cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Afrička umjetnost
Osobine i podjela
Tradicionalnu afričku umjetnost odlikuje simbolička povezanost pojedinca sa plemenom i plemena sa univerzumom. Ta umjetnost izražava složeni unutarnji život naroda. Svaki važan čin u plemenskom društvu, od rođenja do smrti, od suše do kiše, prati odgovarajući obred, kojemu je potrebna figura ili predmet (fetiš, totem, maske, namjenski ritualni predmeti, figure pokojnika i dr.).
Slikarstvo
Oslikavanje zidnih površina datira iz 7. milenijuma p. n. e. (oslikani i urezani crteži životinja i ljudi u špiljama južne Afrike i Sahare). Likovni izraz je vrlo raznolik, uslovljen plemenskim mjerilima i prirodnom okolinom; uglavnom je narativan, plošno šematiziranih likova, a u koloritu ograničen na nekoliko boja (bijela, crna, oker, crvena).
Arhitektura
mini|Zidine Velikog Zimbabvea, 11.-15. vijeka, [[Zimbabve.]]U graditeljstvu glavni materijali su drvo, trska, kora, lišće, lijane i sl. Vrlo rijetko se gradi kamenom (ostaci zidina i utvrda u tzv. kulturi Zimbabvea u istočnoj Africi).
Nastambe su pretežno kružnog tlocrta (krov je čunjast ili kupolast). Stijene nastamba (izvedene od pletena šiblja premazana ilovačom) oslikavaju se crtežima ili ornamentima magijskog značenja. Svi drveni dijelovi (stupovi, grede, dovratnici i dr.) nastambe za poglavicu i kuća za muškarce bogato se rezbare, a često i boje.
mini|lijevo|Fang maska iz [[Gabona, 19. vijek, drvo, 66 cm visoka, Louvre.]] mini|Figure kulture Bope Pelenge, oko 1780., drvo.
Skulptura
Datiranje predmeta od drveta otežano je zbog ograničenja trajanja (između 150-200 g.). Skulpture su prilagođene valjkastom obliku debla; često su polikromirane (višebojne žarkih boja) i inkrustrirane – žarkim staklenim zrncima, dijelovima školjaka, zubima životinja i dr.
U nekim dijelovima afričkog kontinenta rezbare se kljove slona i životinjske kosti; kamena plastika je rijetka.
Keramika (najčešće upotrebna, kućna) izrađuje se u različitim tehnikama i oblicima.
Primjena metala je rijetka, umijeće lijevanja bronze u zapadnoj Africi dosegnulo je visok stepen u plastici iz Benina koja je izvedena tehnikom cire perdue (lijevanje sa pomoću modela od voska), a potječe iz 13.-14. vijeka.
Afričke maske
Posebnu kategoriju afričkih likovnih proizvoda, ujedno i dio religijsko-magijskog inventara, čine maske ratničkoga ili kultnoga značenja (totemizam, animalizam, mistične inicijacije i dr.), od obične imitacije životinjskih glava do grotesknih i zastrašujućih oblika. Oblikuju se od najraznovrsnijih materijala, rezbare se, inhrustriraju, polikromiraju sa obilnim dodacima perja, lika, krzna i sl.
Antinaturalizam i skraćenost, te likovna raskoš boja i oblika utjecala je na neke slikare i kipare ekspresioniste, foviste, uglavnom kubiste (Karl Schmidt-Routtluff, Henri Matisse, Pablo Picasso).
mini|Savremeni afrički [[suvenir od slonovače i drveta.]]
Commelinales
Commelinales je red cvjetnica iz razreda Liliopsida, divizija Tracheophyta, carstvo Plantae. Prema Katalogu života, red Commelinales ima 866 priznatih vrsta. .
Prema tom izvoru, uspostavljenn je slijedeći kladogram.
Milano
Milano (milanski dijalekt: Milán) najveći je grad sjeverne Italije i drugi najnaseljeniji grad u državi. Smješten je u niziji u Lombardiji, najnaseljenijoj i najrazvijenijoj regiji Italije, čiji je i glavni grad, otprilike na pola puta između rijeke Po na jugu i podnožja Alpa na sjeveru, odnosno rijekâ Ticino na zapadu i Adde na istoku. Sam grad ima nešto manje od 1.400.000 stanovnika (2020), ali broj stanovnika urbane zone (Veliki Milano) iznosi približno 4,9 miliona.
Ime grada stoljećima se bilježilo kao Mailand, što je i danas njegovo njemačko ime. Ono potječe iz keltskog naziva Mid-lan ("usred nizije"), a Rimljani su ga zvali Mediolanum.
Milano se smatra vodećim alfa globalnim gradom, a kao njegove jake strane izdvojeni su umjetnost, trgovina i uslužne djelatnosti, dizajn, obrazovanje, zabava, moda, finansije, zdravstvena zaštita, mediji, istraživanje i turizam. Njegov poslovni distrikt sjedište je Italijanske burze (Borsa Italiana) te državne i međunarodnih banaka i kompanija. Kad je riječ o BDP-u, ima drugu ekonomiju po veličini među gradovima u Evropskoj uniji nakon Pariza i najbogatiji je među gradovima koji nisu glavni gradovi svojih država u okviru Evropske unije. Smatra se i dijelom Plave banane i jednim od "četiri motora za Evropu".
Grad je prepoznat kao jedna od četiri svjetske prijestonice mode zahvaljujući tome što je domaćin nekolicine međunarodnih događaja i sajmova, uključujući Milansku sedmicu mode i Milanski sajam namještaja, koji su trenutno među najvećima u svijetu po prihodu, broju posjetilaca i rastu. Također je bio domaćin svjetskih izložbi 1906. i 2015. U njemu su sjedišta brojnih kulturnih institucija, akademija i univerziteta, s 11% ukupnog broja studenata u Italiji. Godišnje ga posjete milioni ljudi iz cijelog svijeta, koje privlače muzeji i umjetničke galerije, u kojima su neke od najvažnijih zbirki na svijetu, uključujući važnije radove Leonarda da Vincija. U njemu djeluju brojni luksuzni hoteli i peti je po broju zvjezdica u svijetu prema Michelinovom vodiču. Dom je AC Milana i Intera, jednih od najuspješnijih evropskih nogometnih klubova, te Olimpije, koja je među vodećim evropskim košarkaškim klubovima današnjice. S Cortinom d'Ampezzo izabran je za domaćina Zimskih olimpijskih igara 2026.
Lord Voldemort
Lord Voldemort (rođen kao Thomas "Tom" Marvolo Riddle 31. decembra 1926.) je imaginarni lik iz serije romana o Harry Potteru britanske spisateljice J. K. Rowling. On je zli čarobnjak i najveći negativac u romanima koji želi osigurati ogromnu moć i besmrtnost korištenjem crne magije. Voldemort se pojavio u šest od sedam objavljenih romana: u Harry Potteru i Kamenu mudraca zaposjeo je tijelo svog sluge Quirinusa Quirrella, u Harry Potteru i Odaji tajni se pojavio kao sjećanje iz svog dnevnika, u Harry Potteru i Plamenom peharu je pomoću magije vratio svoje tijelo, u Harry Potteru i Redu feniksa se borio s Albusom Dumbledoreom, u Harry Potteru i Princu miješane krvi je prikazan samo u jednom od sjećanja u situ sjećanja, dok u Harry Potteru i Darovima smrti ponovo dolazi na vlast i sije strah među čarobnjačkom zajednicom. Ne pojavljuje se u Harry Potteru i zatočeniku Azkabana, iako je tamo često spominjan.
Čarobnjački svijet toliko boji se Voldemorta da ga ne usuđuju zvati imenom. Većina likova u romanima o njemu govori kao o "Znate-Već-Kome" ili "Onom-Čije-Se-Ime-Ne-Smije-Izgovoriti", iako protagonist, Harry Potter bez straha izgovara njegovo ime, osim kad ne želi izazvati strah drugih vještica i čarobnjaka. Neki drugi mladi likovi, kao što su Hermiona Granger i Ginny Weasley su nakon prvobitnog oklijevanja ipak odlučile slijediti Harryjev primjer. Remus Lupin, Sirius Black i Albus Dumbledore nikad nisu oklijevali da izgovore njegovo ime. Njegovi sljedbenici, smrtonoše, ne koriste njegovo ime nego ga nazivaju "Gospodarom tame", a obraćaju mu se s "Moj gospodaru" ili samo "Gospodaru".
Voldemort je u romanima smatran jednim od najmoćnijih čarobnjaka svih vremena. Rečeno je da je jedini čarobnjak kojeg se ikad bojao bio Albus Dumbledore, direktor škole vještičarenja i čarobnjaštva Hogwarts, iako je Voldemort porekao da se bojao Dumbledorea.
Rođenje i adolescencija
Lord Voldemort je rođen kao Tom Marvolo Riddle na Staru godinu 1926. Njegovi su roditelji Tom Riddle St. i Meropa Gaunt. Po majčinoj je strani posljednji potomak slavnog čarobnjaka Salazara Slytherina. Po očevoj je strani potomak aristokratske bezjačke porodice. Riddle st. je napustio Meropu dok je bila trudna. Umrla je nakon što je rodila, ali je prije smrti rekla da želi da joj se sin zove Tom, po svom ocu, i Marvolo, po njezinom ocu, Marvolu Gauntu.
Korzo
Korzo (ital. corso) predstavlja najčešće glavnu gradsku ulicu i svojevrsni izlog grada, odnosno glavno gradsko šetalište u našim mjestima.
Lord Voldemort
Rođenje i adolescencija
Riddle je odgojen u jednom londonskom sirotištu. Dumbledoreova je dužnost bila da posjeti Riddlea kad je napunio 11 godina kako bi ga pozvao u Hogwarts. Do tada je već pokazivao veliki magični potencijal: mogao je pomicati predmete mislima, prisiliti životinje da ga slušaju, razgovarati sa zmijama, izazivati bol kod drugih ljudi i (njegovim riječima) "činiti loše stvari ljudima koji su mu išli na živce". Međutim, pokazivao je okrutnost, nepoštovanje prema drugima, potrebu za potpunom kontrolom i nedostatak razlikovanja dobra i zla.
Na prvom je sastanku s Dumbledoreom Riddle prikazan kao oštrouman i proračunat dječak hladnog, bezizražajnog lica kojim je pokušavao spriječiti da druge osobe pogode o čemu razmišlja. Bio je siguran da je rođen kako bi se istaknuo i prezirao je svoje ime "Tom", koje je smatrao previše običnim. Pokazao je i svoju glad za moći tokom male "magične predstave" koju je Dumbledore izveo kao dokaz da je magija stvarna. U Hogwartsu je bio nadaren učenik i postao je miljenik profesora. Bio je prefekt i glavni prefekt. Međutim, Dumbledore nikad nije zaboravio zabavu okrutnošću koju je Riddle pokazao kad su se prvi put sreli i nikad mu nije potpuno vjerovao.
Riddle je pohađao Hogwarts od 1938. do 1945. i bio je u domu Slytherinima. Tokom ljetnih praznika se morao vraćati u sirotište, što je mrzio. Brzo je okupio grupicu sljedbenika, najvećim dijelom učenika Slytherina, koje je nazivao "prijateljima", ali za koje nije previše mario. Mnogi od njih su kasnije postali smrtonoše, uključujući Averyja i Lestrangea. S njima je počeo koristiti ime "Lord Voldemort"; "I am Lord Voldemort" (Ja sam Lord Voldemort) je anagram njegovog punog imena, Tom Marvolo Riddle.
Tokom Riddleove pete godine školovanja, on je otvorio Odaju tajni, koju je izgradio njegov predak Salazar Slytherin, što je dovelo do smrti Myrtle, učenice bezjačkog porijekla. Samo je Dumbledore sumnjao na njega zato što je Riddle većinu ostalih profesora uspio šarmirati. Umjesto njega, za otvaranje Odaje je optužen učenik treće godine, Rubeus Hagrid, koji je zbog toga izbačen iz škole.
Ljeto prije svoje sedme i posljednje godine u Hogwartsu vratio se u Little Hangleton s nadom da će pronaći oca svoje majke, Marvola Gaunta, i potvrditi da je on potomak porodice Gaunt (a preko nje i Salazara Slytherina). Umjesto djeda, pronašao je svog ujaka Morfina i saznao za smrt svoga djeda i za bezjačkog oca. Morfinu je ukrao prsten koji je bio porodično naslijeđe, a nakon saznanja da je njegov otac živ i da je napustio njegovu majku, ubio je svog bezjačkog djeda i baku te svog oca i smjestio Morfinu za ubistva. Bezjačka policija je posumnjala na Franka Brycea, vrtlara porodice Riddle zato što u kuću nije provaljeno, a Bryce je bio jedina osoba koja je imala ključ. Uzrok smrti nije mogao biti određen i Frank Bryce je pušten, iako ostali seljani sve do njegove smrti 1994. nisu prestali sumnjati na njega. Tako su za ubistva koja je počinio Voldemort okrivljena dva nevina čovjeka, a Voldemort je zadržao Gauntov prsten i vratio se u Hogwarts. Tokom sedme godine je postao još više opsjednut besmrtnošću. Nakon jednog od sastanaka "Slugovog kluba" profesora Slughorna tokom kojih je Slughorn održavao zabave na koje su dolazili samo popularni i talentirani učenici, Riddle je ispitivao Slughorna o horkruksima. Riddle je uspješno zavarao profesora i rekao mu da su mu ti podaci potrebni samo za zadaću i Slughorn mu je objasnio kako i zašto se stvaraju horkruksi.
Donja Vratna Gora
Donja Vratna Gora je naseljeno mjesto u općini Konjic, Bosna i Hercegovina.
Korzo
Poznata su korza širom Bosne i Dalmacije, čime se naša mjesta ne izdvajaju od drugih, sličnih malih i velikih urbanih sredina širom Mediterana. Mnoga mjesta u Bosni i Hercegovini zadržala su i nakon vremena posljednjeg urbicida tokom 1990-ih šarm svojih starih šetališta i promenadi u centru grada (Travnik, Bihać), no najveći ih je dio izgubio svoj prepoznatljivi izgled i atmosferu (Sarajevo, Mostar), dijelom i kroz nestanak prijeratne gradske populacije, koja je i činila većinu šetača na korzu (Livno, Banja Luka).
Korzo je bilo i još uvijek jeste mjesto za "vidjeti i biti viđen", mjesto susreta i razmjene važnih i nevažnih informacija i vijesti. Šetalo se uglavnom u ranim večernjim satima (od sedam do kratko prije pola deset), uglavnom po krug, dva ili tri, po određenoj ruti. Sezona šetanja otvarala se, ovisno o vremenu, sredinom aprila i trajala je uglavnom do sredine oktobra i prvih jesenjih kiša. Šetnja po gradskom korzu obuhavatala je (primjerice u Livnu ili Travniku) odlazak na ćevape ili bilo koju drugu fast-food vrstu bosanske nacionalne kuhinje, a uključivala je i posjet slastičarnici, u kojoj su se jele tulumbe, šampite, krofne, torte ili druge slastice tradicionalnog bosanskog slastičarstva, uz nezaobilaznu limunadu, coca-colu, bozu ili bilo koje drugo piće na bazi agruma ili južnog voća. Šetači su u laganom tempu, uglavnom vedro raspoloženi, neobavezno pričali o događajima dana ili aktualnim temama. Uglavnom su šetali, većinom pomalo i „uparađeni“ za tu priliku predstavnici gradske kreme, muškarci (predstavnici gradske intelektualne elite ili običan svijet), pričajući o politici i nogometu, i žene sa ili bez djece, razgovarajući o predstojećim obavezama ili o lakšim temama, ne izostavljajući ni gradske priče „iz povjerljive ruke“. O korzu kod nas je u svojim djelima pisao i Momo Kapor, doduše iz perspektive kasnih 1970-ih godina. Za korzo se danas može reći da je kao institucija izumrla, baš kao što su izumrli i ostali simboli prijeratne urbane kulture kod nas.
Dragutin Šurbek
Dragutin Šurbek (8. august 1946 – 15. juli 2018) bio je jugoslavenski i hrvatski stonoteniser i trener.
Lord Voldemort
Uspon
Malo je toga poznato o Voldemortu prije nego što je prigrabio moć 1970ih godina. Albus Dumbledore je pobijedio crnog maga Grindelwalda kad je Voldemort imao 18 godina pa je moguće da su se njih dvojica upoznali te da je Grindelwald uticao na Voldemorta. Kad se Tom Riddle prvi put pojavio kao Lord Voldemort započeo je svoju kampanju "pročišćavanja" čarobnjačke rase i proganjao je čarobnjake i vještice bezjačkog porijekla (unatoč, ili možda baš zbog svojeg djelomično bezjačkog porijekla) što se svidjelo starim čarobnjačkim porodicama. Kasnije je pokazao svoje pravo lice i izgubio je podršku drevnih magijskih porodica. Postoje samo naznake užasa i nasilja koje je provodio pri pokušaju da preuzme potpunu kontrolu. Mnogi Voldemortovi pristaše, smrtonoše, postali su ozloglašeni zbog korištenja Neoprostivih kletvi protiv onih koji su im se usprotivili te zbog Tamnog znamena kojeg su ispaljivali iznad mjesta gdje su počinili ubistvo. Voldemort je koristio stroge kazne kako bi osigurao odanost svojih smrtonoša.
Prije uvođenja strahovlade, Voldemort je kontaktirao Dumbledorea, tada već direktora Hogwartsa, i ponovno zamolio za mjesto učitelja Odbrane od mračnih sila. Prošlo je deset godina od kada je otišao iz škole. Voldemort je sve manje nalikovao ljudskom biću i zamolio je i da ga se oslovljava imenom koje si je sam nadjenuo na što Dumbledore nije želio pristati. Umjesto toga, Dumbledore je suočio Voldemorta sa njegovim postupcima od kada je napustio Hogwarts. Tačno je pogodio da se čarobnjak Voldemortovih sposobnosti ne bi stalno prijavljivao za posao učitelja ako nema neke skrivene motive. Odbio je Voldemortu dati posao i od tada se ni jedna osoba nije zadržala na mjestu profesora Odbrane od mračnih sila duže od jedne školske godine, a Dumbledore je vjerovao da je to zbog kletve koju je bacio Voldemort. Ironično, ta je kletva ponekad radila protiv Voldemorta pa se tako tri učitelja koji su bili njegovi sluge, Quirinus Quirrell, Barty Crouch ml. i Severus Snape također nisu zadržali na tom radnom mjestu duže od godine.
Dragutin Šurbek
Bio je višestruki svjetski i evropski prvak u parovima, te pojedinačni prvak Evrope. U svojoj karijeri osim spomenutih naslova prvaka osvojio je i veliki broj srebrnih i bronzanih medalja na velikim takmičenjima, gdje je u periodu od 20-tak godina, od sredine 1960-tih pa do sredine 1980-tih godina, posebno s partnerom iz reprezentacije Antunom Stipančićem ali i drugim igračima i igračicama dominirao evropskim i svjetskim stonim tenisom. Uspješan je bio i na klupskom planu gdje je također višestruki evropski prvak.
Lord Voldemort
Uspon
Nakon što je odbijen u Hogwartsu Voldemortovi su planovi postali puno ambiciozniji. Počeo je koristiti špijune, ili smrtonoše ili ljude pod kletvom Imperius, koji su se ubacivali na mjesta posebne važnosti, a najviše u Ministarstvo magije. Mnogi aurori i članovi Reda feniksa su ubijeni dok su pokušavali organizirati otpor protiv njega. Čarobnjačkim svijetom se proširio strah, haos i sumnja - mnogi ljudi su ispitivani jesu li bili pod kletvom Imperius ili su svojevoljno pomagali Voldemortu. Mnoge su žrtve oslobođene nakon što je utvrđeno da je na njih bačena kletva, ali Ministarstvo nikad nije potpuno razjasnilo jesu li čarobnjaci poput Luciusa Malfoya bili ukleti ili su svojevoljno izvršavali zadatke.
Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 2010 - Okeanija
= Okeanija / OFC= 150px
Lord Voldemort
Uspon
Sve do 1980., unatoč naporima Ministarstva magije i Reda feniksa, činilo se da je Voldemort na pragu velike i konačne pobjede. Tek ga je susret s Jamesom i Lily Potter lišio moći i izazvao njegov pad.
Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 2010 - Okeanija
Pobjednik kvalifikacija za područje Okeanije je reprezentacija Novog Zelanda
Prva runda
Prvi dio kvalifikacija održan je u Apia, na Samoi od 25.augusta do 8. septembra 2007. godine. Turnir je održan tokom Južnopacifičkih igara, te su tri najbolje reprezentacije stekle pravo učestvovanja u daljem takmičenju.
VfL Wolfsburg
VfL Wolfsburg njemački je nogometni klub iz Wolfsburga (Donja Saksonija). Takmiči se u Bundesligi, prvom rangu njemačkog nogometa.
Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 2010 - Okeanija
Grupa 1
1 Reprezentacija Tuvalua učestvovala je u kvalifikacijama, iako nije članica FIFA-e, ali kao članica OFC-a, učestvovala je na turniru tzv. Južnopacifičkim igrama
Druga runda
Pobjednik druge runde igra u razigravanju sa pobjednikom play-offa iz azijske (AFC) grupe
Zadnji put aktualizirano 26.novembra 2008. godine
VfL Wolfsburg
Historija
Prvobitno je osnovan nogometni klub koji je bio poznat kao BSG Volkswagenwerk Stadt des KdF-Wagen. Igrao je u prvoj diviziji Gauliga Osthannover u sezonama 1943/44. i 1944/45. Dana 12. septembra 1945. formiran je novi nogometni klub, VSK Wolfsburg. Počeo je igrati u zeleno-bijelim dresovima, koje i danas nosi. Klub je 15. decembra 1945. bio u krizi koja ga je zamalo uništila kada su svi igrači osim jednog otišli u drugi nogometni klub, ''1. FC Wolfsburg''.
Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 2010 - Okeanija
Druga runda
= Play off Okeanija OFC/Azija AFC =
VfL Wolfsburg
Historija
Jedini igrač koji je ostao, Josef Meyer, sarađivao je s Willijem Hilbertomom da bi obnovio klub, dovodivši nove igrače. Ta nova ekipa, nazvana VfL Wolfsburg, osvojila je lokalno takmičenje Gifhorn. U novembru 1946. ekipa je igrala prijateljsku utakmicu protiv Schalkea 04 na stadionu pod vlasništvom Volkswagena.
Lord Voldemort
Pad
Dva su dječaka odgovarala opisu iz proročanstva: Neville Longbottom (rođenog 30. jula) i Harry Potter (rođenog 30. jula). Severus Snape, tada smrtonoša, uspio je čuti dio proročanstva Sybill Trelawney, ali ga je u prisluškivanju uhvatio pipničar gostionice Veprova glava (Aberforth Dumbledore, brat Albusa Dumbledorea). Snape tako nije uspio čuti ključni dio proročanstva i zbog Voldemort nije znao važne detalje o svom budućem neprijatelju. Voldemort je malog Harryja smatrao vjerovatnijom prijetnjom od Nevillea, iako je Neville bio čistokrvan (i tako po Voldemortovom mišljenju "bolji" čarobnjak), a Harry miješane krvi kao i sam Voldemort. Zato je Harryja "obilježio kao sebi ravnoga". Dumbledore je kasnije objasnio da je taj Voldemortov čin potvrdio da je Harry onaj na kojeg se proročanstvo odnosi.
NGC 1145
NGC 1145 (također poznat kao ESO 546-29, IRAS 02522-1850, MCG -3-8-42, PGC 10965 i UGCA 45) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 95 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Eridan. Najveći prečnik je 3,20 (88 hiljada sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (14 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 11. decembra 1835. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Lord Voldemort
Pad
31. oktobra 1981. Voldemort je stigao u dom Jamesa i Lily Potter, istaknutih članova Reda feniksa koji su mu se triput suprotstavili (kao što se navodi u proročanstvu), u Godricovoj dolini. Potterovi su znali da Voldemort traga za njima i sakrili su se koristeći Fidelius, veoma moćnu čaroliju koja tajnu povjerava samo jednoj osobi - "Čuvaru tajne". Isprva je porodični prijatelj Sirius Black trebao biti Čuvar tajne, ali je na kraju, u pokušaju da Voldemorta navedu na krivi trag, čuvarom postao Peter Pettigrew. Međutim, Pettigrew je izdao Potterove i rekao Voldemortu gdje se skrivaju. James Potter je ubijen dok je pokušavao zaustaviti Voldemorta, a Lily se žrtvovala kako bi pokušala spasiti sina. Tom je Lilynom žrtvom Harry dobio magičnu zaštitu koju Voldemort nije očekivao i zbog koje nije uspio ubiti dječaka.
Harryju je Albus Dumbledore rekao da je VOldemort nakon njegove smrti planirao napraviti horkruks, ali ubojita kletva se odbila od Harryja zbog zaštitne čarolije i pogodila Voldemorta, a jednogodišnji je Harry bez ozljeda preživio napad. Jedini podsjetnik na taj događaj postao je ožiljak u obliku munje na Harryjevom čelu. Nakon napada stvorena je veza između Voldemortovog i Harryjevog uma koja ponekad omogućava Harryju da osjeti Voldemortovu prisutnost i "vidi" njegove misli. Voldemort je jedva preživio kletvu koja ga je pogodila i od njega je ostala samo neka vrsta 'duha' koji se sakrio u šumskom predjelu Albanije. Kletvu je preživio samo zbog već stvorenih horkruksa kojima je zaštitio djeliće svoje duše sakrivene u raznim predmetima.
Harryjeva zaštitna čarolija nastala majčinom žrtvom dala mu je zaštitu od svih izravnih Voldemortovih napada. Ta se čarolija mogla održavati dok god je Harry imao dom kod Lilyinih krvnih rođaka i samo do Harryjeve punoljetnosti (17 godina). Zbog toga je Dumbledore Harryja ostavio na brigu njegovoj teti i tetku, bezjacima Petuniji i Vernonu Dursleyju.
Vijesti o Voldemortovom padu brzo su se proširile čarobnjačkom zajednicom. Bez moći svog gospodara, mnogi su se njegovi sljedbenici predali ili pobjegli. Nekolicina vjernih pristaša ga je pokušala naći, ali bez uspjeha. Oni su uhvaćeni i poslani u Azkaban. Nestala je atmosfera terora koja je dugo vladala cijelom čarobnjačkom zajednicom (ne samo u Velikoj Britaniji nego i cijelim svijetom, Voldemort je imao pristaše u cijelom svijetu), iako vjerovatno nikad nije zaboravljena. Harry Potter je preko noći postao slavan i dobio je nadimak "dječak koji je ostao živ".
Godine u progonstvu
Voldemort je vodio neku vrstu polu-života, a čak mu je i opstanak bio stalna borba. Njegova jedina preostala moć je bila sposobnost da zaposjedne tuđe tijelo, a često je opsjedao zmije. Životinjska su mu tijela otežavala korištenje magije i to je bila ključna zapreka vraćanju snage i povratku u vlastito tijelo.
Voldemort se nastavio skrivati, ljut što su ga njegovi smrtonoše zaboravili i prestrašen zato što ne može pronaći drugog čarobnjaka kojeg može opsjesti. Sljedeće se dvije godine nastavio skrivati u Albaniji. U tom je razdoblju smrtonoša Lucius Malfoy tajno ubacio jedan od Voldemortovih horkruksa - dnevnik kojeg je vodio mladi Tom Riddle - u Hogwarts. Dnevnik je došao u posjed Ginny Weasley. Pomoću dnevnika je sjećanje na Riddlea uspjelo nagovoriti Ginny da ponovno otvori Odaju tajni i zamalo ubije mnogo učenika. Riddle je zatim pokušao iscrpiti Ginnynu životnu energiju kako bi mogao živjeti izvan stranica dnevnika. Harry ga je još jednom uspio pobijediti.
Na Voldemortovu je sreću Peter Pettigrew, koji je izdao Harryjeve roditelje, morao napustiti svoje skrovište i krenuti u potragu za svojim starim gospodarom. Tokom potrage je oteo Berthu Jorkins od koje je Voldemort doznao za Bartyja Croucha ml., smrtonošu koji je prokrijumčaren iz Azkabana i koji se sada nalazi u kući svog oca. Uz Pettigrewovu je pomoć Voldemort stvorio tijelo u kojem se mogao služiti magijom. Isplanirao je i kako će ponovno stvoriti svoje staro tijelo, ali ovaj put jače. Za ostvarenja tog plana posebno je važna bila otmica Harry Pottera. Njegov je razgovor s Pettigrewom načuo jedan bezjak, Frank Bryce, kojeg je Voldemort zatim ubio. Albus Dumbledore je tvrdio da je Voldemort nakon ubistva stvorio šesti i posljednji horkruks.
Kasnije, kad su pomoću putoključa kojeg je stvorio Barty Crouch ml. Cedric Diggory i Harry došli na groblje, Lord Voldemort je vratio svoje tijelo. Pettigrew je Voldemortovim štapićem, kletvom Avada Kedavra, ubio Cedrica i vezao Harryja za nadgrobni spomenik Voldemortovog oca. Zatim je drevnim ritualom uspio ponovno stvoriti tijelo koje je imao prije svog pada. Za taj su proces bila potrebna tri ključna sastojka: "Očeva kost, u neznanju dana", "meso sluge, dragovoljno dano" i "krv neprijatelja, silom uzeta". Harryjeva je krv bila dio Voldemortovog ponovnog rođenja i spriječila je sve posljedice zaštine čarolije koja je štitila Harryja još od ubistva njegove majke 1981. Nakon ponovnog rođenja, Voldemort je pozvao svoje smrtonoše i pokušao ubiti Harryja, ali on mu je još jednom uspio pobjeći.
Drugi Rat
Prije početka Drugog rata britansko je Ministarstvo magije odbijalo vjerovati da je Lord Voldemort ponovno moćan. Cornelius Fudge je započeo kampanju kojom je pokušao osporiti i ocrniti Harry Pottera i Albusa Dumbledorea uvredljivim izjavama o njima: Fudge je tvrdio da je Dumbledore "stara budala", a da je Harry Potter psihički nestabilan tinejdžer opsjednut privlačenjem pažnje.
Dumbledore je na uvrede odgovorio okupljanjem novog Reda feniksa sa sjedištem u porodičnoj kući Siriusa Blacka na Grimmauldovom trgu br.12 u Londonu. Poslao je i predstavnike koji su trebali uvjeriti divove i ostala magična bića da se ne pridruže Voldemortu.
Lucius Malfoy, koji se vratio u Voldemortovu službu, je pokušavao steči što veći uticaj u Ministarstvu mitom i donacijama te uvjeravanjem Fudgea da prava prijetnja njegovoj vlasti dolazi od Dumbledorea, a ne od Voldemorta. U međuvremenu je Voldemort čekao i oprezno planirao. Samo je šačica čarobnjaka - smrtonoše i članovi Reda feniksa - znala ili vjerovala da se Voldemort vratio što mu je dalo odriješene ruke u planovima protiv Ministarstva, Reda i, najvažnije, Harry Pottera.
Nakon što je osigurao masovni bijeg smrtonoša iz Azkabana Voldemort se odlučio domoći cijelog proročanstva Sybill Trelawney koje je bilo pohranjeno u Odjelu tajni Ministarstva magije. Voldemort je, u želji da Ministarstvo ne sazna za njegov povratak, poslao grupu smrtonoša da dođu do proročanstva. Plan nije uspio, a jedina je dostupna kopija proročanstva uništena. Sve su osim jednog smrtonoše uhvatili članovi Reda feniksa nakon bitke u zgradi Ministarstva. Došlo je i do dvoboja između Dumbledorea i Voldemorta, ali je Voldemort pobjegao, a sa sobom je poveo i Bellatrix Lestrange, jednu od smrtonoša. Međutim, prije bijega ga je vidio Ministar magije koji je napokon prihvatio činjenicu da se Voldemort vratio. To je dovelo do ponovnog širenja straha u čarobnjačkoj zajednici, a širenju su pomogli i Voldemortovi česti napadi.
Voldemortov je sljedeći korak bio napad na Hogwarts i samog Dumbledorea. Za provođenje tog plana bio je zadužen Draco Malfoy koji je uspio dovesti nekolicinu smrtonoša u Hogwarts iznutra, koristeći dva ormara za nestajanje od kojih se jedan nalazio u školi, a drugi u trgovini Borgin i Burkes. Ormari su omogućili Voldemortovim smrtonošama nesmetan ulaz u Hogwarts, ali Severus Snape je bacio Ubojitu kletvu na Dumbledorea zato što Draco to nije mogao sam učiniti. Zbog Dumbledoreove je smrti ishod bitke išao u Voldemortovu korist, a Harry je trebao osvetiti smrt svojih roditelja, krsnog kuma Siriusa te svog mentora Dumbledorea.
Osobnost i obilježja
Voldemort je opisan kao mršav muškarac veoma blijede kože, lica bjeljeg od kosti, nosa spljoštenog poput zmijske gubice te crvenih očiju s prorezima umjesto zjenica. Ranije je, kao Tom Marvolo Riddle, Voldemort opisivan kao veoma zgodan s jamicama na obrazima te crnih očiju i kose. Preobrazbu u čudovišno stanje je vjerovatno izazvalo bavljenje veoma naprednom crnom magijom, na primjer stvaranje horkruksa kako bi rascijepio dušu.
Voldemort je, kao i većina čarobnjaka koji naginju crnoj magiji i koji potiču iz čistokrvnih čarobnjačkih porodica, mrzio bezjake i nečistokrvne vještice i čarobnjake, koji su poznati pod pogrdnim imenom "mutnjaci". To je vjerovatno znak mržnje prema samom sebi zato što ni sam Voldemort nije čistokrvni čarobnjak.
Moguće je da je Voldemortovo znanje magije šire od bilo kojeg drugog živog čarobnjaka, iako u svojem arogantnom vjerovanju u vlastitu nadmoć, on ima naviku zaboraviti naoko nevažne detalje iz svoje prošlosti, što se u nekoliko prilika okrenulo protiv njega. U Harryju Potteru i Plamenom peharu izjavljuje da je zaboravio na drevnu magiju koja je zaštitila Harryja zato što je njegova majka umrla kako bi ga spasila, magiju koju Voldemort ne može razumjeti zato što nikad nije shvaćao ljubav. U Harryju Potteru i Redu feniksa zaboravlja da feniksove suze imaju ljekovita svojstva.
Nakon mnogo teorija, J. K. Rowling, autorica Harryja Pottera, je otkrila da je Voldemortov najveći strah "sramotna smrt" i da bi se njegov bauk pretvorio u njegovo truplo. Voldemortova je najveća želja da bude svemoćan i da živi zauvijek - a to bi i vidio u Ogledalu Erised.
Što se tiče osobne sposobnosti, on je izopačen, lukav i (relativno) strpljiv strateg. Također, većina je Voldemortovih planova u romanima veoma složena i pokazuje njegov visok stepen strpljenja. To uključuje i plan tokom Harryjeve četvrte godine koji je Voldemortu dopustio da zaobiđe pravila o nedozvoljenim putoključevima na posjedu Hogwartsa te plan tokom Harryjeve pete godine kojim je pokušao doći do proročanstva i koji je propao tek u završnom dijelu. Voldemortova je potpuna nebriga za čovječanstvo u srži njegove osobnosti. On je također nesposoban za bilo koju vrstu ljubavi ili uzajamnog poštovanja zato što nikoga ne smatra sebi ravnim.
Magija i vještine
Voldemort je parselust; to je talent kojeg je naslijedio od Salazara Slytherina (čini se da je i većina članova porodice Gaunt naslijedila taj neobični talent) i kojeg je prenio na Harry Pottera nakon što se na njega odbila kletva upućena Harryju koja je stvorila vezu između njih dvojice. Također je poznat i kao možda najveći Legiliment i veoma uspješan Oklument - može čitati misli i zaštititi svoj um od 'upada' drugih legilimenta. Od mladosti je pokazivao mnoge magične sposobnosti, ali i bezosjećajnost. U školi je bio veoma nadaren i pokazivao je veliku želju za učenje, ali je prije toga bio poznat kao nasilnik koji je mučio djecu iz sirotišta u kojem je i sam odrastao.
On je jedan od rijetkih čarobnjaka koji su uspjeli stvoriti i razumjeti horkrukse (a vjerovatno je i jedini čarobnjak u historiji koji je napravio više od jednog horkruksa) do te mjere da je preko njih odlučio steći besmrtnost.
Voldemortov je čarobni štapić napravljen od tisovine, biljke povezivane sa smrću i ponovnim rođenjem, veoma je snažan i posebno pogodan za preobrazbu. Štapić je dug 33 centimetra i u jezgri ima jedno feniksovo pero. Tvorac tog štapića, gospodin Ollivander, je to pero dobio od Dumbledoreovog feniksa, Fawkesa. Fawkes je dao još samo jedno pero za jezgru štapića i ironično, taj je štapić za svog vlasnika "izabrao" Harry Pottera. Zbog jezgre koja je ista kod oba štapića oni ne rade pravilno kad se koriste za međusobnu borbu. Ako ih se ipak natjera na dvoboj, dolazi do efekta čarolije Priori Incantatem tokom kojeg jedan štapić "natjera" drugog da obrnutim redoslijedom pokaže sve bačene čarolije. Sve je to odigralo važnu ulogu u Harryjevom bijegu od Voldemorta u Harryju Potteru i Plamenom peharu.
Voldemort je iznimno vješt u čarobnjačkim dvobojima: može bacati čarolije, braniti se zaštitnim čarolijama te aparatirati i dezaparatirati u nekoliko sekundi. Njegove se vještine vjerovatno mogu usporediti samo s vještinama Albusa Dumbledorea. Dumbledore je čak rekao da bi njegove najsloženije čarolije bile beskorisne kad bi se Voldemort vratio na vlast.
Porodično stablo
Figuren der Harry-Potter-Romane
Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 2010 - Okeanija
Druga runda
= Lista strijelaca =
Na kraju slavlja
Na kraju slavlja je debitantski studijski album sarajevske rock grupe Bolero. Album je sniman i miksan u Blap Studiju Brane Likića, a objavljen je u septembru 1986. godine u izdanju diskografske kuće Diskoton.
Iako prvi muzički album grupe Bolero, dobro je bio primljen kod publike. Album otvara pjesma pod nazivom "Galebovi" koja pjevački i instrumentalno podsjeća na ranije albume sarajevske pop rock grupe Valentino. Osim kvalitetnog muziciranja svih članova ovog muzičkog sastava na njihovom prvom studijskom izdanju, posebno se istakao pjevač Mile Anđelić. Time su nastavili sa uspješnom formulom ranijih muzičkih sastava sa Sarajevske pop rock scene, koja je bila veoma popularna na prostorima bivše Jugoslavije. Veliki uspjeh ostvarile su pjesme: "Galebovi", "Dajana", "Misli na mene", "Sjećanja" i "Na kraju slavlja". Na albumu je devet pjesama, a za sedam njih tekst i muziku napisao je Miroslav Bartulica.
NGC 2493
NGC 2493 (također poznat kao MCG 7-17-7, PGC 22447 i UGC 4150) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 180 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ris. Najveći prečnik je 1,90 (99 hiljada sg) a najmanji 1,9 uglovnih minuta (99 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 31. decembra 1788. godine.
IC 2297
IC 2297 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Rak. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 13. februara 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Akalvarija
Akalvarija je rijetka malformacija koja uključuje odsustvo kostiju kalvariije, dura mater i povezanih mišića u prisustvu normalne lubanjske  baze i normalne kosti lica. Centralni nervni sistem obično nije pogođen. Pretpostavljena patogeneza akalvarije je pogrešna migracija membranoznog neurokranija sa normalnim postavljanjem embrionskog  ektoderma, što rezultira odsustvom kalvarije, ali netaknutim slojem kože iznad moždanog parenhima. Drugim riječima, umjesto lobanjske kape koja štiti mozak, postoji samo koža koja ga prekriva. Veličina područja kojem nedostaje lubanjska kapica može varirati od slučaja do slučaja. U ekstremnim slučajevima može izostati cijeli gornji dio lobanje koji je u obliku kupole.
Znakovi i simptomi
Postoje četiri glavna znaka akalvarije: odsustvo ravnih kostiju svoda lobanje, odsustvo dura mater i mišića povezanih s njom, abnormalnosti lobanje i odsustvo kapice lobanje. Ovo stanje se može dijagnosticirati prije rođenja ultrazvukom. Ljekari često koriste magnetnu rezonancu, kako bi potvrdili dijagnozu jer se in utero akalvarija ponekad miješa sa anencefalijom ili encefalokelom. Uočljiva razlika je u tome što je kod anencefalije, cerebralnog mozga nedostaju hemisfere, ali kod akalvarije su obično prisutne i razvijeni svi dijelovi velikog mozga, dok nedostaju dijelovi kalvarija.
Patogeneza
Još uvijek nema identifikovanog uzroka akalvarije. Primarna pretpostavljena patogeneza je problematična migracija membranoznog neurokranija u odnosu na normalan položaj nezrelog ektoderma. Kada se embrion normalno razvija, prednja nervna pora se zatvara oko četvrte sedmice. Nakon što se to dogodi, mezenhimsko tkivo migrira ispod ektoderma. Ovaj ektoderm leži u osnovi gdje će se na kraju nalaziti moždana hemisfera. Kada fetus ima akalvariju, embrionski ektoderm je na svom ispravnom mjestu, ali se mezenhimska migracija ne odvija pravilno. Stoga se akalvarija smatra postneurulacijskim defektom. Budući da se radi o postneurulacijskom defektu, mora se razviti nakon embrionalnog stadija 11, između 24 i 26 dana nakon začeća.
Tretman
Budući da je ova malformacija rijetka i da je izuzetno mali broj osoba koje žive s ovim stanjem, liječenje je ograničeno. Liječenje se sastoji od pažljivog upravljanja stanjem na kontroliran način. Također se preporučuje nastavak transplantacija kosti kada dijete dostigne školsku dob.
Prognoza
Obično bebe s ovom malformacijom ne prežive nakon rođenja. Međutim, bilo je slučajeva preživljavanja. Od 2004. godine prijavljena su samo dva živa slučaja. Od ova dva, jedan je bio teško kognitivno oštećen i fizički invalid. Status drugog nije prijavljen. Ako fetus napreduje do punog termina postoji rizik da će imati traumu glave usled pritiska na glavu tokom porođaja. Prijavljeno je nekoliko drugih slučajeva akalvarije koji nisu napredovali do rođenja. Pored nedostatka lobanjske kapice, u svakom slučaju je bilo malformacija mozga i sve trudnoće su prekinute ili elektivno ili su fetusi spontano pobačeni.
Epidemiologija
Akalvarija se obično javlja u manje od 1 na svakih 100.000 porođaja. Prema epidemiološkim podacima, smatra se da su žene sklonije ovom defektu. Smatra se da akalvarija nema veliki rizik od narednog pojavljivanja.
Evropski put E134
desno|mini|250px|[[Folgefonna sa puta E134, blizu Røldala]] Evropski put E134 (također i Evropski autoput E134) prolazi kroz Norvešku, prema zapadu od Haugesunda, te preko planinske visoravni Hardangervidda. Pošto je put na visokoj nadmorskoj visini (1.085 metara), put je osjetljiva na snijeg u zimskim sezonama, tokom kojih dionice na planinama mogu biti nakratko i zatvorene. Put se završava u Drammenu blizu Osla.
Put
Put cijelom dužinom prolazi kroz Norvešku, te prolazi gradovima:
1210-e p. n. e.
Ličnosti
Merneptah (ili Merenptah) je bio četvrti po redu vladar iz 19. dinastije Drevnog Egipta. Vladao je Egiptom gotovo 10 godina, između kasnog jula ili ranog augusta 1213. do 2.5. 1203. p. n. e.
NGC 6902A-1
NGC 6902A-1 (također poznat kao ESO 285-4, MCG -7-41-32 i PGC 64575) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 766 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Strijelac. Najveći prečnik je 1,30 (290 hiljada sg) a najmanji 1,0 uglovnih minuta (223 hiljade sg).
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Lovac na jelene
Lovac na jelene američki je ratni dramski film snimljen 1978. u režiji Michaela Cimina o trojici amerikanaca rusinskog porijekla, koji su zajedno radili u željezari i koji su bili mobilizirani u istu pješadijsku jedinicu u Vijetnamskom ratu. Glavne uloge tumače Robert De Niro, Christopher Walken, John Savage, John Cazale, Meryl Streep i George Dzundza. Radnja se dešava u Clairtoni, malom radničkom gradu na rijeci Monongahela južno od Pittsburgha, i zatim u Vijetnamu, negdje u močvarama i u Sajgonu tokom rata. Film je baziran jednim dijelom na nedovršenom scenariju pod nazivom Čovjek koji se došao igrati, čiji su autori Louis Garfinkle i Quinn K. Redeker, a teme su Las Vegas i ruski rulet. Producent Michael Deeley, koji je otkupio scenarij, zaposlio je režisera Michaela Cimina, koji je, zajedno s Dericom Washburnom, preradio scenarij ubacujući scenu ruskog ruleta u Vijetnamski rat. Film je prešao budžet u vrijeme snimanja i ukupno je koštao 15 miliona dolara. Scene ruskog ruleta bile su jako kontroverzne u vrijeme objavljivanja filma.
Osvojio je ukupno pet Oskara, uljučujući i onaj za najbolji film.
Radnja
U zapadnoj Pennsylvaniji tokom kasnih 1960-ih, radnici u željezari porijeklom iz Rusije Michael (Robert De Niro), Steven (John Savage), Nick (Christopher Walken), Stanley (John Cazale), John (George Dzundza), i Axel (Chuck Aspegren) pripremaju se za dvije faze u njihovim životima: brak i vojni rok. Oni su poput školskih drugova, izlaze po lokalnim barovima i provode vikende loveći jelene. Michael i Nick su zaljubljeni u Lindu (Meryl Streep), koja još uvijek ne može da se odluči. Ali njihovi dokoni životi će se uskoro promijeniti pošto su mobilizirani u pješadijsku jedinicu koja odlazi u Vijetnam. Prije odlaska, Steven ženi već trudnu Angelu i njihova svadba je također oproštajno okupljanje prije odlaska u rat. Nickova djevojka Linda, priprema doručak za svog oca noseći na sebi vjenčanicu. Njen otac, nasilni i halucinirajući alkoholičar, nalazi se na spratu i usljed alkoholičarske krize razbacuje stvari po svojoj sobi. Kad mu je Linda donijela doručak on je udara ostavljajući ožiljak na njenom licu. Ona zatim odlazi na vjenčanje.
Na svadbenoj zabavi prijatelji se ubrzo napijaju, plešu i ludiraju se. Stan pleše sa svojom djevojkom ali pjevač iz grupe koja je svirala na vjenčanju preuzima njegovu djevojku u plesu. Dok je pjevač plesao s njom, Stan primjećuje da on postaje previše intiman s njom. John se smije a Stan postaje sve ljući sve dok nije ustao i prišao svojoj djevojci i ošamario je. Mike pleše s Lindom i predlaže joj da odu popiti pivu. Njih dvoje odlaze u bar i piju zajedno dok ih je Nick posmatrao sa sumnjom. Mlada i mladoženja odlaze sa zabave u ukrašenom automobilu, a Mike i Nick trče za njima. Sljedećeg jutra, s autom još uvijek ukrašenim poslije vjenčanja, prijatelji odlaze u planine da love jelene. Mike smatra lov veoma ozbiljno i potpuno je hladan prema Stanu kad je on rekao da ne može da pronađe lovačke čizme. On pita Mikea da mu posudi svoj višak čizama, ali Mike ga odbija, umoran od Stanove lakomislenosti i zaboravnosti. Sljedećeg jutra, Mike i Nick odlaze u šumu i Michael prati i ubija jelena s jednim pogotkom. Društvo se vraća u Clairton i oni odlaze pravo u Johnov bar. John svira jednu kompoziciju na klaviru dok ostali mirno slušaju, razmišljajući o svojoj zadnjoj noći zajedno.
Scena se zatim prebacuje u planinski region Vijetnama gdje je malo selo bilo bombardovano napalm bombama od strane američkog zrakoplovstva. Michael je tu i leži onesviješten među mrtvim tijelima. Vojnik Armije Sjevernog Vijetnama (NVA) ulazi u selo. On pronalazi malu grupu preživjelih, muškarce, žene, i djecu, skrivene u tajnom bunkeru. On hladnokrvno baca bombu unutra. Trenutak kasnije pojavljuje se žena teško povrijeđena sa bebom u naručju. Vojnik je ubija bez milosti. Mike ubija vojnika s bacačem plamena. Mike se kreće kroz selo i ubija svakog preživjelog neprijateljskog vojnika; utom stiže druga jednica s helikopterima a među njima su Nick i Steve. Po njihovom dolasku započinje minobacačka vatra po selu od strane NVA. U daljini vide se njihove trupe koje se približavaju. Njih trojica su zarobljeni i držani u zatvoru pored rijeke gdje su također bili držani i ostali američki zatvorenici. Da bi se zabavili čuvari prisiljavaju zatvorenike da igraju ruski rulet kockajući se sa njihovim životima. Sva trojica su prisiljeni da igraju; Steven je uperio pištolj iznad svoje glave, tako da ga je metak samo okrznuo pa je zbog toga kažnjen sa pritvorom u kavezu na rijeci. Vjerujući da je ova kazna slomila Stevena, Mike razmišlja da ga napusti. Nick ljutito odbija Mikeovu ideju.
Mike shvata da će igrati konačni krug ruleta s Nickom, i smišlja plan za bijeg, ali mu trebaju tri metka u pištolju i saopštava Nicku svoj plan. Mike mu predlaže da savlada najbližeg čuvara kad mu Mike dadne znak. Nick, bojeći se mogućeg neuspjeha smatra plan suludim, ali uviđa da je to njihova jedina šansa za opstanak, i Mike ga moli da mu vjeruje. Zatim dolazi konačna igra, Mike uspijeva da ubijedi čuvare da stave 3 metka u pištolj, ali oni biraju Nicka da ide prvi. Mike se javlja kao dobrovoljac da ide prvi i okida ali na prazno. Sa samo dva prazna od mogućih pet u punjenju, skoro slomljeni Nick dolazi na red, ali opet okida na prazno. Mike, razljućen neprestanim ruganjima, podiže pištolj prema svojoj glavi i u zadnjem momentu gura puške uperene u njega i puca u čuvare. Sa tri metka od moguća četiri mjesta ostavljena u pištolju, Mike uspijeva da ubije tri čuvara i dokopava se automatske puške i ubija preostale. Mike odvodi sa sobom već skoro poludjelog Nicka, te oslobađaju Stevena i odvode ga sa sobom. Njih trojica bježe iz kampa i koristeći balvan plutaju niz rijeku. Američki helikopter ih spašava ali samo se Nick ukrcava. Oslabljeni Steven pada u rijeku. Mike skače za njim i spašava ga i izvlači na obalu. Steven je slomio nogu prilikom pada. Mike ga odvodi do prijateljskih linija.
Nazad u Americi, Mike započinje romansu s Lindom. Nick i Steven se još uvijek vode kao nestali. Mike je saznao da je Steve preživio i da se vratio nazad kući, i odlazi kod Angele Steveove supruge kako bi ga pronašao. Međutim ona je pomračenog uma i ne priča ni s kim, ali mu daje na cedulji Steveov broj telefona. To je broj Stevenove bolnice, koja je ustvari rehabilitacijski centar za veterane rata. Steven je duševno i fizički onesposobljen. Michael se ponovo sastaje sa Stevenom, koji je izgubio obje noge, ne može pokrenuti ruku i duševno je poremećen. Steven mu saopštava da mu neko iz Sajgona šalje ogromne sume novca, što znači da je Nick još uvijek živ. Mike odvodi Stevena kući. Mike putuje u Sajgon uoči samog pada 1975. Uz pomoć francuza Juliéna Grinde, pronalazi Nicka u prenakrcanom rulet klubu, ali Nick kao da nema nikakvo sjećanje na svoje prijatelje i svoju kuću u Pennsylvaniji. U igri ruskog ruleta u baru, Mike i Nick se takmiče, ali Mike ovo radi samo u pokušaju da osvježi njegovo pamćenje. Mikeovi pokušaji da ga ubijedi da se vrati kući su bezuspješni, ali Nick podiže pištolj i puca sebi u glavu.
Film se završava sa Nickovim sprovodom nazad u Americi i svi njegovi prijatelji se okupljaju. Oni svi pjevaju "Bog blagoslovio Ameriku" u Nickovu počast.
Nacionalni park Sutjeska
Nacionalni park Sutjeska nalazi se na teritoriji općina Foča, Gacko i Kalinovik i najstariji je nacionalni park u Bosni i Hercegovini. Nalazi se na magistralnom putnom pravcu Sarajevo–Foča–Tjentište–Bileća–Trebinje–Dubrovnik. Zauzima površinu od 17500 hektara. Obuhvata područje rijeke Sutjeske i njenih pritoka Hrčavke i Jabučnice, sa strogim prirodnim rezervatom Perućica, dijelove planina Maglić (2386 m- najviši vrh u Bosni i Hercegovini), Volujaka, Vučeva i Zelengore.
Historija
Narodna skupština Bosne i Hercegovine donijela je 1952. godine zakon o proglašenju područja Sutjeske nacionalnim parkom. Iste godine Vlada NR Bosne i Hercegovine donijela odluku o izdvajanju Perućice (1.234 ha) iz redovnog šumarskog gospodarenja, kao šumarski objekat potreban naučnim istraživanjima i nastavi. Rješenjem Zemaljskog zavoda za zaštitu spomenika kulture i prirodnih rijetkosti Bosne i Hercegovine 1954. područje Perućice uvećano je za 200 ha (1.434 ha) i stavljeno pod zaštitu države kao prirodni rezervat. Razvoj NPS-a u prošlosti uglavnom je bio baziran na istorijskim događajima iz II Svjetskog rata. U spomen bitke na Sutjesci, poznate kao Peta neprijateljska ofanziva, u periodu 1958-1975. godine izgrađen je Memorijalni kompleks Tjentište, sa spomen-kosturnicom u kojoj su sahranjeni posmrtni ostaci 3.301-og borca sa Sutjeske, spomenikom, rad Miodraga Živkovića i spomen kućom bitke na Sutjesci.
Osim spomenika, sve bilo je uništeno i opljačkano u ratu 1992-1995.
Nacionalni park Sutjeska proglašen je javnim preduzećem od strane Vlade Republike Srpske odlukom od 17. avgusta 1996. godine, sa sjedištem u Tjentištu. Uključen je u IUCN, međunarodnu listu nacionalnih parkova.