cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konformacijski izomerizam
Konformacijski izomerizam ili konformacijska izomerija – u  hemiji – je  stereoizomerizam u kojem  se izomeri mogu međusobno pretvoriti samo rotacijama oko formalno jednostrukih veza (pogledajte sliku na rotaciji pojedinačnih veza). Dok se bilo koja dva rasporeda atoma u molekula koje se razlikuju po rotaciji oko jednostrukih veza mogu nazvati različitim konformacijama, konformacije koje odgovaraju lokalnim minimumima na energetskoj površini posebno nazivaju se konformacijski izomeri ili konformeri.
Konformacijski izomeri se na taj način razlikuju od ostalih razreda stereoizomera (tj. konfiguracija izomera) gdje međusobno pretvaranje nužno uključuje razbijanje i reformiranje hemijskih veza. Naprimjer, komformacije L / D - and R/S organskih molekula imaju različitu pokretljivost i optičke aktivnosti i mogu se međusobno pretvoriti razbijanjem jedne ili više veza povezanih sa hiralnim atomom i reformiranjem slične veze u različitom smjeru ili prostornoj orijentaciji. Također se razlikuju od geometrijskih (cis/trans) izomera, druge klase stereoizomera, za koje je potrebna π-komponenta dvostrukih veza da bi se prekinule radi međusobne konverzije. (Iako razlika nije uvijek jasna, jer određene veze koje su formalno jednostruke. zapravo imaju dvostruku vezu, što postaje očigledno tek kada se uzmu u obzir doprinositelji sekundarne rezonance, poput C–N veza amida, naprimjer.) Zbog brze međusobne pretvorbe, konformeri obično nisu izolirani na sobnoj temperaturi.
Proučavanje energetike između različitih konformacija naziva se konformacijska analiza. Naprimjer, korisno je razumjeti stabilnost različitih izomera uzimajući u obzir prostornu orijentaciju i međuprostorne interakcije supstituenata. Pored toga, konformacijska analiza može se koristiti za predviđanje i objašnjenje selektivnosti proizvoda, mehanizama i brzine reakcija. Konformacijska analiza također ima važnu ulogu u racionalnom dizajniranju lijekova, zasnovanom na strukturi.
Tipovi
Rotirajući svoje veze ugljik-ugljik, molekula etan i propan imaju tri lokalna energetska minimuma. Oni su strukturno i energetski ekvivalentni i nazivaju ih "stupičasti konformisti". Za svaku molekulu, raspoređena su tri supstituenta koja potiču iz svake veze ugljik-ugljik, svaki H–C–C–H dvostrani ugao (i H–C–C–CH3 diodni ugao propana) jednak je 60 ° (odnosno približno  60 ° u slučaju propana). Tri eliptirane konformacije, u kojima su dvouglovi jednaki nuli,  prijelazna u stanja (energetski maksimumi) koji povezuju dva ekvivalentna energetska minimuma, stupičasti konformatori. Molekula butana je najjednostavnija molekula za koji rotacija jednostruke veze rezultira u dvije vrste neekvivalentnih struktura, poznate pod nazivom anti- i gauche- konformeri (vidi sliku).
Naprimjer, butan ima tri konformera koja se odnose na njegove dvije metilne (CH3) grupe: dva su gauche konformera, koji imaju metil ± 60 ° i  enantiomerni, i "anti" konformer, gdje su četiri ugljikova centra koplanarna, a supstituenti udaljeni 180 ° (pogledajte dijagram slobodne energije butana). Razlika energije između gauche- i anti- je 0,9 kcal/mol povezana sa sojem energije gauche-ovog konformatora. Stoga je antikonformator najstabilniji (≈ 0 kcal/mol). Tri zasjenjene konformacije s dvouglovima od 0 °, 120 ° i 240 ° su prijelazna stanja između konformatora. Treba uzeti u obzir da dvije zasjenjene konformacije imaju različite energije: pri 0 ° dvije metilne skupine su zasjenjene, što rezultira većom energijom (≈ 5 kcal/mol) ndgo na 120°, gdje je metil grupa zamračena  vodikom  (≈ 3.5 kcal/mol).
Iako se jednostavne molekule mogu opisati ovim vrstama konformacija, za opisivanje različitih konformatora, složenije zahtijevaju korištenje Klyne-Prelogovog sistema.
Konkretniji primjeri konformacijske izomerije detaljizzirani su drogdje :
Saarland
Saarland (fonološki Zarland ; fran.: Sarre) je jedna od 16 saveznih pokrajina Njemačke. Glavni grad pokrajine je Saarbrücken. Ima površinu od 2570 km2 i 982.000 stanovnika. Najmanja je od svih njemačkih pokrajina (Flächenländer), ne računajući gradove-pokrajine: Berlin, Hamburg i Bremen. Sa 54,6% katolika u ukupnom broja stanovnika, jedina njemačka pokrajina sa većinskim katoličkim stanovništvom.
Podjela
lijevo|mini|300px|Rijeka [[Saar u blizini Mettlacha]]
FK Rudar Prijedor
Rane godine
Prvu nogometnu loptu su u Prijedor donijeli 1918. godine Sveto Radetić, Stevan Mitrinović i Pero Čanak, nakon što su je kupili u Austriji. Godine 1919. službeno je osnovan "PNK - Prijedorski nogometni klub", koji je 1925. godine preimenovan u "Slavija". Prvu zvaničnu utakmicu fudbaleri "Prijedorskog nogometnog kluba" su odigrali protiv FK Slobode Bosanski Novi i izgubili su rezultatom 10:0. Ova utakmica odigrana je kao uslov da bi se klub mogao registrovati u podsavezu i tako uključiti u redovna takmičenja. 1922. godine u Prijedoru je osnovan još jedan klub pod imenom FK Građanski, a 1925. godine izgrađen je i prvi stadion sa tribinama.
Nakon rata, oživljavanju nogometa posebno su dali doprinos Fabrika celuloze u Prijedoru i Rudnik željezne rude "Ljubija" u Ljubiji. U Prijedoru su osnovani nogometni klubovi "Grmeč", "Željezničar", "Jedinstvo" i "Mladost". 1954. godine osnovan je FK Celuloza, da bi se 1958. godine spojili "Mladost" i FK Celuloza u FK Radnički. FK Željezničar se 1965. godine ujedinio sa FK Radničkim u OFK Prijedor. U narednim decenijama OFK Prijedor i FK Rudar Ljubija imali su više nego dobru saradnju što je dovelo do potpisivanja ugovora o zajedničkom radu. Saradnja je dovela do spajanja nogometnih klubova FK Rudar Ljubija i OFK Prijedor 2005. godine u nogometni klub FK "Rudar-Prijedor".
Prva zvanični nastup FK Rudara Ljubija bila je prijateljska utakmica u Ljubiji početkom 1929. godine sa Fudbalskim klubom Hajduk iz Prijedora. Utakmica je završna pobjedom 2-1 FK Rudara, a prema sačuvaim podacima dres Rudara na prvoj utakmici su nosili: Branko Bjekić, Sadik Burazerović, Milan Prerad, Ivan Sedlaček, Toni Hribar, Drago Nedić, Poldek Mastinjak, Jovo Gvozden, Tone Vikić, Josip Brečević i Božidar Veslić. Među najboljim nogometašima toga vremena bili su još Ivica Sedlaček, Božo Jelisić i Nikola Lukić.
FK Rudar Ljubija je uspostavio mnoge bliske veze sa ostalim radničkim nogometnim klubovima, posebno sa klubovima iz Bosanske krajine, ali i dalje, kao što su: FK Borac Banja Luka, FK Mladost Prijedor, NK Jedinstvo Bihać, FK Sloboda Bosanski Novi, FK Borac Drvar, FK Borac Bosanska Dubica, FK Velež Mostar, RNK Split, FK Borac Čačak, FK Radnički Kragujevac i drugi.
Klub se nije takmičio u periodu teške ekonomske krize od 1931-1933. godine kada Rudnik “Ljubija” gotovo da nije radio. Mnogi rudari su ostali bez posla i sredstava za život. Privredno stanje popravilo se tokom 1934. i 1935. godine, i prva utakmica je odigrana 26. jula 1936. godine protiv FK Zmaja iz Kozarca, sa konačnim rezultatom 6-1 za Rudar. U historiji FK Rudar Ljubija treba posebno istaći doprinos doktora Mladena Stojanovića, koji je bio dugogodišnji doktor u Rudniku, veliki humanista, a poslije i legendarni vođa kozarskih partizana. 1936. godine, doktor Mladen je svojim sredstvima kupio kompletnu opremu za FK Rudar Ljubija, a igračima koji su odlazili na utakmice davao je džeparac za troškove putovanja. U augustu i septembru 1940. godine, u poznatom štrajku ljubijskih rudara aktivno su učestvovali i igrači Fudbalskog kluba Rudar Ljubija. Za vrijeme Drugog svjetskog rata FK Rudar Ljubija prekinuo je rad. Mnogi igrači su kao borci partizanskih jedinica učestvovali u NOB-u, tako da su mnogi u toj borbi poginuli za slobodu.
Period 1945-1992
Ljubija i Prijedor definitivno su oslobođeni 7. septembra 1944. godine. Počinje vrijeme obnove zemlje i ogromnog entuzijazma omladine i svih ljudi toga vremena. A gdje je mladost, tu je naravno i fudbal. U julu 1945. godine rudari su odigrali prvu fudbalsku utakmicu na starom igralištu u Ljubiji sa partizanskom jedinicom koja je tu bila stacionirana. Do kraja te, a zatim kroz cijelu 1946. godinu odigrano je više prijateljskih utakmica, kroz koje je postepeno formiran i izgrađivan prvi zvanični tim poslijeratnog “Rudara”.
U 1947. godini FK “Rudar” je registrovan u Fudbalskom podsavezu Banja Luka. Prvu zvaničnu poslijeratnu prijateljsku utakmicu FK “Rudar” Ljubija je odigrao 1947. godine u Sanskom Mostu sa ekipom FK “Podgrmeč”.
Godine 1948. u Ljubiji je izgrađen stadion normalnih dimenzija, što je omogućilo uključivanje u zvanična takmičenja. Već 1948. godine FK “Rudar” je učestvovao u takmičenju za Kup Maršala Tita. Utakmice FK „Rudar“ pokazale su da je ljubijskim rudarima, omladini i cjelokupnom stanovništvu obje Ljubije, i Gornje i Donje, i svih naseljenih mjesta oko njih, Fudbalski klub „Rudar“ značajniji od samog fudbala. FK „Rudar“ je postao sinonim za sve što je pošteno, pravedno i napredno. Takvi su bili stanovnici Ljubije i takav je bio njihov FK „Rudar“.
FK “Rudar” je prvi veći uspjeh postigao 1952 godine osvajanjem drugog mjesta u Oblasnoj ligi. Bio mu je potreban samo neriješen rezultat sa FK “Borac” u Banjaluci, pa da uđe u tada veoma jaku Republičku ligu Bosne i Hercegovine. FK “Borac” je pobijedio sa 4:2. Deset godina kasnije, 1962. godine, “Zeleno-crni” su ušli u Međuzonsku ligu. Fudbal je bio taj koji je spajao sve ljude u rudarskoj Ljubiji, bez razlike na vjeru, naciju, dob i spol - Jedan FK „Rudar“, jedno srce i jedna Ljubija. Kada je u Ljubiji igrao FK „Rudar“, u kućama niko nije ostajao. Na utakmice su išle i žene, i babe i bake i vodile djecu. Svaki klub koji je došao u Ljubiju da sa „Rudarom“ igra fudbal pošteno i bez grubosti bio je u rudarskoj „Ljubiji“ drag i poštovan gost, a ako je bio bolji i pobijedio pošteno, bio je ispraćen aplauzom.
Nakon tri bezuspješna pokušaja u tadašnjoj Krajiškoj zonskoj ligi FK “Rudar” je 1967. godine prvi put ušao u savezni rang, u Zapadnu skupinu Druge lige. Za ulazak u Drugu ligu FK “Rudar” je igrao kvalifikacije sa “Slavenom” iz Živinica i “GOŠK-om” iz Dubrovnika. U Dubrovniku je FK “Rudar” Ljubija igrao neriješeno 1:1 i tako je postao drugoligaš. I u Donjoj i u Gornjoj Ljubiji navijači su oduševljeno dočekali fudbalere i na rukama ih iznijeli iz autobusa i unijeli u Radnički dom. Ulazak u Drugu saveznu ligu izborio je tim u sastavu: Izetagić, Bevandić, Baškot, Mustedanagić, Miljević, Radinović, Dervić, Bećarević, Bekan, Porobić i Gombović.
Vremenom, rudarstvo se razvijalo pa su novi rudnici željezne rude otvoreni i u drugim dijelovima opštine Prijedor. U Prijedor se preselila uprava Rudnika i Prijedor je postao centar proizvodnje željezne rude. Godine 1967. u Prijedor se preselio i FK „Rudar“. Preselio se zbog toga što mu je za takmičenje u Drugoj ligi bio potreban veći stadion na koji mogu da stanu svi koji žele da gledaju njegove utakmice. Ubrzo po preseljenju FK „Rudar“ je postao ponos građana Prijedora, Potkozarja i Podgrmeča.
U sezoni 1970/71 FK “Rudar” je izborio pravo učešća u kvalifikacijama za ulazak u Prvu saveznu fudbalsku ligu. U prvom kvalifikacionom susretu u Zrenjaninu 1971. godine, FK “Proleter“ Zrenjan - FK Rudar” Ljubija 5:0. U dramatičnoj utakmici u Prijedoru ,, FK „Rudar“ je pobijedio sa 1:0. Igrali su: Porobić, Janković, Škondro,Talić, Baškarada, Mandić, Hidić, Damjanović, Ličina, Crnkić, Radinović i Gombović. Trener je bio Radoslav Zubanović.
Lokalni izbori u Bosni i Hercegovini 2008.
64 političke stranke i 183 nezavisna kandidata su bila certificirana da budu na izborima.
FK Rudar Prijedor
Period 1945-1992
Poraz je imao dalekosežne posljedice. Takmičenje u sezoni 1971/72 FK “Rudar”je završio na dnu tabele i prešao u niži rang takmičenja - Republičku ligu.
Barlaj
Barlaj (ćir. Барлај, ) je naseljeno mjesto u sastavu općine Tuzi, Crna Gora.
FK Rudar Prijedor
Period 1945-1992
Godine 1974. FK “Rudar” je u Jugokupu stigao do četvrtfinala.
Barlaj
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Crnoj Gori nalazio se u sastavu stare općine Podgorica.
FK Rudar Prijedor
Period 1945-1992
Godine 1976. “Rudar” se ponovo vratio u Drugu Saveznu ligu, Zapad. U sezoni 1976/1977 “Rudar” je zauzeo 13. mjestio, a u sezoni 1977/78 vrlo dobro šesto mjesto, a u sezoni 1978/79 ponovo je izgubio drugoligaški status.
Barlaj
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine Barlaj je imao 57 stanovnika.
FK Rudar Prijedor
Period 1945-1992
U decembru 1979. godine oproštajnu utakmicu odigrala je cijela generacija fudbalera koji su dali značajan doprinos fudbalu i svome klubu: golman Miroslav Janković, Ivo Baškarada, Omer Bašić, Kemal Porobić, Ante Gombović, Nikola Bevandić, Simo Damjanović, Slobodan Ličina, Aki Bašić, Emsud Ramulić i Ibrahim Okanović-Špico.
Na kraju sezone 1980/81 FK “Rudar” je 21. juna odigrao posljednju utakmicu u Republičkoj ligi i ispao u Regionalnu ligu, grupa Sjever. Povratak počinje 1983. godine. Osvajanjem prvog mjesta u Regionalnoj ligi “Rudar” je stekao pravo da se bori za ulazak u viši rang takmičenja. Iz dvije utakmice sa “Podrinjem” iz Janje “Rudar” je bio bolji, tako da je 1983. godine ponovo postao član Republičke lige.
U sezoni 1984/85. “Rudar” je bio najbolji u Republičkoj ligi i trijumfalno se po treći put vratio u Drugu saveznu ligu. Povratak u Drugu ligu izborila je ekipa u sastavu: Sead Rešić, Vitomir Samardžija, Muhamed Cerić, Sabid Sadiković, Vinko Škondro, Mladen Parhamov, Vinko Samardžija, Goran Pekija, Zoran Vuković, Mirzet Bejzurić, Zlatko Abdulović, Fahrudin Bihorac, Edin Begović, Mladen Ćulum, Ilija Marin, Žarko Mandić, Bajram Zgog, Novo Bešević, rezerve: Panić, Hrvat, Duratović, trener Nikola Bevandić.
U sezoni 1987/88. FK “Rudar” je nedostajala bolja gol razlika, ili samo jedan bod, pa da se plasiraja u novostvorenu Jedinstvenu drugu ligu Jugoslavije.
U sezoni 1988/89 FK“Rudar” se takmičio u Medjurepubličkoj ligi grupa Zapad. Na kraju prvenstva FK “Rudar” je zauzeo prvo mjesto u ovoj ligi i plasirao se u Jedinstvenu drugu ligu Jugoslavije.
U Kupu Jugoslavije FK “Rudar“ je 1989. godine stigao do polufinala. Do polufinala „Rudar“ je izbacio iz Kupa dva prvoligaša: FK „Vardar“ i FK „Vojvodina“, a u polufinalu je igrao sa FK „Velež“. „Rođeni“ su u prvom polufinalnom susretu zabilježili minimalnu pobjedu od 1:0, a pobjedonosni pogodak postigli su iz sumnjivog penala. Velež je u tom susretu bio i miljenik sreće, jer su „rudari“ propustili nekoliko povoljnih prilika za gol. Revanš utakmica na Gradskom stadionu u Prijediru pred više od 6.000 gledalaca. Rezultat je bio 1:0 za „Rudar“, a strijelac je bio Bijeljac u 86 minutu. U izvođenju penala pobijedio je „Velež“je bio bolji. Za FK „Rudar“ su igrali: Rešić, Madžo, Drljača, Lukić, Ostojić, Bihorac, Kevrić, Mušić ( Karaman ) Vojkić, Kaltak, ( Zdjelar ) i Bjeljac. Trener FK „Rudar“ je bio Radoslav Zubanović.
Posljednje godine
Kada su 1992. godine izbila ratna dejstva na području Bosne i Hercegovine i opštine Prijedor FK „Rudar“ je prestao sa radom. Pa i tada, u najtežim vremenima, fudbalski zaljubljenici ponovo su okupili igrački kadar. Formiran je novi FK „Rudar - Prijedor“, kojeg sačinjavaju dotadašnji FK „Rudar“ Ljubija i OFK „Prijedor“. Završetak rata, 1995. godine, FK „Rudar Prijedor“ je obilježio igranjem dvije utakmice u finalu Kupa Republike Srpske protiv banjalučkog FK „Borac“. Prvi susret u Prijedoru završen je remijem 2:2, pred oko 10.000 gledalaca, a u revanšu u Banjaluci pobijedio je FK „Borac“ sa 3:2. Oba susreta direktno je prenosila Radiotelevizija Republike Srpske. Slika koja je otišla u svijet bila je nevjerovatna jer je pokazala da je fudbal opet postao na ovim prostorima najvažnija sporedna stvar na svijetu.
Takmičarsku sezonu 2008/2009. godina „FK „Rudar- Prijedor“ završio je više nego ubjedljivo na prvom mjestu i plasirao se u Premijer ligu Bosne i Hercegovine.
Ulazak u Premijer ligu izborio je tim u sastavu: Kondić, Despotović, Dobrijević, Muzgonja, Ilinčić, Kovačević, Brkić, Stijepić, Kantar, Golić, Kecman, Dašić, Kotoran. Trener Darko Nestorović, sportski direktor Mladen Zgonjanin, predsjednik Upravnog odbora kluba Branislav Rokvić, predsjednik Skupštine kluba Božo Grbić.
Nakon plasmana FK “Rudar-Prijedor” u Premijer ligu, 17. juna 2009. godine počela je rekonstrukcija Gradskog stadiona u Prijedoru, kako bi stadion zadovoljio propise Fudbalskog saveza BiH. Vrijednost radova prve faze iznosi oko 300.000 KM, a sredstva je obezbijedila Opština Prijedor.
Idućih sezona Rudar je uspio da zadrži mjesto u Premijer Ligi, završevši sezone u donjoj polovici tabele. Tako je bilo sve do 2014. godine, kada je Rudar zajedno sa trebinjskim Leotarom ispao u Prvu ligu Republike Srpske.
U sezoni 2020/21. se još jednom uspjeva plasirati nazad u Premijer Ligu.
Stadion
Klub svoje domaće utakmice igra na Gradskom stadionu u Prijedoru. Kapacitet stadiona iznosi 3.540 mjesta. Zbog ulaska FK Rudara u Premijer ligu BiH u sezoni 2009/10, istočna tribina je rekonstruisana i stadion je dobilo 1.750 novih sjedećih mjesta, novu VIP ložu, svlačionice, kupatila, prostorije za sudije i delegate, te press-centar. Rekonstrukciju je finansirala Općina Prijedor u iznosu od 300.000 KM.
Navijači
Navijački život u Prijedoru svodio se prije rata mahom na pozorišno obilaženje utakmica. U to vrijeme navijanje je bilo čisto lokalno, pošto je skoro svako veće naselje imalo klub tako su i mještani posjećivali utakmice svog kluba. Izuzetak je bio FK Rudar, koji je igrao u republičkoj i saveznoj ligi SFRJ i tako osvajao simpatije svih Prijedorčana, te je u skladu s tim imao i najveću podršku. Zabilježeno je da je na pojedinim utakmicama tokom sedamdesetih i osamdesetih godina 20. vijeka Rudar znalo bodriti i preko 10.000 Prijedorčana.
Izbijanjem ratnih dejstava zamire fudbalski život u Prijedoru, pa tako i navijački. Ulaskom Rudara u Prvu ligu Republike Srpske 1995. godine dolazi do ponovnog buđenja navijača. Na finale lige u decembru 1995. godine, koje je odigrano u Banjoj Luci, masovno odlaze navijači Rudara, prvi put kao organizovana navijačka grupa "Alcohol boys". Tada je na stadion u Borik otišlo više od 2.000 Prijedorčana i to je najveće gostovanje Alcohol boysa ikad. Ipak, u godinama poslije rata dolazi do stagnacije fudbala u Prijedoru. Utakmice prati sve manje i manje navijača, da bi Alcohol boysi bili konačno rasformirani 1999. godine.
2009. godine, FK Rudar Prijedor osvaja Prvu ligu Republike Srpske i time se plasira u Premijer ligu BiH. Dolazi do naglog interesa za navijanjem, tako da navijačka grupa Alcohol boys biva oformljena po drugi put. U skladu s tim, na prvoj utakmici protiv zeničkog Čelika, postavljen je transparent sa natpisom "Ponovo rođeni", i tada je na istočnoj tribini Gradskog stadiona bilo preko 500 Alcohol boysa.
Trenutni sastav
''Posljednja izmjena: 7. august 2015.''
Subregija Gradiška
mini|253x253piksel|[[Regije Republike Srpske prema Prostornom planu entiteta.]] mini|255x255piksel|Regija Banja Luka na karti Regija Republike Srpske. Subregija Gradiška je jedna od dvije subregije koje su u sastavu Regije Banja Luka. Druga subregija je subregija Mrkonjić Grad.
Teritorija
Prema Prostornom planu ova subregija obuhvata sljedeće gradove i općine:
NGC 2425
NGC 2425 je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Krma. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 8. marta 1793. godine.
Regija Trebinje
mini|265x265piksel|[[Regije Republike Srpske prema Prostornom planu entiteta.]] mini|264x264piksel|Regija Trebinje na karti Regija Republike Srpske. Regija Trebinje je jedna od nodalno-funkcionalnih regija Republike Srpske. Postoji više različitih regionalnih podjela Republike Srpske, a u gotovo svakoj od njih Trebinje predstavlja centar jedne od regija.
Teritorija
Prema Prostornom planu ova regija je definisana kao mezoregija i obuhvata sljedeće gradove i općine:
Cherrapunji
Cherrapunjee (Charrapunji), trenutno se više koristi historijsko ime Sohra; varijante izgovora su Cherrapunjee i Charrapunji) grad u Indiji, na 1484 m nadmorske visine, poznat kao najkišovitije mjesto u Aziji. Godine 1816, u Cherrapunji, koji je smješten u južnom dijelu Malajskih planina u Indiji, zabilježena je godišnja količina padavina od 20.447 mm. Ovim je Cherrapunji smješten u sam vrh mjesta sa rekordnom količinom padavina u toku godine. Nakon toga, nijedna zemlja nije mogla da se utrkuje i dokaže da ima mjesto koje dobija više padavina. Ipak, 44 godine kasnije, u istom mjestu je zabilježen novi rekord od 26.461,2 mm . Cifra je izuzetno visoka i nju možemo uporediti sa ukupnom količinom padavina koja padne tokom perioda od 42 godine u čitavom Pekingu.
Cherrapunji drži svjetski rekord po godišnjoj količini padavina. Tokom mjeseca jula 1861. godine je palo 9299,6 mm padavina.
NGC 3863
NGC 3863 (također poznat kao IRAS 11425+0844, MCG 2-30-28, PGC 36607 i UGC 6722) je galaksija koja je udaljena oko 208 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Djevica. Najveći prečnik je 2,80 (169 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (36 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 25. marta 1865. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Baltazar Bogišić
Baltazar Bogišić, poznat i kao Baldo Bogišić bio je hrvatski naučnik, pravni i historijski pisac. Bio je redovni član Jugoslavenske akademije nauka i umjetnosti u Zagrebu od njenog osnivanja 1867. godine. Također, bio je član niza drugih akademija i naučnih društava, te nositelj više visokih evropskih priznanja.
Maturirao je u Veneciji, a nakon studija po različitim evropskim univerzitetima, doktorirao je filozofiju i pravo. Posljednje godine života proveo je kao naučnik u Parizu gdje je objavio više radova o pravno-historijskoj problematici Dubrovnika. Gotovo čitav njegov rad posvećen je proučavanju prava, ustanova i običaja slavenskih naroda. Bio je izraziti predstavnik historijske pravne škole. Jedan je od najvećih hrvatskih bibliofila. Svu svoju imovinu, između ostaloga i knjižnicu s osamnaest hiljada svezaka, koja se s arhivom i grafičkom zbirkom čuva u Institutu HAZU u Cavtatu, ostavio je cavtatskoj općini.
Baltazar Bogišić rođen je u Cavtatu, gdje je i kršten dva dana kasnije pod imenom Baldo Antun Petar Bogišić – kao sin Vlaha Bogišića i Marije Miljan, žitelja Cavtata. Život cavtatskog ogranka porodice Bogišić počinje preseljenjem Baltazarovog djeda, Balda, iz konavoskog sela Mrcine u Cavtatu još 1802. godine, gdje je kroz život djelovao kao pomorac i trgovac.
Smallville (sezona 7)
Sedma sezona američke TV serije Smallville počela se emitovati 27. septembra 2007. godine. Ovo je druga sezona koja se emituje na televizijskoj mreži CW. Redovna glumačka ekipa sedme sezone uključuje sljedeće glumce: Tom Welling, Michael Rosenbaum, Kristin Kreuk, Allison Mack, Erica Durance, Aaron Ashmore, Laura Vandervoort i John Glover. Ova sezona je fokusirana na Clarkovo upoznavanje njegove biološke rodice po imenu Kara, koju on podučava kako da kontroliše sposobnosti u javnosti; Lanino ponašanje prema njenim prijateljima i prema Luxu, nakon što je otkriveno da je odglumila vlastitu smrt; Chloe otriva da ima kriptonsku sposobnost; oktriva se tajna novog novinara Daily Planeta po imenu Grant Gabriel.
Subregija Mrkonjić Grad
mini|253x253piksel|[[Regije Republike Srpske prema Prostornom planu entiteta.]] mini|255x255piksel|Regija Banja Luka na karti Regija Republike Srpske. Subregija Mrkonjić Grad je jedna od dvije subregije koje su u sastavu Regije Banja Luka. Druga subregija je subregija Gradiška.
Teritorija
Prema Prostornom planu ova subregija obuhvata sljedeće gradove i općine:
Displazija
(Ovo je članak o pretkanceroznim promjenana u ćelijama i tkivu. Za kliničko stanje koje utječe na kuk vidi Displazija kuka.)
mini|desno|200px|Normalne ćelije [[jednoslojni niskoprizmatični epitel|jednoslojnog niskoprizmatičnog epitela]] mini|desno|200px|Displazične ćelije
Displazija (od grč. δυσπλασία = "malformacija") jeste termin koji se koristi u patologiji, a odnosi se na neku abnormalnost u razvoju. Tu se uglavnom radi o ekspanziji nezrelih ćelija uz odgovarajuće smanjenje zrelih ćelija. Displazija je često indikativna za rani neoplazični proces. Ovaj se termin obično koristi kada je abnormalnost ćelija ograničena na tkivo u kojem je nastala, kao u slučaju ranog in-situ neoplazma.
Displazija pri kojoj su sazrijevanje i diferencijacija ćelija zakašnjeli može biti kontrastirana s metaplazijom, prilikom koje su ćelije jednog diferenciranog tipa zamijenjene ćelijama drugog diferenciranog tipa.
Termini displazija kuka i fibrozna displazija također se odnose na abnormalan razvoj, ali više na makroskopskom nivou.
Primjeri
Mijelodisplazični sindromi ili displazija krvotvornih ćelija pokazuju povećan broj nezrelih ćelija u koštanoj srži i smanjenje broja zrelih, funkcionalnih ćelija u krvi.
Mikroskopske promjene
Displaziju karakteriziraju 4 glavne patološke mikroskopske promjene:
Displazija : karcinom in-situ : invazivni karcinom
Ovi su termini povezani jer predstavljaju 3 koraka u progresiji mnogih malignih neoplazama (karcinoma) epitelnog tkiva. Vjerovatnoća razvoja karcinoma povezana je sa stepenom displazije.
Molibden
Molibden je hemijski element sa simbolom Mo i atomskim brojem 42. Njegovo ime je izvedeno iz novolatinskog molybdaenum, odnosno iz grčkog Μόλυβδος (molybdos) u značenju olovo, jer se za njegove rude često mislilo da su olovne. Minerali molibdena su bili poznati još iz prahistorije, ali je element otkriven (u smislu da je izdiferenciran kao nepoznata supstanca iz mineralnih soli drugih metala) tek 1778. Otkrio ga je Carl Wilhelm Scheele, ali ga je u elementarnom obliku prvi izdvojio Peter Jacob Hjelm 1781. godine.
Molibden se ne javlja u prirodi u slobodnom (elementarnom) obliku na Zemlji. Umjesto toga, on se javlja u mineralima u raznim oksidacijskim stanjima. Elementarni molibden, izgledom sivi srebrenasti metal, ima šestu najvišu tačku topljenja od svih poznatih elemenata. On vrlo lahko gradi tvrde, stabilne karbide u legurama, pa se iz tog razloga najveći dio svjetske proizvodnje elementa (približno 80%) koristi za dobijanje raznih vrsta čelika i legura, uključujući legure izrazito velike čvrstoće te superlegure.
Većina spojeva molibdena je slabo rastvorljiva u vodi, ali je ion molibdata rastvorljiv, a formira se kada minerali koji sadrže molibden dođu u kontakt sa kisikom i vodom. U industrijskim količinama, spojevi molibdena (oko 14% svjetske proizvodnje elementa) koriste se u visokotemperaturnim i visokotlačnim aplikacijama, te kao pigmenti i katalizatori.
Enzimi koji sadrže ovaj element su ubjedljivo najčešći katalizatori koje koriste neke bakterije za razbijanje hemijskih veza u atmosferskom molekularnom dušiku, omogućavajući biološko fiksiranje dušika. Poznato je najmanje 50 enzima koji sadrže molibden u bakterijama i životinjama, mada su samo bakterijski i cijanobakterijski enzimi uključeni u fiksiranje dušika. Ove nitrogenaze sadrže molibden u različitim oblicima, koji se razlikuju od drugih molibdenskih enzima. Svi oni sadrže potpuno oksidirani molibden inkorporiran u molibdenski koenzim. Molibden je esencijalni element za život za sve više eukariotske organizme, ali ne i za sve bakterije, najviše zbog toga što ima raznolike funkcije u različitim enzimima molibdenskih kofaktora.
Josip Jelačić
mini|desno|200p|Ban Josip Jelačić Josip Jelačić Bužimski (Petrovaradin, 16. oktobar 1801. – Zagreb, 20. maj 1859), general i hrvatski ban od 1848. do 1859, član plemićke porodice Jelačić. Imao je titulu grofa. Ukinuo je kmetstvo 1848. i sazvao prve izbore za Hrvatski Sabor. Kao vojskovođa je pobijedio u nizu bitaka protiv ustanika u Habsburškoj Monarhiji za vrijeme Revolucije u Mađarskoj 1848. U Hrvatskoj se slavi kao nacionalni junak.
Mladost
Rođen je u Petrovaradinu u Srijemu, gdje mu je otac Franjo bio zapovjednik slavonske Vojne krajine. Istog dana, 16. oktobra, kršten je u župnoj crkvi sv. Jurja u Petrovaradinu.
Molibden
Historija
Molibdenit, osnovna ruda iz koje se danas dobija molibden, ranije je bio poznat kao molibdena. On se često pogrešno zamjenjivao sa grafitom, a često se i kao grafit upotrebljavao. Kao i on, molibdenit se također može koristiti za zatamnjivanje površina ili kao čvrsto sredstvo za podmazivanje (lubrikant). Čak i kada su ljudi počeli razlikovati molibdenu od grafita, i dalje su je zamjenjivali sa običnom olovnom rudom PbS (danas se ona naziva galena). Pojam molibdena potječe od (molybdos), što znači olovo. Međutim, sama grčka riječ je, po nekim mišljenjima, posuđenica iz anatolskog, luvijskog i lidijskog jezika.
Josip Jelačić
Mladost
Prošlost roda Jelačića tijesno je povezana s historijom hrvatskog naroda. Četiri stoljeća pripadnici tog roda bili su ratnici, istaknuti krajiški oficiri, visoki vojni zapovjednici, državnici, svećenici, prosvjetitelji, dobrotvori i pisci.
Molibden
Historija
Iako postoje naznake da je svjesno legiranje čelika molibdenom korišteno u Japanu u 14. vijeku (približno oko 1330) pri izradi poznatih japanskih mačeva, ta vještina nikad nije zaživjela niti se raširila, pa je kasnije i zaboravljena. Na Zapadu, tek je 1754. godine Bengt Andersson Qvist proučavajući molibdenit otkrio da on ne sadrži olovo, te ne može biti isto što i galena.
Josip Jelačić
Mladost
Josip Jelačić s osam godina započinje svoje školovanje u bečkom Therezianumu, najelitnijoj plemićkoj školi svoga vremena, gdje se sinovi plemića i velikaša odgajaju za administrativnu, vojnu službu u Austro-Ugarskom carstvu.
Molibden
Historija
Do 1778. godine švedski hemičar Carl Wilhelm Scheele pružio je čvrste dokaze da "molibdena" zaista nije niti galena niti grafit. Umjesto toga, Scheele je u istraživanjima otišao i dalje te tačno zaključio da je "molibdena" zapravo ruda sasvim novog elementa, kojeg je nazvao molibden prema mineralu u čijem je sastavu pronađen i iz kojeg je kasnije i izdvojen. Peter Jacob Hjelm je uspio izolirati metalni molibden 1781. koristeći ugljik i ulje iz lanenog sjemena.
Josip Jelačić
Mladost
Od 1819, kada kao odličan diplomant napušta Theresianum, barun Jelačić vrtoglavo počinje uspon u činovima, častima i podvizima, ne samo u korist carstva kojem je služio nego najprije svog hrvatskog naroda, njegovog interesa i promjene njegovog položaja.
Molibden
Historija
Gotovo cijeli vijek nakon izoliranja, molibden i dalje nije imao nikakve industrijske primjene, uglavnom zbog svoje relativne rijetkosti, poteškoća oko dobijanja čistog metala ali i nerazvijenosti pogodnih metalurških tehnika. Prvobitne čelične legure sa molibdenom bile su obećavajućih osobina u pogledu povećanja tvrdoće, ali trud oko njihove masovne proizvodnje je opao zbog nekonzistentnih rezultata i njihove tendencije ka rekristalizaciji i krhkoći. William D. Coolidge je 1906. prijavio patent za dobijanje duktilnog molibdena. To je dovelo do korištenja ovog metala za izradu grijnih elemenata za visokotemperaturne peći i kao podrška za volframove niti u sijalicama, mada je formiranje oksida i njegova degradacija zahtijevala da se molibden fizički zapečati ili drži u intertnom gasu. Frank E. Elmore je 1913. razvio proces flotacije pjenom kako bi izdvojio molibdenit iz ruda. Do danas je flotacija ostala osnovni proces njegovog izdvajanja.
Tokom Prvog svjetskog rata potražnja za molibdenom je snažno porasla. On se koristio za oklopljavanje vozila te kao zamjena za volfram u brzoreznim čelicima. Neki britanski tenkovi bili su zaštićeni oplatom od manganskog čelika debelog 75 mm, ali je ona bila neefikasna. Te ploče od manganskog čelika zamijenjene su pločama od molibdenovog čelika debelim 25 mm, što je omogućilo veću brzinu tenkova, bolje manevrisanje i zaštitu. Nijemci su također koristili čelik ojačan molibdenom za tešku artiljeriju, kao što je to bio slučaj kod superteške haubice zvane "Debela Bertha". Ovo je bilo iz razloga što se tradicionalni čelik topio pri temperaturama koje je razvijao barut pri ispaljivanju granate teške jednu tonu. Nakon rata, potražnja je opala sve do vremena kada je napredak u metalurgiji omogućio veći razvitak mirnodopskih aplikacija. Tokom Drugog svjetskog rata, molibden je ponovno postao strateška sirovina kao zamjena za volfram u čeličnim legurama.
Fizičke
U svom elementarnom, čistom obliku, molibden je srebreno-sivi metal, koji po Mohsovoj skali ima tvrdoću od 5,5. Njegova tačka topljenja iznosi 2623 °C. Među svim elementima u prirodi, samo tantal, osmij, renij, volfram i ugljik imaju višu tačku topljenja od njega. Slaba oksidacija molibdena počinje već pri 300 °C. On ima jedan od najnižih koeficijenata toplotnog širenja (ekspanzije) među svim komercijalno korištenim metalima. Čvrstoća zatezanja molibdenovih žica povećava se oko tri puta, sa oko 10 na 30 GPa, ako se njen promjer smanji sa približno ~50–100 nm na 10 nm.
Hemijske
thumb|lijevo|[[Kegginova struktura fosfomolibdatnog aniona (P[Mo12O40]3−), kao primjer polioksometalata]] Molibden je prelazni metal koji ima elektronegativnost 2,16 na Paulingovoj skali te standardnu atomsku težinu od 95,95 g/mol. Ne reagira vidljivo sa kisikom ili vodom na sobnoj temperaturi, a vidljiva oksidacija se dešava pri temperaturama iznad 600 °C stvarajući molibden-trioksid:
Trioksid je volatilan (isparljiv) i sublimira pri visokim temperaturama. Time se onemogućava formiranje neprekinutog zaštitnog sloja oksida, koji bi mogao zaustaviti oksidaciju metala. Molibden ima nekoliko oksidacijskih stanja, među kojima su +4 i +6 najstabilnija. Hemija i spojevi molibdena pokazuju više sličnosti volframu nego hromu. Primjer toga je nestabilnost spojeva molibdena(III) i volframa(III) u usporedbi sa stabilnošću spojeva hroma(III). Najviše oksidacijsko stanje javlja se u spoju molibden(VI)-oksidu (MoO3), dok je uobičajenih spoj sa sumporom molibden-disulfid MoS2.
Poput hroma i nekih drugih prelaznih metala, molibden ima sposobnost formiranja četvorostrukih veza, kao što je to slučaj u spoju Mo2(CH3COO)4. Taj spoj se može transformirati u Mo2Cl84−, koji također ima četvorostruku vezu.
Oksidacijsko stanje 0 (nula) moguće je sa ugljik-monoksidom kao ligandom, u molibden-heksakarbonilu, Mo(CO)6.
Izotopi
Postoji 35 poznatih izotopa molibdena, čije se atomske mase kreću od 83 do 117, kao i četiri metastabilna nuklearna izomera. Sedam izotopa se javlja u prirodi sa atomskim masama: 92, 94, 95, 96, 97, 98 i 100. Od ovih prirodnih izotopa, samo je molibden-100 nestabilan (slabo radioaktivan). Molibden-98 je najrasprostranjeniji izotop, čineći 24,14% udjela. Molibden-100 ima vrijeme poluraspada od oko 1019 godina te se raspada dvostrukim beta raspadom na rutenij-100. Svi izotopi molibdena sa masenim brojevima od 111 do 117 imaju vremena poluraspada od približno 150 ns. Svi nestabilni Mo izotopi raspadaju se na izotope niobija, tehnecija i rutenija.
Rasprostranjenost
thumb|[[Molibdenit na kvarcu]] thumb|Trend svjetske proizvodnje Molibden je 54. element po rasprostranjenosti u Zemljinoj kori, te 25. po rasprostranjenosti u njenim okeanima, uz prosječni udio od 10 ppb (dijelova na milijardu). U svemiru je 42. po rasprostranjenosti. Ruska misija Luna 24 otkrila je zrnca koja sadrže molibden (1 x 0,6 µm) u piroksenskim fragmentima uzetim sa mjesečevog Mare Cristium. Komparativna rijetkost molibdena u Zemljinoj kori u kontrastu je sa njegovom koncentracijom u brojnim rudama rastvorljivim u vodi, često u kombinaciji sa sumporom na isti način kao i bakar, sa kojim se također često i nalazi. Iako je molibden nađen u mineralima poput vulfenita (PbMoO4) i powellita (CaMoO4), njegov osnovni komercijalni izvor i dalje je molibdenit (MoS2). Molibden se kopa kao osnovna ruda ali se izdvaja i kao sporedni proizvod u rudarenju bakra i volframa.
Svjetska proizvodnja molibdena 2011. godine iznosila je 250 hiljada tona. Najveći proizvođači bili su Kina (94.000 t), Sjedinjene Američke Države (64.000 t), Čile (38.000 t), Peru (18.000 t) i Meksiko (12.000 t). Ukupne rezerve ovog metala procjenjuju se na oko 10 miliona tona, a pretežno su koncentrirane na Kinu (4,3 miliona t), SAD (2,7 miliona t) i Čile (1,2 miliona t). Po kontinentima, oko 93% svjetske proizvodnje molibdena je približno ravnomjerno raspoređeno između Sjeverne i Južne Amerike te Kine. Evropa i ostatak Azije (uglavnom Armenija, Rusija, Iran i Mongolija) proizvode ostatak.
Pri obradi molibdenita, ruda se prvo prži na zraku pri temperaturi od oko 700 °C. Pri tome nastaje gasoviti sumpor-dioksid i molibden(VI)-oksid:
Oksidirana ruda se zatim obično izdvaja sa tečnim amonijakom dajući amonij-molibdat: Bakar, kao nečistoća u molibdenitu, je slabije rastvorljiv u amonijaku. Da bi se on u potpunosti uklonio iz rastvora, taloži se pomoću vodik-sulfida. Amonij-molibdat se prevodi u amonij-dimolibdat, koji se izdvaja kao čvrsta tvar. Njegovim zagrijavanjem dobija se molibden-trioksid:
Sirovi trioksid se dalje može pročišćavati sublimiranjem pri 1100 °C.
Josip Jelačić
Vojnička služba
Vojničko službovanje započinje u Galiciji kao potporučnik u Trećoj konjaničkoj pukovniji kojom zapovijeda barun Vinko Knežević, ujak njegove majke Ane. Zatim službuje u Beču, Galiciji, Ogulinu, Drežniku, Italiji, opet u Ogulinu (često posjećuje u Zagrebu majku i prijatelje narodnjake koji se postavljaju na čelo hrvatskog narodnog pokreta u borbi protiv mađarizacije), Zadru (često putuje po Dalmaciji i Crnoj Gori, te prati po Velebitu poznatog botaničara saskoga kralja Fridrika Augusta), Glini i u skladu s tim napreduje u činovima. Pisma pretpostavljenih mu, navode da govori i piše njemački, hrvatski, francuski i mađarski i prilično dobro italijanski i latinski, da je upućen u vojne nauke, i da teži višem obrazovanju, da je dobar mačevalac, izvrstan strijelac i izvanredan jahač, strateg, organizator, vojskovođa, da je spretan, radin, uslužan, blag, pravedan, brižan, šaljiv i vesele naravi. U predasima vojnih pohoda piše pjesme od kojih su neke toliko popularne da se pjevaju kao koračnice u Habsburškoj monarhiji, a i veliki broj ih je spjevan njemu u čast. Prvu zbirku pjesama pod naslovom "Eine Stunde der Erinnerung" (Trenutak uspomene) objavljuje u Zagrebu 1825. na njemačkom jeziku. U Ogulinu u salonu svog pukovnika Schneckela širi narodnjačke ideje među oficirima i graničarima i često pjeva najpoznatije hrvatske budnice i prati se na glasoviru. Kao zapovjednik banske pukovnije u Glini, često ratuje s Turcima, a s nekima i prijateljuje. Od Mahmud-bega Bašić iz Bihaća dobija na dar rasnog konja bijelca (na tom konju ide na bansko ustoličenje i poslije na Mađarsku).
Molibden
Rasprostranjenost
Molibden koji se koristi u industriji čelika reducira se aluminotermijskom reakcijom sa dodatkom željeza kako bi se dobio feromolibden. Uobičajni oblik feromolibdena sadrži oko 60% molibdena.
Josip Jelačić
Banska čast
Kralj Ferdinand I (V) Habsburgovac imenuje ga 23. marta 1848. u Beču hrvatskim banom i tajnim kraljevskim savjetnikom i unapređuje u čin generalmajora i zapovjednika obiju banskih pukovnija, glinske i petrinjske, a Jelačić 8. aprila 1848. u Beču polaže bansku prisegu i biva imenovan feldmaršallajtnantom i vojničkim zapovjednikom u banskoj i krajiškoj Hrvatskoj, te biva svečano ustoličen 5. juna 1848. u Zagrebu.
Molibden
Rasprostranjenost
Molibden na Londonskoj berzi metala ima cijenu od oko 12.000 US$ po toni (stanje: april 2016). U periodu od 1997. do 2003. cijena se održavala na nivou od oko 10.000 US$ po toni. Međutim, zbog porasta potražnje, ona je u junu 2005. dostigla vrhunac od 103.000 US$ po toni. Londonska berza metala je 2008. objavila da će se molibdenom moći regularno trgovati na berzi počev od druge polovine 2009.
Josip Jelačić
Banska čast
Svečanost njegova ustoličenja prati svečanost otvaranja Hrvatskog Sabora 6. juna, prvoga hrvatskog građanskog Sabora na osnovi izbornog reda utemeljenog po načelima građanskog liberalizma, s ukupno 191 zastupnikom, kojem prethode skupštine s preko nekoliko stotina predstavnika hrvatskog naroda održane 17, 22. i 25. marta 1848. u Zagrebu s donešenim narodnim programom - Zahtjevanje naroda u 30 tačaka, koje poklonstvena deputacija, "do četiri stotine osoba, obučeni u narodnom odijelu, u surke, bijele ili modre hlače, s kalpakom ili crven-kapom i sabljama, jedini nacionalgardisti i varaždinski grenadiri u svojim uniformama, a svećenici u svom odijelu", odnosi u Beč kralju Ferdinandu V, koji obećava potvrđenje tih Zahtjeva.
1848.
Ban Jelačić proglašava 25. aprila 1848. ukidanje kmetstva, 28. aprila 1848. izdaje se Hrvatski forint, a 9. juna 1848. Hrvatski sabor u 18. tačaka određuje odnos Kraljevina Hrvatske, Dalmacije i Slavonije prema Ugarskoj, ustrojenje Banskog vijeća – hrvatske vlade, korištenje hrvatskog kao službenog jezika, što dovodi da madžarskim nastojanjima kralj Ferdinand V manifestom od 10. juna 1848. lišava bana Jelačića svih služba i časti. Taj manifest ne bijaše objavljen i za njega Jelačić nije znao kad je 19. juna 1848. predavao kralju Ferdinandu V "reprezentaciju" u kojoj Hrvatski Sabor zahtijeva "uređenje Austrije kao federacije ravnopravnih naroda" i da u Hrvatskoj Trojednici bude obnovljena banska vlast od Drave do mora, slijedom koje kralj postavlja nadvojvodu Ivana za posrednika između Trojedne Kraljevine i Ugarske. Za manifest se saznalo 20. juna 1848. te se na vanrednoj sjednici Sabora 21. juna 1848. donose zaključci da se sav narod digne na oružje i pozove nazad 35.000 graničara iz Italije, a na prijedlog zastupnika Andrije Črnog 23. juna 1848. trg Harmice proziva se Trgom bana Jelačića. Ban Jelačić iz Celovca, gdje je zastao na putu u Zagreb, pismom smiruje stanje. Hrvatski sabor 29. juna 1848. zalaganjem bana Jelačića prihvaća posredovanje nadvojvode Ivana i traži opoziv manifesta. Na zasjedanju 1. jula 1848. Sabor raspravlja o pismu nadvojvode Ivana kojim se ban Jelačić poziva u Beč na pregovore i upućuje kralju zahtjev u 11 tačaka. To sve dovodi do madžarskih prijetnji ratom i u Hrvatskom Saboru 4. jula 1848. Jelačić dobija novac i dragocjenosti prisutnih, i kasnije drugih domoljuba, za opremanje vojske za otpor mađarskoj provali.
Molibden
Historija rudarenja
Historijski, rudnik Knaben u južnoj Norveškoj, otvoren 1885, bio je prvi rudnik u kojem se namjenski kopala ruda molibdena. Bio je zatvoren u periodu 1973-2007. ali je opet otvoren krajem 2007. godine. Veliki rudnici u američkoj saveznoj državi Colorado (poput rudnika Henderson i Climax) te u kanadskoj provinciji Britanska Kolumbija kopaju molibdenit kao svoj osnovni proizvod, dok mnogi porifirni depoziti bakra poput rudnika Bingham Canyon u Utahu i rudnika Chuquicamata u Čileu proizvode molibden kao sporedni proizvod pri dobijanju bakra.
Josip Jelačić
1848.
Narodni zastupnici Trojedne Kraljevine Hrvatske, Slavonije i Dalmacije 6. jula 1848. upućuju proglas narodu u kojem upozoravaju na sve okolnosti u vezi s pregovorima s Mađarima. Da bi oslabio uticaj madžarskih agenata po Slavoniji i Srijemu ban Jelačić odlazi u posjetu na 12 dana u te krajeva (u Iloku na skupštini Srijemskog kantona drži govor koji oslikava njegov odnos prema rodnom kraju). Dana 29. jula 1848. Jelačić u Beču vodi pregovore s predsjednikom ugarske vlade Batthyanyjem na kojima ne postiže prihvaćanje hrvatskih zahtjeva. Dana 6. septembra 1848. Jelačiću stiže pismo kralja Ferdinanda V kojim opoziva manifest o smjenjivanju bana Jelačića od 10. juna 1848. Aktivnosti Mađara na destabilizaciji Trojedne Kraljevine i njihova oružana aktivnost nad pučanstvom, rezultiraju 11. septembra 1848. prelaskom hrvatske vojske pod carskim barjakom preko mosta na Dravi kraj Varaždina (52.000 vojnika) i u Slavoniji (10.000 vojnika).
Regija Banja Luka
mini|289x289piksel|[[Regije Republike Srpske prema Prostornom planu entiteta.]] mini|286x286piksel|Regija Banja Luka na karti Regija Republike Srpske. Regija Banja Luka je jedna od nodalno-funkcionalnih regija Republike Srpske. Postoji više različitih regionalnih podjela Republike Srpske, a u gotovo svakoj od njih Banja Luka predstavlja centar jedne od regija.
Molibden
Legure
Neke od najčvršćih čeličnih legura (naprimjer čelici 41xx) sadrže od 0,25% do 8% molibdena. I pored tako malehnog udjela, više od 43 hiljade tona molibdena se svake godine potroši kao sredstvo za legiranje nehrđajućih čelika, alatnih čelika, livenog gvožđa i visokotemperaturnih superlegura.
Molibden se također koristi i u čeličnim legurama zbog svoje velike otpornosti na koroziju i lahke zavarivosti. On dopirnosi većoj otpornosti na koroziju nehrđajućih čelika tipa 300 (naročito tip 316) kao i takozvanih super-austenitnih nehrđajućih čelika (poput legura AL-6XN, 254SMO ili 1925hMo). Molibden djeluje tako što povećava naprezanje rešetke, pa time i povećava energiju potrebnu da se rastvore atomi željeza sa površine. On se može koristiti i za poboljšanje otpornosti na koroziju feritskih (naprimjer stepena 444) i martenzitskih (naprimjer 1,4122 i 1,4418) nehrđajućih čelika.
Regija Banja Luka
Teritorija
Prema Prostornom planu ova regija je definisana kao mezoregija i obuhvata sljedeće gradove i općine:
Prirodno-geografske karakteristike
Prirodnu fizionomiju Banjalučke regije čine dva dijela, panonski i planinsko-kotlinski. Veći dio regije pripada Planinsko-kotlinskoj, a manji Panonskoj makromorfološkoj oblasti.
Sjeverni dio regije čine niski ravničarski prostori: Lijevče polje, dio Posavine, te donji tokovi Une, Sane i Vrbas a, sa niskim horst planinama: Kozarom, Prosarom i Motajicom. Ovaj dio regije predstavlja njeno glavno agrarno područje i jedno od najvrijednijih u Republici Srpskoj. Klima sjevernog dijela regije je umjerena. U većem dijelu godine maritimni uticaji sa zapada imaju dominaciju nad kontinentalnim sa istoka i sjevera. Ljeta su umjereno topla, sa srednjim temperaturama oko 21 °C, a zime umjereno hladne, sa srednjom temperaturom oko 0 °C. Srednja godišnja količina padavina se kreće oko 1000 milimetara.
Molibden
Legure
Zbog njegove manje gustoće (u odnosu na volfram) i relativno stabilne cijene, molibden se ponekad koristi umjesto volframa. Takav primjer su M serije brzoreznih čelika kao što su M2, M4 i M42 kao zamjena za T serije čelika, koji sadrže volfram. Molibden se može upotrijebiti i kao legirno sredstvo i zaštitni sloj protiv vatre za druge metale. Iako je njegova tačka topljenja na 2623 °C, on se vrlo brzo oksidira na temperaturi iznad 760 °C, pa je njegova upotreba pogodnija u vakuumskom okruženju.
Josip Jelačić
1848.
U Beču 6. oktobra 1848. izbija revolucija kojoj cilj bijaše stvaranje velike jedinstvene Njemačke pod uticajem Svenjemačkog parlamenta u Frankfurtu n/M, a bijaše povezana s političkom djelatnošću Mađara u Ugarskoj i inicirana na njihov poticaj da bi carsko-kraljevske čete odvojili od bana Jelačića. Ban Jelačić 7. oktobra 1848. uvečer dobija vijest o izbijanju revolucije u Beču, o ubistvu ministra rata Latoura i bijegu kralja Ferdinanda V i odmah mijenja odluku da ide na Peštu i kreće na Beč kojeg opkoljuje sa 60.000 ljudi (do 20. oktobra 1848. s carskim četama iz Češke i drugih krajeva Austrije taj broj se penje na 80.000 ljudi). 16. oktobra 1848. kralj Ferdinand V na zagovor njemačkih konzervativnih građanskih krugova promiče kneza Windischgraetza, vrhovnog zapovjednika u Češkoj, u čin feldmaršala i imenuje zapovjednikom sve carsko-kraljevske vojske, osim one koja se nalazila u Italiji pod zapovjedništvom maršala Radetzkoga.
2015.
2015 (MMXV) bila je prosta godina koja je počela u četvrtak po gregorijanskom kalendaru. To je 15. godina 3. milenija i 21. vijeka i 6. godina 2010-ih.