cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Panonska jezera
Historija
Ideja o gradnji kompleksa slanih jezera u užem jezgru grada Tuzle postojala je mnogo prije same realizacije tog ambicioznog projekta. Prvu puta ideja o Panonskim jezerima se javno spominje 2000. godine, tokom mandata načelnika Selima Bešlagića i to u knjizi "Tuzland - knjiga o Tuzli". Navedeno je da se "projektom sanacije Pinge i poteza Trnovac-Borić postojeća vodena akumulacija uređuje u vještačka jezera sa pratećim ugostititeljsko-sportskim sadržajima". Do realizacije prve faze ovog projekta došlo je izgradnjom velikog jezera u julu 2003. godine. Nakon tri godine rada prvog jezera i ostvarenih pozitivnih finansijskih rezultata, 2006. godine izgrađen je arheološki park u obliku neolitskog-sojeničkog naselja sa muzejskom postavkom koja govori  o kontinuitetu življenja na prostoru grada Tuzle još iz doba neolita. U 2008. godini se pristupilo izgradnji drugog slanog jezera u neposrednoj blizini prvog. Također krenuli su i radovi na izgradnji slanih slapova na sjevernoj strani kompleksa. U septembru 2012. godine otvoreno je i treće po redu panonsko jezero, manjeg kapaciteta od prethodna dva, ali i dalje spremno da ugosti oko 2500 kupača dnevno. Kombinovano, tri Panonska jezera i slani slapovi, odnosno kompleks Panonskih jezera, može da ugosti oko 17.000 gostiju dnevno.
Tehničke karakteristike
Kompleks Panonskih jezera je ukupne površine 75.000 m², dužine obale od 1.000 m.,a površina šljunčanog dijela plaže iznosi 22.000 m². Slana jezera predstavljaju vještačku akumulaciju vode unutar školjki koje su izgrađene od kombinacije geosintetičkih i prirodnih materijala (geotekstil, geomreža i geomembrana u kombinaciji sa pijeskom, tucanikom i šljunkom).
Slani slapovi
Slani slapovi se nalaze na sjevernoj strani kompleksa i sastoje se od ukupno pet vodenih kaskada te dva bazena za kupanje.
Prečišćavanje vode
Slana voda u jezerima nastaje kao spoj tehnološke vode i slanice. Tehnološka voda se doprema cjevovodima iz vještačke akumulacije jezera Modrac, dok se slanica koncentracije 300 mg/l doprema iz slanih bunara sa crpilišta Tetima u neposrednoj blizini grada Tuzla. Udio slane vode u vodnoj zapremini iznosi oko 30%, a salinitet se kreće 30-35 gr/l. Panonska jezera su bogata mineralima poput: kalcija, natrija, sumpora, joda, broma i drugih. Da bi se osigurala tehnička i higijenska ispravnost same vode, redovno se vrši filtriranje i testiranje na hemijskom i bakteriološkom nivou. Sam proces filtracije vode se odvija tokom 24 sata, kada se vodna zapremina filtrira unutar 2,5 ciklusa, te se vrši njeno hemijsko tretiranje. Tim procesom se zadržava adekvatna pH vrijednost, vrši dezinfekcija, uništavaju površinske alge, flokacija tj. otklanjanje zamućenosti vode, te fizičko čišćenje školjki jezera i plaže.
Filtracija vode se vrši pomoću pješčanih filtera u dva filter postorjenja sa 2,5 ciklusa unutar 24 sata. Dezinfekcioni proces vode se vrši pomoću gasnog hlora, te koncentracija hlora varira između 0,2 do 0,4 mg/l. Analiza vode se vrši tri puta sedmično tokom ljetne sezone kupanja u Zavodu za javno zdravstvo Tuzlanskog kantona.
Statistika posjećenosti
U ljetnoj sezoni 2015. godine je prodano oko 353.000 ulaznica, ali je broj posjeta bio znatno veći, oko 380.000, jer sezonske i mjesečne ulaznice omogućavaju višestruke ulaze na kompleks jezera. Od izgradnje 2003. godine do 2014. godine kompleks je posjetilo preko 3,5 miliona gostiju sa prosječnom dnevnom posjetom od oko 7.000 osoba i sa maksimalnim dnevnim posjetama od oko 15.000 gostiju.
Muzej "Pannonica"
Muzej geološka postavka "Pannonica" je otvorena u oktobru 2012. godine. Postavka ukazuje na kontinuitet življenja na prostoru današnje Tuzle od doba neolita.
Johann Gottlieb Fichte
Johann Gottlieb Fichte (Johan Gotlib Fihte 1762-1814) bio je njemački filozof. Bio je začetnik njemačkog idealizma i pored Schellinga i Hegela jedan od njegovih glavnih predstavnika.
Biografija
Fichte odrasta pod siromašnim uvjetima. O višem školovanju ne bi bilo ni govora da njegov talenat nije otkrio bogati Freiherr von Mlititz. Fichte na osnovu njegove pomoći odlazi na školovanje i kasnije na studije teologije u Jenu. Za vrijeme studija on radi kao kućni učitelj i tako se djelimično finansira. Jednom prilikom dobija ponude da predaje Kantovu filozofiju koju do tada sam nije poznavao. Fichte pristaje i tako sam dolazi u dodir sa kritikama Kanta, koje od tada postaju glavna inspiracija njegovog rada.
1793, Fichte postaje profesor filozofije na univerzitetu u Jeni. 1799. ga otpuštaju iz službe zbog ateizma. Fichte se nakon toga seli u Berlin i tamo drži privatna predavanja i učestvuje i u političkim aktivnostima. Između ostalog, iz tog vremena su poznati njegovi "Govori njemačkoj naciji", kojim se okreće protiv francuske okupacije i budi nacionalnu svijest. 1810. konačno ponovo postaje profesor filozofije na tek osnovanom univerzitetu u Berlinu. 1813. izbija novi rat sa Francuskom i Fichte se dobrovoljno prijavljuje u vojsku. 29. januara 1814. Fichte umire u Berlinu od tifusa.
Star Wars: Knights of the Old Republic
Star Wars: Knights of the Old Republic ili skraćeno KotOR je RPG računarska igra za čiji je razvoj zaslužan BioWare sa izdavačem LucasArts. Izdana je 2003. KotOR je prvi dio serije Knights of the Old Republic. Drugi nastavak Star Wars: Knights of the Old Republic II: The Sith Lords izašao je 2004. godine. Iste godine otkazan je i treći dio serije Star Wars: Knights of the Old Republic III. Bioware i Lucasarts potvrdili su svoj sljedeći projekat Star Wars: The Old Republic kao MMORPG, očekuje se da će igra izači do kraja 2011.
Johann Gottlieb Fichte
Djelo
Fichteovo prvo objavljeno djelo 1792, "Pokušaj kritike svekolike objave" (Versuch einer Kritik aller Offenbarung), je ne samo po naslovu podsjećalo na Kantove tri kritike. Tekst je greškom anonimno objavljen i mnogi su i mislili da se radi o Kantovom djelu.
Star Wars: Knights of the Old Republic
Radnja
Priča ove igre se odvija 4000. godina prije uspona Galaktičke imperije (Zvjezdani ratovi I: Fantomska prijetnja). Darth Malak, nekada Jedi a sada Gospodar Sitha i bivši učenik Darth Revana vodi borbu protiv Republike. Malekov napad je ostavio Jedi vitezove raspršene i ranjive, mnogi Jedi vitezovi su pali u borbi, a drugi su se zaklelil na vjernost Malaku i Revanu.
Johann Gottlieb Fichte
Djelo
Njegove glavno nastojanje je izgradnja nauke o nauci (Wissenschaftslehre) na osnovi Kantove kritike. Međutim Fichte ne preuzima tek tako Kantov pojam "stvari o sebi", koja je nedostupna ljudskoj spoznaji, nego pokušava tu nemogućnost da prevaziđe. Takva težnja je karakteristična za njemački idealizam i Fichte time započinje kretnju idealizma prema Hegelovom apsolutnom idealizmu.
Star Wars: Knights of the Old Republic
Radnja
Na samom početku odabirete izgled svog lika i klasu (Vojnik, Izviđač ili Lutalica). Ovisno o vašim saveznicima i odlukama tokom igre vaš lik se može prikloniti svijetloj ali i tamnoj strani sile. To ovisi o tome da li ćete pomagati ljudima koji vas traže za pomoć ili ne i čak i po odabiru moći prilikom napredovanja.
Johann Gottlieb Fichte
Subjektivni idealizam
U Fichteovom subjektivnom idealizmu sve počinje od subjekta koji sebe postavlja kao "Ja" (Das Ich setzt sich selbst). U istoj kretnji subjekt sebi postavlja i "Ne-Ja" kao sve što nije "Ja" (Das Ich setzt das Nicht-Ich), kao svijet oko sebe i kao granicu. Jer su i "Ja" i "Ne-Ja" postavljani kroz isti čin, kroz "Ja", jedno drugom predstavljaju granicu i uslov. Fichte time tvrdi da je svijest jedina osnova iskustva, jer svijest koja je usmjerena na nešto drugo ima svijest usmjerenu na sebe kao svoje porijeklo. Time je prevaziđena Kantova "stvar o sebi" (Ding-an-Sich), jer po ovoj teoriji stvari izvan subjekta ne postoje.
Star Wars: Knights of the Old Republic
Likovi
Glavni lik (igrač) je u potpunosti prilagodljiv. Lice, spol i klasa može biti izabrana iz serije izbornika.
Johann Gottlieb Fichte
Etika i politika
Etički problemi imaju veliku važnost u Fichteovom djelu. Njegova razmatranja odnosa države, religije i univerziteta su i do danas ostala aktuelna. Filozofija, kaže Fichte, treba da odgovori na pitanje o pozivu čovjeka. Čovjek sam sebe mora odrediti. Fichte zato formulira i kategorički imperativ drugačije od Kanta.
Star Wars: Knights of the Old Republic
Recenzija
Star Wars: Knights of the Old Republic je dobila mnoge pohvale zajedno sa dobrim kritikama. KotOR je osvojio brojne nagrade, uključujući i Game Developers Choice Awards "2004 igra godine BAFTA Games Awards 'najbolji Xbox igre godine, i Interactive Achievement Awards za najbolje konzole RPG i najbolje računalne RPG
NGC 3135
NGC 3135 (također poznat kao MCG 8-19-7, PGC 29646 i UGC 5486) je galaksija koja je udaljena oko 332 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 0,90 (87 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (58 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 19. marta 1828. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Čelić
Čelić je naseljeno mjesto i središte istoimene općine u sjeveroistočnom dijelu Bosne i Hercegovine koji se nalazi na brežuljkastim i blago brdovitim padinama Majevice i dijelovima ravne Posavine, nadmorske visine od 140 – 711 metara. Zauzima površinu od 140 km2, a na ovom prostoru živi oko 12.000 stanovnika. Sastavni je dio Tuzlanskog kantona. Graniči sa općinama Srebrenik, Tuzla, Lopare i Brčko Distriktom.
Administrativni, kulturni i privredni centar je Čelić, smješten na magistralnom putu Tuzla-Brčko, na mjestu gdje se sastaju rijeke Gnjica i Šibošnica.
Predstavljajući svojevrstan dar prirode, Čelić ima svoju historiju. Ona potiče još od kamenog doba, o čemu svjedoče materijalni ostaci pronađeni u blizini naselja. Na području općine prisutno je više nekropola stećaka, dvije džamije iz Osmanskog perioda i više objekata narodnog graditeljstva.
Geografija
mini|desno|265px| Geografski položaj općine Čelić
Historija
Godine 1991. općina Lopare u čijem je sastavu bila teritorija današnje općine Čelić pristupila je tzv. paradržavnoj zajednici Srpske autonomne oblasti Semberije i Majevice.
Nakon referenduma pristupilo se izradi Elaborata o ekonomskoj opravdanosti formiranja općine Čelić. Na čelu tima za izradu Elaborata bio je mr. Abdulah Kovačević, intelektualac tog podneblja, pjesnik i ekonomista. To je dovelo do njegovog zvjerskog ubistva od strane srpskih agresora 29. novembra 1991. godine. Izmasakrirano Abdulahovo tijelo bila je posljednja opomena narodu Čelića pred buru zla koja im dolazi.
Zahvaljujući aktivistima pripadnika Patriotske lige, osujećene su ideje agresora, organizovan je narod i stalo se u odbranu Čelića i Bosne i Hercegovine. Tokom ratnih dejstava narod Čelića odbranio je sva naselja izuzev Koraja iz kojeg je protjerano stanovništvo 15. juna 1992. godine.
Ratno Predsjedništvo općine Čelić se stavilo u odbranu i uspostavi civilne vlasti i života na ovom području.
U tom ratnom periodu, Predsjedništvo R BiH je 10. marta 1994. godine donijelo uredbu sa zakonskom snagom o obrazovanju općine Čelić.
Mjesne zajednice
Općinu Čelić sačinjavaju mjesne zajednice: Čelić, Ratkovići, Brnjik, Vražići, Velino Selo, Šibošnica, Nahvioci, Humci i Drijenča.
Josep Borrell
mini|299x299piksel|Borrell 2020. Josep Borrell Fontelles (rođen 24. aprila 1947) špansko-argentinski je političar koji obavlja dužnost visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku od 1. decembra 2019. Član Španske socijalističke radničke partije (PSOE), bio je predsjednik Evropskog parlamenta od 2004. do 2007. i ministar vanjskih poslova, Evropske unije i saradnje u Vladi Španije od 2018. do 2019. godine.
Rođen i odrastao u katalonskom selu La Pobla de Segur, Borrell, po obrazovanju inženjer aeronautike i ekonomista, kao i profesor matematike. U politiku je ušao 1970-ih kao član PSOE Tranzicije Španije ka demokratiji, a nastavio je da služi na nekoliko istaknutih pozicija tokom vlade Felipea Gonzaleza, prvo u Ministarstvu ekonomije i finansija kao generalni sekretar za budžet i javnu potrošnju (1982–1984) i državni sekretar za finansije (1984–1991), zatim se pridružio Vijeću ministara kao ministar javnih radova i transporta (1991–1996). U opoziciji nakon izbora 1996, Borrell je neočekivano pobijedio na predizborima PSOE 1998. i postao vođa opozicije i imenovani premijerski kandidat stranke do podnošenja ostavke 1999. godine. Potom se preselio u evropsku politiku, postajući član Evropskog parlamenta tokom zakonodavnog perioda 2004–2009. i obavljajući funkciju predsjednika Evropskog parlamenta u prvoj polovini mandata.
Centre (Haiti)
mini|desno|300px|Lokacija departmana Centre u Haitiju Centre je jedan od deset departmana Haitija, uz granicu sa Dominikanskom Republikom. Površine je 3.675 km2, s 564.200 stanovnika (2002. godine). Na istoku graniči sa Dominikanskom Republikom. Podijeljen je na četiri arrondissementa: Cerca la Source, Hinche, Lascahobas i Mirebalais. Glavni grad Hinche. Ostala naselja su: Abeille, Abricot, Au Large, Aumond, Bajaux, Baltazar, Baptiste, Baron, Basse Thomonde, Bassin Visite, Boulaille Boeuf, Bouli, Calebassier, Cayahande, Cerca Carvajal, Denizard, Lascahobas, Mirebalais i Thomassique.
Baluči
Baluč ili Baloč (بلوچ, Balūč ili Balōč), iranski narod, koji se nastanio u Balučistanu, u jugozapadnoj Aziji, oko 1000. Svi stanovnici Balučistana se zovu Baluč bez obzira da li govore baluči jezik ili ne. Baluč su uglavnom muslimani, koji slijede hanefijsko učenje o suni islamu. No u Balučistanu također živi značajan broj zikri muslimana.
IC 1375
IC 1375 (također poznat kao PGC 66603) je kompaktna galaksija koja je udaljena oko 530 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ždrijebe. Najveći prečnik je 1,00 (154 hiljade sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (108 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 1. augusta 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
FK Kozara Gradiška
FK Kozara je nogometni klub iz Gradiške, Bosna i Hercegovina. Trenutno se takmiči u Prvoj ligi Republike Srpske.
Vrijeme Jugoslavije
Prvi fudbalski klub u Gradišci je osnovan 1913. godine pod imenom "LK Vihor". Do početka drugog svjetskog rata klub je često mjenjao ime (LK Sloga, LK Sava, Karađorđe, pa ponovo Sloga), da bi u junu 1945. konačno osnovan Fudbalski klub Kozara. Inicijativni odbor su činili Vaso Dukić, Vaso Petrović, Vojo Petrović, Vlado Pjatnicki i Joja Kapetanović.
Prvo takmičenje je počelo u jesen 1946. u novoformiranom ligaškom prvenstvu Banjalučkog okruga. Prvu generaciju igrača su činili Vlado Pjatnicki, Krešo Fuks, Vojo Petrović, Vaso Petrović, Mehmed Ramić, Smail Hasanbegović, Đulaga Kozarčanin, Berto Sertić, Salih Osmić, Pero Radić, Ranko Milaković, Antun Senta, Mujo Bošnjak, Slavko Prčić, Hakija Sokol, Adem Tatarević i Joško Olah.
Kozara je početkom pedesetih godina nastavila takmičenje u ligi Banjalučkog podsaveza, a kasnije je bila član Banjalučke Međupodsavezne lige u kojoj je sezone 1964/65. godine bila prvak u prvoj grupi, i razigravala su za ulazak u viši rang ali je bilo uspješnije Jedinstvo iz Bihaća. Poslije neuspjeha, Kozara se 1967/68. godine takmičila u Međuopštinskoj ligi i te godine postala je prvak i veoma brzo se vratila u Banjalučku zonsku ligu. Veliki uspjeh Kozara je ostvarila u sezoni 1970/71. godine kada je postala prvak Krajiške zonske lige i po prvi put postala drugoligaš. Prvi drugoligaški meč Kozara je odigrala 22. avgusta 1971. godine sa Željezničarom iz Maribora, koga je savladala sa 2:1. Tu historijsku utakmicu odigrali su: Crnec, Kovačević, Kovač, Zeničanin, Teljigović, Berić, Timarac, Ćatić (Tabaković), Vuleta, Vejzović i Bilanović. U Drugoj ligi Kozara se zadržala do 1975. godine kada je osvojila šesnaesto mjesto i ispala iz lige.
Do 1975. godine Kozara se takmiči u Republičkoj ligi Bosne i Hercegovine. Nakon osvajanja lige 1981. klub se vraća u Drugu saveznu ligu, gdje provodi dvije sezone. Do početka rata 1992., Kozara se takmiči u Republičkoj i Međurepubličkoj ligi.
Kozara danas
U Premijer ligi odigrala je samo jednu sezonu 2002/03. godine kada je bila tek petnaesta na kraju prvenstva i tako se vratila u Prvu ligu RS. Kozara je uspjela da se vrati u Premijer ligu 2011. godine, ali je se ponovo zadržala tek jednu sezonu. U Kupu Bosne i Hercegovine uspjela je da stigne do četvrtfinala 2003/04. godine kada je ispala poslije dve utakmice od Borca iz Banje Luke. Najveći uspjeh Kozara je zabilježila u Kupu Republike Srpske, koga je uspjela tri puta da osvoji i to 1993/94, 1999/00. i 2000/01. godine, i još dva puta igrala je u finalu 2001/02. i 2009/10. godine.
Stadion
FK Kozara svoje utakmice igra na Gradskom Stadionu u Gradišci. Kapacitet stadiona je 6000 gledalaca.
Navijači
Navijači Kozare se zovu "Žabari".
NGC 816
NGC 816 (također poznat kao PGC 8152) je kompaktna galaksija koja je udaljena oko 508 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Trokut. Najveći prečnik je 0,40 (59 hiljada sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (59 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 15. septembra 1871. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Dicmo Krušvar
Dicmo Krušvar je naseljeno mjesto u sastavu općine Dicmo, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Sinj.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Dicmo Krušvar je imalo 457 stanovnika.
Napomena: ''Do popisa 2011. iskazivano pod imenom Krušvar.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Dicmo Krušvar je imalo 476 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
NGC 6060
NGC 6060 (također poznat kao IRAS 16036+2137, MCG 4-38-25, PGC 57110 i UGC 10196) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 204 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Herkul. Najveći prečnik je 2,00 (119 hiljada sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (65 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 22. juna 1876. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Hollókő
Hollókő je selo u okrugu Nógrád, otprilike 90 kilometara sjeveroistočno od Budimpešte, glavnog grada Mađarske. Leži u dolini planine Cserhat, okružen niskim vrhovima. Naseljeno je pripadnicima etničke grupe Paloka (mađarski: Palóc)
Colt M1911
Colt M1911 (također Colt Government) jeste poluautomatski pištolj kalibra .45 ACP, koji je dizajnirao John Browning za firmu Colt prilikom konkursa za standardni pištolj Oružanih snaga SAD-a. Jedini konkurent bila je firma Savage Arms, čiji se koncept nije uspješno suprotstavio Coltu, te Colt od 1911. do 1985. postaje standardni pištolj, nasljednik poznatog Peacemakera (Mirotvorca, tj. Colt SAA 1873, SAA - Single Action Army). Njegova upotreba je bila raširena u Prvom svjetskom ratu, Drugom svjetskom ratu, Korejskom ratu, te u Vijetnamskom ratu i jedan je od najpoznatijih pištolja širom svijeta.
Zastava Švedske
mini|200px|Zastava Švedske
Colt M1911
Historija
Nakon što je US-Army zamijenila Colt SAA 1873 pištoljem kalibra .38 (9mm) a taj se pištolj pokazao nepreciznim, vojska raspisuje 1905. godine natječaj za pištolj kalibra .45. Browning, koji je u to vrijeme radio u firmi Colt, preuređuje svoj pištolj kalibra .38 Special time što mu mijenja kalibar na .45 ACP (Automatic Colt Pistols). Ovom izmjenom on na natječaj daje jedan već isproban poluautomatski pištolj dok jedini konkurent, firma Savage, svojim konceptom nije zadovoljila potrebe vojske. Poslije taktičkih proba, ovaj pištolj od 1911. postaje standardni pištolj američkih vojnih snaga.
Hollókő
Sredinom 13. stoljeća, nakon mongolske invazije, izgrađen je dvorac Hollókő, radi zaštite područja od budućih napada. U to vrijeme područje oko tvrđave držala je vlastelinska porodica Kačiš. Dvorac se prvi put spominje u zapisima 1310. godine.
Zastava Švedske
Zastava Švedske je skandinavski križ koji se širi do ivica zastave. Ovaj skandinavski križ predstavlja kršćanstvo. Dizajn i boje švedske zastave vjeruje se da su inspirisani predstavljanjem grba Švedske u 1442, koji je plav podijeljen u četrvt križnim simbolom od zlata, i koji je preslikan na zastavu Danske. Plava i bijela su se koristile kao švedske boje najmanje od kraljevskog grba Magnusa III iz 1275.
Colt M1911
Historija
Od 1919. nekoliko modela kalibra .455 Eley se izvozi u Englesku za upotrebu u RAF (Royal Air Force). Ovi, veoma rijetki i vrijedni pištolji, na drškama imaju ugraviran znak RAF.
1923. dolazi do modernizacije sistema osigurača i udarne igle. Modernizirani model nosi oznaku M1911A1.
Zastava Švedske
Državna zastava i civilna zastavica
Dimenzije švedske zastave su 5:2:9 horizontalno i 4:2:4 vertikalno. Dimenzije švedske zastave sa trostrukim repom su 5:2:5:8 horizontalno i 4:2:4 vertikalno. Boje zastave su službeno uspostavljene kroz prirodni sistem boja da budu NCS 0580-Y10R za sjenu žute, i NCS 4055-R95B kao sjena plave. Kvadratno isječena zastava švedske države identična je civilnoj zastavici. Švedski zakon ne regulira dizajn švedske zastave, ali je preporučljivo da njena šema boja treba odgovarati onima sa zastave.
Vojna zastavica
Trorepna zastava (tretungad flagga) koristi se za zastave vojske (örlogsflaggan). Njen cjelokupni odnos, uključujući repove, iznosi 1:2. Zastava je također korištena kao švedski pomorski znak (örlogsgösen). Priključci su manji od zastavice, ali imaju iste proporcije. Švedska zastava lastinog repa bila je originalno kraljev lični emblem, ili emblem koji predstavlja komandu dodijeljenu od strane kralja. To je bila prva zastava sa dva šiljka, ali do sredine 17. vijeka, pojavio se lastin rep i jezik. Zastava je također zadržana od strane ministarstva odbrane, dok su civilna ministarstva preuzela kvadradne zastave.
Suverena zastava
Švedska kraljevska zastava (Kungliga flaggan) je i dalje jednaka trorepnoj vojnoj zastavi, ali često sadrži u svom centru bijelo polje sa većim ili manjim grbom sa redom Serafima, koji ima Kralj Švedske i njegov Veliki Majstor. Kralj lično odlučuje o namjenskoj upotrebi kraljevske zastave.
Nacionalni dani zastave
thumb|Švedski [[obalni odbrambeni brod HSwMS Wasa sa zastavom Velike Britanije (1903).]] thumb|Obalni odbrambeni brod [[HSwMS Gustav V|HSwMS Gustav V sa trenutnim znakom mornarice, i većim grbom na krmi.]]
Colt M1911
Historija
Od 1985. Colt M1911A1 zamijenjen je pištoljem Beretta 92F u kalibru 9 mm Parabellum (9x19)
Balučistan
mini|Balučistan u roza boji Balučistan je ogoljela i suha oblast smještena na visoravni koja zahvata dijelove Irana, Pakistana i Afganistana. Ime je dobila po etničkoj grupi ili plemenu Baluči ili Baloči (بلوچ), iranskom narodu, koji se nastanio u ovoj oblasti oko 1000. godine. Svi stanovnici Balučistana zovu se Baluči bez obzira na to govore li balučki jezik ili ne. Južni dio Balučistana zove se Makran.
Ovo je historijska regija u zapadnoj i južnoj Aziji, koja se nalazi na krajnjem jugoistoku Iranske visoravni i graniči s Indijskom pločom i obalom Arapskog mora.
Hollókő
Na kraju osmanske okupacije (1683.) dvorac i selo su napušteni, a sadašnje selo je uspostavljeno ispod. Razvijalo se postepeno tokom 18. i 19. vijeka gradnjom kuća sa obe strane jedne ulice. Naredne generacije su gradile svoje kuće iza uskih porodičnih parcela, progresivno povećavajući izgrađenu površinu. Štale su građene odvojeno od sela, na rubovima polja. Godine 1782. Hollókő je još uvijek bilo tipično jednoulično selo. Kasnije se razvila druga ulica istočno od glavne ulice. Plan iz 1885. godine pokazuje da je topografija već bila kao na današnjem planu. Veličina obrađene zemlje je dostigla svoj maksimum do sredine 19. vijeka i stoga selo nije moglo dalje rasti. Neki ograničeni rast je ponovo počeo 1960. godine i sada je strogo kontrolisan.
Selo je povremeno bilo pustošeno požarom. Posljednji od ovih požara datira iz 1909. godine, nakon čega su kuće obnovljene uglavnom prema tradicionalnim tehnikama seoske arhitekture: kuće od drveta na kamenoj podlozi s grubo malterisanim, bijelim zidovima, pojačane visokim drvenim galerijama sa stupovima i balkonima, sa ulične strane zaštićene nadvišenim trijemovima. Stanovnici nikada nisu ispoštovali dekret iz 1783. kojim se zbog lake zapaljivosti zabranjivala upotreba drveta za gradnju.
Svjetska baština
Selo je upisano 1987. godine na UNESCO-ovu listu svetske baštine. Staro selo, koje je namjerno očuvano, živi je primjer seoskog života prije početka intenzivne poljoprivrede 20. stoljeća. Seosku graditeljsku cjelinu, koja se prostire na 145 ha, čini 55 stambenih objekata, ekonomski objekti i crkva.
Paštunski jezik
Paštu (پښتو, paštū ili paštō) je jezik kojim govore etnički Afganistanci, također poznati kao Paštun narod, koji živi u Afganistanu i zapadnim provincijama Pakistana. Paštu se ubraja u istočne iranske jezike, koji su ogranak indoevropskih jezika. Ukupan broj govornika paštu jezika u svijetu se procjenjuje na 45-60 miliona.
NGC 1599
NGC 1599 (također poznat kao IRAS 04292-0441, MCG -1-12-16 i PGC 15403) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 186 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 0,90 (49 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (43 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Jean Marie Edouard Stephan 14. decembra 1881. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Tičići
Tičići su naseljeno mjesto u općini Kakanj, Bosna i Hercegovina.
Monopol
Monopol (grč. monos, jedan + polein, prodavati) u ekonomiji se definira kao trajna tržišna situacija gdje postoji samo jedan davatelj određene vrste proizvoda ili usluga. Osobina monopola je nedostatak privredne konkurencije za robu ili uslugu koja se nudi i nedostatak prihvatljive zamjenske robe.
Pojam i karakteristike monopola
U ekonomiji se posvećuje značajna pažnja slobodnoj konkurenciji, jer je relativno lako razumjeti tržište na kome ona vlada. Međutim, savremena tržišna privreda poznaje i druge oblike konkurencije, gdje se prvenstveno misli na monopolsku. Za čistu monopolsku strukturu tržišta karakteristično je da na strani ponude postoji samo jedan ponuđač – monopolist, a na strani potražnje samo jedan kupac – monopsonist. Bitna karakteristika monopola je da može potpuno odrediti cijenu robe koju prodaje, bez obzira na količinu koju nudi. Isto tako na strani potražnje monopsonist određuje po kojoj će cijeni robu kupovati.
Pojava monopola vezana je za novi val pronalazaka i tehničkih i tehnoloških dostignuća, krajem prošlog i početkom ovog vijeka. Da bi se sve ovo stavilo u upotrebu bile su potrebne enormne količine kapitala, gdje se pojavljuje stvaranjem velikih i ekonomski moćnih vlasnika kapitala. Proces koncentracije i centralizacije kapitala omogućio je stvaranje monopola. Koncentracija je proces povećanja kapitala putem akumulacije koji se ostvaruje pod kontrolom jednog ili više vlasnika kapitala. Uz sve veće bogaćenje putem akumulacije, krupni kapitali se uvećavaju na razne načine, bilo da se radi o nasilnom prisvajanju, kupovinom ili otkupom slabije stojećih poduzeća, kao i dobrovoljnim spajanjem poduzeća.
Kako definisati monopol?
Monopol se može definisati:
Zbog svega gore navedenoga, ponajviše nedostatka konkurencije, monopolist može ostvarivati profite u dužem vremenskom razdoblju.
Kada na tržištu nema konkurencije tj. postoji monopol, krajnji korisnici, dakle kupci, su ti koji trpe najviše i to iz razloga jer takva poduzeća tokom vremena postaju manje efikasna i inovativna. Naime, uspavaju se zbog svoje sigurne pozicije na tržištu tj. ne moraju se zabrinjavati otvorenom tržišnom utakmicom na tržištu. Ljudi ne mogu početi kupovati i koristiti neki drugi proizvod koji može biti jeftiniji ili bolji iz jednostavnog razloga jer takav proizvod ne postoji (nema supstituta).
Rezultat ovog povezivanja su holdinzi – velika poduzeća koja u odnosu na druga imaju neke pogodnosti u poslovanju. Oni su imuni na velike investicije, imaju visoku i stabilnu profitnu stopu i imaju veće mogućnosti za unapređenje tehnike i tehnologije.
Karakteristični i trajni oblici monopolističkog udruživanja dolaze do izražaja kroz: kartele, trustove i koncerne.
Zgrada željezničke stanice Bistrik
thumb|right|Željeznička stanica na Bistriku, 2018. godina thumb|right|Tunel Brdo – džamija nakon otvaranja pruge 1906 Zgrada željezničke stanice Bistrik izgrađena je nakon što su austrougarske vlasti 1882. godine željeznicom uvezale Sarajevo sa Slavonskim Brodom i Budimpeštom. Tada se stvorila potreba da se sa Sarajevom povežu i istočni dijelovi BiH, gdje su, uz granicu sa Srbijom, bili stacionirani vojni garnizoni.
Tako je stvorena ideja o izgradnji tzv. Istočne pruge, prema Višegradu, odakle se preko Šarganske osmice moglo putovati dalje, za Beograd, Sofiju, Solun i Istanbul. Puštanje pruge u promet 1906. godine ozvaničeno je i otvaranjem zgrade Željezničke stanice na Bistriku. Zgrada je bila tipiziran objekt, djelo arhitekata koje je plaćala država, potpuno jednaka staničnoj zgradi na Palama.
Nakon što je posljednji voz, popularni Ćiro ispraćen sa stanice početkom avgusta 1978. godine, zgrada je poslužila kao stambeni prostor u kojem se i danas obitava. Nakon zatvaranja pruge, rodila se ideja da se u zgradi stanice otvori Muzej uskotračnih željeznica BiH s galerijskim prostorom i vanjskim eksponatima, ali za to nije bilo dovoljno novca.
Opis
thumb|left|Željeznička stanica Bistrik nakon otvaranja pruge 1906 Izgrađena od cigle iz obližnje ciglane Augusta Brauna, ova je dvospratna građevina pod visokim kosim krovom sadržavala kancelarije za šefa stanice i željezničko osoblje te biletarnicu i čekaonicu i prizemlju. Kako je slijedila monarhijski šablon, nije bila arhitektonski vezana za postojeće stilove kako bi bila uklopiva podjednako u gradsku, planinsku i šumsku zonu.
Nacionalni spomenik
Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 04.do 10. jula 2006. godine, donijela je odluku da se željeznička stanica proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo i Tina Wik.
Zasićena mast
Većina životinjskih masti je zasićena. Masti biljaka i riba su općenito nezasićene. Razne namirnice sadrže različite proporcije zasićenih i nezasićenih masti. Mnoge prerađene namirnice poput pržene hrane u hidrogenizovanom ulju i kobasica imaju visok sadržaj zasićenih masti. Neki kupljeni pekarski proizvodi su također, posebno oni koji sadrže djelimično hidrogenizirana ulja. Ostali primjeri hrane koja sadrži visok udio zasićenih masti i holesterol u ishrani uključuju proizvode životinjske masti kao što su mast ili šmalc, masno meso i mliječni proizvodi, napravljeni od cjelovitih ili smanjenih masnih mlijeka kao jogurt, sladoled, sir i maslac. Certain vegetable products have high saturated fat content, such as coconut oil and palm kernel oil.
Smjernice koje su objavile mnoge medicinske organizacije, uključujući Svjetsku zdravstvenu organizaciju, zagovarale su smanjenje unosa zasićenih masti kako bi se promoviralo zdravlje i smanjio rizik od kardiovaskularnih bolesti.
Profili masti
Dok ih oznake nutritivne vrijednosti redovno kombinuju, zasićene masne kiseline se pojavljuju u različitim omjerima među grupama hrane. laurinska i miristinska kiselina se najčešće nalaze u "tropskim" uljima (npr. palmino jezgro, kokosovo) i mliječne proizvode. Zasićene masti u mesu, jaja, kakao i orasi su prvenstveno trigliceridi palmitinske i stearinske kiseline.
Primjeri zasićenih masnih kiselina
Neki uobičajeni primjeri zasićenih masnih kiselina:
Preporuke za ishranu
U 2003., izvještaj stručnjaka Svjetske zdravstvene organizacije (WHO) i Organizacije za hranu i poljoprivredu (FAO) zaključio je:
Izjava iz 2004. koju je objavio Centers for Disease Control (CDC) utvrđuje da "Amerikanci moraju nastaviti raditi na smanjenju unosa zasićenih masti…" Osim toga, recenzije Američkog udruženja za srce navele su Udruženje da preporuči smanjenje unosa zasićenih masti na manje od 7% ukupnih kalorija prema svojim preporukama iz 2006. Ovo se poklapa sa sličnim zaključcima američkog Ministarstva zdravlja i ljudskih službi, koji su utvrdili da bi smanjenje potrošnje zasićenih masti pozitivno utjecalo na zdravlje i smanjilo prevalenciju srčanih bolesti..
Pregled iz 2004. godine navodi da "nije identifikovana donja sigurna granica specifičnih unosa zasićenih masnih kiselina" i preporučuje da uticaj različitih unosa zasićenih masnih kiselina u pozadini različitih individualnih životnih stilova i genetičkog porijekla bude fokus u budućim studijama..
Opće preporuke za smanjenje zasićenih masti kritikovane su na konferenciji American Dietetic Association 2010. zbog preuskog fokusa na smanjenje zasićenih masti umjesto naglašavanja povećane potrošnje zdravih masti i nerafiniranih ugljikohidrata. Izražena je zabrinutost zbog zdravstvenih rizika zamjene zasićenih masti u prehrani rafiniranim ugljikohidratima, koji nose visok rizik od gojaznosti i srčanih bolesti, posebno na račun polinezasićenih masti koje mogu imati zdravstvene koristi. Nijedan od panelista nije preporučio veliku konzumaciju zasićenih masti, naglašavajući umjesto toga važnost cjelokupnog kvaliteta ishrane za kardiovaskularno zdravlje.
Molekulska svojstva
thumb|left|500px| [[Model koji ispunjava prostor zasićene masne kiseline: miristinska kiselina]] Dvodimenzijska ilustracija ima implicitne atome vodika vezane za svaki od atoma ugljika u polikarbonskom repu molekula miristinske kiseline (postoji 13 atoma ugljika u repu; 14 atoma ugljika u cijeloj molekuli).
Atomi ugljika su također implicitno nacrtani, jer su prikazani kao presecanja između dvije prave linije. "Zasićeno", općenito, odnosi se na maksimalan broj atoma vodika vezanih za svaki ugljik polikarbonskog repa kako je dozvoljeno pravilo okteta. To također znači da će samo jednostruka veza (sigma veza) biti prisutne između susjednih atoma ugljika repa.
Spisak gradova u Italiji
mini|desno|300px|[[Rim]] mini|desno|300px|[[Milano]] mini|desno|300px|[[Napulj]] mini|desno|300px|[[Torino]] mini|desno|300px|[[Palermo]] mini|desno|300px|[[Genova]] mini|desno|300px|[[Bologna]] mini|desno|300px|[[Firenca]] mini|desno|300px|[[Bari]] mini|desno|300px|[[Catania]] mini|desno|300px|[[Venecija]] mini|desno|300px|[[Verona]] mini|desno|300px|[[Messina]] mini|desno|300px|[[Padova]] mini|desno|300px|[[Trst]] mini|desno|300px|[[Taranto]]
U Italiji trenutno ima 149 gradova koji imaju preko 50.000 stanovnika. U nastavku je prikazan spisak gradova u Italiji poredanih po broju stanovnika posljednjeg popisa iz 2011. godine. Također, prikazan je i broj stanovnika za gradove iz prethodnih popisa vršenih 1981, 1991 i 2001. godine.
NGC 7549
NGC 7549 (također poznat kao Arp 99, IRAS 23127+1846, MCG 3-59-14, PGC 70832 i UGC 12457) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 218 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pegaz. Najveći prečnik je 2,80 (177 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (44 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Bindon Blood Stoney 2. novembra 1850. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Alojzije Stjepan Mišić
Alojzije Mišić (10. novembar 1859 – 26. mart 1942) bio je prelat Katoličke Crkve koji je služio kao biskup mostarsko-duvanjski i trajni apostolski upravitelj trebinjsko-mrkanski od 1912 do 1942. Bio je provincijal Franjevačke provincije Bosna Srebrena između 1909 i 1912 godine.
Mladost i školovanje
Rođen je u porodici Mate i Marije (rođena Cigić) u Gradišci i kršten imenom Stjepan. Alojzije je imao dvije sestre, Mariju i Persu, koja je bila časna sestra. Porodica mu je porijeklom iz Hercegovine. U djetinjstvu je imao nadimak Stipo ili Stipica. Mišić je pohađao državnu školu u svom rodnom mjestu od 1866 do 1870. Njegovi roditelji su namjeravali da ga dobro obrazuju, a u tome im je pomogao lokalni paroh fra Marko Dulibić, koji ih je savjetovao da Stjepana pošalju u Franjevačko sjemenište. Dana 18. juna 1870 stupio je u Bosansku franjevačku provinciju i završio četiri razreda niže gimnazije u Ivanjskoj, koju je pohađao od 1870. do 1874 godine. Dana 21. septembra 1874 stupa u novicijat u Fojnici i mijenja ime u Alojzije. Mišić je do 1878 studirao filozofiju u Franjevačkom samostanu i crkvi svetog Franje Asiškog u Gučoj Gori, gdje je 15. novembra 1875 položio privremene zavjete. Tamo je završio studije sa odličnim uspjehom. Provincija ga je poslala da studira teologiju na Centralnoj bogoslovnoj školi u Ostrogonu u Mađarskoj, gdje je studirao od 1878 do 1882 Dok je studirao u Mađarskoj položio je svečane zavjete 14. oktobra 1880, a za svećenika je zaređen od 7. jula 1882, od Kardinala Jánosa Simora. Mlada misu je služio 15. augusta 1882.
Svećeništvo
Po povratku u domovinu 1882, Mišić je prvo bio kapelan u Banjoj Luci, ali iste godine, na prijedlog vrhbosanskog nadbiskupa Josipa Stadlera, Provincija ga imenuje vjeroučiteljem u nekoliko sarajevskih škola. Ujedno je pomagao u pastoralnoj skrbi u mjesnoj župi. Nakon toga služi kao sekretar banjalučkog biskupa Marijana Markovića i generalni vikar biskupije od 1884 do 1891 godine. Mišić je imenovan gvardijanom franjevačkog samostana na Petrićevcu, 1891 i tu ostaje do 1894. Dok je bio tamo, sagradio je zvonik samostanske crkve.
Godine 1894 imenovan je župnikom u Bihaću. Boraveći u Bihaću, Mišić je osnovao Hrvatsko pjevačko i tamburaško društvo "Krajišnik", s bibliotekom. Također je osnovao razne druge katoličke, gospodarske i nacionalne organizacije. Pomogao je oživjeti tamošnji vjerski i politički život i često je seljacima držao gospodarska predavanja, dajući im razne knjige na tu temu. Mišić je pridonio i jačanju trgovine katolika u gradu izmirivši zaraćene porodice i osnovavši trgovačko-obrtničko društvo za uzajamnu pomoć. Također je pripomogao jačanju hrvatske nacionalne svijesti u gradu i poticao dužnosnike na osnivanje nacionalnih društava. Kako bi pomogao oslobađanje seljaka od kmetstva, osnovao je Hrvatsku narodnu zadrugu. Mišić je također uvelike obnovio i proširio mjesnu crkvu. Ponovno je imenovan gvardijanom samostana na Petrićevcu 1904, gdje je ostao do 1907 godine. Mišić je tada imenovan predsjednikom Franjevačke rezidencije u Visokom, gdje je služio dvije godine kada je izabran za provincijala Franjevačke provincije Bosna Srebrena. Godine 1910, kao provincijal, Mišić je srušio staru crkvu na sarajevskom Bistriku i sagradio današnju crkvu svetog Ante.
Imenovanje
Posljednjih godina života mostarsko-duvanjski biskup i trajni apostolski upravitelj trebinjsko-mrkanski, Paškal Buconjić je često bio bolestan. Iako je podignuta nova biskupska rezidencija, Buconjić se odbija preseliti i živi u staroj rezidenciji u Vukodolu. Buconjićev sekretar fra Radoslav Glavaš iskoristio je njegovo slabo stanje da ostane na vlasti te ga je držao neobaviještenim i time pod kontrolom i ovisnošću. Glavaš je finansijska sredstva biskupije usmjerio u Hercegovačku franjevačku provinciju, te se u biskupijama nisu mogli očekivati odlučni koraci. Primijetio je to i vrhbosanski nadbiskup Josip Stadler, koji je, s ciljem poboljšanja stanja u biskupijama, zatražio od Rima da imenuje svog pomoćnog biskupa Ivana Šarića kao biskupa koadjutora mostarsko-duvanjskog s pravom nasljedstva.
Buconjić je prijedloge za biskupskog koadjutora doživljavao kao vlastitu smjenu i odlučno im se protivio. Buconjićev stav toliko je naljutio starije hercegovačke franjevce da se novi provincijal Begić predložio za biskupskog koadjutora za vrijeme boravka cara Franje Josipa u Mostaru 3. juna 1910. Buconjić, saznavši za namjere vlada u Sarajevu i Beču i Begićev prijedlog caru, pisao je papi Piju X i predložio Franu Lulića, dalmatinskog franjevca, te dva hercegovačka franjevca Špiru Špirića i Davida Nevistića, kao kandidate za njegovog nasljednika. Buconjić se razočarao u hercegovačke franjevce, koji su njegov prvi odabir, Dalmatinca Lulića, doživjeli kao uvredu. Nakon upozorenja da samo car imao pravo imenovanja, a papa potvrde, Buconjić je iste kandidate predložio Franji Josipu i zatražio od njega imenovanje biskupa koadjutora.
Novi zajednički ministar finansija Stephan Burián von Rajecz nije podržao imenovanje klera koji nisu bili bliski promađarski raspoloženi te se time nije složio sa Stadlerovim prijedlogom da se Šarića imenuje biskupom koadjutorom. Vlast je podržavala franjevce, a Šarić je nediplomatski objasnio vladi u Beču da ga treba imenovati jer među hercegovačkim franjevcima nema dobrih kandidata. Burián je naredio da se među bosanskim franjevcima nađe kandidat za Buconjićevu zamjenu. Utjecajni članovi austrougarske vlade u Sarajevu zaključili su da bi Alojzije Mišić, bivši mađarski student i osoba od povjerenja promađarskih članova vlade u Sarajevu, trebao biti novi biskup u Mostaru. Vlada u Sarajevu je 19. februara 1910 Mišića predložila za biskupa koadjutora, ali je vlada u Beču tu odluku odgodila za nekoliko mjeseci zbog priprema za carski pohod Bosni i Hercegovini.
Vlada u Sarajevu smatrala je Lulića nepodobnim jer je živio u Rimu te da kao Dalmatinac ne bi mogao shvatiti mentalitet hercegovačkog puka. Austrougarska vlast odbijala je svakog predloženog od Rima tko nije prihvaćao liberalnu politiku monarhije – jozefinizam. Vlada u Sarajevu smatrala je Mišića kvalificiranijim od druga dva kandidata. Vlada u Beču obavijestila je Rim o svojoj namjeri da imenuje Mišića za biskupa koadjutora, no Rim je balansirao između prijedloga austrougarskih vlasti i Buconjića te je odlučio pričekati Buconjićevu smrt kako bi riješio to pitanje.
Buconjić umire u Mostaru 8. decembra 1910 na svetkovinu Bezgrješno začeća BDM. Nakon Buconjićeve smrti, prema odredbama kanonskog prava, 19. decembra 1910 metropolit nadbiskup Josip Stadler imenovao je Lazarevića upraviteljem u duhovnim pitanjima dviju hercegovačkih biskupija. Materijalnu skrb o biskupijama dobio je Radoslav Glavaš, koji je svojim položajem dodatno obogatio Hercegovačku franjevačku provinciju. Stadler je obavijestio vladu u Beču o svojim imenovanjima i predložio Ivana Šarića, Tomu Igrca i Ivana Dujmušića kao kandidate za novog biskupa u Mostaru, napominjući da je promotrio i neke i hercegovačke franjevce, ali po svojoj savjesnosti nije mogao predložiti nijednog od njih. Njegovi su prijedlozi brzo odbačeni jer su austrougarske vlasti preferirale franjevce nad dijecezanskim svećenstvom i željele da franjevac bude novi biskup.
Iako je Rim podržao Paškala Buconjića, prvog izbornika Lulića, nakon Buconjićeve smrti austrougarske vlasti Lulića nisu smatrale ozbiljnim kandidatom. Rim nije podržao izbor Beča da se za biskupa imenuje Mišić zbog njegovog sukoba s nadbiskupom Stadlerom te su počeli tražiti svoje kandidate. Nakon sukoba u vezi s kandidatom za biskupa u Mostaru, austrougarske vlasti su 5. januara 1912 po drugi put u Rimu službeno predložile Mišića. Papa je prihvatio prijedlog pa je Burián zatražio od cara da imenuje Mišića, što je car i učinio 14, februara. Papa je Mišića proglasio novim biskupom 29. aprila 1912 11. juna 1912 Mišić odlazi u Rim kako bi primio biskupsko posvećenje.
Biskupsko djelovanje
Mišića je posvetio u bazilici svetog Antuna u Rimu 18. juna 1912 franjevački kardinal Diomede Falconio. Kao suzareditelji bili su franjevački biskupi Giacomo Ghezzi i Graziano Génnaro. Za svoje geslo uzeo je "Caritate et amore omnia vincuntur" ("Milosrđe i ljubav pobjeđuju sve"). Mišić je došao u Rim u pratnji bosanskog franjevca Josipa Andrića i hercegovačkog franjevca Ambrozija Miletića, koji je predstavljao hercegovačke franjevce. Ređenju su prisustovali i general franjevačkog reda Pacifico Monza i austro-ugarski veleposlanik u Rimu Alois Schönburg-Hartenstein. Nakon posvećenja Mišić je nekoliko puta boravio u Rimu, a papa ga je primio 20. juna.
Dok je Mišić bio na audijenciji kod Pape, u Banjoj Luci je umro njegov veliki zagovornik, banjalučki biskup Marijan Marković. Kako bi spriječio svog protukandidata, nadbiskupa Stadlera, da za upravitelja Banjalučke biskupije imenuje svog kandidata Petra Pajića, Mišić je lobirao i uspio uz pomoć generala Franjevačkog reda isposlovati da se franjevac Jozo Garić imenuje za upravitelja u duhovnim stvarima.
Nakon posjeta papi, Mišić je 21. juna napustio Rim i 25. juna stigao u Beč kako bi se, kako je to uobičajeno u Trougarskoj, zakleo pred Carem Franjom Josipom. Sljedeći dan stigao u Sarajevo. Dana 5. jula 1912 Mišić je obavijestio upravitelja za duhovna pitanja dviju hercegovačkih eparhija, Lazara Lazarevića da želi da se izvrši njegovo ustoličenje 14. jula, i javno najavio svoj dolazak 5. jula. Mišića su hercegovački franjevci primili hladno. Niz visokopozicioniranih hercegovačkih franjevaca ignorisalo je njegovo imenovanje, uključujući upravnika u materijalnim pitanjima dviju hercegovačkih biskupija Radoslava Glavaša (starijeg), Nikole Šimovića, Anđela Nuića i Ambrozije Miletića.
Dana 18. februara 1917 Mišić je odlikovan Zapovjedničkom zvijezdom Ordena Franje Josipa.
Za vrijeme Prvog svjetskog rata, u ljeto 1917 godine, Hercegovinu je opustošila glad. Neki hercegovački parosi su otišli preko Save po hranu za svoje parohane. Dana 5. decembra 1917 Mišić je pisao zagrebačkom nadbiskupu Antunu Baueru, sa molbom da zamoli svoje župnike da prikupe milostinju od svojih župljana. Bauer mu je odgovorio savjetujući ga da bi bilo najbolje poslati nekoliko franjevaca da skupljaju milostinju u Hrvatskoj. Mišić je pomogao fra gladi da naseli hercegovačku djecu u Slavoniji i Sremu. Pisao je i zahtjeve guverneru Bosne i Hercegovine Stjepanu Sarkotiću, u vezi hitne kupovine potrepština.
Godine 1918 Austro-Ugarska je raspuštena, a cijela Bosna i Hercegovina uključena je u novostvorenu Kraljevinu Srba, Hrvata i Slovenaca, kojom je vladala srpska pravoslavna dinastija Karađorđevića. Dana 10. novembra 1923 Aleksandar I Karađorđević odlikovao ga Ordenom Svetog Save I stepena.
Administrativna organizacija
Nakon što je postao biskup, Mišić je imao na raspolaganju samo 12 biskupijskih svećenika, dok su ostalo svećenstvo bili franjevci. Balkanski ratovi i Prvi svjetski rat prekinuli su mogućnost školovanja dodatnih dijecezanskih svećenika, dok je broj franjevaca rastao. Okolnosti su zahtijevale osnivanje novih župa, a Mišić je, kao i njegov prethodnik, imao ovlasti da imenuje franjevce u nove župe uz odobrenje generalnog Franjevački red. Hercegovački franjevci dali su do znanja biskupu Mišiću da neće služiti nove župe sve dok se ne izda dekret iz Rima po kojem se župe zakonski prenose na njih. Mišiću je malo stalo do podizanja eparhijsko svećenstvo iako mu je od 1925 Propaganda slala otprilike 2.000 dolara mjesečno za školovanje svjetovnog svećenstva. Novac je ostao neiskorišten i propao je u bankama tokom Drugog svjetskog rata. Također je odbio da imenuje novozaređene svjetovne svećenike u parohije.
Kao biskup Mišić je osnovao 14 novih župa i sagradio 21 crkvu i 24 župna doma. Među župama koje je osnovao su Čapljina (1917), Izbično (1917), Čitluk. 1918), Gradac-Blizanci (1918), Tepčići (1918), Jablanica (1919), Grljevići (1919), Kongora (1921), Prisoje (1922), Kruševo (1924), Ledinac (1930), Rašeljke (1934), Crnač (1935.) i Šipovača (1939).