cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maleat izomeraza
Ovaj enzim pripada porodici izomeraza, posebno cis-trans izomeraza. Sistematsko ime ove klase enzima je maleat cis-trans-izomeraza. Ovaj enzim sudjeluje u metabolizmu butanoata,  nikotinata i nikotinamida.
Maleat cis-trans izomeraza, koji katalizira konverziju maleata na fumarate, je pročišćena i karakterizira iz Alcaligenes faecalis IFO13111. Molekulska težine maleata izomeraza je procijenjena na  60 kDa, koji se sastoji od 28 kDa dimera,  što je dokazano  gel-filtracijskom  hromatografijom i SDS-PAGE analizom. Kinetička istraživanja su pokazala da  Michaelisova konstanta za maleat iznosi  4,0 x 10−5M. Otkrivena je i obrnuta reakcija (fumarat do maleata) aktivnost enzima, iako je bila prilično slaba.
Maleat izomerazni gen (maiA) je kloniran hibridizacijom pomoću oligonukleotidne DNK sonde, osmišljene na temelju utvrđenih N-terminalnih sekvenci  aminokiselina  pročišćenog enzima. Utvrđene DNK sekvenca gena maiA sadrži otvoreno čitanjanje (open reading) okvir koji kodira 254-aminokiselinsku sekvencu. Aminokiselinska sekvenca proizvoda gena maiA ne pokazuje značajnu homologiju sa  bilo kojom  sekvencom aminokiselina u proteinskoj bazi podataka.
Zaborsko Selo
Zaborsko Selo je naseljeno mjesto u sastavu općine Netretić, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Duga Resa.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zaborsko Selo je imalo 16 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Zaborsko Selo je imalo 33 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Drijen (Derventa)
Drijen je naseljeno mjesto u gradu Derventi, Bosna i Hercegovina.
Zagradci
Bosna i Hercegovina:
Hrvatska:
Interakcija protein-protein
thumb|250px|Potkovičasti inhibitor ribonukleaze(prikazan kao plameni okvir) u interakciji protein-protein sa ribonukleaznim  proteinaom. Kontakti između dva proteina su prikazani kao obojene mrlje. mini|desno|300px| [[Glioksalaza |Glioksalaza I čovjeka. Dva iona cinka koji su potrebni za funkciju enzima, prikazani su kao ljubičaste kuglice. Inhibitor enzima S-heksiglutation je prikazan kao prostorno-popunjavajući modul, u dva aktivna mjesta.]]
Definicija
Interakcije protein–protein  (IPP) se odnose na trajne i specifične fizički uspostavljene kontakte između dva ili više proteina kao rezultata biohemijskih događaja i / ili elektrostatskih sila. Obično se shvataju kao fizički kontakti sa molekulskim  priključenjima između proteina koji se javljaju u ćeliji ili u živim organizmima u specifičnim biomolekulskim kontekstima (De Las Rivas J. i Fontanillo C., 2010.).
Način djelovanja
Proteini rijetko djeluju sami. Mnogi molekulski procesi u ćeliji obavljaju molekulski mehanizmi koji se sastoje od velikog broja komponenti proteina u organizaciji njihove IPP. Ove interakcije su važne za interakcijski sistem žive ćelij, a  nenormalni  IPP su osnova više bolesti, kao što su Creutzfeldt-Jakobova i Alzheimerova bolest i rak.
IPP su proučavani iz različitih perspektiva, kao što su:biohemije, kvantna hemija, molekulska dinamika, signali, između ostalog. Sve ove informacije omogućuje stvaranje velikih interakcija mrežolike proteinske lično metabolitske ili genetičke / epigenetičke mreže – da osnaži dosadašnja saznanjima o biohemijskim kaskadama i patogenezi bolesti, kao i pružanja novih terapijskih  ciljeva.
Signalna transdukcija
Aktivnost ćelije je regulirana vanćelijskim signalima. Signalna propagacija unutra i / ili uz unutrašnjost ćelija ovisi o PPI između različitih signalnih molekula. Ovaj proces, nazvan signalni, ima ključnu ulogu u mnogim biološkim procesima i kod mnogih bolesti (npr Parkinsonova bolest i rak).
Transport kroz membrane
Protein može nositi još jedan protein (naprimjer, iz citoplazme u ćelijsko jedro ili obrnuto,  u slučaju mportina  jedrovih pora).
Ćelijski metabolizam
U mnogim procesima, biosintetskih enzimi komuniciraju jedni s drugima za proizvodnju malih spojeva ili drugih makromolekula.
Mišićna kontrakcija
Fiziologija mišićne kontrakcije uključuje nekoliko interakcija. Miozinska vlakna djeluju kao molekulski  motori i vezivanjem za aktin omogućuju klizanje  filamenta. Osim toga, članovi skeletne muskulature, lipidne kapljice povezane sa  proteinima porodice sudjelatnika s drugim proteinima, kao aktivator masnog triglicerida lipaze i njegove koactivatorski  komparativni identifikacijski-58 gen, za reguliranje lipolize u skeletnim mišićima.
Metodi istraživanja interakcije protein-protein
medium|thumb|500px|NMR struktura citohroma C u ilustraciji njegove dinamike u rastvoru
mini|300px|Klistalna struktura modificiranog [[gramicidin|gramicidina S određenog horizontalno primjenom kristalografije X- zrakama.]]
Budući da su interakcije proteina toliko važne, postoji mnoštvo metoda njihovog otkri vanja. . Svaki od raspoloživih pristupa ima svoje prednosti i mahane, posebno u pogledu osjetljivosti i specifičnosti metoda. Visoka osjetljivost znači da su mnoge od interakcija koje se javljaju zapravo otkrivene određenim metodom, dok visoku specifičnost ukazuje na to da je većina otkrivenih interakcija stvarno I  javljaju, uz nekoliko lažno pozitivnih nalaza.
Otkriva interakcije u realnom ćelijskom okruženju (kao u citosolu sisara, npr.). Ovo je velika prednost u odnosu na dvohibridni test. Glavni nedostatak je da je pročišćavanje proteina je po dva pranja, tako da ne može otkriti prolazne interakcije protein-protein.
Mreža interakcija protein-protein
Stvaranje vizualnih alata za predstavljanje mreža interakcija između proteina je popularna primjena računarske grafike. Iako su dijagrami interakcije proteina uobičajeni u udžbenicima, nisu, zbog svoje kompleksnosti,  tako uobičajeni u istraživačkim dijagramima potpunog predstavljaja mreže interakcija između proteina. Karta kontrole ćelijskog ciklusa,  koju je uradio Kurt Kohn (1999) je primjer molekulske interakcije mreže, koja je rađena  “ručno.[http://www.pubmedcentral.nih.gov/articlerender.fcgi?tool=pubmed&pubmedid=10436023 Mol Biol Cell. 1999]. Na mapi, Kohn, Schwikowski, Uetz, i Fields (2000) su objavili članak o interakciji protein-protein u kvasca, kombinirajući 1548 proteina određenih   dvohibridno, koristeći Sugiyama grafikon crtanja algoritma sa automatskim generiratanjem  mrežne  slike.Nature 2000. Od tada, razvijeni su drugi sistemi za automatizaciju stvaranja mreže interakcija između proteina, uključujući.
Mnoge od gore prikazanh baza podataka o interakcija između proteina, sadrže alate za pomoć korisnicima upravljanja podacima.
FANCC
Protein C grupe Fanconijeve anemije jest protein koji je kod ljudi kodiran genom FANCC sa hromosoma 9.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 558 aminokiselina, a molekulska težina  63 429 Da.
Funkcija
Jedarni kompleks koji sadrži FANCC protein (kao i FANCA, FANCF i FANCG) je neophodan za aktivaciju proteina FANCD2 u monoubikvizirane izoforme. U normalnim, nemutantnim ćelijama FANCD2 je monoubikviniran kao odgovor na oštećenje DNK. FANCC zajedno sa FANCE-om djeluje kao adapter supstrata za ovu reakciju Aktivirani protein FANCD2 kolokalizuje se sa BRCA1 (proteinom osjetljivosti na rak dojke) u žarištima izazvanim ionizirajućim zračenjem i u sinaptonemskim kompleksima  mejotskih hromosoma. Aktivirani protein FANCD2 može funkcionirati prije početka mejotske rekombinacije, možda da pripremi hromosome za sinapsu ili da reguliše naknadne događaje rekombinacije.
FANCC(–/–) mutanti mužjaka i ženki miševa su ugrozili gametogenezu, dovodeći do značajnog oštećenja plodnosti, što je karakteristika pacijenata  sa Fanconijevom anemijom. I mužjaci i ženke FANCC mutantnih miševa imaju smanjen broj germinativnih ćelija.
Interakcije
Pokazalo se da komplementaciona grupa C Fanconijeve anemije reaguje sa:
Vas (Radlje ob Dravi)
Vas je naseljeno mjesto u sastavu općine Radlje ob Dravi, regija Koruška, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Radlje ob Dravi.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vas je imala 414 stanovnika.
Prapreče–del (Zagorje ob Savi)
Prapreče–del su naseljeno mjesto u sastavu općine Zagorje ob Savi, regija Zasavska, Slovenija. Dio su naselja Prapreče, koje je administrativnim granicama podijeljeno na dva naselja: Prapreče–del (općina Trbovlje) i Prapreče–del (općina Zagorje ob Savi).
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Zagorje ob Savi.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Prapreče–del su imale 57 stanovnika.
Požarje
Požarje su naseljeno mjesto u sastavu općine Zagorje ob Savi, regija Zasavska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Zagorje ob Savi.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Požarje su imale 14 stanovnika.
Napomena: ''U 1953. povećano za naselja Krhulje i Prečna koja su ukinuta. U 2000. smanjeno za dio naselja koji je sa dijelovima izdvojenim iz naselja Jarše i Mošenik spojen u novo samostalno naselje Špital. U 2001. smanjeno za dio naselja koji je priključen naselju Kal.''
Gornja Bišnja
Gornja Bišnja je naseljeno mjesto u gradu Derventi, Bosna i Hercegovina.
Bare (Visoko)
Bare su naseljeno mjesto u gradu Visokom, Bosna i Hercegovina.
Južnoameričko prvenstvo u nogometu 1956.
Format takmičenja
Na prvenstvu Južne Amerike je učestvovalo šest ekipa: domaćin Urugvaj, te Čile, Peru, Paragvaj, Brazil i Argentina. Bolivija, Ekvador i Kolumbija su se povukla sa turnira. Primijenjen je Bergerov sistem te je prvak bila ekipa koja skupi najveći broj poena.
Lista strijelaca
Na prvenstvo je odigrano 15 utakmica i postignuto 38 golova što je iznosilo 2.53 data gola po utakmici.
4 gola
3 gola
2 gola
1 gol
Zagradci (Netretić)
Zagradci su naseljeno mjesto u sastavu općine Netretić, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Duga Resa.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zagradci su imali 265 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Zagradci je imalo 385 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Vurmat–del (Podvelka)
Vurmat–del je naseljeno mjesto u sastavu općine Podvelka, regija Koruška, Slovenija. Dio je naselja Vurmat, koje je administrativnim granicama podijeljeno na dva naselja: Vurmat–del (općina Podvelka, regija Koruška) i Vurmat–del (općina Selnica ob Dravi, regija Podravska).
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Radlje ob Dravi.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vurmat–del je imao 168 stanovnika.
Gaziantep
Gaziantep ili Antep, kako se još i neslužbeno naziva, je grad u jugoistočnoj Turskoj i jedan od najstarijih kontinuirano naseljenih gradova u svijetu. Nalazi se u geografskoj regiji Jugoistočna Anadolijai glavni je grad istoimene provincije. Grad se sastoji od dva urbana okruga: Şahinbey i Şehitkamil. Šesti je najmnogoljudniji grad u Turskoj. U 2011. godini u gradu je živjelo 1.376.352 stanovnika a u metropolitanskom području 1.393.289 stanovnika.
Historija
U prvoj polovini 7. stoljeća, arapska vojska muslimanskog halifata zauzela je ove prostore. 962. godine grad su osvojili Bizantijci u čijem posjedu je ostao do 1067. godine kada je pao u ruke Seldžučkih Turaka. Poslije toga, grad je nekoliko puta mijenjao vladare do perioda Osmanlijskog carstva kada ga 1516. godine osvaja turska vojska pod vladavinom sultana Selima I.
Za vrijeme osmanlijskog perioda, grad je bio sandžak centriran u početku u Dulkadir ejaletu (1516-1818), a kasnije se nalazio u sastavu vilajeta Halep ( 1908-1918). U to doba Gaziantep se etablirao kao važan trgovački centar zbog svog povoljnog položaja kojim su prolazili trgovački putevi.
ISO 3166-1
ISO 3166-1 dio je standarda ISO 3166 kojeg objavljuje Međunarodna organizacija za standardizaciju (ISO), i definira kodove za nazive država, zavisnih teritorija, i posebnih područja od geografskog značaja. Službeno ime standarda je Kodovi za predstavljanje naziva zemalja i njihovih poddivizija – Dio 1: Kodovi država. Ovaj standard definira tri skupa kodova država:
Alfabetski kodovi država su prvi put uključeni u "ISO 3166" 1974. godine, a numerički kodovi država su prvi put uključeni 1981. godine. Državni kodovi su objavljeni kao ISO 3166-1 od 1997, kada je ISO 3166 proširen u tri dijela, sa ISO 3166-2 koji definira kodove za poddivizije i ISO 3166-3 koji definira kodove za bivše države.
Kao uveliko korišten međunarodni standard, ISO 3166-1 se implementira u ostale standarde i koristi od međunarodnih organizacija da omogući lahku izmjenu dobara i informacija. Ipak, to nije samo standard za državne kodove. Ostali kodovi država koje koriste organizacije su djelimično ili potpuno nekompatibilne sa ISO 3166-1, mada neki od njih približno odgovaraju kodovima ISO 3166-1 standarda.
Ravenska vas
mini|280px|Ravenska vas, rimokatolička crkva "Sv. Urh" Ravenska vas je naseljeno mjesto u sastavu općine Zagorje ob Savi, regija Zasavska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Zagorje ob Savi.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Ravenska vas je imala 246 stanovnika.
Napomena: ''Do 1955. iskazivano pod imenom Sveti Urh.''
Prstenjak
Prstenjak (lat. digitus IV manus, digitus quartus manus, digitus annularis manus, digitus medicinalis) je četvrti proksimalne prst ljudske  šake, a drugi najveći ulnarni  prst, koji se nalazi između srednjeg i malog prsta. U slučaju da se palac ne ubraja u prste, označava se i kao se treći prst.
Etimologija
László A. Magyar, tvrdi da imena prstenjaka u mnogim jezicima odražavaju drevno uvjerenje da je to magični prst. U različitim kulturama Imenovan je po magičnosti  ili prstenu ili se zove bezimeni. (na primjer, u kineskoj: 无名指 =  neimenovani prst).
U sanskritskom i drugim jezicima, kao što je finski, prstenjak se zove  "anamika", odnosno  "anonimni" ("bezimeni").
Vjenčani prsten
Prije nego što je medicinska nauka otkrila kako funkcionira krvotok, vjerovalo se da vena iz četvrtog prsta na lijevoj ruci vodi direktno u srce. Zbog te veze sa srcem, za venu su izabrali  ime vena amoris, latinski = vena ljubavi.
U zapadnim kulturama,  burma se tradicionalno nosi na prstenjaku. Ovaj običaj se razvio iz rimskog anulus pronubis, kada je muškarac ženi davao prsten na ceremoniji zaruka. Blagoslovljav burme i stavljanje  na mladin prst  datira iz 11. stoljeća. U srednjoj Evropi, kod kršćana, na svečanosti vjenčanja prsten je  stavljan u nizu na palac, kažiprst, srednji prst i prstenjak  lijeve ruke. Prsten je zatim zadržao na  prstenjaku. U nekoliko evropskih zemalja, prsten se nosi na lijevoj ruci prije braka, a zatim je premještan na desnu, u  vrijeme ceremonije. Na primjer, grčka pravoslavna mlada nosi prsten na lijevoj ruci prije ceremonije, a zatim ga, nakon vjenčanja, premješta na desnu ruku. U Engleskoj, 1549.,  Molitvenik  je proglasio:  "prsten će biti postavljan na lijevoj ruci". Do 17. i 18. stoljeća, nakon ceremonije, prsten se može naći na bilo kojem prstu – čak i na palcu.
U kineskoj tradiciji odnos prstenjaka sa ostalim prstima ima posebno značenje, kao i svaki prst u životu osobe:
Prema toj simbolici, ako se spoje jagodice prstiju lijeve i desne ruke, pri čemu se srednji prst savijete prema dlanovima, spojene duž  srednje falange, dobije se figura koja otkriva buduće događaje u životu.
254. slavna brdska brigada
254. slavna brdska brigada, osnovana kao 208. brdska brigada, je bila vojna jedinica koja je za vrijeme rata u Bosni i Hercegovini djelovala u sastavu 2. korpusa Armije RBiH. Bila je dio Operativne grupe 1 i 25. divizije. U jedinice Armije RBiH angažirano je 3.112 vojnih obveznika (od čega 208 žena) što iznosi oko 90% raspoloživih vojnih obveznika. U Civilnoj zaštiti bilo je angažirano 180, a na radnoj obavezi 100 obveznika. Na početku rata na području općine Čelić formirani su odredi: Odred TO Čelić, Odred TO Vražići, Odred Vjetrenik i Odred Drijenča. 19. marta 1993. formirana je 208. brdska brigada Čelić, u čiji sastav su ušle do tada formirane jedinice i koja je postala nosilac objedinjenih borbenih dejstava u svojoj zoni odgovornosti. Ušla je u sastav Operativne grupe 1 (OG-1). Ulaskom u sastav 25. divizije, 1. marta 1995. godine, brigada je preimenovana u 254. slavnu brdsku brigadu. U toku rata 1992-1995. godine, poginula su 164 pripadnika Armije RBiH dok je teže i lakše ranjeno 550 pripadnika. U ovom periodu poginulo je 31 civilno lice. Lakše i teže je ranjeno 110 civilnih lica. Komanda brigade se nalazila u Brnjiku.
Historija
Početkom rata u Bosni i Hercegovini, na slobodnim teritorijama se formiraju dobrovoljački odredi sa ciljem očuvanja stanovništva i slobodne teritorije. Izuzetak u tom smislu nije bio ni Čelić, teritorija u sjeveroistočnom dijelu BiH, koje je neposredno pred rat, nakon održanog referenduma, izdvojena iz sastava općine Lopare. Od već formiranih dobrovoljačkih odreda 19. marta 1993. godine formirana je 208. brdska brigada. Najznačajnija bitka je bila i odbrana Čelića, s početka jeseni 1992. godine. Naime, krajem septembra odbranjen je Čelić i osujećena namjera neprijatelja, da zauzimanjem grada osigura putnu komunikaciju Brčko-Lopare.
Priznanja
Tokom rata, usljed zasluga u odbrani Bosne i Hercegovine, brigadi je dodijeljeno kolektivno priznanje slavna. Osam pripadnika ove brigade je nagrađeno priznanjem Zlatni ljiljan.
AK-47
AK-47 (akronim od ruskog Aвтомат Калашникова образца 1947, poznat je i pod imenom Kalašnjikov (Kalaš) je automatska jurišna puška koju je koristila većina armija Istočnog bloka nakon Drugog svjetskog rata.
Tu pušku projektirao je 1947. Mihajl Kalašnjikov, kao prvu pravu automatsku jurišnu pušku na svijetu Za razliku od većine automatskih pušaka iz Drugog svjetskog rata, AK-47 je bila kompaktna i laka puška, koja je imala dobar domet, robusno oružje sa mogućnošću upravljanja paljbom (automatska, poluautomatska i pojedinačna). Kalšnikov je još i danas u širokoj upotrebi, tako da je apsolutni rekorder po broju proizvedenih komada.
Historija nastanka
Još u toku Drugog svjetskog rata Nijemci su razvili automatsku jurišnu pušku Sturmgewehr 44 (StG44), puška je imala puno mana (domet od samo 300 m) ali se taj koncept jako dopao sovjetskim generalima. Mihail Kalašnjikov postao je projektant oružja nakon što je ranjen kao tenkist u Bitci za Brjansk 1941. Prvi njegov projekt bila je poluautomatska puška, za natječaj Crvene Armije iz 1944. Uzor mu je bila američka puška M1 Garand, ali na tom natječaju pobjedio je Sergej Gavrilovič Simonov sa svojim prototipom koji je kasnije postao poznat kao SKS, ali ni Kalašnikov model nije prošao nezapaženo, pa je izabran da buđe vođa projektnog tima koji će razviti novu jurišnu pušku. Crvena Armija je željela pravu automatsku pušku, prvi takav model projektirao je Sudajev 1944., ali je ta puška bila preteška i često je zatajivala. Novi natječaj za jurišnu automatsku pušku održan je 1946. , ovaj put pobjedio je Kalašnjikov sa svojim timom, to je u suštini bila poboljšana vezija njegovog prvog dizajna, - puška koja koristi povratnu snagu eksplozivnih plinova pomoću rotacionog zatvarača, za automatsko uvlačenje (i izbacivanje) metaka u cijev iz polukružnog magacina za 30 metaka. Uz neka poboljšanja na preciznosti, koja su napravljena 1947, AK-47 služeno je postao oružje Crvene Armije 1949
Redizajnirana verzija AK-47 predstavljena je 1959. kao model - AKM (M za je bila oznaka za "moderniziran") i ta verzija koristila je prešani (štampani) magacin, uz ukošen pomoćni dio na kraju cijevi za amortizaciju trzanja. Taj model bio je nešto lakši od prethodne verzije Jurišna puška AKM je masovno proizvedena i izvožena u sve zemlje koje su imale dobre odnose sa SSSR-om, ali i poklanjan brojnim antikolonijalnim pokretima otpora, ali i brojnim ljevičarskim gerilskim grupama kao pomoć u širenju komunizma.
SSSR je od 1978. počeo mijenjati svoje AK-47 i AKM puške novijim modelom AK-74, razvijenim za malokalibarski metak 5,45 x 39 mm. Novu pušku Rusija je počela izvoziti tek nakon raspada SSSR-a, kad je drastično pala proizvodnja ovog i drugog malog oružja.
Karakteristike Kalašnjikova
thumb|desno|AK-47 u rukama američkog vojnika tokom Vijetnamskog rata. AK-47 je jednostavan i jeftin za proizvodnju i lak za čišćenje i održavanje, ali nije lahko pokvariva roba. Njegova robusnost i vatrena moć postale su legendarne. Veliki plinski klip, značajni zazori između pokretnih dijelova, omogućili su pušci da podnese velike količine prljavštine i funkcionira bez zatajenja. Zadnji stepeni nišana su podesivi, svaki položaj obilježava stotine metara, prednji nišan je podesiv radi korekcije na terenu. Podešavanja usmjeravaju paljbu nekoliko centimetara iznad ili ispod tačke nišanjenja u dometu od približno 250 metara.
Cijev, komora sagorjevanja, plinski klip i cilindar su hromirani, tim postupkom produžen je vijek trajanja tih djelova, tako da su otporniji na koroziju i mehanička oštećenja. Hromiranje dijelova je sada uobičajeno u većini modernih vojnih oružja.
Licenciranje
thumb|desno|300px|Sklopljeni Kalašnikov
Kanada
U Kanadi, AK-47 i njegove varijante zabranjene su od 1. januara 1995 godine zakonom Prohibited Weapons Order, No. 13. Međutim osobama koje su posjedovale registrirani AK-47 prije 1. januara 1995. dozvoljeno je posjedovanje AK-47 i njegovih varijanti.
SAD
Privatno vlasništvo automatskih pušaka strogo je regulirano Nacionalnim zakonom o oružjima (National Firearms Act, ') iz 1934. godine. Zakon o kontroli oružja iz 1968. godine zabranio je uvoz oružja proizvedenog izvan Sjedinjenih Američkih Država namjenjenog za daljnju prodaju i njegovo posjedovanje. Nekoliko sovjetskih i kineskih pušaka uvezeno je u SAD tokom šezdesetih godina 20. vijeka kao trofejno oružje veterana Vijetnamskog rata.
Australija
U Australiji je kupnja poluautomatskih pušaka zabranjena od 1996. godine, kao i sve varijante AK-47. Jedini način za legalnu kupnju AK-47 je posjedovanje dozvole kolekcionara oružja, ali za primjerke iz kojih se ne može pucati.
Evropa
Većina zapadnoevropskih zemalja donijela je poveći broj zakona koji zabranjuju legalno posjedovanje automatskog oružja u bilo kojoj varijanti pa tako i AK-47. U Velikoj Britaniji zakonom iz 1988. godine zabranjeno je posjedovanje poluautomatskih pušaka. Posjedovanje AK-47 dozvoljeno je samo ako se dokaže da se puška mora repetirati nakon svakog ispaljenog metka. Usprkos tom zakonu, AK-47 se često nađe u rukama britanskih kriminalaca, i irskih republikanaca i sjevernoirskih lojalista. Scotland Yard pretpostavlja da je većina tih pušaka došla u Britaniju iz Libije tokom sedamdesetih i osamdesetih godina 20. vijeka.
Konjščina
mini|280px|Konjščina, željeznička stanica Konjščina je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Krapinsko-zagorskoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Zlatar–Bistrica.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Konjščina je imala 3.790 stanovnika, od čega u samoj Konjščini 1.019.
Eurosong 1978.
Eurosong 1978. bila je 23. po redu Eurovizija. Održana je 22. aprila 1978. u Parizu. Pobijedili su Izhar Cohen & Alphabeta predstavnici Izraela s pjesmom "A-Ba-Ni-Bi". Iako je 'A-Ba-Ni-Bi' ispravno, Francuska televizija je greškom prikazala kao 'Ah-Bah-Nee-Bee'. Voditelji su bili Denise Fabre i Léon Zitrone, i to je bio prvi puta da više od jednog voditelja vodi takmičenje. 20 država je nastupilo, najviše do tada.
Konjščina
Općina Konjščina
Napomena: ''Nastala iz stare općine Zlatar–Bistrica. Od 1857. do 1991. sadrži dio podataka općine Marija Bistrica i grada Zlatara.''
Eurosong 1978.
Pobjednička pjesma je ljubavna pjesma otpjevana na hebrejskom ekvivalentu Ubbi dubbi (naslov je proširenje hebrejske riječi ani אני, što znači "Ja"). Ovo je prva pobjeda Izraela. Pobjeda je izazvala probleme za sjevernoafričke i srednjoistočne zemlje, iako se nisu takmičile. Prema knjizi John Kennedy O'Connora The Eurovision Song Contest: The Official History, kada je postalo jasno da će Izrael pobijediti, mnoge zemlje su prekinule sa prenosom. Jordanska televizija je završila prijenos sa slikom cvijeća. i kasnije je objavila da je Belgija pobijedila (Belgija je bila druga). Norveška je završila zadnja peti put, i prvi puta je neko osvojio nula bodova od osmišljavanja modernog sistema glasanja 1975.
Konjščina
Konjščina (naseljeno mjesto)
Napomena: Naselje nastalo izdvajanjem iz naselja Donja Konjščina u 1991., u kojem su sadržani podaci za ranije razdoblje.
Eurosong 1978.
Lokacija
Takmičenje se održalo u Parizu, glavnom i najvećem gradu Francuske, a mjesto održavanja bila je Kongresna dvorana u Parizu. To je koncertna dvorana, konvencijski centar i šoping centar u which is a concert venue, convention centre and shopping mall in the 17. arondismanu. Kongresna dvorana izgrađena je 1974.
Konjščina
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Konjščina je imalo 1.010 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Andora na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017.
Andoru je na Svjetskom prvenstvu u atletici 2017. u Londonu od 4. do 13. augusta 2017. predstavljao jedan atletičar.
Eurosong 1978.
Format
Björn Skifsu se nije svidjelo pravilo da svaka država mora da pjeva na nacionalnom jeziku. Htio je da pjeva na Engleskom, ali se predomislio u zadnji čas. Potpuno je zaboravio tekst, pa je prve stihove odtrtljao prije nego što se sjetio teksta pjesme. Pored 20 takmičara, šou su uživo prenosili i Jugoslavija, Tunis, Alžir, Maroko, Jordan, Istočna Njemačka, Poljska, Mađarska, Čehoslovačka, Dubai, Hong Kong, Sovjetski Savez i Japan.
Takmičari
Ovo je bio prvi puta da su se Grčka i Turska skupa takmičili; Grčka je debitovala 1974, ali su sljedeće godine odustali kao odgovor na Tursku invaziju Kipra 1974, te kao protest na tursko takmičenje u Štokholmu 1975.. Grčka se vratila 1976 u Hagu s pjesmom o kiparskoj krizi, "Panayia Mou, Panayia Mou", a engleski naslov je bio "Smrt Kipra", te su nastupali u Londonu 1977 s pjesmom "Mathima Solfege". Turska se nije takmičila tih godina kao protest na grčko sudjelovanje. To će se ponoviti još samo 1979: Grčka se takmičila s pjesmom "Sokrati" u Jerusalemu - Turska se nije takmičila. 1980. obje su zemlje nastupile. Iako Turska ne priznaje Kipar, sve tri zemlje su se takmičile 1981. sve do 2012.
Danska se vratila prvi puta nakon 1966. Grčka pjesma se zvala "Charlie Chaplin", kao referenca na komedijaša koji je umro 1977. Interesantno, na zapadnonjemačkom nacionalnom izboru se također pojavila pjesma "Charlie Chaplin". Ta pjesma je osvojila treće mjesto Pjesma iz Monaka je također referirala na Charlie Chaplina, ali na indirektan način.
Izvođači povratnici
Nekoliko izvođača se vratilo. Ireen Sheer je predstavljala Luksemburg 1974 i dijelila je 4. mjesto. Jean Vallée je predstavljao Belgiju 1970, dok je Norbert Niedermeyer, koji je predstavljao Austriju 1972 kao dio grupe Milestones, ove godine je nastupio kao dio benda Springtime.
Rezultati
Bilješke:
Vurmat
Slovenija:
Naseljeno mjesto, administrativnom (općinskom) linijom podijeljeno na dva dijela:
Poaceae
Poaceae (bos. trave) ili  Gramineae  su velika i gotovo sveprisutna  porodica monokotiledonskih cvjetnica,  poznatih  kao trave U Poaceae  se uključuju trave žitarice, bambusi i trave prirodnih  i kultiviranih travnjaka  i pašnjaka. Trave imaju šuplje stabljije, osim na čvorovima i uske naizmjenične listove u dva reda. Donji dio svakog lista obuhvata stabljiku, formirajući lisni omotač. Sa oko 12.000 vrsta, peti po brojnosti biljnih porodica, nakon Asteraceae, Orchidaceae, Fabaceae i Rubiaceae.
Procjenjuje se da zatravljena područja, kao što su savane i prerije, gdje su dominantne trave, čine 20% od vegetacijskog pokrov na  Zemlji. Trave su također važan dio vegetacije u mnogim drugim staništima, uključujući i močvare, šume i tundre.
Trave su ekonomski izuzetno značajna  porodica,  jer daju životne  namirnice od pripitomljenih žitarica,  kao što su kukuruz, pšenica, riža, ječam i proso, kao i stočnu hranu, građevinski  materijal (bambus, slama I sl.) i gorivo (etanol). Iako se obično nazivaju "trave", morska trava, rogoz i oštrice  ne spadaju  u ovu porodicu. Trske su red Poales, u Poaceae, kao članice, ali su morske trave  članovi reda Alismatales.
Bešići (Visoko)
Bešići su naseljeno mjesto u gradu Visokom, Bosna i Hercegovina.
Gornja Lupljanica
Gornja Lupljanica je naseljeno mjesto u gradu Derventi, Bosna i Hercegovina.
Poaceae
Evolucija
Prije 2005. godine, fosilni nalazi su pokazivali  da  su trava evoluirala od  prije oko 55 miliona godina. Nedavni nalazi trava poput fitolita iz krede,   dinosaurskim  koprolitima su pomjerili datiranje na prije oko  66 miliona godina. In 2011, revised dating of the origins of the rice tribe Oryzeae suggested a date as early as 107 to 129 Mya. Odnosi između tri potfamilije: Bambusoideae, Oryzoideae i Pooideae u BOP kladusu su riješeni tako da  su međusobno uže  povezanije  Bambusoideae i Pooideae, nego Oryzoideae.
Opis
thumb|300px|Primjer građe klasa: 1. Zrno (gluma) 2: Lema; 3: Arista; 4: Pelea; 5: Lodikule; 6: Andrecij; 7: Ginecij Stabljike trava su obično cilindrične (rjeđe spljoštene, ali ne i trouglste) i šuplje, povezane čvorovima ili koljencima, odakle rastu sjedeći listovi, čiji rukavac obavija stabljiku. Između stabljike i lista, nalazi se jezičak. Listovi trava su gotovo uvijek naizmjenični i jednostrani i imaju paralelne vene (provodne sudove). Svaki list je diferenciran u u donji omotač  koji obavija  stabljiku i i oštre,  cjelovite   (glatke) rubove. Liske mnogih trava su ojačane silikatnim  fitolitima, koji obeshrabruju ispašu životinja; neke su dovoljno ošttre da zasijecaju I ljudsku  kožu. Membranozni dodatak ili rub dlake  zove  se ligula, koja  na raskrsnici između plašta i sječiva, sprečava vodu ili insekte da  prodru u korice između stabljike I lista. Dijelovi klasića|thumb|300px|right Cvjetovi Poaceae su neugledni i karakteristično raspoređeni u klasiće, od kojih svaki imaobično tri, ali općenito jedan ili više cvjetova. U klasića su dalje grupirani u klasove, a ovi i veće klasove ili metlice. Dio klasa koji nosi cvjetova zove se rahila. Klasić se sastoji od dvije brakteje (ili ponekad i manje) u bazi, pod nazivom pljeve, za jedan ili više cvjetova. Ocvijeće se sastoji od cvijeta okruženog sa dvije pljevice, jedn  vanjska  lema i jedns unutrašnja  palea. Cvjetovi su obično hermafroditni, a kukuruz kao važan izuzetak je  anemofilan, što znači da ga oprašuje vjetar.
Cvijetni omotač (periant) se svodi na dvije ljuske, pod nazivom lodikule,  koje se  proširuju  i vežu  za širenje lema i palea; oni se  uglavnom tumače kao modificirane  sepale. Ova kompleksna struktura se može vidjeti na slici na desnoj strani,  posmatrajući  klasić  pšenice (Triticum aestivum). Plod trava je kariopsis ili pšeno, u kojem je sjemenski  sloj  spojen  sa zidom ploda.
Rast i razvoj
300px|thumb|right|Cvjetovi trava Postoje tri klasifikacije ukupnih oblika rasta trava:
Uspjeh trava u adaptivnoj radijaciji počiva na ulozi njihove morfologije u procesima rast  u njihovom fiziološkoj  različitosti. Većina trava se može podijeliti u dvije fiziološke grupe:
C3  trave se označavaju kao   "hladnosezonske" trave, dok  C4 biljke podrazumijevaju:
Rasprostranjenje
Porodica trava je jedna od najrasprostranjeniji i najobilnijig grupa biljaka na Zemlji. Trave se mogu naći na svim kontinentima, a nema ih samo na centralnom Grenlandu i većini Antarktika.
Ekologija
thumb|300px|Savana u [[tanzanija|Tanzaniji]]thumb|250px|right| [[Kengur pase travu]] thumb|250px|Talasasta trava na vjetru ([[Novi Meksiko)]] thumb|250px|Trave su prilagođene i na ekstremne temperature. ([[Salzburg, Austrija)]]
Trave su dominantna vegetacija u mnogim staništima, uključujući i travnjake, pašnjake,  livade i stepe. Također se javljaju kao manji dio vegetacije u gotovo svakom drugom kopnenom  staništu. Biomi u kojima dominiraju trave su travnjaci. Ako se računaju samo velika, susjedna područja travnjaka, ti biomi pokrivaju 31% površine naše  planete. Travnjaci uključuju pampase, stepe i prerije.
Trava osiguravba hranu za ispašu sisara, kao što su stoka, jeleni slonovi, kao kao i mnoge druge životinje, uključujući i insekte i ostale beskičmenjake. Mnoge vrste životinja jede travu kao glavni izvor hrane, a  nazivaju se  graminivori, koji  uključuju goveda, ovce, konje, zečeve i mnoge. Trave također jedu i omnivori ili povremeno čak i oni svaštojedi, koji su prvenstveno mesožderne životinje.
Ravne pri Mlinšah
Ravne pri Mlinšah su naseljeno mjesto u sastavu općine Zagorje ob Savi, regija Zasavska, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Ravne pri Mlinšah su imale 62 stanovnika.
Napomena: ''Do 1955. iskazivano pod imenom Ravne. U 1990. smanjeno za dio naselja koji je priključen naselju Šemnik.''
Poaceae
Ekologija
Trave su neobične po tome da se  meristem nalazi u blizini dna biljke, pa se brzo oporavie od obrezivanje na vrhu.
Evolucija velikih biljojednih životinja  u kenoziku doprinijela je  širenju trava. Bez velikih svaštojeda, opožarene  površine brzo koloniziraju  trave, a sa dovoljno kiše, i  mladice   drveća. Drveće na kraju istisne najveći dio  trave. Gazeći svejedi uništavaju mlado drveće, ali ne i trave.
Ekonomski značaj
mini|[[Triticum aestivum je glavna žitarica na svijetu]] mini|Od kukuruza ([[Zea mays) s prave mnogi industrijski proizvodi]] Porodica trava daje vjerojatno najvažnije sirovine za ljudsku ekonomiju. U stvari, oko 70% obradivog zemljišta u svijetu je zasađeno travama, a 50% kalorija čovječanstvo konzumira iz brojnih vrsta trava koje se direktno koriste u hrani, ili indirektno kao stočna hrana za domaće životinje. U uvjetima globalne proizvodnje, četiri najvažnije kulture su trave: šećerna trska (Saccharum officinarum ), pšenica, riža i  kukuruz, a  ječam i sirak su među prvih 12. S druge strane, nekoliko vrsta trava se koristi u industriji.
mini|Krave se pretežno hrane travama. thumb| [[Chrysopogon zizanioides, mirisna vrsta trava]] thumb|Melasa se upotrebljava za proizvodnju [[whiskyjas.]]
Rodovi
Trave uključuju 759 poznatih rodova sa ukupno 11.554 priznatih  vrste među kojima su I  pšenica,  kukuruz, riža, zob i druge žitarice.
Spisak vrhova viših od 8.000 m
mini|desno|Vrhovi viši 8.000 m na karti Međunarodna alpinistička federacija (UIAA) prepoznaje 14 planina koje su više od 8.000 m iznad nivoa mora i koje se smatraju dovoljno nezavisnima od susjednih vrhova. Još nema precizne definicije koja procjenjuje nezavisnost. Od 2012. UIAA je uključena u razmatranje proširenja spiska na 20 vrhova.
Spisak
Svi ovi vrhovi smješteni su u Himalajima i Karakorumu i svi su osvojeni u periodu 1950-1964. U januaru 2021. završeni su i svi usponi u zimskim uslovima kada je nepalska ekspedicija osvojila K2.
Historijat uspona
Prvi uspješan uspon na jedan vrh viši od 8.000 m ostvarili su francuski alpinisti Maurice Herzog i Louis Lachenal, koji su se popeli na Annapurnu 3. juna 1950. kao članovi francuske ekspedicije 1950.
Prvi zimski uspon na neki osamhiljadaš ostvarili su Poljaci Leszek Cichy i Krzysztof Wielicki 17. februara 1980.
Prvi penjač s usponima na svih 14 vrhova jest Italijan Reinhold Messner, koji je listu kompletirao 16. oktobra 1986. Istovremeno je i prvi koji je to uradio bez upotrebe dodatnog kisika. Ovaj podvig nije ponovljen devet godina i tek je 1995. švicarski penjač Erhard Loretan ponovio sve uspone bez boce s kisikom. Godine 1987. poljski penjač Jerzy Kukuczka postao je drugi koji je kompletirao listu. Kukuczka je poznat i kao čovjek koji je za ovaj poduhvat koristio najviše novih smjerova – devet.
Nepalski penjač Nirmal Purja postavio je 29 oktobra 2019. svjetski rekord u brzini uspona na svih 14 vrhova u vremenu šest mjeseci i šest dana.
Prva žena na ovoj listi jest Baskijka Edurne Pasaban, koja je uspone završila 2010. Austrijanka Gerlinde Kaltenbrunner postala je 2011. prva žena sa 14 uspona bez dodatnog kisika.
Genetički drift
Genetički drift (genetičko pomjeranje, genetičko-automatski procesi, efekat slučaja, efekat Sewalla Wrighta), u novije vrijeme sve češće i usko grlo ili botleneck efekat, neadaptacijski je faktor, odnosno vanselekcijski evolucijski slučajnog favoriziranja fenotipova, koji također može značajno učestvovati u formiranju karakterističnih genskih fondova osobenih populacija živih bića.
Ovaj faktor, bez obzira na adaptivnu vrijednost fenotipa, u nekoj od ključnih etapa formiranja genskog fonda naredne generacije, sasvim slučajno, određuje relativno učešće pojedinih gena. Njegovim djelovanjem, posebno u uvjetima reproduktivne izolacije, objašnjavaju se često drastične međupopulacijske razlike u frekvenciji određenih ”adaptivno neutralnih osobina”, koje, obično, nastaju kada:
Između ostalog, tom ”igrom slučaja” (genetičkim driftom) u zahvaćenim malim populacijama može doći do fiksiranja izuzetno visoke ili niske frekvencije određenih gena, bez obzira na njihov početni doprinos adaptivnoj vrijednosti fenotipa. S tim u vezi potrebno se podsjetiti da isti gen može biti koristan u kombinaciji sa jednim, neutralan sa drugim, a štetan u kombinaciji sa trećim genom te da njihovi efekti nisu izloženi samo prilagođavanju spoljnoj sredini nego međusobnoj interakciji.
Efekti i mjere genetičkog drifta
Pod dugotrajnimdjelovanjem genetičkog drifta, relativne frekvencije pogođenih alela fliktuiraju, ali krajnji njegov efekat je eliminacija jednog, odnosno fiksiranje drugog alela, bez obzira na njihov adaptivni značaj. Prema tome, i genetički drift i izolacija utiču na formiranje karakterističnih skupina balansiranih sistema gena, koje, u daljem konstituiranju genskog fonda populacija, mogu biti izloženi veoma heterogenim kompleksima činilaca prirodnog odabiranja, a u pravcu povećanja opće adaptiranosti uvjetima životne sredine. Međutim, već je dokazano da su mnoga svojstava većine vrste organizama, u svojoj prošllosti bila (ili su mogla biti) izložena djelovanju genetičkog drifta.
Pristupi analizi mogućih efekata genetičkog drifta obično počivaju na primjeni Wright-Fisherovog i Moranovog  modela populacijske genetike. Pod pretpostavkom da je genetički drift jedina evolucijska sila koja djeluje na alel, nakon t generacija u mnogim obnavljajučim populacijama, na temelju frekvancije alela p i q, varijansa je:
Finale Evropskog prvenstva u nogometu 2008.
Ceremonija zatvaranja održana je prije početka utakmice. Učestvovalo je 400 izvođača, uključujući i španskog pjevača Enriquea Iglesiasa koji je otpjevao službenu pjesmu Evropskog prvenstva "Can You Hear Me".
Njemačka
Njemačka je voljom žrijeba bila smještena u grupu B. Prvu utakmicu odigrali su protiv Poljske, a pobijedili su 2–0 zahvaljujući dvostrukom strijelcu Lukasu Podolskom. U drugoj utakmici poraženi su od Hrvatske 2–1. Prolazak u četvrtfinale potvrdili su u trećoj utakmici, kada su golom Ballacka pobijedili Austriju. U četvrtfinalu su savladali Portugalce 3–2. U finale ih je odveo Lahm golom u 90. minuti za pobjedu 3–2 nad Turskom.
Španija
Španci su na žrijebu izvučeni u grupu D sa Rusijom, Švedskom i braniocom titule, Grčkom. U prvoj utakmici savladali su Rusiju 4–1, uz het-trik Davida Ville. Prolazak u četvrtfinale potvrdili su golom Ville u 2. minuti sudijske nadoknade za pobjedu 2–1 protiv Švedske. Grupnu fazu okončali su pobjedom nad Grčkom 2–1. U četvrtfinalu su pobijedili Italiju nakon boljeg izvođenja penala. U polufinalu su igrali protiv Rusije, a slavili su rezultatom 3–0.
Završje Netretićko
mini|280px|Završje Netretićko, kapelica Završje Netretićko je naseljeno mjesto u sastavu općine Netretić, Karlovačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Duga Resa.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Završje Netretićko je imalo 77 stanovnika.
Napomena: ''Do 1900. iskazivano pod imenom Završje, a od 1910. do 1991. pod imenom Završje Netretičko.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Završje Netretićko je imalo 129 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Rupice na licu
thumb|Rupice na licu Rupice na licu su mala prirodna udubljenje na površini lica, nastale usljed poremećaja funkcije određenih snopova mišićnih vlakana, najčešće na obrazima i bradi. Mogu se uočiti i na leđima (Venerine rupice) i nekim drugim dijelovima tijela.
Opis
Rupice se najčešće na obrazima  i bradi. Mogu se uočiti i na leđima (Venerine rupice) i nekim drugim dijelovima tijela, a mogu pojaviti ili nestati nakon izvjesnog perioda.
Može biti zanimljivo da je srednjevjekovmi "ljepotni ideal" ženske ljupkosti uključivao i ovaj detalj u crtama lica, zbog čega su dame nosile noćne kalup-maske za ostavljanje udubljenja na odgovarajućim pozicijama.
Fiziologija
Rupice na tijelu su posljedica deformacije ili nefunkcionalnosti odgovarajućih mišića, osobito one na licu. Mogu biti uzrokovana i  varijacijom u strukturi velikog jagodičnog mišiča  mišića (zygomaticus major). Uočeno je da prisustvo dvostruke ili bifidne forme ovog  mišića može objasniti formiranje obraznih rupica. Ova bifidna varijacija mišića polazi kao jednostruka struktura iz jagodičnih kostiju. Prema se dijeli sa na gornji  snop koji se  u  tipskom  položaju ubacuje iznad uglu usta. Jedan donji snop se umeće ispod uglu usta. Zato su rupice na licu posebno uočljive pri osmjehu ili svakom razvlaćenju usnog otvora, odnosno usni i grimasama lica.
Genetika
Wiedemann (1990) je nasljeđivanje rupica na licu opisao kao nepravilno dominantno. Jednostrano je posmatrao rupice kod 5-godišnje djevojčicu čija je majka također imala slične rupice kad je bila dijete, također u svom lijevom obrazu, i to samo kada se smijala. Prema starosti, potpuno su joj nestale. Također spomenuo bilateralne obrazne rupice 14-godišnjeg dječaks, čija je majka imala bilateralne rupice koja je nestala prema odrasloj dobi. U drugoj porodici, brat i sestra, njihov otac, tri strica, kao i njihov djed i pradjed, imali su također rupice oba obraza. U ovoj porodici, rupice su uvijek bile prisutni pri rođenju, a nisu postajale  manje uoćljive ni tokom života.
Imajuči to u vidu i klasičnogenetički pristup prihvata ovo svojstvo kao autosomno dominantnu fenotipsku oznaku, iako se odavno dovodi u sumnju model jednostavnog Mendelovskog nasljeđivanja dimorfizna lice bez rupica - lice s rupicama. Međutim, i u univerzitetskim udžbenicima novije generacije, prisustvo rupica na licu se navodi kao primjer potpuno ili  "iregularno" dominantnog svojstva,  koje je vjerojatno pod kontrolom jednog  gena, ali i pod uticajem nekih drugih. Moguće je da je to posljedica svakodnevne uočljivosti ove oznake i nedostatka provjerljive argumentacije među negatorima klasične hipoteze o načinu nasljeđivanja ove osobine.
Belgija na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
Belgija se takmičila na Olimpijskim igrama 1984 u Sarajevu, Jugoslavija.
Gornji Božinci
Gornji Božinci su naseljeno mjesto u gradu Derventi, Bosna i Hercegovina.
Biskupići (Visoko)
Biskupići su naseljeno mjesto u gradu Visokom, Bosna i Hercegovina. Biskupići se ubrajaju u srednjovjekovnu visočku dolinu.
Ronald Ross
Sir Ronald Ross (Almora, Britanska Indija, 13. 5. 1857. - London, 16. septembar 1932), bio je britanski ljekar koji je dobio Nobelovu nagradu za fiziologiju i medicinu 1902. godine za rad na otkriću mehanizma prenosa malarije, postavši prvi britanski nobelovac i prvi rođen izvan Evrope. Njegovo otkriće malarijskog parazita u gastrointestinalnom traktu komarca 1897. godine dovelo je do otkrića da komarci prenose malariju što je postavilo temelje za metodu borbe protiv te zarazne bolesti. Bio je polimat, napisao je niz pjesama, objavio nekoliko romana i komponovao pjesme. Također je bio amaterski umjetnik i matematičar. U indijskoj medicinskoj službi radio je 25 godina. Tokom svoje službe došao je do revolucionarnog medicinskog otkrića. Nakon što je dao otkaz u Indiji, pridružio se Liverpoolskoj školi za tropsku medicinu te u narednih 10 godina nastavio obavljati poslove profesora i predsjednika tropske medicine na tom institutu. 1926. postao je glavni direktor Ross instituta i bolnice za tropske bolesti, koja je osnovana u čast njegovih doprinosa a gdje je ostao do svoje smrti.
Biografija
Rođen je 13. maja 1857. u Almori, tadašnjoj sjeverozapadnoj provinciji Britanske Indije. Bio je najstarije od desetero djece Sir Campbella Claye Granta Rossa, generala britanske indijske vojske, i Matilde Charlotte Elderton. S osam godina poslan je u Englesku da živi sa tetkom i ujakom na ostrvu Wight. Pohađao je osnovnu školu u Rydeu, a u svrhu srednjoškolskog obrazovanja 1869. poslan je u internat u Springhillu, blizu Southamptona, 1869. Od ranog djetinjstva razvio je strast prema poeziji, muzici, književnosti i matematici. S četrnaest godina osvojio je nagradu za matematiku a 1873. godine osigurao je prvo mjesto u crtanju na Oxford, Cambridge i RSA takmičenju.
Iako je želio postati književnik, njegov je otac dogovorio njegovo školovanje na Medicinskom koledžu bolnice sv. Bartolomeja u Londonu 1874. godine. Nije bio posvećen studiju i većinu vremena provodio je komponirajući muziku i pišući pjesme i drame. 1879. pao je na ispitu za Kraljevski koledž hirurga Engleske zbog čega je radio kao brodski hirurg na prekookeanskom parobrodu dok je studirao za licencijata Društva apotekara. Na Kraljevski koledž upisao se iz drugog pokušaja 1881. godine, a nakon četveromjesečne obuke na Vojnom medicinskom fakultetu, 1881. godine stupio je u indijsku medicinsku službu. Između juna 1888. i maja 1889. godine uzeo je studijsko odsustvo da bi stekao diplomu iz javnog zdravstva na Kraljevskom koledžu ljekara i Kraljevskom koledžu hirurga i pohađao kurs iz bakteriologije kod profesora E. E. Kleina.