cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tandžirska bolest
Liječenje
Postoje lijekovi koji mogu povećati razinu serumskih lipoproteina visoke gustine (HDL), kao što su niacin ili gemfibrozil. Iako su ovi lijekovi korisni za pacijente sa hiperlipidemijom, pacijenti s Tangiersk bolešću nemaju koristi od ovih farmaceutskih intervencija.
Stoga je jedini raspoloživi modalitet liječenja Tangierske bolesti modifikacija prehrane. Dijeta s niskim udjelom masti može smanjiti neke od simptoma, posebno one koji uključuju neuropatije.
Historija
U 1959., petogodišnji pacijent po imenu Teddy Laird sa otok Tangier, Virginia, imao je zapanjujuće velike i žuto-narandžaste krajnike koje su uklonili ljekari oružanih snaga. Nakon početne dijagnoze kao Niemann-Pickova bolest, prebačen je kod dr Louisa Aviolija na Nacionalni institut za rak. Donald Fredrickson, tadašnji šef Odsjeka za molekulske bolesti, postao je svjestan slučaja i slutio je da je originalna dijagnoza netačna. Godine 1960. otputovao je sa dr. Aviolijem na otok Tangier radi dalje istrage. Nakon pronalaženja istog simptoma kod Teddyjeve sestre, istraživanje je otkrilo izuzetno veliki broj pjenastih ćelija (makrofaga opterećenih esterom holesterola) ne samo u krajnicima, već iu širokom spektru tkiva, uključujući koštanu srž i slezenu. Tokom drugog putovanja na ostrvo, otkrili su da porodica ima veoma nizak nivo HDL holesterola, što ukazuje na genetičku osnovu bolesti..
Vukac Hranić Kosača
Vukac Hranić (-1432) vlastelin iz roda Kosače.
Knez Vukac Hranić je sin velikog kneza bosanskog Hrane Vukovića, a sinovac vojvode Vlatka Vukovića. Imao je braću vojvodu Sandalja i kneza Vuka Hranića. Bio je oženjen Katarinom, o čijem porijeklu se ne zna ništa. Pretpostavlja se da je možda iz Italije. Imao je dvoje djece, sina Stjepana Vukčića i kćerku Teodoru.
Knez Vukac Hranić djelovao je u sjeni svoga brata Sandalja Hranića. Značajno je učestvovao u pregovorima o miru između Bosne i Dubrovnika 1405. Uz brata je stekao dubrovačko plemstvo.
Neusiedl am See (grad)
Neusiedl am See jeste austrijski grad u pokrajini Gradišće. Nalazi se u istoimenom okrugu s stanovnika (stanje: )
Geografija
Neusiedl am See nalazi se sjeverno od Nežiderskog jezera.
Historija
Grad se prvi put spominje u jednoj povelji 1209. godine pod imenom Sumbotheil. Mongolci su sredinom 13. vijeka napali grad i potpuno ga uništili. 1282. grad se spominje pod pod drugim imenom (Niusidel). Markt status, Neusiedl je dobio 1517. godine. 1683, dok su Turci držali Beč pod opsadom, Neusiedl su devastirali tkz. Kuruci. Status grada Neusiedl je dobio 1926. godine. Grad je kao i čitavo Gradišće pripadalo Mađarskoj sve do 1920/21. Poslije Prvog svjetskog rata Gradišće je nakon dugih pregovora pripalo Austriji.
NGC 3617
NGC 3617 (također poznat kao ESO 503-12, MCG -4-27-8, PGC 34513 i UGCA 231) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 99 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Vodena zmija. Najveći prečnik je 1,80 (52 hiljade sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (38 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 22. marta 1836. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Neurotransmiter
mini|Prijenos bioelektričnog impulsa iz [[neurona A u neuron B: 1 – Mitohondrija, 2 – Sinapsne vezikule, 3 – Autoreceptor, 4 – Sinapsna pukotina sa ispuštenim neurotransmiterom postsinaptičkih receptora, 5 – Postsinapsni recepror, 6 – Kalcijev kanal, 7 – Egzocitoza vezikule, 8 – Oporavak neurotransmitera]]
Neurotransmiteri ili sinapsni transmiteri su supstance koje posreduju u prenošenju električnih signala između nervnih ćelija, kao i između nervnih ćelija i ćelija efektora. Poznate su dvije grupe ovih posrednika:
Neurotransmiteri su male molekulske mase, brzog delovanja. Brzo djeluju i brzo razgrađuju. Sintetiziraju se direktno u nervnom završetku (sinapsi) i skladište u sinapsnim vezikulama.
Neuropeptidi su supstance veće molekulske mase, deluju sporije, ali izazivaju dugotrajne promjene u nervnom sistemu. Oni se ne sintetiziraju u presinapsnom završetku, već u tijelu neurona i aktivno se transportiraju duž aksona do nervnog završetka.
Sinteza neurotransmitera
Neurotransmiteri se sintetiziraju u nervnim završecima, u kojima se nalaze razni enzimski sistemi pomoću kojih, iz polaznih (prekursorskih) supstanci, kao što su tirozin, glicin, holin i druge, nastaju neurotransmiteri. Nakon sinteze prenose se i skladište u sinapsnim vezikulama. To omogućavaju transportni proteini u vezikulama. U membrani vezikule postoji vodikova pumpa, koja aktivno upumpava vodikove  ione u njenu unutrašnjost, pa ona postaje pozitivno naelektrizirana. Gradijent vodikovih iona pokreće transport neurotransmitera, pomoću transportnih proteina. Za različite neurotransmitere, podobno je više vrsta transportera, a najpoznatiji su za dopamin, serotonin, noradrenalin, adrenalin i histamin, pri čemu ih prenosi isti transporter. U terapiji se nakada aplicirao reserpin koji blokira ovaj transporter.
Sekrecija
Kada pokrenuti nervni impuls koji dospije do kraja nervnog vlakna izaziva promjenu njegovog membranskog potencijala. Usljed rasta potencijala otvaraju se kanali kalcij, čiji ioni ulaze u presinaptički završetak. Ti kanali su N i P tipa, a ospim njih ostoje i kalcijski kanali tipa L, koji se nalaze u srcu i glatkim mišićima. To je terapijski veoma bitno jer neki medikamenti blokiraju samo određeni tip kalcijevih kanala (npr. samo L tip). Ulazak kalcija izaziva kretanje vezikula ka ćelijskoj membrani, što. putem egzocitoze, oslobađa neurotransmitera. Uz skladištenje neurotransmitera, važna funkcija vezikula je i egzocitoza. U ovom procesu aktiviraju se razni proteini. koji usmjeravaju vezikule do ćelijske membrane. Neki od njih su sinaptotagmin (sinaptotagmin), sinaptobrevin (sinaptobrevin), sintaksin i SNAP-25. Toksini nekih bakterija, kao što su klostridijum (Clostridium botulinum), čiji toksin botulin  izaziva botulizam i klostridijum tetani (Clostridium tetani), čiji toksin izaziva tetanus, blokirajući proces sekrecije nekih neurotransmitera (prije svega acetilholina (botulinustoksin), GABA i glicina ( toksin tetanusa) jer razlažu pomenute proteine egzocitoze.
Kada vezikule isprazne svoj sadržaj, nakratko se spajaju sa ćelijskom membranom. Poslije par sekundi odvajaju i vraćaju u nervne završetke, gdje ponovo skladište nove količine neurotransmitera.
Djelovanje
Neurotransmiteri mogu difundirati kroz sinapsnu pukotinu i vezuju se za postsinaptičke receptore.
Postoje dve klase receptora:
3. aktiviranje jednog ili više unutarćelijskih enzima;
4. aktiviranje transkripcije gena. Transkripcija i transliteracija vode ka sintezi novih proteina, što mijenja strukturu, funkcije i ćelijski metabolizam.
Transformacija neurotransmitera
Neurotransmiteri su aktivni samo kratko vreme – na milisekunde – a zatim, "na licu mjesta", uključivanjem specifičnih mehanizama, bivaju razgrađeni ili uklonjeni. Zbog toga neki od njih dugo nisu bili ni pouzdano dokazani.
Vrste neurotransmitera
Acetilholin
Noradrenalin
Adrenalin
Dopamin
Serotonin
Histamin
Gama-aminobuterna kiselina (GABA)
Glicin
Glutamat
Aspartat
Dušični monoksid
Kotransmisija
I mnogi postsinaptički neuroni koji luče noradrenalin, također, skupa s njim, sekretiraju i neuropeptid Y.
Uloga ovakvih pojava još uvijek nije u potpunosti razjašnjena.
Zaštićeni pejzaž
Zaštićeni pejzaž je područje u kojem je odnos ljudi i prirode vremenom proizveo područje izrazitog karaktera sa značajnom, ekološkom, biološkom, kulturnom i scenskom vrijednošću i gdje je očuvanje integriteta ove interakcije od vitalnog značaja za zaštitu i održavanje područja i povezanih područja očuvanjem prirode i druge vrijednosti. Ovako definisan pejzaž pripada kategoriji V, jednoj od 6 (šest) kategorija u sistemu IUCN kategorizacije zaštićenih područja.
Ciljevi zaštite
Primarni cilj zaštite je održavanje pejzaža (kulturnih, prirodnih, na kopnu ili moru) radi očuvanja prirode i drugih vrijednosti stvorenih interakcijom s ljudima kroz tradicionalne načine upravljanja.
Polygonaceae
Polygonaceae je porodica cvjetnica poznata pod zajedničkim imenom kao porodica troskota ili pametnih trava  (u Sjedinjenim Državama, porodica heljde). ime je utemeljeno na tipskom rodu Polygonum, koje je prvi koristio Antoine Laurent de Jussieu 1789. godine u svojoj knjizi Genera Plantarum. Naziv se može dovesti u vezu sa mnogo zadebljalih čvorova na stabljici i grčog sufiksa gony, što tekođer znači koljeno ili zglob. Alternativno, može imati različito tumačenje, jer može značiti i „mnogo sjemenki“.
Zaštićeni pejzaž
Ciljevi zaštite
Ostali ciljevi:
Područja ove kategorije posjeduju i:
Polygonaceae
Poligonaceae obuhvataju oko 1200 vrsta u oko 48 rodova. Najveći rodovi su Eriogonum (240  vrsta), Rumex (200 ), Coccoloba (120 ), Persicaria (100) i Calligonum (80 vrsta). Porodica je prisutna širom svijeta, ali većina je raznolikosti je u sjevernoj umjerenoj zoni. Nekoliko vrsta se uzgajaju kao ukrasne. Nekoliko vrsta roda Triplaris koriste se kao drvo. Plodovi morskog grožđa (Coccoloba uvifera) se jedu, a na Floridi se od njega izrađuje konzervirani žele i prodaje komercijalno. Sjeme dviju vrsta roda Fagopyrum, poznatih kao heljda, daje zrnevlje za brašno (njegovo tamno brašno poznato je kao blé noir – crna pšenica u Francuskoj). Peteljčice rabarbara (Rheum rabarbarum i hibridi) su prehrambena namirnica. Listovi obične kislice (Rumex acetosa) jedu se u salatama ili kao lisnato povrće. Polygonaceae uključuju i neke od najupornijih poljoprivrednih korova, uključujući vrste rodova  Persicaria, Rumex i Polygonum.
Taksonomija
Polygonaceae su vrlo dobro definirane i dugo su univerzalno prepoznate. U sistemu APG III, porodica je smještena u red Caryophyllales. Unutar reda nalazi se izvan velikog kladusa poznatog kao jezgarne Caryophyllales. Ona je sestrinski takson porodici Plumbaginaceae, na koje morfološki ne liči. thumb|250px|[[Polygonum plebeium]]
Posljednju sveobuhvatnu reviziju porodice objavio je 1993. John Brandbyge, kao dio projekta „Porodice i rodovi vaskularnih biljaka“ (The Families and Genera of Vascular Plants]]. Brandbyge je slijedio popise ranijih sistema klasifikacija biljaka u podjeli Polygonaceae na dvije potporodice: Eriogonoideae i Polygonoideae. Od 1993. godine opsezi ove dvije potporodice su izmenjeni u svjetlu filogenetskih studija sekvenci DNK. Rodovi koji su srodni sa Coccoloba i Triplaris, premješteni su iz potporodice Polygonoideae u Eriogonoideae. Rod  Symmeria ne pripada ni jednoj od ovih potporodica jer je sestrinski sa ostatkom porodice. Rod  Afrobrunnichia može postati nova potporodica.
U 1993., Brandbyge dao opis 43 roda Polygonaceae. Od tada je podignut rang još nekoliko rodova, a neki su izdvojeni iz Brunnichia, Eriogonum i Persicaria dobili su generički status u glavnim radovima. Nađeno je da neki rodovi nisu monofiletni i njihove granice su revidirane. Oni uključuju Ruprechtia, Eriogonum, Chorizanthe, Persicaria, Aconogonon, Polygonum, Fallopia i Muehlenbeckia.
Opis
thumb|right|Ohrea [[Persicaria maculosa]] Većina Polygonaceae su višegodišnje zeljaste biljke sa zadebljalim čvorovima, ali postoje i stablašice, grmovi i loze. Listovi su jednostavni i naizmjenično raspoređeni na stabljikama. Svaki list ima svojstven par spojenih stipula poznatih kao ohrea. One vrste koje na koljencima nemaju ohreu mogu se identificirati po involukralnim braktejama na cvjetnim glavama. Cvjetovi su obično dvospolni, mali i aktinomorfni, s perijantom od tri do šest čašičnih listića. Nakon cvatnje]], često zadebljaju i povećavaju oko ploda. Cvjetovi nemaju krunicu, a kod nekih su školjke latice i šarene. Andrecij se sastoji od tri do osam prašnika, koji su obično slobodni ili spojeni u podnožju. jajnik sastoji se od tri ujedinjena plodna lista koji tvore jednu lokulu, sa samo jednom ovulom. Jajnik je nadrastao (gornji), sa baznom ili slobodnim centralnim placentacijom. Ginecij završava se u 1 do 3 vrata, od kojih svaki završava jedinstvenom stigmom. 250px|thumb|Ružičasta [[Persicaria capitata ]]
Rodovi
U martu 2019, platforma Plants of the World Online prihvatala je  56 rodova:
Filogenija
Slijedeće filogenetsko stablo zasnovano je na dva naučna članka iz molekularne filogenetike Polygonaceae.
Prevoje (čvor)
Slovenija:
Pribislav Vukotić
Pribislav Vukotić (1440-1475) je knez Foče, trgovac, komornik i diplomata hercega Stjepana Vukčića Kosače i njegovih sinova. Nosio je titulu počtenog viteza koju je imao mali broj Bosanaca.
Pribislav Vukotić potječe iz Foče. Pripadao je porodici Crijepovići, pa se ponekad javlja i sa prezimenom Crijepović. Prvi put se pominje 1440. Bavio se trgovinom, a kasnije postaje diplomata. Pribislav Vukotić se pojavljuje u službi kod Kosača od 1449. u različitim diplomatskim misijama. Prije 1459. Pribislav je postao komornik (rizničar) i upravljao je financijama hercega Stjepana Vukčića Kosače. Pored brige za hercegovu riznicu on je za njega obavljao i različite diplomatske misije u Dubrovniku i Italiji (Venecija, Firenca, Đenova, Napulj). Pribislav je pripadao najužem krugu hercegovih dvorjanika.
Prije aprila 1455. postao je počteni vitez. U toku jedne misije 1456. bio je zarobljen od strane Đenovljana i oslobođen. Stekao je mletačko građanstvo 1463. Zajedno sa gostom Radinom Butkovićem i mitropolitom Davidom učestvovao je u sastavljanju testamenta hercega Stjepana Vukčića i upravo on je zaostavštinu sa testamentom hercega odnio u Dubrovnik 1466. Bio je u službi Vlatka Kosače. Vjerovatno je 1472. prešao u Padovu. U Italiji je prešao na katoličanstvo. Sastavio je testament u Padovi 1475.
Dva puta se ženio. Prva žena nije poznata. Sa njom je imao sina Rafaela. Druga žena je bila Doroteja. Sa njom je imao sinove Petra i Đorđa te kćerke Katarinu, Barbaru i Anu.
Jakub
Jakub jeste jedan od 25 Allahovih poslanika spomenutih u Kur'anu. Jakub je sin Ishaka i Rebeke i otac Jusufa, također poslanika. Jedan je od četvorice poslanika u nizu koji su u direktnom srodstvu po liniji otac-sin (Ibrahim-Ishak-Jakub-Jusuf) što je jedinstven primjer među poslanicima spomenutim u Kur'anu.
Odbojka na Olimpijskim igrama
Odbojka na Olimpijskim igrama prvi se put pojavila u službenom programu Igara u Tokiju 1964, i to i u muškoj i u ženskoj konkrenciji.
J-pop
Japanske muzičke prodavnice obično dijele muziku na četiri police: j-pop, enka (japanska tradicionalna balada), klasika i zapadna pop muzika.
Historija
Termin J-POP je nastao 1988. godine na sastanku, koji je administrativni direktor radio stanice J-WAVE Hideo Sajto održao s predstavnicima japanskih muzičkih kuća.
Almati
Almati ili Alma Ata (raniji naziv: Vernij (Верный)) jest najveći grad u Kazahstanu s populacijom od 1.348.500 (1. septembar 2008.), što predstavlja 8% ukupnog stanovništva. Bio je glavni grad Kazahstana i prethodne Kazaške SSR od 1929. do 1998. godine. Premda Almati više nije glavni grad, (sada je to Astana), ostao je glavni komercijalni centar. Almati ne pripada ni jednoj oblasti, već ima status grada od posebnog državnog značaja.
Ime grada
Ime Almati znači "Bogat jabukama", a ruska verzija imena, "Alma Ata", dodijeljena je iz zablude (književno značenje "Djedova jabuka").
Historija
Na prostoru grada su u 10. vijeku p. n. e. nastala prva naselja stočara iz bronzanog doba. Kasnije su nastala naselja plemena Saka i Uisun od kojih su sačuvani tumuli (nadgrobni humci). Tokom srednjeg vijeka se grad razvija kao jedna od stanica na Putu svile, te postaje značajan trgovački centar. Ime Almati se pojavljuje u 13. vijeku. U 15. vijeku slabi značenje grada zbog prestanka trgovine na Putu svile. U 17. i 18. v. jača kazaška nacionalna svijest i Almati postaje kazahstanski kulturni centar. 1730. su Kazasi pobijedili Džungure u bitki 70 km od grada. Sredinom 19. v. su Rusi zauzeli taj prostor i 1854. osnovali tvrđavu Verniy. Oko grada se naseljavaju Rusi, Tatari i Kozaci. 1867. je grad nazvan Almatinsk, ali stanovnici nisu prihvatili novo ime grada, te je vraćeno ime Verniy. 28. maja 1887. je grad potpuno razoren u jakom zemljotresu. Nakon zemljotresa se grad obnavlja i postaje najveći ruski grad srednje Azije.
Nakon Oktobarske revolucije dolazi komunistička vlast i 1921. je grad preimenovan u Alma-Ata. 1927. Alma Ata postaje glavni grad Kazaške Autonomne Sovjetske Socijalističke Republike u sklopu SSSR-a (dotad je glavni grad bio Kyzyl-Orda). 1926. je sagrađena željeznička pruga iz Turkestana do Sibira, a 1930. je Alma Ata priključena na željeznicu. Tokom 2. svj. rata je u Alma Ati organizovana ratna industrija i došlo je mnogo izbjeglica iz ratom zahvaćenih područja odakle su evakuisane cijele tvornice i institucije. Nakon rata se grad širi i grade se zgrade otporne na potrese. Od 1975. je uvedena redovna vaduhoplovna linija nadzvučnim avionima do Moskve.
1991. se raspao SSSR i stvoren je nezavisni Kazahstan. 1993. je Alma-Ata preimenovana u kazaško ime Almati. 1997. je odlučeno da se glavni grad Kazahstana preseli u Astanu koja je smještena u središnjem dijelu zemlje (Almati je blizu kirgistanske granice). Almati je i dalje ostao najveći grad Kazahstana i njegov privredni i kulturni centar.
Geografija
Almati je smješten u jugoistočnom dijelu Kazahstana 80 km od granice s Kirgistanom i 300 km od granice s Kinom. Nalazi se u dolini ispod planine Alatau koja je dio planinskog lanca Tian Shan. Sjeverno od grada je Kapčagajsko umjetno jezero na rijeci Ili. Klima je kontinentalna s malo padavina, ali je ipak blaga zbog položaja među planinama. Transportna povezanost je prilično loša (postoji jedna cesta prema srednjem Kazahstanu). desno|250px|mini|Katedrala Kristova uskrsnuća
Znamenitosti
Zanimljiva je pravoslavna katedrala Kristova uskrsnuća u ruskom stilu. Postoje mnoge crkve i džamije koje su sve sagrađene nakon 1990. Grad ima i mnogo parkova. Blizu grada postoji rekreativna zona na brdu Kök Töbe koja je s gradom povezana žičarom.
Zimske olimpijske igre
Almati je bio jedan od kandidata za Zimske olimpijske igre 2014., a nakon što je Igre dobio ruski Soči, gradski oci razmišljaju o eventualnoj kandidaturi za Igre 2018.
Štatol
Štatol je erzjanska ritualna voštana svijeća, smještena u rezbarenom drvenom svijećnjaku.
Naziv
Riječ "štatol" u prevodu sa erzjanskog jezika označava svijeću. Svijeće koje se koriste u ritualima, također imaju naziv "Erzjan štatol" ili svijeće predaka. .
Riječ "štatol" postoji u "Objasnidbenom riječniku živog velikoruskog jezika" Vladimira Dalja.
Opis
Tradicionalni štatol je visok 3,5 verška, a 1,5 u prečniku. Težina svijeće je oko jedne funte. Fitilj se izrađuje iz lanene niti. Na sredini svijeće privezuje se ručnik sa izvezenim krajevima. Svijećnjak se izrađuje od drveta i ima formu uske kutije ili kade.
Za vrijeme erzjanskog praznika Raskenj Ozks" izrađuju se mnogo veće i krupnije svijeće čija visina može dostići i dva metra, a prečnik 40 cm i težina 165 kg.
Primjena
Štatol su Erzijanci koristili za zajedničke obiteljske ili plemenske molitve još u pretkršćanska vremena. Goruća svijeća simbolizira život i povezuje se sa Svjetskim drvetom.
Paljenje štatola popraćeno je ceremonijama sljedbenika modernog paganstva u Mordoviji.
IC 942
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 1998.
= Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u Francuskoj 1998 =
Za Svjetsko prvenstvo u Francuskoj 1998 godine bilo je prijavljeno ukupno 166 reprezentacije i to:
= Evropa / UEFA =
150px|lijevo
Ukupno 50 reprezentacija iz Evrope bilo je prijavljeno u kvalifikacijama za Svjetko prvenstvo 1998. godine. Bile su podijeljene u devet grupa, podbjednici kojih su stjecali pravo direktnog učešća. Najbolja drugoplasirana ekipa direktno se plasirala na završni turnir, dok su osam drugoplasiranih ekipa igrale u play-offu za dodatna četiri mjesta. U kvalifikacijama prvi put su učestvovale reprezentacije Bosne i Hercegovine, Hrvatske, Slovenije, Moldavije, Gruzije, Ukrajine, Armenije, Makedonije i Azerbejdžana.
Tabela drugoplasiranih
150px|lijevo
Južnoameričke reprezentacije bile su u grupi sa devet učesnika, koje su igrale po sistemu svak sa svakim. Prve četiri ekipe direktno su plasirane na završni turnir. Reprezentacija Brazila direktno se kao branilac naslova plasirala na Svjetsko prvenstvo.
Grupa 1
= Sjeverna i Srednja Amerika / CONCACAF = 150px|lijevo
Finale
= Azija / AFC =
Ukupno 37 reprezentacija učestvovalo je u kvalifikacijama. Bile su podijeljene u deset grupa, čiji su pobjednici direktno plasirani u drugu rundu takmičenja: 150px|lijevo
Druga runda
Ukupno deset plasiranih ekipa bilo je podijeljeno u dvije grupe sa pet reprezentacija. Pobjednici grupa direktno su kvalificirani za Svjetsko prvenstvo, dok su drugoplasinare ekipe igrale razigravanje za trećeg predstavnika Azije.
Grupa B
= Afrika / CAF = 150px|lijevo
NGC 2133
NGC 2133 (također poznat kao ESO 57-SC46) je otvoreno zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Sto. Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 24. novembra 1834. godine.
NGC 430
NGC 430 (također poznat kao MCG 0-4-39, PGC 4376 i UGC 765) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 244 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 1,30 (92 hiljade sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (78 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 1. oktobra 1785. godine.
Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 1998.
Grupa B
= Okeanija / OFC = 150px
Finale
= Ekipe sa brojem učestvovanja na svjetskim prvenstvima =
16 prvenstava
14 prvenstava
10 prvenstava
9 prvenstava
7 prvenstava
6 prvenstava
5 prvenstava
4 prvenstva
NGC 2133
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Salzburg
Salzburg (, fonetski: Salcburg) jeste grad u Republici Austriji i glavni grad istoimene austrijske pokrajine Salzburg. Grad je sa stanovnika (stanje: ) četvrti po veličini u Austriji. U široj okolini Salzburga, koja obuhvata i dijelove Gornje Austrije i južne Bavarske, živi oko pola miliona ljudi.
Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 1998.
Finale
2 prvenstva
NGC 430
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u nogometu 1998.
Finale
1 prvenstvo
Salzburg
Najpoznatija ličnost iz Salzburga je muzički kompozitor Mozart.
Geografija
Salzburg se nalazi sjeverno od Alpa oko 300 km zapadno od glavnog grada Beča. Grad se dijeli na 24 gradskih okruga. To su Altstadt (Stari grad), Neustadt (Novi grad), Mülln, Riedenburg, Nonntal, Maxglan, Lehen, Liefering, Aigen, Parsch, Gnigl, Itzling, Elisabeth-Vorstadt, Morzg, Gneis, Leopoldskroner Moos, Salzburg-Süd (Salzburg jug), Langwied, Kasern, Taxham, Schallmoos mit Schallmoos West und Ost (Schallmoos s Schallmoos zapad i istok), Gneis Süd (Gneis jug), Maxglan West (Maxglan zapad) i Itzling Nord (Itzling sjever).
Historija
Grad se prvi put spominje u povelji cara Oton III 996. godine. Godine 1803. po Napoléonovoj naredbi, Salzburg se pretvara u sekularnu kneževinu, a 1805. zajedno sa Berchtesgadenom dodjeljuje se Austrijskom carstvu da bi 1810. opet bio pripojen Kraljevini Bavarskoj. Godine 1816. Salzburg se vraća Austrijskom carstvu koja je bila pod kontrolom dinastije Habsburg. Grad je bio na početku dio Gornje Austrije. Godine 1860. u Salzburgu se otvara željeznička pruga Westbahn koja vodi do Beča. To je možda i najveći razlog što je ovaj grad poblistao. Za vrijeme Drugog svjetskog rata, avioni Sjedinjenih Američkih Država oštetili su veliki dio grada.
Stanovništvo
Oko 77% stanovništva je rođeno u Austriji. Bosanci i Hercegovci čine 4,1%, osobe iz Srbije i Crne Gore 4,0% populacije. Elisabeth-Vorstadt je dio grada, sa najvećim udjelom stranaca. Najmanje stranaca ima u Leopoldskron-Moosu.
Svjetska baština
Salcburg je uspio da sačuva izuzetno bogato urbano tkivo, koje se razvijalo u periodu od srednjeg veka do 19. vijeka kada je bio grad-država kojim je vladao princ-nadbiskup. Njegova blistava gotička umjetnost privukla je mnoge zanatlije i umjetnike. Ovo je mjesto u kojem su se srele italijanska i njemačka kultura i koje su odigrale ključnu ulogu u razmjeni između ove dvije kulture. Rezultat je barokni grad koji je izašao netaknut iz istorije i izuzetno materijalno svjedočanstvo jedne kulture i perioda. Centar Salzburga duguje veliki dio svog baroknog izgleda talijanskim arhitektima Vincenzo Scamozzi i Santino Solari. Grad je najpoznatiji po Wolfgangu Amadeusu Mocartu, genijalnom muzičaru.
Muhamed Filipović
Muhamed Filipović (Banja Luka, 3. august 1929 – Sarajevo, 26. februar 2020) bio je bosanskohercegovački akademik, filozofski pisac, teoretičar, esejist i jedan od značajnijih bosanskohercegovačkih filozofa.
Prevoje pri Šentvidu
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Domžale.
Muhamed Filipović
Biografija
Studirao je na Filozofskom fakultetu u Beogradu i Zagrebu, a doktorirao 1960. godine. Bio je član Akademije nauka BiH i predsjednik Bošnjačke akademije nauka i umjetnosti (BANU). Radio je kao profesor na Filozofskom fakultetu u Sarajevu. Umro je 26. februara 2020 u Sarajevu. Smatran je za jednog od najuticajnijih akademika u modernoj Bosni i Hercegovini.
Prevoje pri Šentvidu
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Prevoje pri Šentvidu su imale 721 stanovnika.
Muhamed Filipović
Naučna karijera
Objavio je 14 knjiga, od kojih su neke i prevedene na druge jezike. Najveći broj prevoda doživjela je knjiga "Lenjin - monografija njegove misli", koja je prevedena na danski, švedski, francuski, bugarski, slovački, italijanski i kineski. Filipović je bio predsjednik Bošnjačke akademije nauka i umjetnosti (BANU).
Prevoje pri Šentvidu
Stanovništvo
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Prevoje.''
Muhamed Filipović
Naučna karijera
Autor je monografija iz logike, historije filozofije, historije kulturnog života Bosne i Hercegovine, estetike i politike. Bio je urednik redakcije Enciklopedije za Bosnu i Hercegovinu u periodu od 1975. godine do kraja 1982. godine. Filipović je autor i koautor više od 50 monografija, 160 članaka u naučnim časopisima.
Politička karijera
Filipović je bio jedan od osnivača bosanskohercegovačke političke partije Stranke demokratske akcije (SDA), gdje je bio član sve do 1990. Nakon toga osniva s Adilom Zulfikarpašićem Muslimansku bošnjačku organizaciju (MBO). Tokom Rata u Bosni i Hercegovini, bio je ambasador Republike Bosne i Hercegovine u Ujedinjenom Kraljevstvu. Zajedno sa Adilom Zulfikarpašićem učestvovao u neuspjelim pregovorima jula 1991. sa tadašnjim vodstvom SDS-a o budućnosti SRBiH unutar Jugoslavije (Sporazum Karadžić–Filipović).
Vrbas
Vrbas je rijeka i desna pritoka Save a protiče zapadnim dijelom Bosne i Hercegovine. Dužine je oko 250 km, površine sliva od 6.273 km2 i prosječnim protokom od 114 m3 u sekundi mjereno na ušću u Savu.
Nastaje od dva vrela na Zec-Planini (ogranak Vranice), 1715 m nadmorske visine. Rijeka Vrbas usjeca kompozitnu dolinu, prolazeći kroz Skopljansku kotlinu, Vinačku klisuru, Jajačku kotlinu, kanjonsku dolinu Tjesno, Banjolučku kotlinu, a donjim tokom preko svoje makroplavine Lijevče polje.
Na obalama Vrbasa ili u njegovoj blizini nalaze se gradovi Gornji Vakuf, Bugojno, Donji Vakuf, Jajce i Banja Luka.
Pritoke
Desne pritoke Vrbasa su: Kruščica, Bistrica, Ričica, Bojački, Odžački, Goruški i Vileški potok, te Vitina, Rovanjski potok, Drvetinska rijeka, Ćehajića rijeka, Volušnica, Oboračka rijeka, Barački, Sandžački i Babin potok, Goduša, Sokolinski potok, Bila voda, Rika, Lučina Komatinski potok, Ugar, Svrakava Vrbanja, Brusina, Turjanica, Crkvena, Gumjera, Velika rijeka, Resovac, Savica i Povelič.
Lijeve pritoke su: Trnovača, Barski potok, Mrkodo, Cipala, Bunta, Duboka, Lubovo, Prusačka rijeka, Semešnica, Podvode, Dihanjski potok, Kračec, Rasadnički potok, Hornjak, Glasinac, Šedinac, Pliva, Crna rijeka, Krupa, Rekavica, Ruišnjak, Suturlija, Crkvena, Rudnička rijeka, Ivaštanka, Bukovica, Mehovljanska rijeka i Osorna.
Geologija i morfologija
Sliv rijeke Vrbas smješten je u nekoliko različitih geotektonskih jedinica Dinarida.
Klima
Ova otvorenost prema Panonskoj niziji na sjeveru kao i slabiji uticaj Jadranskog mora na jugu uslovljavaju da u u nižim predjelima sliva preovladava umjerenokontinentalna klima, dok se brdsko-planinski predjeli karakterišu subplaninskom i planinskom klimom. Prosječne godišnje temperature vazduha najviše zavise od nadmorske visine i morfoloških odlika terena. U slivu Vrbasa one iznose od 10,8 °C do 9,4 °C na području koje karakteriše umjerenokontinentalna klima, odnosno u od 9 °C do 6 °C u predjelima koji pripadaju subplaninskoj i planinskoj klimi.
Poljoprivredne površine
Poljoprivredne površine sliva zauzimaju oko 35%. Prosječna veličina parcela je obično manja od 1 ha. Veliki broj je zapuštenih parcela koje se ne mogu više smatrati poljoprivrednim. Dominiraju površine pod pašnjacima u brdsko-planinskom području sliva, te livade u područjima kraških polja i riječnih dolina. Obradivog zemljišta u okviru ukupnih površina poljoprivrednog zemljišta ima 5-6%, uglavnom u donjem toku Vrbasa od Banjaluke prema ušću Vrbasa u Savu. Najvažnije obradive površine nalaze se uz vodotoke.
Hidrocentrale
Na rijeci je izgrađeno nekoliko značajnijih hidrocentrala: Jajce I, Jajce II, Bočac.
Svjetski kup u alpskom skijanju 2005/2006.
Skijašice su također odvozile 36 utrka (8 spustova i super-veleslaloma, 9 veleslaloma i slaloma i 2 kombinacije). Najuspješnija je bila Hrvatica Janica Kostelić sa 1970 bodova, što je rekord u Svjetskom kupu.
Prostitucija
desno|mini|375x375piksel|Njemačka prostitutka
Prostitucija (od latinske riječi Prostituere, koja znači "javno izlagati") je prodavanje seksualnih usluga za novac ili neku drugu uslugu. Prostitucija se često spominje kao „najstariji zanat na svijetu“.
U današnjem svijetu, vrlo veliki broj muškaraca, žene i djece korištenih u prostituciji su u ropskom položaju.
Uvod
Prostitucija se danas odvija u raznim oblicima. Postoje bordeli (u slučaju Hrvatske, gdje je prostitucija zabranjena, usluge se objavljuju u oglasima i održavaju tajno u stanovima), ulična prostitucija, escort usluge, seksualni turizam i druge.
Žene koje se dobrovoljno bave prostitucijom to uglavnom rade zbog novca. Vrlo malen broj otpada u toj kategoriji na one koje to rade jer su nimfomanke, željne pustolovine ili osvete nad roditeljima.
Prostitucija u brojkama
Prema američkom članku „Estimating the prevalence and career longevity of prostitute women“ (199.0.) broj prostitutki u tipičnom okruženju u SAD-u (Colorado Springs, CO, 1970. – 1988.) je procijenjen na 23 na 100.000 stanovnika, od kojih je 4 % bilo mlađe od 18 godina. Prosječna karijera tih prostituki je prema procjenama trajala 5 godina te je u jednoj godini imala 868 muških partnera.
Procjenjuje se da približno 2 i pol milijuna žena (najviše), muškaraca i djece biva žrtvom međunarodne trgovine robljem, što čini oko 4/5 ukupne međunarodne ilegalne trgovine robljem: odredište su često europske i druge razvijene zemlje. Procjenjuje se da je, zapravo, većina suvremenih prostitutki u ropskom položaju. Makar zagovornici legalizacije prostitucije - za što se primjerice zalažu feministice u Njemačkoj i Nizozemskoj (u kojim je zemljama prostitucija legalna), dok su feministice u Švedskoj (gdje je prostitucija ilegalna) vrlo glasno protiv legalizacije prostitucije - tvrde da se legalizacijom prostitucije poboljšava položaj žena uključenih u tu aktivnost, relevantne statistike ukazuju da u zemljama sa strožim zakonima protiv prostitucije ima zapravo manje trgovine seksualnim robljem.
Studija iz 1994. (Gagnon, Laumann i Kolata) je zaključila da se 16% muškaraca u dobi između 18-59 godina u SAD-u barem jednom u životu poslužilo uslugama prostitutki.
Procjenjuje se da u Indiji radi gotovo 8 milijuna prostitutki. U Nizozemskoj prostitucija čini čak 5% ukupne ekonomije.
U Hrvatskoj prema grubim procjenama ima oko 3.500 prostitutki koje na godinu zarađuju 30 milijuna eura (oko 219 milijuna kuna).
Ulična prostitucija
U uličnoj prostituciji prostitutke prikupljaju mušterije po ulici, cestama i sl. Često rade posredstvom svodnika te nose izazovnu i oskudnu odjeću (često i po lošim vremenskim uvjetima). Seksualne usluge najčešće pružaju u automobilu mušterije, obližnjoj uličici ili unajmljenoj motelskoj ili hotelskoj sobi.
U engleskom govornom području definiran je podoblik ulične prostitucije koji se zove "lot lizard" (doslovno prevedeno: sudbina guštera). To je tip prostitucije koji se odvija na odmaralištima i drugim mjestima na kojima se okupljaju kamiondžije. Prostitutke se često oglašavaju putem kratkih radijskih frenkvencija od 27 MHz za koje ne trebaju biti izdane nikakve posebne dozvole kako bi se emitiralo.
Bordeli
Bordel je naziv za ugostiteljski objekt čija je glavna djelatnost prostitucija, bilo kroz omogućavanje upoznavanja prostitutki sa svojim klijentima, bilo kroz pružanje prostora za obavljanje seksualnih usluga. Osim u klasificiranim javnim kućama, prostitucija je također zabilježena u masažnim salonima koji ilegalno pružaju seksualne usluge. Ovakvi saloni često se oglašavaju u lokalnim oglasnicima ili plakatima te nikad direktno ne otkrivaju nude li seksualne usluge ili ne (korisnik obično za to sazna na licu mjesta ili čuje za to prije dolaska od neke druge osobe).
Eskort usluge
Usluge eskorta često se mogu razlikovati od same prostitucije. Korisnik eskort usluga često plaća samo vrijeme i društvo, ali se u većini slučajeva podrazumijeva da ono uključuje nekakav oblik seksualne usluge.
Usluge eskorta obavljaju se u hotelskim i motelskim sobama ili u vlastitim kućama korisnika, odnosno pružatelja/ice ekosrt usluga. Pružatelj/ica eskort usluga može raditi samostalno ili posredstvom neke eskort agencije koja uzima određeni dio provizije. Korištenje interneta za pronalazak ovakvih usluga sve je češća pojava, a prostitutke mogu koristiti internetske forume, društvene mreže ili mogu izraditi vlastite mrežne stranice kako bi oglašavale vlastite usluge. desno|mini|200x200piksel|Crveni distrikt u Amsterdamu
Seks turizam
Seks turizam podrazumijeva putovanje radi korištenje seksualnih usluga, odnosno radi spolnog odnosa s prostitutkama. Svjetska turistička organizacija definira seks turizam kao putovanje organizirano unutar turističkog sektora ili izvan njega putem korištenja njegovih struktura s primarnom svrhom korištenja komercijalnih seksualnih odnosa.
Virtualni seks
Virtualni seks podrazumijeva seksualne aktivnosti putem računalnih kamera ili tekstualnih poruka, odnosno mikrofona. Internet prostitutke putem kartičnog transfera novca naplaćuju seksualne usluge po tarifama od nekoliko minuta do nekoliko sati usluga. Platforme koje se često koriste za ovakav tip prostitucije su razni internet servisi putem kojih je omogućeno gledanje dva korisnika preko kamere, Skype, WhatsApp i druge aplikacije.
Zdravstveni aspekti
Prostitucija je uvijek bila leglo raznih spolno prenosivih bolesti, od sifilisa do gonoreje. Zato prostitutke uglavnom koriste kondome. Od prostitucije i izvanbračnih seksualnih odnosa stradaju i bračni partneri koji bez vlastite krivice postaju žrtve spolnih bolesti, a najviše stradavaju djeca, bilo zbog razvoda brakova, bilo zbog rođenja izvan braka. Liberalizam kao moralni relativizam, dekadencija i hedonizam relativiziraju štetnost ovih društvenih bolesti.
Povijest
Najstarija javna kuća kod koje su sačuvani podaci bila je u gradu Uruku u Sumeriji. Iz doba Nebukadnezera II. (od 605. do 562. g. prije nove ere) nađeni su ugovori iz kojih proizlazi da su bogati građani u Babilonu iz prostitucije svojih robinja vukli znatne zarade. Geograf Strabon, koji je živio u doba cara Augusta, tvrdi da je u tadašnjem Afroditinom hramu bilo više od 10.000 prostitutki. Toma Akvinski je zaključio da je prostitucija "nužno zlo" a Augustin da "ne treba suzbijati prostituciju, jer će lakomislena požuda pokvariti društvo". Većina zemalja zabranila je prostituciju nakon 2. svjetskog rata, ali se ona održala na ilegalan način.
Kod plemena Ulad Nail zabilježeno je da djevojke za udaju zarađuju prostitucijom.
Korijeni prostitucije
U svojim nastojanjima da suzbiju prostituciju, vlasti raznih zemalja podijelili su se oko pogleda na korijene i uzroke prostitucije. Za neke je temeljni krivac potražnja, a za druge ponuda.
desno|mini|267x267piksel|Japanske prostitutke u bordelu u gradu Yokohama iz 19. stoljeća
Za one koje analiziraju potražnju važni su razni parametri, poput primjerice neravnomjernosti broja žena i muškaraca (primjerice, u Kini trenutno ima 70 milijuna više muškaraca nego žena, što je plodno tlo za prostituciju). Među onima koji smatraju da je temelj potražnja je i Donna M. Hughes koja je napisala: "Treba konfrotirati potražnju za prostitucijom...Muškarci, kupci komercijalnog seksa, su ultimativni konzumenti žena i djece koji se prostituiraju...Istraživanja o muškarcima koji kupuju seks su pokazala da su mnoga nagađanja o njima lažni mitovi. Rijetki su to muškarci koji su usamljeni ili imaju seksualno nezadovoljavajuču vezu. Zapravo, muškarci koji se koriste prostitucijom češće imaju više seksualnih partnera nego oni koji se njom ne koriste. Oni često javljaju da su zadovoljni svojim suprugama. Oni kažu da žele više - seksualni činovi koji njihove supruge neće učiniti ili uzbuđenje koje dolazi od potrage za ženom koju mogu kupiti na kratko vrijeme".
No postoje i mišljenja da je ponuda glavni uzrok prostitucije, koju uzrokuju siromaštvo i bijeda.
John de Laufenbels je pak branio prostituciju: "Seks je prirodan, važan dio života. Neki muškarci jednostavno nemaju žene koje su željne da im budu partneri besplatno. Zato tu postoji i "tržnica" za to. Usuđujem se reči da mnogi muškarci dobiju neke vještine koje ih, s vremenom, nauče da mogu pronaći žene u svijetu koje bi bile s njima".
Philippe Suchard
mini|desno|Philippe Suchard Philippe Suchard (fon. Filip Sukard) (Boudry, 9. septembra 1797. - Neuenburg, 14. januar 1884.), je švicarski poslastičar i izumitelj čokolade Milka. Njegovo prezime na bosanski jezik znači šećer.
Biografija
Prvi doticaj sa čokoladom Philippe je imao sa 12 godina kada je odlazio u apoteku u grad Neuchâtel da bi kupio pola kilograma čokolade za svoju bolesnu majku jer se čokolada u to vrijeme smatrala lijekom. Sa osamnaest godina on odlazi u Bern gdje pomaže svom bratu u slastičarskom poslu. Nakon obuke kod brata on odlazi u SAD i tamo boravi jednu godinu. On se 1825. godine vraća u Švicarsku u grad Neuchâtel i tu otvara slastičarnu. Nakon što odluči da zatvori slastičarnu on odlazi u grad Serrieres 1826 godine i tamo otvara fabriku čokolade sa mlinskim pogonom. On zapošljava jednog radnika i sa njim je dnevno proizvodio do 30 kilograma čokolade. Njegova čokolada postaje poznata i cijenjena u cijeloj Švicarskoj i on počinje proširivati posao. Svoje poslovanje 1880. proširuje i na inozemno tržište u njemačkom gradu Lorrachu u kojem se i danas proizvodi Milka. Licence za mnoge njegove čokolade ima Kraft Foods.
Praznik
Praznik je dan koji je prema tradiciji vrijedan slavljenja. Praznici su prema istoj tradiciji neradni dani. Praznici se mogu podijelita u dvije skupine. Praznici koji se uvijek slavi na isti kalendarski dan kao naprimjer Nova godina i Prvi maj i praznici čija proslava ne pada uvijek na isti kalendarski dan kao naprimjer Bajram, Kurban bajram i Uskrs.
Zvanični praznici u Bosni i Hercegovini
Zakon o praznicima u Bosni i Hercegovini još uvijek nije usvojen, tako da su na snazi još uvijek entitetski zakoni o praznicima.
Trenutno zajednički praznici za oba Entiteta su:
U FBiH za praznike su određeni sljedeći datumi:
U RS za praznike su određeni sljedeći datumi:
Rodica
Rodica je naseljeno mjesto u sastavu općine Domžale, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Domžale.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Rodica je imala 857 stanovnika.
Hvalov zbornik
mini|Hvalov zbornik iz [[1404.]] Hvalov zbornik je vjerski zbornik napisan bosančicom 1404. godine. Napisao ga je krstjanin Hval za hercega Hrvoja Vukčića Hrvatinića. To je najljepše i najbogatije ilustriran rukopis Crkve bosanske i danas predstavlja osnovni tekst bosanskih krstjana. Priredio ga je krstjanin Hval u doba 'dida Radomira', poglavara Crkve bosanske.
Zbornik je jedan od najpoznatijih rukopisa Crkve bosanske, u kojem postoje neki ikonografski elementi koji nisu u skladu s navodnim teološkim naukom kršćana (Blagovještenje, Raspeće i Uznesenje). Nove analize stila i slikarskih tehnika pokazuju da su ih ispisala najmanje dva minijaturista. Jedan slikar je slikao na plavoj podlozi, a drugi na zlatnoj podlozi u kojoj su minijature smeštene u bogat arhitektonski okvir. Kodeks se čuva u Univerzitetskoj biblioteci u Bolonji, Italija.
Hvalov zbornik predstavlja najkompletniji rukopis srednjovjekovne bosanske književnosti. Ima najveći obim, najljepše iluminacije i najbolje je očuvan. Zbornik se sastoji od 359 bogato ukrašenih listova pergamenta. Pisan je u jednom stupcu. Malog je formata 11x17 cm. Obiluje mnoštvom inicijala, iluminacija, minijatura i zastavica. Zbornik sadrži biblijske tekstove, tj. čitav Novi zavjet (četiri evanđelja, Apokalipsa, Djela apostolska i Poslanice), dijelove Starog zavjeta (Psaltir, biblijske pjesme, Dekalog), te četiri nebiblijska apokrifna teksta.
Hvalov zbornik danas se nalazi u Italiji u Bolonji. Otvoreno je pitanje na koji način i u koje je vrijeme Hvalov zbornik iz Bosne prenesen u Italiju. Po jednima prenijele su ga izbjeglice iz Bosne pred naletom Osmanlija, a po drugima to su učinili predstavnici inkvizicije. Početkom 18. vijeka Hvalov zbornik pripadao je italijanskom latinisti Đakomu Fačolatiju (Giacomo Facciolati 1682-1769). On ga je poklonio papi Benediktu XIV. Papa Bendekit XIV ga je predao Univerzitetskoj biblioteci u Bolonji gdje se i danas nalazi.
Hvalov zbornik objavljen je u fototipskom izdanju sa transkriptom 1986. U proučavanju Hvalovog zbornika značajno mjesto pripada Herti Kuna.
Zapis na Hvalovom zborniku
U ime o(t)ca i s(i)na i s(ve)toga d(u)ha. A sie se knjige napisaše ot ruki Hvala kr’stijanina na počtenie (u znak poštovanja) slavnomu g(ospo)d(i)nu Hr’voju, her’cegu spljet’skomu (splitskom) i knezu od Dolj’njih krai (Donjih krajeva) (i) inim’ mnogim’ zemljam’.
Tim’že (Zato) molju vi, bratie, kto budu pročitati sie pismo, ošte (ako) česo (što) ne umil’ budu s’vr’šiti v’ siem’ pisanii, prostite, a čtušte (čitajući) pominjajte (spominjite) toga komu se pisaše, a pisara toliko koliko je vam’ razumiti ot toga meštar’stva (majstorstva).
A pisaše se i dovr’šiše v’ ljeto rožd’stva (rođenja) H(ri)s(to)va 1404. ljeto, v’ dni episkup’stva i nastavnika i s’vršitelja cr’kvi bosan’skoj g(ospo)d(i)na djeda Radomera.
Bariša Krekić
Bariša Krekić (Dubrovnik, 14. oktobar 1928 – Los Angeles, 12. januar 2021) bio je historičar i bizantolog.
Osnovno i srednje obrazovanje završio je u rodnom Dubrovniku. U Beogradu 1951. godine završava studij historije, specijaliziravši se na polju Bizantologije. Doktorsku disertaciju "Dubrovnik i Levant (1280-1460)" odbranio je u Beogradu 1954. godine. Najprije je radio kao asistent u Vizantološkom institutu u Beogradu, a zatim kao profesor Opće historije srednjeg vijeka na Filozofskom fakultetu u Novom Sadu. Postdoktorski studij je slušao na čuvenoj Sorboni u Parizu kod slavnog Brodela. Od 70-ih godina XX stoljeća seli u Sjedinjene Američke Države gdje najprije predaje na Bloomington univerzitetu u Indijani, da bi potom prešao na UCLA u Kaliforniji gdje je danas uposlen u statusu profesora emeritusa.
Glavno područje istraživanja Bariše Krekića je Bizantologija i veze Dubrovnika sa Levantom i Mediteranskim svijetom. Historiografiji Bosanskog srednjovjekovlja doprinio je s nekoliko manjih radova uglavnom vezanih za odnose srednjovjekovne Bosne s Dubrovnikom i Venecijom.
Izvod iz bibliografije
Iz historije srednjovjekovne Bosne
NGC 6570
NGC 6570 (također poznat kao IRAS 18088+1404, MCG 2-46-8, PGC 61512 i UGC 11137) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 105 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmijonosac. Najveći prečnik je 1,90 (58 hiljada sg) a najmanji 1,1 uglovnih minuta (34 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 2. juna 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Crkva svetog proroka Ilije u Mirijevu
mini|desno|Crkva svetog proroka Ilije u Mirijevu Crkva svetog proroka Ilije je hram srpske pravoslavne crkve. Nalazi u ulici Vitezova Karađorđeve zvijezde 61, u Mirijevu u gradskoj općini Zvezdara, Beograd, Srbija. Pripada Beogradsko-karlovačkoj arhiepiskopiji.
Historija
mini|desno|Unutrašnjost crkve Crkva svetog proroka Ilije podignuta je 1834. godine na mjestu na kojem se ranije nalazila manja crkva, koja je bila sagrađena od slabog materijala. Porta stare crkve je bila podijeljena na dva dijela, tako da je jedan dio služio za pohađanje školske nastave. Nova crkva svetog Ilije sagrađena je od kvalitetnog materijala, koji je uzet iz razrušenog manastira Slanci po odobrenju kneza Miloša. U crkvi su sačuvani protokoli iz 1834. godine, kao i pismo knezu Milošu u kome se daju izvještaje u vezi gradnje crkve i moli za pomoć. Crkva je sagrađena nastojanjima i prilozima sela Mirijeva, kao i prilozima iz Malog Mokrog Luga i Velikog Mokrog Luga. Obnovljena je 1873. godine i tada dobija svoj sadašnji izgled. U tom obnavljanju, dograđena joj je i današnja pripata sa zvonikom. To je jedina građevina zasvedena poluobličastim svodom, sa trostranom apsidom izvana i iznutra, sa pripatom i dvije bočne pjevnice koje imaju pravokutnu osnovu.