cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aneksijska kriza
Protesti i kompenzacije
Srbija je mobilisala svoju vojsku i 7. oktobra Srpski krunski savet je zatražio da se aneksija poništi ili, u suprotnom, Srbija treba da dobije odštetu, koju je 25. oktobra definisala kao pojas zemlje preko najsjevernijeg dijela novopazarskog sandžaka. Na kraju su ovi zahtjevi odbijeni. Srbija je preuzela kontrolu nad Sandžakom nakon balkanskih ratova.
Osmanlijsko carstvo
Osmanlijsko carstvo je protestvovalo protiv bugarskog proglašenja nezavisnosti snažnije nego protiv aneksije Bosne i Hercegovine, kojom nije imalo praktične izglede da upravlja. Došlo je do bojkota austrougarske robe i dućana, što je Austro-Ugarskoj nanijelo komercijalne gubitke od preko 100.000.000 kruna. Austro-Ugarska je 26. februara to pitanje riješila sporazumom. Austro-Ugarska je pristala platiti Osmanlijama 2,2 miliona osmanskih lira za javnu zemlju u Bosni i Hercegovini. Bugarska nezavisnost nije mogla biti poništena.
Francuska, Britanija, Rusija i Italija
Italija je očekivala kompenzacije u oblastima "Italia Irredenta" kojima je vladala Austro-Ugarska u zamjenu za njeno priznanje aneksije Bosne i Hercegovine, kako je dogovoreno u ugovorima o trojnom paktu sa Austro-Ugarskom. Međutim, to se nije dogodilo i to je postao jedan od razloga da Italija raskine savez sa Austro-Ugarskom 1915. godine. Klauzula o uzajamnoj kompenzaciji bila je član 7. verzija istog ugovora iz 1909. i od 5. decembra 1912.:
"Međutim, ako, tokom događaja, održavanje statusa quo u regijama Balkana ili osmanskih obala i ostrva na Jadranu i Egejskom moru postane nemoguće, i ako, da li kao posledica akcije treće sile ili na drugi način, Austro-Ugarska ili Italija bi se našle pod potrebom da je modifikuju privremenom ili trajnom okupacijom sa svoje strane, ova okupacija će se desiti tek nakon prethodnog dogovora između dvije sile, zasnovanog na principu recipročne kompenzacije za svaku prednost, teritorijalnu ili drugu, koju bi svaka od njih mogla dobiti mimo sadašnjeg statusa quo, i davanja zadovoljenja interesima i osnovanim zahtjevima dviju Strana."
Povlačenje Rusije i Srbije
Britansko protivljenje izmjenama Berlinskog sporazuma u pogledu moreuza ostavilo je Rusiju praznih ruku i stoga su Izvolski i Car smatrali da su aneksija i Aehrenthalovi manevri napravljeni u lošoj namjeri. Svjestan Aehrenthalovog jevrejskog naslijeđa o kojem se pričalo, Izvolski je eksplodirao, primjećujući: "Prljavi Židov me je prevario. Lagao mi je, zavaravao me, taj strašni Jevrej." Da bi Izvolskog primorala na ustupke, Austro-Ugarska je zaprijetila da će objaviti, a zatim je pustila da cure dokumenti u kojima se tokom prethodnih 30 godina Rusija složila da Austro-Ugarska ima slobodne ruke da radi šta hoće sa Bosnom i Hercegovinom i Novopazarskim sandžakom. Ovi dokumenti su predstavljali sramotu za Rusiju, posebno u pogledu njenih odnosa sa Srbijom. Car Nikolaj II pisao je caru Franji Josipu i optužio Austro-Ugarsku za izdaju povjerenja i odnosi između dvije zemlje su trajno narušeni. Po savjetu Njemačke, Austro-Ugarska je držala u poverenju prepisku Izvolskog od 2. jula i 23. septembra od Izvolskog Aehrenthalu i one su bile stalna pretnja poziciji Izvolskog ako Rusija čvrsto i javno ne prihvati amandman na član 25. Berlinskog sporazuma da prihvati aneksiju. Njemačka je 22. marta stavila Rusiju na mjesto, zahtijevajući da Rusija da jasno i nedvosmisleno "da" ili "ne" o tome da li se obavezala da će prihvatiti ovaj amandman. Ako se ne da pozitivan odgovor, Njemačka bi se povukla iz diplomatskih razgovora "i pustila da stvari idu svojim tokom". Pod takvim pritiskom, Izvolski je popustio i savjetovao vladu da prihvati amandman na član 25 iz straha da bi inače Austrija bila slobodna da djeluje protiv Srbije. Kabinet se složio. Car je 23. marta prihvatio odluku i saopštio je njemačkom ambasadoru u Rusiji Pourtalèsu. Britanija, međutim, nije bila sasvim spremna da pristane i izjavila je da će to učiniti tek kada "srpsko pitanje bude riješeno na miran način". Francuska je slijedila Britaniju.
Austro-Ugarska je 26. marta dostavila Britaniji pregovarački tekst martovske deklaracije Srbije kojom se Srbija obavezuje da prihvati aneksiju. Pisalo je:
Srbija priznaje da nije povrijeđena svojim pravom svršenim činjenicom u Bosni i Hercegovini i da će se shodno tome povinovati odluci koju će Sile donijeti u vezi sa članom 25. Berlinskog sporazuma. Pokoravajući se savjetu velikih sila, Srbija se već sada obavezuje da napusti stav protesta i protivljenja koji je zadržala u vezi sa aneksijom od prošle jeseni i obavezuje se da će dalje promjeniti kurs svoje sadašnje politike prema Austro-Ugarskoj od sada sa ovim drugim na temeljima dobrosusjedstva. U skladu sa ovim deklaracijama i uverena u pacifičke namere Austro-Ugarske, Srbija će svoju vojsku po organizaciji, njen raspored i efektivnost svesti na nivo iz proljeća 1908. godine. Ona će razoružati i raspustiti svoje dobrovoljce i spriječiti formiranje novih neregularnih jedinica na svojoj teritoriji.
Slijedećeg dana Austro-Ugarska je zatražila od Britanije čvrsta uverenja da će Britanija, kada se završe pregovori sa Srbijom, prihvatiti amandman na član 25. Bez takvog uveravanja Austro-Ugarska je izjavila da će prekinuti pregovore sa Srbijom. Kasnije tog dana Austro-Ugarska je odlučila djelimično mobilizirati svoje oružane snage. 28. marta Britanija je učinila kako je traženo. Srbija je 31. marta dala svoju zvaničnu izjavu o prihvatanju Austro-Ugarske, što predstavlja potpuni srpski poraz. Kriza je bila gotova. Velike sile potpisale su amandmane na Berlinski sporazum u različitim glavnim gradovima od 7. do 19. aprila.
Nešto više od godinu dana kasnije, kao rezultat ovog diplomatskog poraza, Izvolski je degradiran i postavljen za ambasadora u Francuskoj. Bio je trajno ogorčen na Aehrenthala i Centralne sile. Ruski diplomata i novinar de Šelking pripovijeda o političkoj propasti Izvolskog: "U salonima Petrograda dobio je nadimak "Princ Bosfora". U svojoj umišljenosti, Izvolski nije vidio da mu se rugaju."
Hayat FOLK TV
Hayat FOLK TV je muzički kanal sa spotovima, ekskluzivnim koncertima, razgovorima sa pjevačima, muzičkim emisijama iz bogate arhive Hayat TV te emisijama koje se specijalno rade za Hayat Folk. Program se bazira na domaćoj muzici iz Bosne i Hercegovine a prioritet imaju izdanja Hayatove muzičke produkcije (Hayat Production). Gledaoci iz cijelog svijeta aktivno učestvuju u kreiranju programa tako što biraju i predlažu muzičke spotove putem SMS poruka. Program Hayat Folk TV-a se emituje putem sistema kablovskih operatora u Bosni i Hercegovini, satelita te IPTV platforme BosnaTV.
Vitkovići (Goražde)
Vitkovići su naseljeno mjesto u gradu Goraždu, Bosna i Hercegovina.
Snaga fluida
Snaga fluida je tehnologija koji s bavi stvaranjem, kontrolom i prijenosom fluida pod pritiskom.
Pošto se termin fluid odnosi i naplinove i na tečnosti, snaga fluida se dijeli da dvije kategorije: hidraulika i pneumatika. Razlika je ta da se kod hidraulike kao medij koristi tečnost (mineralno ulje ili voda), a kod pneumatike je to plin (zrak ili neki drugi inertni plin).
Praktična upotreba
U praksi, snaga fluida se koristi kako se postigli neki od ova dva zadatka:
Transport fluida
Dostavljanje fluida sa jednog mjesta na drugo vrši se kako bi se razne industrije ili domaćinstva obskrbile nekim resursom, kojeg inače nema u blizini (voda, plin, nafta). Taj prijenost se najčesšće ostvaruje složenim sistemom cijevi spojenih u jedan sistem.
Primijena
Hidraulika i pneumatika su slične na mnogo načina, ali postoji mnogo razloga zašto su one odvojene dicipline.
Sukoišan
Sukoišan ili Sukojišan, nekadašnje historijsko predgrađe, a danas dio grada Splita u njegovom sjevernom dijelu između Ličke i Sukoišanske ulice. Na tom se području u srednjem vijeku nalazila crkvica sv. Kasijana (Sanctus Cassianus) po kojoj se čitav predjel nazivao "ad sanctum Cassianum", što je zabilježeno u izvorima 1096. godine, a iz čega je izvedeno današnje ime tog predjela. Arheološka istraživanja još nisu ubicirala položaj te crkvice.
Danas se na području Sukoišana nalazi autobusni kolodvor i crkva Svete Obitelji Nazaretske. U sastavu je gradskog kotara Lovret
Finansijska matematika
Finansijska matematika je primjenjena matematika čiji je predmet proučavanja složeni interes i njegova primjena uglavnom u ekonomiji, bankarstvu, osiguranju i drugim srodnim oblastima. Metode proučavanja su uglavnom matematičke, kao što su: analiza i sinteza; indukcija i dedukcija; implikacija i ekvivalencija; komparacija, modeliranje, eskontovanje i diskontovanje vremenskih tokova kapitala. Veličine uvedene u finansijsku matematiku su uglavnom povezane matematičkim relacijama i formulama. Izračunavanja, tabelarna i grafička predstavljanja u primjerima za današnje potrebe, izrađeni su primjenom Excela, u formi modela koji uključuju neograničeni broj kalkulacija sa iznosima ulaznih veličina. Iznose pomoćnih i izlaznih veličina Excel izvršava automatski. Kalkulacije služe za vježbu pri učenju gradiva, provjeravanje regularnosti modela i usavršavanje modela.
Upotreba Excel-a u izradi primjera i zadataka za vježbu izbacila je iz upotrebe finansijske, logaritamske i druge tablice kao zastario radni materijal.
Izvršena je inovacija, aktuelizacija i racionalizacija dosadašnjeg računa srednjeg i zajedničkog roka odgođenih plaćanja primjenom konformne kamatne stope. Uvedene su formule za izračune interkalarnih kamata složenih i prostih kapitalizacija. Dokazano je da interkalarne kamate nisu kamate odgođene otplate zajmova. Dokazana je neregularnost dosadašnje formule kontinuiranog ukamaćivanja.
Literatura
NGC 427
NGC 427 (također poznat kao ESO 412-14, MCG -5-4-7 i PGC 4333) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 467 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kipar. Najveći prečnik je 1,00 (136 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (82 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 25. septembra 1834. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Bosanskohercegovački filmovi kandidati za nagradu Oscar - Najbolji strani film
mini|Bosanskohercegovački režiser [[Danis Tanović čiji je film Ničija zemlja, na 74. dodjeli "Oscara", dobio Oscar za najbolji strani film]]
Bosanskohercegovačka kinematografija je na dodjelama Oscara u kategoriji za najbolji strani film zastupljena od 67. dodjele "Oscara" 1994. godine. Nagrada se dodjeljuje za igrani film produciran izvan Sjedinjenih Američkih Država počevši od 29. dodjele "Oscara" 1956. godine. Pravilo je da se u filmu najmanje 51 % vremena mora koristiti jezik koji nije engleski. Bosna i Hercegovina je zaključno sa 2014. godinom podnijela ukupno 14 filmova ali samo je jedan bosanskohercegovački film bio nominiran za Oscara u kategoriji najboljeg stranog filma: Danis Tanović s filmom Ničija zemlja na 74. dodjeli "Oscara", koji je uspio osvojiti nagradu.
Žiri za strani film nadzire proces i razmatra sve dostavljene filmove. Nakon toga, oni glasaju putem tajnog glasanja kako bi se odlučilo o pet kandidata za nagradu. Većina bosanskohercegovačkih kandidata su filmovi o životu u zemlji nakon tragičnih balkanskih ratova iz 1990-tih. Skoro svi osim Nedžada Begovića su režiseri koji su bili 41. godinu ili mlađi kada su objavili svoje filmove. Crne komedije kao što su "Gori vatra" i "Čuvari noći" te drame "Teško je biti fin", "Grbavica", "Kod amidže Idriza" i "Snijeg" su priče o životu nakon rata. Kandidat za 1994. godinu, "Magareće godine" nastao je u ratu, i priča je o jednoj školi iz doba komunizma. Kandidat za 2005. godinu, "Sasvim lično" je jedan od rijetkih dokumentaraca koji su ikada bili podnešeni za ovu nagradu. Svi filmovi su većinom na bosanskom jeziku. Osim Ničije zemlje, nijedan od podnosenih bosanskohercegovačkih filmova nisu uspjeli dobiti nominacije za Oscara, iako je film "Grbavica", koji je dobitnik Zlatnog medvjeda za 2006. godinu na Berlinskom filmskom festivalu, smatran kao jedan od favorita.
Glumac Emir Hadžihafizbegović glumio je u 6 prijavljenih filmova iz Bosne i Hercegovine. Filmovi Gori vatra, Grbavica i Ničija zemlja dostupni su u svijetu s engleskim titlovima.
Sjedište okruga (SAD)
County Seat (Sjedište okruga) je upravno sjedište okruga u Sjedinjenim Američkim Državama. Obično se u County Seatu nalazi i Okružni sud (County Court). Za razliku od sjedišta okruga u drugim državama (Njemačka, Austrija), ovaj grad nemora biti i automatski glavni grad okruga.
Bosanskohercegovački filmovi kandidati za nagradu Oscar - Najbolji strani film
Spisak filmova
Slijedi spisak filmova koji su dostavljeni Akademiji na pregled od strane Bosne i Hercegovine za nagradu u godini u kojoj se održava ceremonija.
Nogometne utakmice Bosna i Hercegovina – Estonija
Prvu zvaničnu utakmicu Estonija i Bosna i Hercegovina su odigrale 5. septembra 1998. godine u sklopu kvalifikacija za Evropsko prvenstvo 2000. Autogolom Mirsada Hibića u 29. minuti Estonija je povela na utakmici. Konačan rezultat utakmice postigao je Sergej Barbarez u 74. minuti iz jedanaesterca. Svoju drugu međusobnu utakmicu pomenute reprezentacije odigrale su 9. oktobra 1999. godine u Tallinnu. Golom Andresa Opera u 3. minuti Estonija je povela na utakmici. Na kraju prvog poluvremena Elvir Baljić, tadašnji igrač Real Madrida, izjednačava rezultat utakmice. U drugom poluvremenu Baljić postiže još tri gola te Bosna i Hercegovina ostvaruje ubjedljivu pobjedu rezultatom 4-1. Debitant za nacionalni tim Bosne i Hercegovine Samir Duro odigrao je posljednjih 30 minuta utakmice. 17. augusta 2005. u Tallinnu Estonija i Bosna i Hercegovina su odigrale prijateljsku utakmicu gdje je domaćin golom Kristena Viikmäea u 35. minuti ostvarila pobjedu. Sergej Jakirović i Zajko Zeba su zabilježili debitantski nastup za Bosnu i Hercegovinu. U sklopu kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 2010. Bosna i Hercegovina je odigrala dvije utakmice protiv Estonije zabilježivši pobjede u obje utakmice. U Zenici 10. septembra 2008. rezultatom 7-0 Bosna i Hercegovina je ostvarila jednu od najvećih pobjeda u svojoj historiji. Golove su postigli Zvjezdan Misimović (3 gola), Edin Džeko (2 gola), Zlatan Muslimović i Senijad Ibričić. 10. oktobra 2009. u Tallinnu golove su postigli Edin Džeko i Vedad Ibišević. Debitantski nastup za Bosnu i Hercegovinu na ovoj utakmici zabilježio je Asmir Begović u 90. minuti utakmice zamijenivši na golu Kenana Hasagića. U sklopu kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo 2018. Bosna i Hercegovina je na Bilinom polju ugostila Estoniju te zabilježila ubjedljivu pobjedu rezultatom 5-0. Golove za Bosnu i Hercegovinu su postigli Emir Spahić u 7. i 90, Edin Džeko iz jedanaesterca u 23, Haris Medunjanin u 71. i Vedad Ibišević u 83. minuti utamice. Danijel Milićević, nogometaš Genta, je zamijenivši Edina Višću u 75. minuti utakmice zabilježio debitantski nastup za Bosnu i Hercegovinu. Svoju sedmu utakmicu Estonija i Bosna i Hercegovina odigrali su 10. oktobra 2017. U 48. minuti utakmice Bosna i Hercegovina je povela golom Izeta Hajrovića. Ilija Antonov je izjednačio na 1:1 u 75. minuti utakmice, da bi opet Izet Hajrović svojim drugim golom nakon asistencije Edina Džeke donio pobjedu Bosni i Hercegovini u 84. minuti. Utakmica se odigrala na A. Le Coq Areni u Tallinnu. Ovo je ujedno bila i posljednja utakmica Bosne i Hercegovine u kvalifikacijama za Svjetsko prvenstvo 2018.
Biografije, K
{| align=center cellspacing=3
=Po imenu=
Ky
=Po prezimenu=
Asocijacija srednjoškolaca u Bosni i Hercegovini
Asocijacija srednjoškolaca u Bosni i Hercegovini (ASuBiH) jeste udruženje koje je osnovano Odlukom o osnivanju usvojenom u skladu sa Zakonom o udruženjima i fondacijama Bosne i Hercegovine na osnivačkoj skupštini održanoj 4. novembra 2007. u Sarajevu. ASuBiH je osnovana na inicijativu njemačke fondacije Schüler Helfen Leben ("Učenici pomažu život"). ASuBiH je jedina organizacija u Bosni i Hercegovini koja okuplja sve srednjoškolce bez obzira na teritorijalnu raspoređenost, nacionalnu, religioznu ili bilo koju drugu pripadnost i osobinu.
Od 2007. do 2020. ASuBiH je edukovala preko 10.000 srednjoškolaca. Prva organizacija koja je okupila na jednom mjestu većinu predstavnika srednjih škola u Bosni i Hercegovini i zajedno sa njima planira i implementira aktivnosti u cilju unapređenja statusa srednjoškolskog obrazovanja. Kao krovna i jedina organizacija srednjoškolaca na državnom nivou u historiji obrazovanja prva obilježava Međunarodni dan srednjoškolaca (2009).
Zastava Trinidada i Tobaga
Zastava Trinidada i Tobaga je usvojena 1962. kada je ova zemlja stekla nezavisnost.
Zastava se sastoji od crne dijagonalne pruge oiivičene uskim bijelim prugama na crvenoj podlozi. Crvena boja je simbol ljudske doborćudnosti i sunčeve svjetlosti, bijela označava jednakost i more, a crna jedinstvo.
Zadobrova
Zadobrova je naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Celje, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Celje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zadobrova je imala 861 stanovnika.
Folk zvijezda zauvijek
Folk zvijezda zauvijek jeste kompilacijski album bosanskohercegovačke interpretatorke sevdalinke Zehre Deović. Objavila ga je u dvostrukom CD izdanju zagrebačka izdavačka kuća Croatia Records 2012. godine. Album sadrži dvadesetosam pjesama i predstavljaju pregled nekih od najuspješnijih pjesama koje je Zehra Deović otpjevala tokom njene dugogodišnje muzičke karijere. Većinu pjesama napisali su Jozo Penava i Zaim Imamović, koje je Zehra Deović otpjevala uz pratnju Narodnog ansamba Ismeta Alajbegovića "Šerbe". Zahvaljujući kvalitetnoj pjevačkoj izvedbi Zehre Deović kao i kvalitetu samih pjesama, one su danas postale obavezan dio tradicionalnog repertoara bosanske sevdalinke. Njeno prepoznatljivo pjevanje uz lijepe muzičke aranžmane daju poseban pečat pjesmama koje spadaju u red antologijskih ostvarenja bosanske sevdalinke objavljenih u Sarajevu tokom 1960-ih i 1970-ih.
Jugoslavenska radiotelevizija
Jugoslavenska radiotelevizija (kratica: JRT) bio je sistem osam nacionalnih radiotelevizijskih kuća u Jugoslaviji do početka 1990-ih godina. Činilo ga je šest republičkih i dva pokrajinska RTV centra: Radiotelevizija Sarajevo (RTVSa), Radiotelevizija Ljubljana (RTLJ), Radiotelevizija Zagreb (RTZ), Radiotelevizija Beograd (RTB), Radiotelevizija Skopje (RTSk), Radiotelevizija Titograd (RTT), te Radiotelevizija Novi Sad (RTNS) i Radiotelevizija Priština (RTP). Službeni jezik JRT-a bio je srpsko-hrvatski jezik, u Makedoniji makedonski jezik, u Sloveniji slovenski jezik, te djelimice na Kosovu albanski jezik. Jugoslavenska radiotelevizija bila je članica EBU-a, Evropske radiodifuzne unije, a zajedno sa ostalim članicama ovog velikog sistema nacionalnih javnih RTV kuća participirala je redovno na velikim radijskim i televizijskim spektaklima kao što su bili: muzički festivali Eurosong, San Remo ili dječiji festival Zlatni cekin, odnosno velike sportske manifestacije kao Olimpijske igre, Mediteranske igre, Univerzijada ili zabavno-revijalni programi kao Igre bez granica.
NGC 2131
NGC 2131 (također poznat kao ESO 488-50 i PGC 18172) je nepravilna galaksija koja je udaljena oko 77 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zec. Najveći prečnik je 1,10 (25 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (11 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 20. januara 1835. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Northrop Grumman B-2
Northrop-Grumman B-2 Spirit jeste teški bombarder nevidljiv za radar, sposoban da nosi i konvencionalno i nuklearno oružje. 1992. predsjednik SAD-a George H. W. Bush najavio je da će ukupan broj aviona ovog tipa biti 20, ali je kasnije povećan na 21.
Razvoj
Početak razvoja B-2 može se smatrati 1947. kada je Northrop razvio YB-49 koji mu je bio dosta sličan. Od 1978. počinje razvoj nevidljivog bombardera pod oznakom ATB (Advanced Tehnology Bomber) za potrebe USAF. 1981. dolazi do zvanične narudžbe od 133 komada ATB koja se zbog velikih cijena ubrzo smanjuje na 21. 1987. prvi je put javno potvrđeno postojanje ATB. 1988. dolazi do prve prezentacije prototipa. Prototip je obavio prvi let 17. jula 1989. Prva mašina isporučena je 17. decembra 1993 393. bombarderskoj eskadrili američke avijacije, koja je stacionirana na vojnoj bazi Whiteman (savezna država Missouri). mini|desno|B-2 leti iznad [[Mississippi (rijeka)|rijeke Mississippi (St. Louis, Missouri)]]
Dizajn
ATB B-2 Spirit dizajniran je kao avion čiji se trup u cjelini sastoji samo od krila. Upotreba posebnih materijala koji apsorbiraju radarske valove, te poseban dizajn zadnjeg dijela krila i implementacija izlaznih otvora motora u liniju krila, ovaj tip aviona čine skoro nevidljivim za radar.
Operativna historija
Prvi avioni su isporučeni 1993. u Zračnu bazu Whiteman. Od 1997. ovaj tip se nalazi u operativnoj upotrebi. Po podacima USAF, proizvodnja je završena poslije 20 aviona (+ prototip) iz finansijskih razloga. B-2 Spirit korišten je u ratu na Kosov u, Afganistanu, Iraku, Libiji (operacija "Odyssey Dawn"). mini|desno|B-2 tokom [[zračno dosipanje goriva|zračnog dosipanja goriva iznad Pacifika.]] mini|desno|B-2 Spirit ispušta [[Bomba Mark 82|Mark 82 bombe 1994.]]
Operatori
mini|desno|Ovaj Spirit uslikan je 2004. u [[Zračna baza Andersen|bazi Andersen na Guamu]]
Spisak B-2 bombardera
mini|desno|B-2 (centar) u poređenju s [[F/A-18 Hornetom (lijevo) i 2 F-16 Fighting Falcona (desno)]]
mini|desno|B-2 Spirit izložen u Nacionalnom mujezu zračnih snaga SAD-a.
Specifikacije (B-2A Block 30)
desno|300px|Ortografički projektovan dijagram aviona B-2 Spirit
Leopold von Wiese
Leopold Max Walther von Wiese und Kaiserswaldau Glatz (u Šleskoj današnja Poljska), * 2. decembar 1876. - Köln, Njemačka, 11. januar 1969.) je bio njemački sociolog i ekonomista. Kao sin pruskog oficira pohađao je između 1887.-1892. kadetsku školu u Wahlstattu (Poljska). Nakon toga je upisao humanističku gimnaziju u Görlitzu (Njemačka) gdje je maturirao 1889. Studirao je pravne nauke i ekonomiju na berlinskom univerzitetu, gdje je 1902. doktorirao. Od 1903.-1905. je radio kao sekretar na institutu za opće dobro u Frankfurtu kao i u birou za socijalna pitanja u Berlinu. Radio je od 1905 na berlinskom univerzitetu ekonomije kao privatni docent, a od 1906 kao profesor na Kraljevskoj akademiji u Posenu (danas Poznań, Poljska). Jedan je od osnivača (od 1909.) Njemačkog društva sociologije. Leopold von Wiese se smatra veoma značajnim njemačkim sociologom koji je posebno za vrijeme Vajmarske republike dao veliki doprinos.
Aceton
Aceton (sistematsko ime po IUPAC: propanon, poznat i kao dimetil keton) jest organska bezbojna zapaljiva tečnost sa formulom CH3COCH3. Najjednostavniji je predstavnik ketona. Miješa se sa vodom, etanolom, eterom i drugim. Upotrebljava se kao otapalo i u proizvodnji plastike, lijekova i drugih hemikalija. Godišnje se u svijetu proizvede oko 6,7 miliona tona acetona (stanje: 2010. godine), od čega je najviše potrošeno kao otapalo i za proizvodnju drugih hemijskih spojeva, kao što su bisfenol A i metil metakrilat. U domaćinstvima se često koristi kao odstranjivač laka za nokte i kao razrjeđivač boja i lakova. Također se u malim količinama prirodno proizvodi i izlučuje iz ljudskog tijela. Nalazi se i u krvi i urinu. Naročito mnogo ga izlučuju osobe sa šećernom bolesti. Osim njih, više nivoe acetona imaju i trudnice i porodilje.
Metabolizam
Manje količine acetona se stvaraju u tijelu putem dekarboksilacije ketonskih tijela. Određeno ponašanje u ishrani, uključujući dugotrajan post i ishranu bogatu mastima a siromašnu ugljikohidratima, može dovesti do ketoze, kada se aceton formira u tjelesnim tkvima. Određena zdravstvena stanja, poput alkoholizma i šećerne bolesti, mogu dovesti do ketoacidoze, nekontrolirane ketoze koja vodi do ogromnog, ponekad i smrtonosnog, povećanja kiselosti krvi. Pošto je aceton nusproizvod fermentacije, u velikim količinama se proizvodi pri industrijskog destilaciji.
Iako određeni izvori i ranija istraživanja sugeriraju da se aceton ne može metabolizirati, danas se zapravo smatra da postoje suprotni dokazi. Aceton se dobija oksidacijom probavljenog izopropanola ili putem spontanog raspada acetoacetata kod ketoničnih osoba. On se može metabolizirati do d-laktata i piruvata te na kraju do glukoze.
Proizvodnja
U 2010. zabilježena je svjetska proizvodnja acetona od oko 6,7 miliona tona. Sa 1,56 miliona tona godišnje, najveći kapacitet proizvodnje imaju SAD, a slijede iz Tajvan i Kina. Jedan od najvećih individualnih proizvođača acetona je INEOS Phenol koji, prema podacima iz 2010. godine, posjeduje 17% ukupnih svjetskih kapaciteta za proizvodnju, a slijede ga Mitsui, Sunoco i Shell (sa oko 7-8%) INEOS Phenol posjeduje i najveći svjetski pogon za preradu acetona u Beverenu, Belgija, gdje se preradi 420.000 tona godišnje. Cijena acetona na ljeto 2011. godine u SAD iznosila je 1100 do 1250 američkih dolara po toni.
Načini proizvodnje
Današnji najrašireniji način dobijanja acetona je direktno ili indirektno iz propilena. Oko 83% acetona se dobija putem kumenskog procesa a kao rezultat toga, proizvodnja acetona je usko vezana za proizvodnju fenola. U kumenskom procesu, benzen se alkilira sa propilenom i dobija se kumen (kumol), koji se stajanjem na zraku oksidira u fenol i aceton:
Drugi procesi uključuju direktnu oksidaciju propilena (Wacker-Hoechstov proces) ili hidraciju propilena kojim se dobija 2-propanol čijom oksidacijom se dobija aceton. Ranije, aceton se proizvodio suhom destilacijom određenih acetata, naprimjer kalcij acetata putem ketonske dekarboksilacije.
Upotreba
Oko trećine ukupne svjetske proizvodnje acetona se iskoristi kao otapalo, dok se četvrtina potroši kao aceton cijanohidrin od kojeg se proizvodi metil metakrilat.
Aceton je odlično otapalo za mnoge plastična i neka sintetička vlakna. Koristi se za razrjeđivanje poliesterskih smola, nalazi se u sastavu mnogih sredstava za čišćenje smola, te rastvara dvokomponentno ljepilo prije nego se ono stvrdne. Koristi se kao isparljiva komponenta nekih boja, lakova, premaza i sredstava za impregnaciju. Kao izuzetno dobar odmašćivač, koristan je za pripremanje i obradu metalnih površina prije bojenja. Također je koristan za vrlo pouzdano lemljenje, jer se njime uklanja suvišna tekućina za lemljenje.
Koristi se i kao otapalo u farmaceutskoj industriji te kao denaturalizator za pravljenje denaturaliziranog alkohola. On se nalazi i u nekim farmaceutskim sredstvima kao pomoćno sredstvo (ekscipijent). Iako je sam zapaljiv, aceton se često koristi kao otapalo za siguran transport i skladištenje acetilena, koji se ne može sigurno držati pod pritiskom u čistom obliku. Posude koje sadrže porozan materijal se prvo pune acetonom zatim acetilenom, koji se otapa u acetonu. Jedan litar acetona može otopiti oko 250 litara acetilena.
Aceton je koristi i u organskoj sintezi metil metakrilata. Ona započinje prvobitnom konverzijom acetona u aceton cijanohidrin: U sljedećem koraku, nitril se hidrolizira u nezasićeni amid, koji se esterificira:
Treći po obimu način korištenja acetona (oko 20%) je sinteza bisfenola A. Bisfenol A je komponenta mnogih polimera poput polikarbonata, poliuretana i epoksi-smola. Sinteza uključjuje kondenzaciju acetona sa fenolom:
Milioni kilograma acetona se potroše za proizvodnju otapala metil izobutil alkohola i metil izobutil ketona. Ovi proizvodi se dobijaju preko početne aldol kondenzacije te se dobija diaceton alkohol.
U laboratorijama, aceton se koristi kao polarno aprotonsko otapalo u brojnim organskim reakcijama kao što su SN2 reakcije. Korištenje acetona kao otapala je kritično za Jonesovu oksidaciju. On ne formira azeotrop sa vodom. Uobičajeno je otapalo za čišćenje i ispiranje laboratorijskog posuđa zbog svoje niske cijene i lahke isparljivosti. Aceton se može hladiti suhim ledom na −78 °C bez smrzavanja; acetonska kupka sa suhim ledom se često koristi za obavljanje reakcija na niskim temperaturama. Aceton daje fluorescentni odsjaj pod ultraljubičastim svjetlom, a njegove pare se koriste kao fluoroscentni pokazivač u eksperimentima toka fluida.
Skijaško trčanje na Zimskim olimpijskim igrama 2014.
Takmičenja u skijaškom trčanju na ZOI 2014. u Sočiju održana su od 8. do 23. februara u kompleksu "Laura" kod Krasne Poljane.
Satnica takmičenja
Sva vremena su po moskovskom vremenu (UTC + 4).
Zemlje učesnice
Učestvovalo je 311 takmičara iz 54 države. U zagradama je broj takmičara iz svake države posebno. Debitant u skijaškom trčanju bio je Čile. Dominika je bila debitant na ZOI, a njena dva predstavnika nastupila su upravo u ovom sportu. Indijski predstavnik trebao je nastupiti kao nezavisni takmičar pod olimpijskom zastavom s obzirom na to da je Indijski olimpijski odbor bio suspendiran, ali je suspenzija ukinuta tokom Igara.
Kvalifikacije
Maksimalni dozvoljeni broj takmičara koji su se mogli kvalificirati za takmičenja u skijaškom trčanju iznosio je 310. Svaka država mogla je poslati najviše 20 takmičara (s maksimumom od 12 muškaraca ili 12 žena). Bile su dvije kvalifikacijske norme za Igre: A-norma i B-norma.
Al-Farghani
Abu 'l-Abbas Ahmad ibn Muhammad ibn Kathir al-Farghani (arapski: أبو العبّاس أحمد بن محمد بن كثير الفرغاني, na Zapadu također poznat i kao Alfraganus) bio je poznati perzijski astronom koji je radio za Abasidske halife u 9. vijeku. Poznat po tome što je bio jedan od naučnika koji su uspjeli izmjeriti prečnik Zemlje. Sačinio je nekoliko djela o astronomiji i astronomskoj opremi koja su bila široko rasprostranjena na arapskom i latinskom jeziku i imala su veliki uticaj na mnoge naučnike u oblasti astronomije sve do XV vijeka. Njegovo najpoznatije djelo, Kitāb fī Jawāmiʿ ʿIlm al-Nujūmi (koje se može prevesti kao Elementi astronomije o nebeskim kretanjima), bio je opširan sažetak Ptolemejevog Almagesta koji sadrži revidirane eksperimentalne podatke. Kristofor Kolumbo je koristio Al Farghanijeve proračune za svoja putovanja u Ameriku.
Osim što je dao značajan doprinos astronomiji, al-Farghani je radio i kao inženjer, nadgledajući građevinske projekte na rijekama u Kairu, Egipat.
Mjesečev krater Alfraganus nazvan je njemu u čast.
Biografija
Sudjelovao je u proračunu prečnika Zemlje mjerenjem dužine meridijanskog luka, zajedno s timom naučnika koji su pod patronatom abasidskog halife Al-Mamuna u Bagdadu. Kasnije se preselio u Kairo, gdje je oko 856. sastavio traktat o astrolabu. Tamo je 861. nadgledao i izgradnju velikog Nilometra, instrumenta za mjerenje vodostaja Nila u slučaju poplave, izgrađenom na ostrvu al Rawda (u Starom Kairu).
Također u Kairu, al-Farghani je dobio zadatak da izgradi kanal, nazvan al-Ja‘fari, od strane dvojice braće Muhameda i Ahmeda ibn Muse, kojima je al-Mutawakkil sam naredio da nadgledaju izgradnju kanala.[2] Izvještaji pokazuju da je al-Farghani napravio kritičnu grešku u dizajnu kanala, i da je ulaz u kanal iskopao previše duboko da bi voda ušla u ostatak kanala bez neuobičajeno visokog vodostaja. Al-Mutawakkil je bio bijesan kada je čuo za grešku, pa je poslao Sanada ibn 'Alija da procijeni krivicu braće Muhameda i Ahmeda koji su ugovorili al-Fraghanija da ga sagradi. Sanad ibn 'Ali je na kraju (lažno) izvijestio al-Mutawakkila da nije bilo greške u dizajnu kanala koji je napravio al-Farghani, što je odložilo sve posljedice dovoljno dugo da se kontroverza naglo zaustavi nakon atentata na al-Mutawakkila u 861 zbog čega je kanal ostao nedovršen. Al-Farghani je umro u Egiptu negdje nakon 861. godine.
Postoji određena rasprava o tome da li se dva imena za al-Farghanija, Muhammed ibn Kath lr i Ahmed ibn Muhammed ibn Kat, spomenuta u historijskim izvorima, odnose na dvije različite osobe, ali većina historičara tvrdi da oba imena opisuju samo jednog al-Farghanija.
Djela
Al-Farghani je također napisao nekoliko dokumenata o astronomskim instrumentima. Najpoznatija mu je rasprava o astrolabu, koji je najstariji sačuvani dokument koji detaljno opisuje teorijsku konstrukciju i upotrebu tog alata. Iako historijski izvori ukazuju na to da su vjerovatno postojali i drugi dokumenti u vezi sa teorijom astrolaba (uključujući i onaj koji je napisao al-Khwarizmi) negdje u vrijeme kada je al-Farghani napisao svoju raspravu, al-Farghani u svojoj raspravi napominje da nije bio svjestan nijednog takvog dokumenta, što sugerira da je njegova rasprava bila čisto originalno djelo. Al-Farghanijeva rasprava o astrolabu pruža matematičku osnovu za konstrukciju astrolaba, zajedno sa tabelama koje sadrže hiljade tačaka podataka koje omogućavaju konstrukciju astrolaba koji funkcionišu na različitim linijama geografske dužine. Iako je u ovom radu predstavljena teorijska osnova za konstrukciju astrolaba, u raspravi su nedostajale specifične metode fizičke konstrukcije jer svrha rasprave nije bila davanje uputstava za izgradnju astrolaba, već davanje matematičkog opravdanja funkcionalnosti astrolaba. astrolab. Djelo Kitāb al-Fihrist od Ibn al-Nadima sugerira da je al-Farghani također bio odgovoran za pisanje knjige o upotrebi i funkciji sunčanih satova, iako u današnje vrijeme ne postoje kopije.
U XV vijeku Kristofor Kolumbo koristio je procjenu al-Farghanija za obim Zemlje kao osnovu za putovanje u Ameriku. Međutim, Kolumbo je mislio da je arapska milja od 7.091 stopa Al-Farghanijeva rimska milja dužine 4.856 stopa, zbog čega je podcjenio obim Zemlje, vjerujući da može iskoristiti prečicu kako bi došao do tako željene Azije.
Zastava Svetog Kristofora i Nevisa
mini|200px|Zastava Svetog Kristofora i Nevisa
Zastava Svetog Kristofora i Nevisa usvojena je 19. septembra 1983.
Iako se na njoj nalaze Pan-Afričke boje službeno boje nose drugačije simboličko značenje. Zelena predstavlja plodnost zemlje; crvena - borbu za nezavisnost; žuta - sunčevu svjetlost; crna - afričko nasljeđe, a bijele zvijezde - nadu i slobodu.
Hayat TV SAT
Hayat Plus (bivši Hayat SAT) je specijalni program privatne komercijalne Hayat TV koji se emituje putem satelita za gledaoce u Evropi, Australiji, Kanadi, SAD-u i Novom Zelandu. U Evropi dostupan je putem satelita Eutelsat 16A.
Urbani dizajn
Urbani dizajn predstavlja process dizajniranja i oblikovanja gradova, sela i drugih naseljenih mjesta. Dok je arhitektura prvenstveno usredotočena ka pojedinačnim objektima, urbani dizajn bavi se grupama objekata, ulica i javnih prostora, cijelim kvartovima ili područjima, ili čitavim gradovima, sa ciljem stvaranja funkcionalnih, privlačnih i samoodrživih urbanih područja.
Urbani dizajn je interdisciplinarna djelatnost koja objedinjuje sve djelatnosti koje se bave prostorom i okolišem, poput urbanog planiranja, pejzažne arhitekture, arhitekture, građevine, saobraćaja, komunalnih djelatnosti i sl.
Bavljenje urbanim dizajnom iziskuje dobro poznavanje širokog spectra oblasti počevši od geografije do društvenih nauka, a posebno je važno razumijevanje tržišta nekrentnina, urbane ekonomije, političke ekonomije i različitih socio-društvenih teorija. Urbani dizajn teži povezivanju ljudi i mjesta, pokretljivosti i urbane forme, stvaranju balansa između prirodnog i stvorenog. Urbani dizajn treba da pomiri mnoge zahtjeve u oblikovanju prostora, poput odnosa prema okolišu, društvene jednakosti i ekonomske isplatljivosti, što treba da rezultira prostorom jasne estetike i identiteta. Urbani dizajn istovremeno proizilazi i premašuje prostornu i saobraćajnu regulativu, arhitektonsko oblikovanje, razvojnu ekonomiju, inženjerstvo i krajolik. Povezivajući ove i druge relevantne djelatnosti, urbanim dizajnom stvaraju se vizije razvoja prostora, a potom i raspoređuju resursi i vještine potrebne da se ta vizija ostvari.
Teorije urbanog dizajna prvenstveno se bave oblikovanjem i upravljanjem javnim prostorima, i načinom na koji se ovi prostori doživljavaju i koriste. Javni prostori obuhvataju sve one prostore koji se slobodno koriste na dnevnoj bazi od strane stanovništva, kao što su ulice, trgovi, parkovi i javna infrastruktura. Neki dijelovi prostora u privatnom vlasništvu također čine dio javnog prostora, kao što su fasade zgrada ili vrtovi, te budući da doprinose doživljaju javnog prostora također se razmatraju u različitim teorijama urbanog dizajna.
Zastava Svetog Vincenta i Grenadina
mini|200px|Zastava Svetog Vincenta i Grenadina
Zastava Svetog Vincenta i Grenadina je usvojena 21. oktobra 1985.Sastoji se od tri vertikalne pruge plave. žute i zelene boje. U centru, na žutoj pruzi, se nalaze tri dijamanta koji grade V oblik, što znači Vincet. Ovi dijamnati predstavljaju nadimak ostrva "dragulj Antila". Plava boja na zastavi predstavlja tropsko nebo i kristalne vode; žuta predstavlja zlatni pijesak Grenadine; a zelena bogatu vegetaciju ostrva.
Human Rights Watch
mini|desno|200px|Logo organizacije Human Rights Watch (HRW, u značenju: Posmatranje ljudskih prava) američka je internacionalna nevladina organizacija koja se bavi ljudskim pravima u svijetu. Sjedište joj je u New Yorku, ali ima urede i u drugim gradovima, kao što su Berlin, Bruxelles, Chicago, Ženeva, Johannesburg, London, Los Angeles, Moskva, Pariz, San Francisco, Tokio, Toronto i Washington.
Pozadina
Osnovan je 1978. pod nazivom Helsinki Watch kako bi podupirao organizacije za promociju ljudskih prava u Sovjetskom Savezu. Godine 1988. Helsinki Watch ujedinio se s drugim međunarodnim organizacijama koje slijede slične ciljeve u Human Rights Watch. Prvenstveno, ta organizacija zasniva se na istraživanju i objavljivanju podataka o povredama ljudskih prava. Zauzima se protiv socijalne i spolne diskriminacije, korupcije i zloupotrebe državnog nasilja (npr. mučenja, progoni, nepravosnažna hapšenja, neljudsko ponašanje države itd.). Pojedini kadrovi zaposleni su isključivo na praćenju kršenja ljudskih prava žena. Human Rights Watch bio je jedna od šest nevladinih organizacija koje su 1988. osnovale Koaliciju za sprečavanje upotrebe djece vojnika. Budžet organizacije 2006. bio je 29,8 miliona $, a finansira se isključivo kroz privatne doprinose i fondove. Finansijska pomoć državnih vlasti kategorički se odbija.
Marjan
mini|400 px|Marjan i grad [[Split]] Marjan je brdo, poluostrvo i park šuma smješten u Hrvatskoj, na zapadnom dijelu splitskog poluostrva, a i sam čini jedno manje poluostrvo. Ispod brda Marjan, istočno, nalazi se grad Split. Samo brdo je visoko 178 metara, a najviši vrh mu se zove Telegrin. Ime Telegrin je dobio po tome što je na njemu u Napoleonovo doba bila stara telegrafska stanica. Marjan je nedjeljiv od Splita i splitskog poluostrva i pruža se od Marmontove ulice prema zapadu. Dužina mu je oko 3,5 km, a najveća širina 1,5 km. Sjeverna strana izgrađena je od krečnjaka, a južna od fliša u kojem dominira tupina nad kojom je nastalo plodno tlo. S južne strane na Marjanu je poluostrvo Sustipan, koje zatvara zajedno s Marjanom gradsku luku. Sam Marjan je smješten tako da čini prirodni valobran Kaštelanskom zalivu. Površina Marjana je oko 340 ha, od čega je polovina pokrivena borovom šumom.
Marjan je 1964. godine proglašen park-šumom i time zaštićen Zakonom o zaštiti prirode Republike Hrvatske.
Ime
Ime Marjana se prvi put spominje u prvoj polovini 8. stoljeća kao Marianum, a tokom vremena ime se mijenjalo, tako da se spominje i kao: Marulianus, Mergnanus, Murnanus, Marnanus, Murnano, Marnano, Mergnano, Mernjan, Marglian, Mirgnan, Megnan.
Još jedno ime je zabilježeno, a koje nema nikakve veze s gornjim imenima. To je Mons Kyrie eleison, a ono je došlo od crkvenih procesija i blagoslova polja, koji su se radili na njemu. Današnji naziv je nastao u 19. stoljeću izmjenom starijeg oblika Merjan koji je danas još očuvan kod starijih Splićana, a potiče od još starijeg Mrjan. Njemu je odgovarao oblik Mrljan, korišten kod Kačića, a i u bližem zaleđu.
mini|desno|180px|Čempres raste iz stijene kod Sv. Jere
Historija
Područje Marjana je tijesno povezano sa Splitom. Prvi i najstariji tragovi ljudskog života nađeni su na brežuljku Bambina glavica, na južnoj padini brda i datiraju još u prahistoriju. Rimljani su ostavili znatne tragove o Marjanu, kao što su imena Marulianus, Marnanus i Mons Kyrielson. Rimska prisutnost na Marjanu datira i prije gradnje Dioklecijanove palače, kada je na rtu Marjana bio hram Dijane, božice lova. U to doba postojao je i put od naselja Spalatum do hrama, što svjedoči o značaju Marjana. Marjan je u tada bio šumovit, a pretpostavlja se da je bio obrastao bjelogoricom, tačnije hrastovom šumom.
Zapisi iz srednjeg vijeka također spominju Marjan, tačnije u statutu grada Splita gdje se zabranjuje sječa drva na Marjanu.
Od starog vijeka na njemu su nalazile brojne pustinjačke nastambe na mjestu kojih su kasnije izgrađene crkvice, najpoznatija je Sv. Jere. Nekad kamena golet koja je služila kao pašnjak, krajem 19. i početkom 20. vijeka je pošumljen, mahom borovom šumom.
mini|180px|Crkvica Sv. Nikole na Marjanu mini|180px|desno|Ploča pored Sv. Nikole na Marjanu
Crkve na Marjanu
Na području Marjana postoji znatan broj crkvica, a neke su vrlo stare i vrijedni su arheološki spomenici. Na južnoj strani Marjana nalazi se crkva Gospe od Sedam žalosti, koja je izgrađena u 15. stoljeću. Na punti Marjana, kako se lokalno naziva krajnji rt, nalazi se druga crkvica, Sv. Jurja, datirana u 9. stoljeće. Nešto zapadnije i više, pod okomitim liticama smještena je crkvica Sv. Jere, građena u drugoj polovini 15. stoljeća, a u njoj se nalazi reljef Sv. Jeronima koji je napravio kipar Andrija Aleši. U blizini crkvice nalazi se Pustinjačka špilja u kojoj je navodno živio i Sv. Jeronim. Također na južnoj strani, samo dalje prema istoku nalazi se crkvica Betlem, građena u 14. stoljeću, a kasnije pregrađivana. Vrlo je lijepa i crkvica sv. Nikole, smještena na Vidilici.
I na sjevernoj strani Marjana postoji crkva Gospe od Spinuta, za koju se smatra da je izgrađena u ranokršćanskom periodu, ali danas ima sve odlike kasnije pregradnje koja se dogodila u doba romanike.
Postoje pisani dokazi i o drugim crkvicama, ali su one tokom vremena porušene, te su se izgubili materijalni tragovi njihovog postojanja.
Marjan je dugo vremena bio utočište pustinjaka, a o tome govori i Perislav Petrić u svom feljtonu, objavljenom u Slobodnoj Dalmaciji od 6 do 11 maja 2003:
mini|180px|Zgrada okeanografskog instituta
Ustanove na Marjanu
Na samom Marjanu, danas radi nekoliko važnih ustanova. Na punti Marjana djeluje Institut za okeanografiju i ribarstvo osnovan 1930. godine, a na samom brdu Prirodoslovni muzej, u sklopu kojeg radi i zoološki vrt, osnovan 1924. godine i Meteorološki opservatorij osnovan 1926. godine. Najmlađi od svih jest MEDILS, Mediteranski institut za istraživanje života, koji djeluje s južne strane Marjana, u vili Dalmacija, tzv. Titovoj vili.
Marjan danas
Marjan je danas park-šuma, a pošumljavanje Marjana je počelo 1852. godine na Židovskom groblju. Dvije godine kasnije započima organizirano pošumljivanje od strane općine. Danas je Marjan omiljeno izletište i šetalište stanovnika Splita, a tokom ljeta i kupalište.
mini|lijevo|180px|Pjesma [[Luka Botić|Luke Botića o Marjanu na Marjanskoj šetnici]] mini|desno|180px|Stabla na Telegrinu
Podno Marjana su i plaže i uvale, omiljena kupališta brojnim Splićanima: Ježinac ("kod aša kupâ"), Zvončac, "na Obojenu", "Kašjuni", "na puntu od Marjana", Bene...
Ostalo
Njemu je posvećena i hrvatska patriotska pjesma "Marjane, Marjane".
Zastava Svete Lucije
mini|200px|Zastava Svete Lucije
Zastava Svete Lucije je usvojena 1. marta 1967. Nakon toga je blago modificirana.
Svijetlo plava pozadina označava odanost, plava tropsko sunce ali i smaragdnoplavu boju mora. Zlatna predstavlja sunčevu svjetlost, a crna i bijela kulturu naroda, crna za kulturu crnaca a bijela za kulturu bijelaca koji zajedno žive i rade. Međutim veličina crnog trougla je sibol nadmoći kulture crnaca nad kulturom bijelaca. Sam oblik, trougao, predstavlja dva vrha Pitona koji su prepoznati kao glavni simboli ove zemlje.
Colin Powell
General Armije SAD-a Colin Luther Powell (1937-2021) američki je vojskovođa, diplomat i političar poznat po tome što ga je 2001. predsjednik George W. Bush imenovao za 65. državnog sekretara SAD te je tako u to vrijeme postao najviše rangirani crni Amerikanac u historiji SAD-a. Powell je poznat i kao načelnik Združenog generalštaba SAD-a i zaslužan je za američku pobjedu u Zaljevskom ratu.
Njegov sin, Michael Powell, bivši je predsjednik Federalne komisije za komunikacije.
Rane godine
Rođen je 5. aprila 1937. u Harlemu (New York City) u porodici imigranata s Jamajke Luthera Theophilusa Powella i Maud Arial McKoy, a odrastao je u južnom Bronxu. Također ima i škotske predake. Pohađao je srednju školu Morris, bivšu javnu školu u Bronxu, u kojoj je maturirao 1954.
Diplomirao je geologiju na gradskom koledžu New York 1958. s prosjekom C. Kasnije je magistrirao na poslovnom studiju na univerzitetu "George Washington", nakon svoje druge turneje u Vijetnamu 1971.
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1962 - grupa 4
Svjetsko prvenstvo u nogometu 1962 – grupa 4 bila je jedna od četiri grupe grupne faze takmičenja na Svjetskom prvenstvu 1962. koje se odigralo u Čileu. Takmičenje u grupi 4 igralo se od 30. maja do 7. juna 1962. godine. U grupi 4 nalazile su se četiri reprezentacije: Mađarska, Engleska, Argentina i Bugarska. Mađarska kao pobjednik grupe, te Engleska kao drugoplasirana ekipa kvalificirali su se u nokaut fazu Svjetskog prvenstva 1962.
Argentina – Bugarska
<section begin=SP 1962 - utakmica 3 /><section end=SP 1962 - utakmica 3 />
Mađarska – Engleska
<section begin=SP 1962 - utakmica 7 /><section end=SP 1962 - utakmica 7 />
Engleska – Argentina
<section begin=SP 1962 - utakmica 11 /><section end=SP 1962 - utakmica 11 />
Mađarska – Bugarska
<section begin=SP 1962 - utakmica 15 /><section end=SP 1962 - utakmica 15 />
Mađarska – Argentina
<section begin=SP 1962 - utakmica 19 /><section end=SP 1962 - utakmica 19 />
Engleska – Bugarska
<section begin=SP 1962 - utakmica 23 /><section end=SP 1962 - utakmica 23 />
Zastava Svete Helene
mini|250px|desno|[[Datoteka:FIAV 110010.svg|23px Zastava je u omjeru 1:2]]
Zastava Svete Helene usvojena je 4. oktobra 1984.
Zastava je plave pozadine i zasnovana je na zastavi Ujedinjenog Kraljevstva koja se nalazi u gornjoj-lijevoj četvrtini zastave. U sredini desnog dijela zastave nalazi se grb Svete Helene.
Urbanističko planiranje
Srodne profesije poput arhitekture, pejzažne arhitekture ili urbanog dizajna bave se projektovanjem i razvijanjem u manjem mjerilu i sa više detalja, dok se prostorno planiranje bavi još većim prostornim cjelinama (regijama, državama, makroregijama), gotovo u pravilu u vrlo velikom mjerilu i sa manje detalja.