cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bizantijska umjetnost za vrijeme vladavine Justinijanove i Heraklijeve dinastije
Skulptura
Kompozicija je raspoređena oko središnje ploče koja dominira motivom koliko i stilskim kvalitetom. Izvajani motiv je trijumfalna figura cara na konju, koji u desnoj ruci drži koplje čiji drugi kraj je usmjeren prema zemlji, a u lijevoj drži uzde svog konja. Iza koplja je lik barbara prepoznatjivog po kosi, čupavoj bradi i odjeći, koji simbolizira poražene narode. U donjem desnom uglu, ispod konja, žena leži na zemlji sa skliznutim ogrtačem, otkrivajući desnu dojku. U lijevoj ruci drži nabor ogrtača koji sadrži voće, simbole blagostanja. Njezina desna ruka podignuta je i pridržava carevu desnu nogu u znak podložnosti. Ona predstavlja alegoriju Zemlje, te carevu univerzalnu dominaciju sa plodovima koji simboliziraju prosperitet njegove vladavine. Na gornjem panelu iznad konjanika nalazi se Hrist sa anđelima sa obje strane, koji blagosilja i iza kojeg se nalaze simboli sunca, mjeseca i zvijezde. U lijevoj ruci drži žezlo na čijem vrhu je križ. Na ovoj skulpturi Hrist je prikazan kao mlad čovjek, bez brade i sa kovrdžavom kosom, što podsjeća na klasičnu tradiciju. Anđeli pored njega podsjećaju na skulpture grčke boginje pobjede Nike, koje se često mogu naći na rimskim antičkim skulpturama. Na lijevom panelu prikazan je bizantijski general koji caru prinosi skulpturu pobjede. U donjem panelu je prikazana dinamična scena pokorenih naroda kako donose danak bizantijskom caru. 300px|thumb|250px|lijevo|Prijestolje nadbiskupa Maksimijana, Arhiepiskopijski muzej u Ravenni Ravenna je bilo jedno od veoma značajnih središta za izradu skulptura za vrijeme vladavine Justinijana. Sto godina nakon Anastazijevog diptiha, sarkofag nadbiskupa Teodora nije samo ukrašen potpuno simboličnim oblicima, već je i ljudska figura u potpunosti odbačena. Paunovi, simboli vječnosti, uz bok hi-ro (X i P) monogramima, koji predstavljaju prva dva slova u imenu Hrista. Hi-ro je u monogramu dopunjen alfom i omegom, prvim i zadnjim slovom grčke abecede, predstavljajući Hristove riječi: ja sam početak i kraj. Plodna loza iza pauna predstavlja izvor otkupiteljske krvi Hristove. Postavljen unutar vijenaca na poklopcu grobnice, hi-ro monogram pojavljuje se u tri navrata. Nada preminulog nadbiskupa i garancija njegovog spasenja u potpunosti su izraženi simbolima: vječnost, otkupljenje kroz Hrista, koji stoji na početku i na kraju vremena, i trijumf hrišćanstva. Nepravilnosti figuralnog predstavljanja i narativna zauzetost zamijenjene su bezvremenskim znakovima spasenja i besmrtnosti.
Luksuzni predmeti
Za vrijeme vladavine Justinijanove i Heraklijeve dinastije došlo je do velikog procvata proizvodnje luksuznih predmeta, a to se posebno odnosi na vladavinu cara Justinijana I. Međutim, mnogi predmeti nisu sačuvani usljed prirodnih katastrofa (zemljotresa, požara ...itd.), arapskih i osmanlijskih osvajanja, te krstaških ratova. Mnogi od tih dragocjenih predmeta su pretopljeni i od njih su napravljene kovanice i drugi predmeti. Bili su to uglavnom sitni pokloni, te liturgijski i predmeti za svakodnevnu upotrebu. Na ovim predmetima preovladavaju religijski motivi, a većina sadrži zavjetne natpise, koji su često predstavljali vjernike ili pripadnike sveštenstva. Istovremeno, vodilo se računa o očuvanju paganske tradicije i motiva. Zahvaljujući nestorijanskim sveštenicima koji su prokrijumčarili svilenu nit iz Kine, u Bizantijskom Carstvu je tokom ovog perioda započela proizvodnja odjeće, te luksuznih odjevnih predmeta i zavjesa od svile. Bizantijska svila bila je među najdragocjenijim luksuznim proizvodima carstva, cijenjena ravnopravno sa zlatom, a eparh je strogo kontrolirao njezinu proizvodnju i prodaju. Pet cehova bilo je uključeno u proizvodnju tkanina: uvoznici, trgovci, dorađivači, tkalci i izrađivači odjeće. Prve svilene tkanine bile su jednostavne izrade, ali oko 6. vijeka bizantijski tkalci počeli su razvijati složenije tkanje, s više niti i ponavljajućim uzorcima. Ova tkanja postala su moguća upotrebom horizontalnih razboja koji su nastali u Kini. Na uzorcima od svilenih tkanina nalaze se motivi velikih dimenzija, mustre sa medaljonima, silizovano drveće, cvijeće, ptice, egzotične životinje i scene iz lova. Dizajn bizantijske svile često je sadržavao i bliskoistočne motive, posebno ukrase preuzete iz perzijske sasanidske umjetnosti sa prikazima mitskih životinja (senmurv).
Predmeti izrađeni od srebra
thumb|250px|desno|Liturgijski tanjir (paten) sa monogramom, urađen između 610-613, [[Metropolitan (muzej)|Metropolitan muzej umjetnosti.]]
Liturgijski predmeti
Najjednostavniji i najekonomičniji način ukrašavanja bizantijskog liturgijskog srebra bio je ugraviranje kratkog natpisa. Najčešće vrste natpisa bile su jednostavne posvete, imenovanje donatora i članova njihovih porodica i nuđenje srebrnih posuda za spas njihovih duša. Ponekad se i tekst iz litugije koristio za ukrašavanje dragocjenih predmeta od srebra. Zanimljivija raznolikost ukrasa, ali vrlo rijetko korištena, prikazuje na liturgijskim predmetima stvarni prikaz obreda u kojima su korišteni. Križ je bio najčešći motiv koji su bizantijskih umjetnici primjenjivali prilikom izrade liturgijskog srebra.
Srebrni predmeti za rasvjetu
thumb|250px|desno|Kružna srebrna polikandela ukrašena parovima [[delfina koji podupiru monograme posvećene donatorima ovog predmeta. Napravljeno u Konstantinopolju sredinom 6. vijeka. Prečnika je 55,8 cm, a čuva se u kolekciji Dumbarton Oaks u Washingtonu DC. ]] Pored potrebnih liturgijskih pomagala, predmeti za rasvjetu također su bili neophodni za pravilno funkcioniranje crkve poput Haja Sofije. Rani crkveni inventari i opisi ranih bizantijskih crkava koje su dali savremenici pružaju dovoljno dokaza da su crkve bile osvijetljene doslovno mnoštvom svjetiljki, lustera, svijećnjaka i kandelabra. Budući da su se mnoge crkvene službe odvijale u prigušenom svjetlu ranog jutra ili večernjem mraku, osvjetljenje unutrašnjosti crkve bilo je praktična potreba. Da su svjetla također služila za poboljšanje vidljivosti raskoši unutarnjeg uređenja, vidljivo je iz korištenih dragocjenih materijala za izradu predmeta za rasvjetu i njihovih oblika koji su često bili vrlo složeni. Ogromni bronzani držači za lampe iz 19. vijeka koji su danas okačeni u Haja Sofiji dočaravaju sistem rasvjete koji se koristio u bizantijsko vrijeme, kada su veliki kružni držači kružnih lampi bili spušteni sa kupole. U Sionskom blagu postoji više od dvadeset lampi, a polovina od njih su velike srebrne polikandele (što na grčkom znači "mnoštvo svjetala). Ovaj veliki broj uljanih lampi bio je korišten za rasvjetu unutrašnjosti Haja Sofije i drugih bizantijskih crkava iz 6. vijeka. Dvorski službenik Pavle Tihi spominje izvanrednu ljepotu osvjetljenja noću u Haja Sofiji pomoću stotina srebrnih svjetiljki ovješenih o kupolu: Njegovi opisi samih svjetiljki još su jasniji, a on kao da je opisivao ​​baš one polikandele koje su sačuvane u Sionskom blagu:
Zlatarstvo
thumb|250px|desno|Zlatni bizantijski nakit iz 6 - 7 vijeka thumb|250px|lijevo|Zlatna bizantijska kopča iz 7. vijeka Izrada luksuznih predmeta od zlata bila je veoma cijenjena kako u samom Bizantijskom Carstvu, tako i u mnogim evropskim i mediteranskim zemljama. Zlato je korišteno za izradu medaljona, liturgijskog pribora, tanjira za domaću upotrebu kao i za izvoz, a veći dio zlata bio je čuvan samo za carsku upotrebu, a carska porodica je objedovala koristeći zlatno posuđe. Toliko je bio važan carev interes da garantuje čistoću zlata i srebra da su zlatari i majstori za obradu srebra mogli raditi samo u carskim radionicama na glavnoj ulici (Mese) u Konstantinopolju pod budnim okom eparhovih inspektora. Zlatarima je bilo zabranjeno da tokom jedne kupovine uzmu više od pola kilograma tešku zlatnu polugu. Između 300 - 700 n.e. uveden je zakon po kojem svi predmeti urađeni od zlata i srebra imaju od 92-98% čistoću, te imaju kontrolne pečate utisnute na njima. Kao posljedica ovakvih strogih ograničenja kupci bizantijskih luksuznih predmeta urađenih od plemenitih metala imali su garanciju sigurnosti kvaliteta. Prema Justinijanovom zakoniku, svaki slobodan građanin carstva smio je nositi zlatni nakit i drago kamenje, ali safiri, smaragdi i biseri bili su rezervirani samo za cara. Tokom ovog prvog zlatnog perioda bizantijske umjetnosti urađena su mnogobroja značajna djela od plemenitih metala kako za carsku tako i za privatnu upotrebu, a rijetki nakit često se koristio kao diplomatski poklon.
Među važnijim zlatarskim radovima su i neki zanimljivi numizmatički primjerci, koji se ističu tačnošću i finoćom izrade. Od kraja 6. vijeka proizvodnja bizantijskog novca postala je glavna zlatarska aktivnost za vrijeme arapsko-bizantijskih ratova. Zlatne kovanice urađene u Konstantinopolju bile su poznate po svojoj visokoj vrijednosti što ih je činilo jednim od najstabilnijih valuta u svijetu. Iako su bizantijski zlatnici bili međunarodni standard razmjene tokom jednog milenija, predmeti urađeni od plemenitih metala također su služili kao valuta na tržištu. Važno je napomenuti da je među Bizantincima iz svih društvenih slojeva bilo rašireno vjerovanje u postojanje zlih sila. U svrhu odbrane od njih naručivane su razne vrste hamajlija ili enkolpija, koje su bile ukrašene likovima Isusa, Bogorodice i crkvenih svetaca, te su tako zamijenile ranije paganske svece. Nošene su prikačene sa lancima oko vrata, a njihova zaštitna vrijednost bila je povezana sa vrijednošću materijala upotrijebljenog za njihovu izradu. Mnoge hamajlije i enkolpije istovremeno su predstavljale skupe komade nakita. Izrada zlatnih kaiševa i naušnica je također bila zastupljena, ali su popularnije bile gravure u draguljima. Dragulji su često nabavljani iz orijentalnih zemalja, a bizantijski umjetnici rezali su ih i stavljali u nakit u kojem su imali značajniju ulogu od plemenitih metala. Bizantijsko vjenčano prstenje (pogledati galeriju) osim što je imalo standardizirano visoki sadržaj zlata i dobar kvalitet izrade, obilovalo je scenama vjenčanja u kojima Hrist stoji između mladoženje i nevjeste kako bi ih spojio u bračnu zajednicu.
TMLHE
Mitohondrijska trimetillizin-hidrolsilaza epsilon jest enzim koji je kood ljudi kodiran genom TMLHE. Mutacije u genu  TMLHE  koje rezultiraju poremećajem biosinteze karnitina povezane su sa simptomima autizma.
Struktura
Gen TMHLE nalazi se na samom kraju regije Xq28, sa velikom genomskom nestabilnošću, a kodira protein trimetillizin-dioksigenazu, a, Fe2 + i 2-oksoglitarat ovisnu nehem-gvožđevu hidrolazu, lokaliziranu u mitohondrijama.
Funkcija
Enzim trimetillizin-dioksigenaza katalizira prvi korak na putu biosinteze karnitina, koji je dio biosinteze amina. Karnitin je molekula koja ima bitnu ulogu u transportu aktiviranih masnih kiselina kroz unutrašnju mitohondrijsku membranu, gdje metaboliziraju. Kodirani protein pretvara trimetillizin u hidroksitrimetillizin, reakcijom (EC 1.14.11.8): I odgovarajući gvožđev i L-askorbat kao kofaktori.
Klinički značaj
Mutacije u genu  THLHE  uzrokuju nedostatak epsilon-trimetillizin hidroksilaze (TMLHED), urođene greške metabolizma u biosintezi karnitina, što može povećati rizik od razvoja poremećaja neurorazvojnog procesa, ponašanja povezanih s autizmom i poremećaja iz spektra autizma.
Interakcije
Pokazalo se da THLHE ima 14 binarnih interakcija protein-protein, uključujući 12 interakcija kompleksa. Čini se da THLHE komunicira sa SUGCT.
Careva džamija u Trebinju
Careva džamija u Trebinju, poznata i pod nazivom Sultan Ahmedova, Hungarija i Stara džamija (tur. Atik džamija), sagrađena je u Starom gradu (Kastelu), blizu desne obale rijeke Trebišnjice.
Džamija je sagrađena po naređenju Osman-paše Resulbegovića 1719. godine, u čast sultana Ahmeda III (1703—1730), o čemu svjedoči uklesana godina gradnje na šerefi munare. Predanje kaže da je sagrađena iz nužde, nakon što su uskoci koncem 17. stoljeća zapalili džamiju u Policama (trebinjsko naselje) i kada je Trebinje ostalo bez ijedne džamije. Prema dokumentima historijske arhive u Dubrovniku, gradili su je dubrovački majstori od tesanog kamena zbog čega su vidljivi ornamenti mediteranske arhitekture. Bila je okrivena je četverostrešnim krovom pod crijepom. Hadži Ibrahim Kurtović je 1847. godine sagradio česmu ispred džamije i doveo u nju vodu iz Trebišnjice. Tokom rata u Bosni i Hercegovini 1992. godine je srušena, zajedno sa još devet džamija u opštini Trebinje.
Obnovljena džamija
Džamija je obnovljena 2013. god. sa nešto izmijenjenim izgledom. Vrijednost radova iznosila je oko 200 000 KM. Obnova sultan Ahmedove džamije je posljednja obnova džamije u gradu na Trebišnjici. Tokom obnove džamije pronađen je prag prvobitne džamije koji se danas čuva u staklu unutar ove džamije.
Obnovljena džamija pripada tipu jednoprostorne džamije kvadratnog oblika, i građena je od tesanog kamena. Pokrivena je četverostrešnim krovom, a pokrov su kamene ploče. Uz džamiju je zatvorena sofa i kamena munara, oktogonalnog oblika visoka oko 12 metara. Kraj džamije se nalazi mezarje sa tri nišana.
Druže Tito, mi ti se kunemo
Druže Tito, mi ti se kunemo / Titovim putem je singl ploča Zdravka Čolića, bosanskohercegovačkog i jugoslavenskog pop pjevača. Snimljen je u studiju izdavačke kuće Jugoton, koja ga je i objavila 23. 4. 1980. godine, deset dana prije smrti (4. maja iste godine) Josipa Broza Tita. Muziku je komponirao Đorđe Novković, a tekst pjesnikinja Mira Alečković. Naslovnu pjesmu na singlu "Druže Tito, mi ti se kunemo" otpjevao je Zdravko Čolić uz pratnju Zagrebačke filharmonije i hora KUD "Ivan Goran Kovačić, pod dirigentskom palicom Đele Jusića. Оvа pjеsmа prvi put је izvеdеnа nа Јugоslavеnskоm fеstivаlu rеvоluciоnаrnе i rоdоljubivе pjеsmе u Zagrebu 1977. gоdinе. Muziku i aranžman za pjesmu pod nazivom "Titovim putem" na B strani singla napisao je Đelo Jusić. Prvi put je izvedena u Beogradu na Tradicionalnoj muzičkoj priredbi JNA 1977. godine, a Revijskim orkestrom i mješovitim horom Umjetničkog ansambla JNA dirigirao je Budimir Gajić. Tekst za ovu pjesmu napisao je Mihajlo Vukadinović.
Trebeljevo (bivše naselje)
Trebeljevo je bivše naseljeno mjesto u sastavu gradske općine Ljubljana, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Moskovski državni univerzitet
Moskovski državni univerzitet, poznat i po nazivu Moskovski državni univerzitet Lomonosova, jest istraživački javni univerzitet u ruskom glavnom gradu Moskvi. Osnovao ga je polimat Mihail Lomonosov 25. januara 1755. i predstavlja najstariji i najveći univerzitet u državi. U kampusu univerziteta nalazi se i najviša obrazovna zgrada na svijetu. Prema rang listi QS World University 2018 najbolje je rangiran ruski univerzitet i uglavnom se smatra najprestižnijim univerzitetom na području nekadašnjeg Sovjetskog Saveza.
Trenutni rektor je Viktor Sadovničij.
Trebeljevo (bivše naselje)
Historija
Samostalno naselje do 1910. godine, zatim ukinuto i podijeljeno na dva naselja: Malo Trebeljevo i Veliko Trebeljevo.
Moskovski državni univerzitet
Historija
desno|200|mini|Pogled iz zraka na kampus univerziteta
Univerzitet je na osnovu inicijative Ivana Šuvalova i Mihaila Lomonosova osnovan naredbom ruske carice Elizabete 25. januara 1755. godine. iako su prva predavanja održana 27. aprila, 25. januar se i danas proslavlja kao Dan studenata u Rusiji.
Državni univerzitet u Sankt Peterburgu i Moskvski državni univerzitet su u svojevrsnom rivalitetu u pogledu najstarijeg univerziteta u Rusiji. Iako je moskovski univerzitet osnovan 1755. godine, njegov konkurentski univerzitet iz nekadašnjeg glavnog grada Ruskog Carstva je univerzitet koji kao univerzitet neprekidno postoji od 1819. godine ali se smatra nasljednik akademije osnovane 24. januara 1724. godine i to dekretom ruskog cara Petra Velikog.
Trebeljevo (bivše naselje)
Stanovništvo
Napomena: ''Iskazivano kao samostalno naselje do 1910., a zatim ukinuto i podijeljeno na dva nova naselja: Malo Trebeljevo i Veliko Trebeljevo. U 1869. podaci su sadržani u naselju Veliko Trebeljevo, a od 1880. do 1910. u naseljima Malo Trebeljevo i Veliko Trebeljevo.''
Paušinci
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Orahovica.
Moskovski državni univerzitet
Historija
Prvobitno je, od osnivanja do 1787. godine, bio smješten u prostorijama Državnog historijskog muzeja na Crvenom trgu da bi za vrijeme Katarine Velike prebačen u sadašnju neoklasičnu građevinu na drugoj strani ulice Mohovaje. Glavni objekat univerziteta izgrađen je između 1782. i 1793. a rekonstruiran je nakon Napoleonovog pohoda na Rusiju.
Bereg
Bereg je naseljeno mjesto u općini Sokolac, Bosna i Hercegovina.
Moskovski državni univerzitet
Historija
U 18. vijeku univerzitet se sastojao od 3 odsjeka: filozofije, medicine i prava. Kasnije su se otvarali i drugi odsjeci i fakulteti ili su od već postojećih prerasli u nove kao što je slučaj odsjeka hirurgije, akušerstva ili kliničke terapije koji su nastali iz medicinskog odsjeka.
Od 1940. godine univerzitet je preimenovan u današnji naziv, u čast svog osnivača Mihaila Lomonosova.
Trenutno se univerzitet sastoji od nekoliko desetina fakulteta i visokoškoslih ustanova kao i istraživačkih instituta i centara.
Članice
Prema podacima iz septembra 2009. godine, univerzitet se sastojao od 39 fakulteta i 15 istraživačkih centara. U skorije vrijeme je otvoren izvjestan broj manjih fakulteta a neki od fakulteta su sljedeći:
Spisak jugoslavenskih šahista
U ovom članku nalazi se abecedni spisak jugoslavenskih šahista i šahistkinja, koji su nastupali na međunarodnim takmičenjima za Jugoslaviju.
Paušinci
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Paušinci su imali 168 stanovnika.
Napomena: Iskazuje se kao dio naselja od 1910., a kao naselje od 1948.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Paušinci je imalo 256 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Demirovac
Demirovac je naseljeno mjesto u općini Kozarska Dubica, Bosna i Hercegovina.
Neizvjesnost
Neizvjesnost se odnosi na epistemičke situacije koje uključuju nesavršene ili nepoznate informacije. Primjenjuje se na predviđanja budućih događaja, na fizička mjerenja koja su već izvršena ili na nepoznato. Neizvjesnost nastaje u djelomično uočljivim ili stohastičnim okruženjima, kao i zbog neznanja, indolentnosti ili zbog oboje. Javlja se u bilo kojem broju oblasti, uključujući osiguranje, filozofiju, fiziku, statistiku, ekonomiju, finansije, medicinu, psihologiju, sociologiju, inženjerstvo, metrologiju, meteorologiju, ekologiju i informatiku.
Neizvjesnost
Nedostatak izvjesnosti, stanje ograničenog znanja u kojem je nemoguće tačno opisati postojeće stanje, budući ishod ili više mogućih ishoda.
Neizvjesnost naspram varijabilnosti
Postoji razlika između neizvjesnosti i varijabilnosti. Neizvjesnost je kvantificirana distribucijom vjerovatnoće koja ovisi o našem stanju informacija o vjerovatnoći koja je pojedinačna, prava vrijednost neizvjesne veličine. Varijabilnost se kvantifikuje distribucijom frekvencija višestrukih instanci veličine, izvedene iz posmatranih podataka.
Oblast Ruse
Nazvana je prema glavnom i najvećem gradu u oblasti Ruse a neki od većih gradova su: Bjala, Vetovo i Dve Mogili.
Općine
right|thumb|Mapa općina na području Oblasti Ruse Oblast se sastoji od 8 općina (община, obshtina; plural общини, obshtini). U sljedećoj tabeli su dati podaci o broju stanovnika prema podacima iz 2009. godine.
Etnički sastav
Prema podacima iz 2011. godine 216.612 osoba se etnički izjasnilo a etnički sastav je bio sljedeći:
Transport
thumb|Kontejnerski brod BW Fjord thumb|Francuska nacionalna policija koristi nekoliko načina transporta, svaki od njih ima svoje prednosti.Transport predstavlja kretanje ljudi, životinja ili dobara sa jednog mjesta na drugo. Mediji transporta uključuju zrak, željeznicu, cestu, vodu, kablove, cjevovode i svemir. Polje može biti podijeljeno u infrastrukturu, vozila i operacije. Transport je važan jer omogućava trgovinu između ljudi, što je osnova za razvoj civilizacija.
Transportna infrastruktura se sastoji od određenog broja instalacija što uključuje ceste, željeznice, zračne linije, vodene linije, kanale i cjevovode, kao i terminale kao što su aerodromi, željezničke stanice, autobuske stanice, skladišta, prevozničke terminale, skladišta za punjenja goriva (uključujući pristaništa i benzinske pumpe) i morske luke. Terminali mogu biti korišteni za razmjenu putnika i tereta, kao i za održavanje.
Vozila koja putuju na ovim mrežama mogu uključivati automobile, bicikle, autobuse, vozove, kamione, ljude, helikoptere, plovne objekte, svemirske letjelice i avijaciju. Operacije se bave načinom na koji se upravlja vozilima i procedurama propisanim za tu svrhu, uključujući finansiranje, zakonitost i politiku. U transportnoj industriji, operacije i vlasništvo infrastrukture mogu biti javni ili privatni, zavisno od države i načina.
Putnički transport može biti javni, gdje operatori omogućavaju servise po rasporedu, ili privatni. Teretni transport je postao fokusiran na kontejnerizaciju, iako se transport rasutih materijala koristi za velike količine trajnih predmeta. Transport igra važnu ulogu u ekonomskom rastu i globalizaciji, a većina tipova uzrokuje zagađenje zraka i zauzima velike zemljine površine. Iako je u velikoj mjeri uz subvenciju vlade, dobro planiranje transporta je osnova za pravljenje toka saobraćaja i smanjenja gužvi.
Način transporta
Način transporta je rješenje koje upotrebljava određeni tip vozila, infrastrukture i operacije. Transport osoba ili tereta može uključivati jedan ili nekoliko načina, s tim što se ovaj drugi slučaj zove intermodalni ili multimodalni transport. Svaki način ima svoje prednosti i mahane, te se bira za upotrebu zavisno od troška, mogućnosti i rute.
Ljudi
thumb|upright|Transport ljudskom snagom ostaje u stalnoj upotrebi u državama u razvoju. Transport ljudskom snagom, oblik održivog transporta, jeste transport ljudi i/ili dobara korištenjem ljudske snage mišića, u obliku hodanja, trčanja i plivanja. Moderna tehnologija dopušta mašinama upotrebu ljudske snage. Transport ljudskom snagom ostaje popularan iz razloga smanjenja troškova, slobodnog vremena, fizičkih vježbi i zaštite okoline; nekad je to jedini dostupan oblik, posebno u nerazvijenim ili nepristupačnim regijama.
Iako su ljudi u mogućnosti hodati bez infrastrukture, transport može biti poboljšan korištenjem cesti, posebno kada ljudi koriste vozila, poput bicikala i skejtova. Vozila koja koriste ljudsku snagu također su pravljena za teške uvjete okoline, kao što su snijeg i voda, skuterom za veslanje i skijanjem; čak se može u ovo ubrojati i zrak, korištenjem avijacije s ljudskim pogonom.
Životinje
Transport sa životinjskim pogonom jeste korištenje radnih životinja za premještanje ljudi i dobara. Ljudi mogu jahati neku životinju direktno, koristiti je kao tovarnu za prijenos dobara, ili ih iskoristiti samostalno ili u timu, da vuku sanke ili vozila s točkovima.
Zrak
thumb|[[Air France Airbus A318 slijeće na londonski aerodrom Heathrow.|alt=White jet aircraft coming into land, undercarriage fully extended. Under each wing is a turbofan engine]] Zrakoplov fiksnih krila, uobičajeno zvan avion, jeste letjelica teža od zraka gdje je kretanje zraka u odnosu na krila korišteno da napravi podizanje. Pojam se koristi za razlikovanje ovog od aviona rotacijskih krila, gdje kretanje pomičućih površina relativno na zrak pravi dizanje. Žiroplan je istovremeno sa nepomičnim krilima i rotirajućim krilima. Avion sa fiksnim krilima ima raspon od malih trenerskih i rekreacijskih zrakoplova do velikih aviokompanija i vojnih teretnih aviona.
Dvije stvari potrebne za zrakoplov su protok zraka preko krila radi podizanja i površina za prizemljivanje. Većina zrakoplova također zahtijeva aerodrom sa infrastrukturom radi opravke, obnavljanja, punjenja gorivom i za ukrcavanje i iskrcavanje posade, tereta i putnika. Dok je velika većina zrakoplova sposobna da se spušta na tlo i podiže s tla, neki su u mogućnosti spustiti se na led, snijeg i mirnu vodu.
Avijacija je druga najbrža metoda transporta, poslije rakete. Komercijalni džetovi mogu dostići do 955 km/h, jednomotorni avion 555 km/h. Avijacija je u mogućnosti da brzo transportira ljude i ograničene količine robe preko velikih udaljenosti, ali zahtijeva velike troškove i energiju; za kratke udaljenosti ili za nepristupačna mjesta, mogu se koristiti helikopteri. Članak iz The Guardiana od 28. aprila 2009. bilježi da, "WHO procjenjuje da u svakom trenutku ima do 500.000 ljudi u avionima."
Željeznica
thumb|right|[[New York City Subway je svjetski najveći rapid transit sistem po dužini ruta i po broju stanica.]] thumb|[[InterCityExpress, njemački putnički brzi voz|alt=White electric train with red cheatline emerging from tunnel in the countryside]]
Željeznički transport je onaj vid transporta gdje se voz kreće duž dvije paralelne čelične šine, poznate kao željeznička pruga. Šine su okomito učvršćene (ankerisane) na veze (ili pragove) od drveta, betona ili čelika, da bi zadržale stalnu udaljenost jedna od druge. Šine i okomite grede su smještene na temelj napravljen od betona, ili kompresirane zemlje i šljunka u "krevetu" od balasta. Alternativne metode uključuju prugu s jednim kolosjekom i maglev.
Voz se sastoji iz jednog ili više povezanih vozila koji operiraju na šinama. Pogon se obično ostvaruje pomoću lokomotive, za prijevoz serije vagona bez napajanja koji mogu nositi putnike ili teret. Lokomotiva može biti pogonjena parom, dizelom ili električnom strujom kojom se napaja iz električnog sistema. Alternativno, neki ili svi vagoni mogu biti napajani, što je poznato kao višestruka jedinica. Također, voz može biti pokretan konjskom snagom, kablovima, gravitacijom, pneumaticima i gasnim turbinama. Pokretani vagoni se kreću sa mnogo manje trenja od vozila sa gumama na asfaltiranim cestama, što čini vozove energetski efikasnije, ali ipak ne toliko efikasne kao što su brodovi.
Međugradski vozovi su dugolinijske usluge koje spajaju gradove; moderne visokobrzinske željeznice su u mogućnosti razvijanja brzina do 350 km/h, ali ovo zahtijeva posebno napravljene šine. Regionalni i putnički vozovi povezuju gradove sa prigradskim i okolnim sredinama, dok se unutargradski transport odvija visokokapacitetskim tramvajima i brzim tranzitima, često praveći okosnice gradskog javnog transporta. Teretni vozovi tradicionalno koriste boks-vagone, zahtijevajući ručni utovar i istovar tereta. Od 1960-tih, kontejner vozovi su postali dominantno rješenje za opće terete, dok se velike količine rasutog tereta prevoze namjenskim vozovima.
Cesta
Cesta je prepoznatljiva ruta, odnosno put, između dva ili više mjesta. Ceste su obično poravnate, asfaltirane, ili na drugi način pripremljene da dopuste lahko putovanje; iako ne trebaju biti, a historijski više cesta je bilo jednostavno prepoznatljivo bez bilo kakve formalne konstrukcije ili održavanja. U urbanim područjima, ceste mogu prolaziti kroz grad ili selo i biti nazvane kao ulice, služeći dvije funkcije kao urbani uslužni prostor i kao ruta.
Najčešće cestovno vozilo je automobil; putničko vozilo s točkovima koje sa sobom nosi motor. Ostali korisnici ceste su busevi, kamioni, motocikli, bicikli i pješaci. Od 2010, bilo je 1.015 milijardi automobila širom svijeta. Cestovni promet nudi potpunu slobodu korisnicima cesta za prijenos vozila sa jedne lokacije na drugu i sa jedne ceste na drugu prema potrebi i prilici. Ova fleksibilnost promjena u lokaciji, smjeru, brzini i tajmingu putovanja nije dostupna za ostale načine transporta. Moguće je omogućiti servis vrata-do-vrata jedino cestovnim transportom.
Automobili pružaju visoku fleksibilnost sa malim kapacitetom, ali zahtjevaju visoko korištenje energije i površine, te su glavni izvor buke i zagađenja zraka u gradovima; autobusi dopuštaju efikasnije putovanje sa gubitkom na smanjenoj fleksibilnosti. Cestovni transport kamionima je često početna i krajnja faza teretnog transporta.
Voda
thumb|left|Sagrađen od strane Holanđana za transport začina, danas se koristi od strane lokalnih ribara da put do mora, Negombo holandski kanal, [[Šri Lanka]] thumb|Trajekt automobila u [[Hrvatska|Hrvatskoj|alt=White ferry with ramps in the up-position, moored at jetty]] Vodeni transport je kretanje u smislu vodenog transportnog sredstva poput barke, broda, plovila ili jedrilice kroz vodenu površinu, poput mora, okeana, jezera, kanala ili rijeke. Potreba za plovnosti je česta za vodeni transport, praveći trup dominantnim aspektom ove konstrukcije, održavanja i izgleda.
U 19. stoljeću prvi parobrod je razvijen, koristeći parni motor za vožnju točkova sa lopaticama ili propelera za pokretanje broda. Para je proizvođena u bojleru koristeći drvo i ugalj i dovodi se kroz parni vanjski motor s unutrašnjim sagorijevanjem. Sada većina brodova ima unutrašnji motor s unutrašnjim sagorijevanjem koristeći blago refinirani tip petroleja zvani bunker gorivo. Neki brodovi, kao što su podmornice, koriste nuklearnu energiju da proizvedu paru. Rekreacijska ili edukacijska lađa i dalje koristi moć vjetra, dok neke manje lađe koriste unutarnje motore SUS da voze jedan ili više propelera, ili u slučaju mlaznih plovila, unutrašnji vodeni mlaznjak. U plitkim gaz područjima, letjelica na zračnom jastučetu se pokreće velikim potiskivačkim ventilatorima.
Iako spor, moderni morski transport je visoko efikasna metoda transportiranja velikih količina dobara. Komercijalna vesla, skoro 35.000 u broju, nosila su 7,4 milijarde tona robe u 2007. godini. Transport vodom je značajno jeftiniji nego zračni transport za transkontinentalno moreplovstvo; kratko moreplovstvo i trajekti ostaju održivi u priobalnim područjima.
Ostali načini
thumb|Trans-[[Aljaska naftovod za sirovu naftu|alt=Oil pipeline winding through cold Alaskan country-side. In the background are mountains, partly snow-capped]] Transport cjevovodima šalje dobra kroz cijevi; najčešće se šalju tečnosti i gasovi, ali pneumatske tube također mogu slati čvrste kapsule koristeći kompresirani zrak. Za tečnosti/gasove, bilo koja stabilna tečnost ili gas može biti poslat kroz cjevovod. Neudaljeni sistemi postoje za kanalizaciju, cisterne, vodu i pivo, dok mreže sa većom udaljenosti se koriste za naftu i prirodni gas.
Svemirski let je transport van Zemljine atmosfere u vanjski svemir korištenjem svemirskih letjelica. Dok su velike količine istraživanja otišle u tehnologiju, rijetko se koriste osim da postave satelite u orbitu, te radi izvršenja naučnih eksperimenata. Ipak, čovjek se spustio na Mjesec, a sonde su poslate na sve planete Sunčevog sistema.
Podorbialni svemirski letovi su najbrži od postojećih i planiranih transportnih sistema sa mjesta na Zemlji prema udaljenim mjestima na Zemlji. Brži transport može biti postignut kroz dio niske Zemljine orbite, ili da trajektorija bude još brža koristeći propulziju rakete koja to usmjerava.
Infrastruktura
thumb|Mostovi, kao [[Golden Gate Bridge, dopuštaju cestama i prugama prelaz preko vode.]] Infrastruktura je fiksna instalacija koja dopušta vozilu da operira. Sastoji se od puta, terminala i postrojenja za parkiranje i opravku. Za željeznicu, cjevovode, cestu i kablovski transport, cjelokupan put kojim vozilo putuje mora biti izgrađen. Zračni i vodeni brodovi imaju mogućnost zaobići ovo, jer zračna linija i morska linija ne trebaju biti napravljene. Ipak, oni zahtjevaju fiksnu infrastrukturu na terminalima.
Terminali kao što su aerodromi, luke i stanice, lokacije su gdje putnici i roba mogu biti prebačeni sa jednog vozila, ili načina transporta, na drugo (drugi način). Za putnički transport, terminali integriraju različite načine da pruže vozačima razmjenu uzimanja prednosti svakog načina transporta. Naprimjer, zračna luka željezničkih veza spaja aerodrome sa gradskim centrima i predgrađima. Terminali za automobile su parkirališta, dok busevi i treneri mogu mogu operirati od jednostavnih zaustavljanja. Za terete, terminali djeluju kao pretovarne tačke, iako se neki tereti prevoze izravno sa tačke proizvodnje do tačke korištenja.
Finansiranje infrastrukture može biti javno ili privatno. Transport je često prirodni monopol i potreba javnosti; ceste, te u nekim državama željezničke pruge i aerodromi, finansiraju se kroz porez. Novi projekti infrastrukture mogu imati veliki trošak, te se često finansiraju kroz dug. Većina vlasnika infrastrukture zato nameću naknade korištenja, kao što su naknade za slijetanje na aerodromima, ili na naplatnim rampama na putevima. Nezavisno od toga, vlasti mogu nametnuti porez na kupovinu ili upotrebu vozila. Zbog loše prognoze i precenjivanja broja putnika od strane planera, postoji često i korist deficita za transport infrastrukturnih projekata.
Vozila
thumb|[[Fiat Uno u 2018. godini]] Vozilo je svaki neživi uređaj koji se koristi za pomjeranje ljudi i dobara. Za razliku od infrastrukture, vozilo se pomjera zajedno sa teretom i vozačima. Sve dok nije pogonjeno kablovima ili mišićnom snagom, vozilo mora pružiti vlastitu propulziju; ovo je najčešće ostvareno kroz parni motor, motor za sagorijevanje, elektromotor, mlaznjak ili raketu, iako ostale metode propulzije također postoje. Vozila također trebaju sistem pretvaranja energije u kretanje; ovo je najčešće urađeno kroz točkove, propelere i pritisak.
Vozilima najčešće upravlja vozač. Ipak, neki sistemi, kao što su pokretači ljudi i neki brzi tranziti, u potpunosti su automatizirani. Za putnički transport, vozilo mora imati odjeljak za putnike. Jednostavna vozila, kao automobili, bicikli ili jednostavni zrakoplov, mogu imati jednog od putnika kao vozača.
Operacija
thumb|[[Incheon International Airport, Južna Koreja|alt=Tilted aerial view of modern airport. Aircraft are parked next to "arms" that extend from the central building]] Privatni transport je jedino subjekat za posjednika vozila, koji upravlja vozilom samostalno. Za javni i prevoz tereta, operacije se rade kroz privatno poduzetništvo ili od strane vlade. Infrastruktura i vozila mogu biti posjedovana i operirana od strane iste kompanije, ili ona mogu biti operirana od strane različitih entiteta. Tradicionalno, većina država je imala nacionalnu zračnu liniju i nacionalnu željeznicu. Od 1980-tih, većina ovih je bila privatizirana. Međunarodni utovar ostaje visoko-kompetitivna industrija sa malo regulacije, ali luke mogu biti javno vlasništvo.
Funkcije
Premještanje putnika i robe su najčešći načini korištenja transporta. Ipak, postoje i ostale vrste upotrebe, poput strategijske i taktičke relokacije oružanih snaga tokom bojišta, ili civilne mobilne konstrukcije ili opreme za hitnu pomoć.
Putnici
thumb|Lokalni tranzitni bus kojim upravlja [[ACTION u Canberri, Australija|alt=Light green, orange and white bus stopping in front of multi-story building.]] Putnički transport, ili putovanje, podijeljen(o) je u javni i privatni transport. Javni transport je servis raspoređen po određenim rutama, dok je privatni transport vozilima koja omogućavaju ad hoc usluge prema želji putnika. Ovaj drugi nudi bolju fleksibilnost, ali manji kapacitet i veći utjecaj na okolinu. Putovanje može biti dio dnevnih migranata, za biznis, razonodu ili migracije.
Transportom na kraće udaljenosti dominira automobilski saobraćaj i masovni tranzit. Ovaj drugi se sastoji od buseva u seoskim područjima i manjim gradovima, dopunjen sa prigradskim šinama, tramvajima i brzim tranzitom u većim gradovima. Transport na veće udaljenosti uključuje korištenje automobila, vozova, buseva i aviona, od kojih je ovaj zadnji postao najdominantniji transport korišten za duža putovanja, uključujući i interkontinentalna putovanja. Intermodalni transport putnika je onaj gdje je put ostvaren korištenjem nekoliko načina transporta; pošto sav ljudski transport normalno počinje i završava hodanjem, svaki se putnički transport može smatrati intermodalnim. Javni transport može također uključivati srednju promjenu vozila, unutar ili širom režima rada, na transportnom čvorištu, kao što je autobuska ili željeznička stanica.
Taxiji i busevi se mogu naći na oba kraja spektra javnog transporta. Busevi su jeftiniji način transporta, ali nisu bitno fleksibilni, a taksiji su više fleksibilni a skuplji. U sredini je transport osjetljive potražnje, koji nudi i fleksibilnost i isplativost.
Međunarodno putovanje može biti ograničeno za neke osobe zbog zakonodavstva i viznih zahtjeva.
Brodarstvo
Brodski transport, ili brodarstvo, jeste ključ u vrijednosnom lancu u proizvodnji. Sa povećanom specijalizacijom i globalizacijom, proizvodnja je locirana mnogo dalje od potrošnje, brzo povećavajući potražnju za transportom. Dok se svi načini transport koriste za teretni transport, gdje je velika razlika između prirode teretnog transporta, u kojem se bira način. Logistika označava cjelokupan proces premještanja proizvoda od proizvođača do potrošača, uključujući spremanje, transport, pretovar, skladištenje, rukovanje materijalima i pakovanje, sa povezanom razmjenom informacija. Inkoterm se bavi rukovanjem plaćanja i odgovornošću rizika tokom transporta.
thumb|Teretni voz sa kontejnerima u [[UK]] Kontejnerizacija, sa standardizacijom ISO kontejnera na svim vozilima i na svim priključcima, revolucionalizirala je međunarodnu i unutrašnju trgovinu, nudeći veliku redukciju u troškovima pretovara. Tradicionalno, sav teret se morao ručno utovarati i istovarati u unutar svakog broda ili vozila; kontejnerizacija dopušta automatizirano rukovanje i transfer između načina, i standardizirane veličine dopuštaju porast u ekonomiji obima u upravljanju vozilom. Ovo je bilo jedan od ključnih faktora vožnje u međunarodnoj trgovini i globalizaciji od 1950-tih.
Transport rasutog materijala je u zajednici sa teretnim koji se može upravljati ugrubo bez propadanja; tipični primjeri su ruda, ugalj, žitarice i nafta. Zbog uniformnosti proizvoda, mašinsko upravljanje može omogućiti velike kvantitete da se pomiću veoma brzo i efikasno. Niska vrijednost tereta kombinirana sa velikim volumenom također znači da ekonomije obima postaju esencijalne u transportu, a gigantski brodovi i puni vozovi se obično koriste za prijenost rasutog materijala. Tečni proizvodi sa dovoljnom zapreminom mogu također biti transportirani cijevima.
Zračni transport je postao češći za proizvode visoke vrijednosti; dok je manje od jedan posto svetskog transporta po zapremini preko avio-kompanija, ono po vrijednosti iznosi četrdeset posto. Vrijeme je postalo posebno važno što se tiče principa kao što su odlaganje i upravo-na-vrijeme u lancu vrijednosti, što je rezultiralo visokom spremnosti da se plati za brzu isporuku ključnih komponenti ili elemenata visokog odnosa vrijednosti i težine. U dodatku sa poštom, opći predmeti poslati avionom uključuju elektroniku i modnu odjeću.
Historija
thumb|Krdo volova prevozi vunu u Australiji. Prvi ljudski načini transporta bili su hodanje i plivanje. Pripitomljavanje životinja uvodi novi način da leži teret transporta na snažnijim stvorenjima, omogućavajući teža opterećenja da se vuku, ili da ljudi jašu životinje radi veće brzine i dužine trajanja. Izumi kao što su točak i saonice pomogli su da se prijevoz životinja efikasnije iskoristi kroz uvođenje vozila. Također vodeni transport, uključujući vesla i plovila, datiraju unazad od pamtivijeka, i bila su jedini efikasan način za transport velikih količina preko velikih udaljenosti prije Industrijske revolucije.
Parafiletičnost
Termin je uveden za dobro poznate taksone poput gmizavaca (Reptilia) koji su, kako se obično nazivaju i tradicijski definiraju, parafiletski u odnosu na sisare i ptice. Gmizavci obuhvataju njihovog posljednjeg zajedničkog pretka i sve njegove potomke koji uključuju sve postojeće reptile kao i izumrle sinapsida – osim sisara i ptica. Ostale, najčešće priznate parafiletske grupe, uključuju ribe, majmune i guštere.
Ako mnoge podgrupe nedostaju u imenu date grupe, kaže se da je ona poliparafiletska. Parafiletska grupa ne može imati status kladusa, koji je redovno monofiletska grupa.
Transport
Historija
Prvi oblici cestovnog transporta bili su konji, volovi ili čak ljudi nose robu preko prljavih staza koje su često praćene stazama igre. Asfaltirani putevi su izgrađeni od strane mnogih ranih civilizacija, uključujući Mezopotamiju i dolinu civilizacije Inda. Perzijska i Rimska imperija pravile su ceste od kamenih ploča da dopusti vojskama da putuju veoma brzo. Duboki trupovi puta lomljenog kamena ispod osiguravaju da su putevi stalno suhi. Srednjovjekovni halifat je kasnije pravio katranski-asfaltirane puteve. Prvi plovni objekti su kanui napravljeni od balvana. Rani vodeni transport bio je ostvarivan pomoću brodova koji su bilo sa veslima ili su koristili vjetar za pogon, li kombinacija ovo dvoje. Važnost vode je vodila prema većini gradova, koji su rasli kao mjesta za trgovinu, a bili locirani na rijekama ili blizu mora, često na sjecištu dva vodena tijela. Sve do Industrijske revolucije, transport je ostao spor i skup, te proizvodnja i korištenje su bili locirani što bliže jedno drugom kao izvodivo.
Parafiletičnost
Filogenetika
thumb|200px|[[Kladogram primata, koji ispoljava monofiliju (simije, u žutom), parafiliju (prosimije, u plavom, uključivši crvena polja) piolifiliju (noću aktivne primate, lorisa i avetnjake, crveno).]]
Transport
Historija
thumb|Prvi let [[Braća Wright|braće Wright tokom 1903.]] Industrijska revolucija u 19. vijeku vidjela je veliki broj izuma koji su fundamentalno izmijenili transport. Sa telegrafijom, komunikacija je postala trenutna i nezavisna od transporta. Izum parne mašine, blisko praćene svojom primjenom u željezničkom transportu, napravio je transport nezavsnim od ljudskog ili životinjskog pogona. I brzina i kapacitet su se brzo povećali, dopuštajući specijalizaciju kroz proizvodnju koja je bila locirana nezavisno od prirodnih resursa. Devetnaesti vijek također je dočekao razvoj parobroda, koji je ubrzao globalni transport.
Parafiletičnost
Relacije sa monofiletskim grupama
Za grupe koje uključuju sve potomke zajedničkog pretka kaže se da su monofiletske. Neka parafiletska grupa je ona monofiletska grupa iz koje je, za jednu ili više podgrupa kladusa (monofiletske grupe), isključena vjerovatnoća da se formiraju kao posebna grupa. Ereshefsky tvrdi da su parafiletski taksoni rezultat anageneze u isključenoj grupi ili grupama. Naprimjer, dinosauri su parafiletski u odnosu na ptice jer ptice imaju mnoge funkcije koje dinosaurima nedostaju i zauzimaju karakterističnu nišu. Grupa koja je konvergencijom razvila identifikacijske karakteristike u dvije ili više loza je polifiletska  (grčki πολύς -polys = mnogo, više). U širem smislu, takson koji nije parafiletski ili monofiletski može se nazvati polifiletskim.
Ovi termini su razvijeni tokom rasprava iz 1960-ih i 70-ih, koje su pratile uspon kladistike.
Transport
Historija
Sa razvojem motora s unutrašnjim sagorijevanjem i automobilom na prekretnici u 20. vijek, cestovni promet je postao više održiv, dopuštajući uvođenje mehaničkog privatnog transporta. Prve autoceste su konstruirane tokom 19. vijeka makadamski. Kasnije, asfalt i beton postali su dominantni materijali za popločavanje. Godine 1903, prvi upravljani avion je predstavljen, a nakon Prvog svjetskog rata, to je postalo brz način za transport ljudi i brzih dobara na velike udaljenosti.
Parafiletičnost
Primjeri parafiletskih grupa
thumb|200px| Parafiletske ose obuhvataju [[kladuse Apocrita, bez mrava i pčela, koji se obično ne smatraju osama]]
Nomenklaturu prokariota danas regulira Međunarodni kodeks nomenklature bakterija (ICNB), počevši od 1. januara, 1980 (za razliku od 1753., kada je bila pod ovlaštenjima ICBN/ICN).
Transport
Historija
Nakon Drugog svjetskog rata, automobili i zračne linije uzeli su veće udjele u transportu, smanjujući željeznički i vodeni transport na prebacivaje tereta i kraća putovanja putnika. Naučni svemirski let je pokrenut 1950-tih, sa brzim rastom do 1970-tih, kada je interes opao. U 1950-tim, predstavljanje kontejnerizacije dalo je masivno povećanje efikasnosti u teretnom saobraćaju, dozvoljavajući globalizaciju. Međunarodno putovanje zrakom postalo je još više pristupačno u 1960-tim, sa komercijalizacijom mlaznog motora. Zajedno sa rastom u cestama i putevima, ovo je dovelo do smanjenja za željezničkim i vodenim transportom. Nakon predstavljanja Shinkansena u 1964. godini, visokobrzinska željeznica u Aiziji i Evropi počela je uzimati putnike na dugolinijske rute sa zračnih linija.
Bijela Voda
Bijela Voda je naseljeno mjesto u općini Sokolac, Bosna i Hercegovina.
Transport
Historija
Ranije u historiji SAD-a, većina akvdukata, mostova, kanala, željeznica, cesti i tunela bili su u posjedu privatnih dioničkih korporacija. Većina takve indrastrukture transporta došla je pod kontrolu vlade u kasnom 19. i ranom 20. vijeku, kulminirajući u nacionalizaciju međugradskih putnika željezničkog servisa sa kreiranjem Amtraka. Nedavno, ipak, pokret za privatizaciju cesta i ostale infrastrukture dobila je nešto prizemljenja i pristalica.
Ekonomija
thumb|Transport je ključna komponenta rasta i globalizacije, kao što je to u [[Seattle, Washington|Seattleu, Washington, SAD.|alt=Skyline of city at dawn. A major highway winds itself into the downtown area.]]
Transport je ključna potreba za specijalizacije koja pruža proizvodnju i konzumiranje proizvoda prema različitim lokacijama. Transport je kroz historiju bio podsticaj za proširenje; bolji transport dopušta više trgovine i veće širenje ljudi. Ekonomski rast je uvijek bio zavisan od povećanja kapaciteta i racionalnosti transporta. Ali infrastruktura i operacija transporta ima snažan utjecaj na zemlju i najveći je cjedilac energije, praveći održivost transporta glavnim problemom.
Moderno društvo diktira fizičkom distinkcijom između kuće i posla, forsirajući ljude da se transportuju na mjesta rada ili studiranja, kao i da se privremeno relociraju za druge dnevne aktivnosti. Putnički transport je također osnova turizma, velikog dijela rekreativnog transporta. Trgovina zahtijeva transport ljudi za obavljanje poslova, bilo kako bi se omogućilo licem u lice komunikacija za važne odluke ili za kretanje specijalista iz svojih regularnih mjesta rada na mjesta na kojima su potrebni.
Planiranje
Planiranje transporta omogućava visoku upotrebu i manji utjecaj u pogledu nove infrastrukture. Koristeći modele prognoziranja transporta, planeri su u mogućnosti predvidjeti buduće obrasce transporta. Na operativnom nivou, logistika omogućava vlasnicima tereta planirati transport kao dio lanca snabdijevanja. Transport kao polje se studira kroz ekonomiju transporta, okosnica za stvaranje regulative politike vlasti. Prometno inženjerstvo, poddisciplina građevinskog inženjerstva, mora uzeti u obzir generaciju putovanja, distribuciju putovanja, izbor načina i zadatak puta, dok se operativni nivo upravlja kroz cestovno prometno inženjerstvo.