te je u odnosu na 2007. godinu manja za 89,82%, dok je u odnosu na 2001. godinu veča za 43,92%. Prihod Pošti Srpske 2014. godine bio je 55.709.085 KM, te je u odnosu na 2007. godinu veći za 1,76%, a u odnosu na 2001. godinu veći za 75,87%. U 2014. godini rashodi Pošta Srpske su iznosili 55.640.085 KM, što znači da su u odnosu na 2007. godinu veći za 1,57%, dok su u odnosu na 2001. godinu veći za 78,41%.
Uprava
Uprava Pošta Srpske sastoji se od:
Poštanski brojevi
Ovo su poštanski brojevi deset najvećih gradova u Republici Srpskoj (po stanovništvu):
Poštadijada
Svake godine od 16. do 19. oktobra, održava se "poštadijada": Sportske igre za poštare. Nekoliko gradova šalje svoje poštare kao predstavnike, koji se za nijh takmiče u šahu, odbojci, brzom hodanju, streljaštvu, stonom tenisu, malom nogometu, te u povlačenju konopca.
Plivaća kožica
mini|260px|Plivaća kožica na ljudskom stopalu (između drugog i trećeg prsta) mini|desno|Plivaća kožica kod galeba Plivaća kožica je koža koja se razvila između prstiju životinja koje žive u vodi.
Ona povećava efikasnost pokreta plivanja, jer povećava površinu prednjih i ili stražnjih nogu životinje i time omogućava bolji prijenos snage mišića na vodu.
Plivaće kožice su elastične, tako da se površina udova kod kretanja suprotnog od pravca plivanja može smanjiti i time omogućiti niži otpor vodi. Čitav niz životinja koje žive u vodi imaju plivaće kožice, kao na primjer tuljani, dabrovi, vodozemci, čitav niz porodica ptica, neki gmizavci...
I kod ljudi se također može pojaviti plivaća kožica, ali to je genetski uslovljena greška u građi.
Deutschsprachige Anwendervereinigung TeX
180px|right|Лого DANTE e. V.
Deutschsprachige Anwendervereinigung TeX e. V. ili DANTE e. V., je najveća TeX korisnička grupa na njemačkom govornom području. Sa oko 2.000 članova, to je najveća grupa TeX korisnika širom svijeta. DANTE su osnovali 14. aprila 1989. godine u njemačkom gradu Heidelbergu brojni TeX entuzijasti koji su se ranije upoznali sa njegovim radom.
Prema svojim statutima, DANTE korisnička grupa daje savjete TeX korisnicima iz svih zemanja u kojima se koristi njemački jezik i finansira projekte vezane za TeX. Također, predstavlja članove prema drugim TeX korisničkim grupama.
DANTE se održava na glavnom CTAN serveru <tt>dante.ctan.org</tt>, koji je preslikan na druge. Konferencije sa razgovorima, uputstvima i sastancima generalnih članova održavaju se dvogodišnje na raznim lokacijama u svim zemljama njemačkog govornog područja. Konferencije su besplatne za sve zainteresovane za TeX. Časopis Die TeXnische Komödie članova udruženja objavljuje se kvartalno. DANTE je međunarodni partner TeX korisničke grupe (TUG) koja je osnovana 1980. godine.
IC 1995
IC 1995 je odrazna maglina i nalazi se u sazviježđu Bik. Prvo otkriće je napravio Solon Irving Bailey 1896. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
GSDMA
Gasdermin A jest protein koji je kod ljudi kodiran genom GSDMA sa hromosoma 17.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 445 aminokiselina, a molekulska težina   49.365 Da.
Mjere za zapreminu
Jedinica za mjerenje zapremine je kubni metar (m3). To je kocka ivice 1 m.
Hipnoza
Hipnoza (grč hypnosis – „spavanje“) je sugestija uz promijenjeno stanje svijesti.
Berthold Stokvis definisao je hipnozu kao stanje izazvano afektivnim (često neznačajnim) smanjenjem prethodno sužene svijesti u kojem dolazi do regresije osnovnih funkcija ličnosti (mišljenje, čuvstvo, htijenje), kao i tjelesnih funkcija. Za vrijeme hipnoze ispitanici najčešće ostaju svjesni svog reagovanja.
Stadiji hipnoze
Može se također razlikovati opće hipnoze i one s posthipnotičkim naredbama, kod kojih se postiže unaprijed određeno djelovanje. Također se može primijeniti i tzv. prazna hipnoza (u cilju opuštanja) u kojoj se oporavlja cijeli nervni sistem.
Pristupi hipnozi
Razlikujemo dva osnovna pristupa hipnozi - tradicionalni, direktni pristup i indirektnu, konverzacijsku hipnozu na tragu rada M. Ericksona.
Mustang (rok-grupa)
Biografija
Mustang je osnovan u Mostaru 2013. Grupa je, zajedno sa Zosterom, svirala na dočeku 2014. godine u Mostaru. Iste godine snimaju prve demo-snimke, koje su odlično primljene, kako među rock publikom, tako i muzičkim krugovima. Nedugo zatim kreću u studio, te snimaju svoj prvi album, nazvan On with the Fight. Album sadrži 11 pjesama; sve pjesme napisane su na engleskom jeziku. Album je izdala izdavačka kuća One Records, koja je poznata po saradnji sa, među ostalima, grupama Whitesnake, Toto, Blackmore's Night, Divlje jagode, Riblja čorba, Smak itd. Zbog svog zvuka grupa je također rado viđen gost na moto susretima. Bivši frontmen Iron Maidena, Blaze Bayley, u sklopu svoje svjetske turneje 2017. godine odabrao je Mustang kao predgrupu na svoja dva nastupa u Bosni i Hercegovini, u Mostaru i Sarajevu , koja su na kraju odgođena. Među značajnijim nastupima su i nastupi kao predgrupa Divljim jagodama, Općom opasnosti i Osvajačima, zatim nastupi na festivalima: Mostar Summer fest, Mostar Blues & Rock festival, Iskre budućnosti (sa Atomskim skloništem ), Rastok, Ilidža Rock fest, F.A.R.S.A. , St@rt (Split), Inkubator (Split), Rock Am Lake (Srebrenik).... Grupa je također svirala i niz koncerata u Hrvatskoj, Sloveniji i Crnoj Gori.
Tumor
Tumori ili neoplazije označavaju masu izmjenjenih ćelija koje pokazuju nepravilan i progresivan rast. Tumori su bolesti s ozbiljnom prognozom po život, te su tema o kojoj se mnogo govori. Riječ "tumor" znači oteklina. Tumori nastaju uvećanjem tkiva ili organa bujanjem ćelija ili otokom tkiva zbog zadržavanja tečnosti ili krvarenja unutar tkiva. Ipak, danas se taj pojam udomaćio kao oznaka za naoplazije.
Pojam neoplazija
Pojam "neoplazma" označava novonastalu tvorbu u organizmu koja je nastala kao posljedica različitih unutrašnjih i vanjskih faktora koji djeluju na organizam. U osnovi, novotvorine nastaju kad se izgubi normalna regulacija kontrolnih mehanizama rasta ćelija.
Vrste neoplazija
Tumori mogu biti maligni (zloćudni) i benigni (dobroćudni). Razlika između njih je u agresivnosti rasta, te u tome što maligni daju metastaze i šire se u okolinu, infiltrirajući se u okolno tkivo, dok benigni tumori ne daju metastaze na druge organe i ne infiltriraju se u okolno zdravo tkivo, već ga potiskuju.
Rak (kancer, cancer) predstavlja zloćudni oblik novotvorine. Zloćudnost ili malignost nekog tumora odnosi se na svojstvo tog tumora da invadira i razara okolno tkivo i da stvara udaljene metastaze u organizmu, te kao posljedica nastupa smrt. Naravno, dijagnoza zloćudnog tumora ne podrazumijeva smrt. Pravodobnom dijagnozom, i dobrim odabirom terapije izlječenje je kod nekih malignih tumora moguće.
Kancerogenost predstavlja potencijal neke tvari da izazove genetska oštećenja u ćeliji koja će dovesti do nekontrolisanog rasta ćelije tj. raka.
Nastanak tumora
Uzrok najvećeg broja tumora nije poznat: Ipak za određene faktore se danas pouzdano zna da su uzročnici stvaranja tumora, a to su, pušenje, UV zračenja, određeni virusi. Sam proces nastanka tumora događa se već na molekulskoj razini, tj. poremećaji kontrolnih bjelančevina imaju svoju podlogu u oštećenjima gena koji te proteine i stvaraju. Oštećenje gena može nastati na dva načina:
Nastanak tumora se ne događa u jednom tačno određenom trenutku ili u kratkom vremenskom razdoblju. To je proces koji se sastoji od niza promjena na genotipskoj i na fenotipskoj razini. Taj niz promjena koji vodi od zdravog stanja ćelije do pojave tumora najčešće traje mjesecima i godinama.
Metastaze
Metastaze su sekundarno nastale promjene, presadnice koje nisu u dodiru s primarnim tumorom i nalaze se u udaljenim tkivima. Metastaziranje je jedan od najvažnijih karakteristika zloćudnosti, iako svi zloćudni tumori ne metastaziraju.
Košarkaška reprezentacija Srbije i Crne Gore
Košarkaška reprezentacija Srbije i Crne Gore, poznata i kao košarkaška reprezentacija SR Jugoslavije, predstavljala je Srbiju i Crnu Goru na međunarodnim košarkaškim takmičenjima od 1993. do 2006. Njom je upravljao Košarkaški savez Srbije i Crne Gore.
Tumor
Paraneoplastični sindrom
To je skup simptom i znakova bolesti koji nisu dio kaheksije i ne mogu se objasniti bilo lokalnim bilo udaljenim rastom tumora, bilo njegovom hormonskom aktivnošću. Najčešće se javlja kao hiperkalcemija i Cushingov sindrom.
Košarkaška reprezentacija Srbije i Crne Gore
Historija
Nakon raspada Jugoslavije, 1991–1992, prvobitna reprezentacija Jugoslavije raspuštena je. Bosna i Hercegovina (reprezentacija Bosne i Hercegovine), Hrvatska (reprezentacija Hrvatske), Makedonija (reprezentacija Makedonije) (kasnije poznata kao Sjeverna Makedonija) i Slovenija (reprezentacija Slovenije) tada su formirale vlastite reprezentacije, dok je krnja Jugoslavija (prvobitno poznata kao SR Jugoslavija, kasnije kao Srbija i Crna Gora) također formirala svoju reprezentaciju.