cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teorija grafova
Graf
Drugi smisao grafa proistječe iz različitih koncepcija ivice skupa. U općenitijem smislu, V je skup zajedno s relacijama događaja koji su povezani sa svakom ivicom dva tjemena. U drugom uopćenom smislu E je multiskup neporedanih parova (ne nužno različitih) tjemena. Većina autora taj tip objekta naziva multigraf ili pseudograf.
Tjemena koja pripadaju ivici zovu se krajevi ili krajevi čvorova ruba. W tjeme može postojati u grafu i ne pripadati ivici.
V i E često se uzimaju kao ograničeni i većina dobro poznatih rezultata nije istinita (ili su različiti) za neograničene grafove jer većina argumenata potpada pod ograničen slučaj. Red grafa je |V|, njegov broj tjemena. Veličina grafa je |E|, njegov broj ivica. Stepen ili valencija tjemena je broj ivica koje se na to spajaju, gdje se ivica koja spaja tjeme sa sobom (petlja) broji dvaput.
Za ivicu {x, y} teoretičari grafova često koriste nešto skraćenu notaciju xy.
Granica proizvodnih mogućnosti
Granicu proizvodnih mogućnosti smo dostigli kada nam ekonomija posluje maksimalno efikasno i to do te mjere da ne možemo proizvoditi više jednog dobra bez da smanjimo proizvodnju drugog dobra. Pri maksimalnoj efikasnosti resursi se ne rasipaju i radi se s punim kapacitetima. Može se poslovati unutar granice, granica se može dostići, ali ekonomija ne može nikada izaći izvan njenih okvira.
Ekonomija zemlje može proizvoditi efikasno, ali da neefikasna bude alokacija dobara i da zbog toga ekonomija bude pomjerena unutar spomenute granice.
Primjer
mini|desno|425p|Granica proizvodnih mogućnosti iz našeg primjera Klasičan primjer granice proizvodnih mogućnosti nam prikazuje pojednostavljenu ekonomiju koja proizvodi samo dva dobra, maslac i oružje. Pošto ova ekonomija posluje na svojoj granici proizvodnih mogućnosti ne postoji mogućnost da proizvedemo više maslaca bez toga da smanjimo proizvodnju oružja i obratno.
Tehnologije u nastajanju
Tehnologije u nastajanju su tehnologije čiji su razvoj, praktične primjene ili oboje još uvijek u velikoj mjeri nerealizovani. Ove tehnologije su općenito nove, ali također uključuju starije tehnologije koje pronalaze nove primjene. Tehnologije u nastajanju često se percipiraju kao sposobne da promijene status quo.
Tehnologije u nastajanju karakteriziraju radikalna novost (u primjeni čak i ako ne u porijeklu), relativno brz rast, koherentnost, izražen uticaj, te neizvjesnost i dvoznačnost. Drugim riječima, tehnologija u nastajanju može se definisati kao „radikalno nova i relativno brzo rastuća tehnologija koju karakterizira određeni stepen koherentnosti koji traje tokom vremena i sa potencijalom da izvrši značajan utjecaj na društveno-ekonomski domen (ili više njih) koji je posmatran u smislu sastava aktera, institucija i obrazaca interakcija među njima, zajedno sa povezanim procesima proizvodnje znanja. Njegov najistaknutiji uticaj, međutim, leži u budućnosti, tako da je faza nastanka još uvek donekle neizvjesna i dvosmislena."
Nove tehnologije uključuju razne tehnologije kao što su obrazovna tehnologija, informaciona tehnologija, nanotehnologija, biotehnologija, robotika i umjetna inteligencija. [bilješka 1]
Nova tehnološka polja mogu biti rezultat tehnološke konvergencije različitih sistema koji se razvijaju prema sličnim ciljevima. Konvergencija objedinjuje prethodno odvojene tehnologije kao što su govor (i telefonske funkcije), podaci (i aplikacije za produktivnost) i video zajedno, tako da dijele resurse i međusobno komuniciraju, stvarajući novu efikasnost.
Nove tehnologije su one tehničke inovacije koje predstavljaju progresivan razvoj u oblasti konkurentske prednosti; konvergirajuće tehnologije predstavljaju prethodno različita polja koja se na neki način kreću ka jačoj međusobnoj povezanosti i sličnim ciljevima. Međutim, mišljenje o stepenu uticaja, statusu i ekonomskoj održivosti nekoliko novih i konvergentnih tehnologija varira. mini|[[Datoteka:Artificial_Neural_Network_with_Chip.jpg|mini|Umjetna neuronska mreža sa čipom Umjetna inteligencija]]
Zastolje
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazilo se u sastavu stare općine Dubrovnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Zastolje je imalo 136 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Zastolje je imalo 142 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Pomračenje Sunca 4. januara 2011.
mini|Djelimično pomračenje viđeno iz Poljske '''Pomračenje Sunca 4. januara 2011. godine''' je bilo djelimično pomračenje Sunca, koje je bilo vidljivo u većem dijelu Evrope, Arabijskog poluotoka, sjeverne Afrike i zapadne Azije.
Ovo pomračenje je bilo u okviru metonskog ciklusa, koji se ponavlja svakih 19 godina.
NGC 6752
NGC 6752 (također poznat kao ESO 141-SC30) je kuglasto zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Paun. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 30. juna 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Žaoka (film)
Žalac američki je film snimljen 1973. s radnjom koja se dešavala septembra 1936. u kojoj su glavni protagonisti dvije profesionalne varalice (Paul Newman i Robert Redford) i imaju komplikovan zadatak da prevare šefa mafije (Robert Shaw). Film je režirao George Roy Hill, koji je prethodno režirao vestern Butch Cassidy i Sundance Kid s Newmanom i Redfordom u glavnim ulogama. Scenarij je napisao David S. Ward, inspirisano po istinitoj priči o stvarnim prevarantskim igrama koje su osmislili braća Fred i Charley Gondorff, a dokumentirao je David Maurer u svojoj knjizi Veliki varalica: priča samouvjerenog čovjeka. Film je osvojio sedam Oscara, među kojima su i oni za najbolji film i najbolju režiju. Ward je bio nominiran za Zlatni globus.
Radnja
Godina je 1932. i kurir zadužen za novac nosi sedmičnu zaradu u sjedište – 11.000 dolara zarađenih u ilegalnoj kockarnici u Jolietu, država Illinois. Na njegovom putu, tri čovjeka varaju ga tako što zamjenjuju njegov novac sa toaletnim papirom. Doyle Lonnegan (Robert Shaw), gangster koji je trebao da primi novac, osvećuje se tako što hvata jednog od varalica, Luthera Colemana (Robert Earl Jones), i usmrćuje ga tako što ga baca kroz prozor. Lonnegan također naređuje da se ubije Lutherov partner, Johnny Hooker (Robert Redford). Hooker bježi u Chicago kako bi izbjegao Lonneganovu potjeru. U Chicagu upoznaje Henrya Gondorffa (Paul Newman), starog Lutherovog prijatelja. Da bi osvetili Lutherovu smrt, oni smišljaju detaljan plan – "veliku prevaru" – da izvuku ogromnu svotu od Lonnegana, ali da to urade tako da on ne bi mogao da primijeti da je prevaren. Pozirajući kao pokvareni kockarski šef iz Chicaga, Gondorff upada sa velikim ulozima u igru pokera sa Lonneganom, koji je također poznat po varanju. Gondorff vara bolje i osvaja 15,000 dolara od Lonnegana, ali on ne može da plati odmah zato što mu je nestao novčanik. (Jedan od Gondorffovih ljudi ukrao mu je novčanik prije igre.) Gondorff šalje Hookera u Lonneganovu sobu da pokupi novac. Hooker, glumeći Gondorffovog nezadovoljnog zamjenika, predlaže Lonneganu veliki plan da prevare Gondorffa, ali njemu je potreban neko ko je "od ugleda" da započne opkladu. Lonnegan, ljutit što ga je Gondorff prevario, pristaje i upada u igru.
Gondorff i društvo ubrzavaju pripreme da budu spremni za konačnu fazu velike prevare. Prvo, skupili su svu bandu i iznajmili su prazan podrum, i za par dana pretvarajući ga u kockarsku jazbinu. Najavljivač u sporednoj sobi opisuje konjičke trke kao da se dešavaju uživo, ali on to sve čita sa vrpce, tako da su rezultati poznati već unaprijed. Oni biraju trku sa mogućim iznenađenjima, kao što su 3:1 ili 4:1 i onda postavljaju opkladu na nekog konja koji bi eventualno trebao da pobjedi; Lonnegan čeka pored telefona u obližnjoj prodavnici. Gondorffova banda je također iznajmila sobu sa pogledom na prodavnicu; čim Lonnegan izađe i krene prema kockarskoj jazbini, posmatrač zazvoni i najavi njegov dolazak. Kao prva proba je bila mala opklada samo da bi pokazali Lonneganu da sistem radi; konačni plan koji su dali Lonneganu je da se napravi opklada tako visoka da bi upropastila Gondorffa. Ali nastaje nevolja kad Lonnegan traži da se sretne sa Hookerovim izmišljenim saradnikom. Hooker objašnjava Lonneganu da je ključ prevare njegov prijatelj koji radi u Western Unionu koji mu saopštava rezultate utrke putem telefona prije nego što se objave na vrpci. Pretvarajući se da su moleri, banda ubjeđuje pravog menadžera Western Uniona da napusti svoju kancelariju na sat vremena, i onda jedan od njih preuzima menadžersku ulogu. Lonnegan je potpuno ubijeđen. U međuvremenu, Lonneganovi ljudi su upratili Hookera u Chicagu ali nisu uspjeli da ga ubiju. (Oni i Lonnegan ne znaju da čovjek kome Lonnegan "pomaže" da prevari Gondorffa je isti onaj koji je pomogao Lutheru da preuzme kurirov novac na samom početku filma.) Lonnegan povjerava posao nekome pod imenom Solino, koji je jako vješt asasin. Poručnik Snyder (Charles Durning), policajac iz Jolieta, je pratio Hookera do velikog grada zato što je Hooker podvalio Snyderu lažni novac kad je Snyder pokušao da ga pretrese. Snyder ne pravi nikakav napredak; Hooker uspijeva da umakne Snyderu. On onda pomaže FBI agentu Polku (Dana Elcar), koji također progoni Gondorffa. Snyder napokon hvata Hookera i dovodi ga Polku, koji ga prisiljava da odustane od Gondorffa prijeteći da će pritvoriti Lutherovu suprugu. Hooker, koji je bio blizak Lutherovoj porodici, pristaje, ali FBI će dopustiti Lonneganovoj prevari da ide svojim tokom prije nego uhapse Gondorffa. Noć prije konačnog čina prevare, Hooker se upoznaje sa Lorettom (Dimitra Arliss), novom konobaricom u restoranu gdje je volio da ručava. Kad se probudio, ona je otišla. Sumnja da li ga je opljačkala. On se oblači i izlazi napolje. Naoružana nepoznata osoba prati Hookera. U momentu kad Hooker šeta osunčanom alejom i primjećuje Lorettu koja mu prilazi u susret sa osmijehom, naoružani čovjek pojavljuje se iza njega i ubija Lorettu sa pucnjem u glavu. Njoj ispada pištolj iz ruke u trenutku kad pada. Hooker, iznenađen, saznaje od čovjeka da je Loretta Solino profesionalni plaćeni ubica i da ga ona nije htjela ubiti sinoć zato što je bilo previše svjedoka koji su ga vidjeli kad je ušao u njen stan. Na Hookerovo pitanje "Ko si ti?" čovjek odgovara: "Gondorff mi je naredio da se brinem o tebi."
Lonnegan, s torbom u kojoj je pola miliona dolara, dobija upute za klađenje u prodavnici i odlazi do Gondorffove kockarske jazbine da počne sa kockom. Službenik traži Gondorffovo odobrenje za prihvat tako velikog uloga; nakon kratkog prepiranja između Gondorffa i Lonnegana Gondorff prihvata. Lonnegan sjedi i sluša rezultate utrke. U društvu je s Kid Twistom (Harold Gould), lažnim menadžerom Western Uniona, koji je slao Lonneganove opklade. Kad je Lonnegan spomenuo na kojeg se konja kladi, Kid Twist iznenađen, kaže mu da to nije pobjednički konj. Sav u panici, Lonnegan pokušava poništiti opkladu, ali suviše kasno. Dok Lonnegan galami, FBI upada i hapsi Gondorffa. Pošto je uhvatio kolovođu, Polk govori Hookeru da on može ići. Hooker gleda u Gondorffa s osjećanjem krivice i počinje se udaljavati, ali Gondorff vadi pištolj i puca mu u leđa. Zatim Polk puca u Gondorffa. Lonnegan, stoji i gleda u Hookera koji krvari. Poručnik Snyder, čiji zadatak je da uhapsi Lonnegana što prije, tjera ga napolje opominjući ga da bi bilo pametnije da i on ne postane još jedno mrtvo tijelo. U kockarskoj jazbini slavi se. Mrtvi ustaju i čestitaju jedan drugom zajedno sa svim svojim saradnicima, uključujući i agente FBI-a, za izvrsno odrađen posao. Kockarska jazbina rastura se; Gondorff objašnjava gansterima gdje će pokupiti svoj udio i na kraju on i Hooker odlaze zajedno.
Trabzonska mirovna konferencija
Trabzonska mirovna konferencija bila je konferencija koja je održana između 14. marta i 13. aprila 1918. u Trabzonu između Osmanlijskog Carstva i delegacije Transkavkaske skupštine (Zakavkaskog Seima) i vlade. Predstavnici su bili kontraadmiral Hüseyin Rauf Beg za Osmanlijsko Carstvo, i Akaki Chkhenkeli, Khalil beg Khasmammadov, Alexander Khatisian itd. kao transkavkaska delegacija.
Erzindžansko primirje koje su Rusi i Osmanlije potpisali u Erzindžanu 5. decembra 1917. godine okončalo je oružane sukobe između Rusije i Osmanlijskog Carstva u Perzijskoj i Kavkaskoj kampanji na bliskoistočnom frontu Prvog svjetskog rata. Nakon primirja uslijedio je Brest-Litovski mir 3. marta 1918. između Ruske SFSR i Centralnih sila, koji je označio izlazak Rusije iz Prvog svjetskog rata. Brest-Litovski mir nametnuo je granice koje su bile u suprotnosti s onima na koje su sve strane polagale pravo. Osmanlijsko Carstvo je smatralo da delegacija koju je osnovao Seim ne predstavlja državu, već narode regije.
Pozicije
Osmanlijska delegacija izrazila je želju da "Zakavkazje proglasi svoju nezavisnost i objavi svoj oblik vlasti prije završetka pregovora" Osmanlijsko Carstvo je htjelo srušiti barijeru između anatolskih muslimana i kavkaskih muslimana i "učvrstiti jedinstvo među srodnim nacijama." Posebni zadaci Osmanlijskog Carstva na Kavkazu, uvjeravao je Rauf Beg, odražavaju veze između Carstva i kavkaskih naroda koji su bili "...ne samo historijske i geografske, nego krvne, koje teku iz njihove zajedničke prošlosti."
Ahmed beg Pepinov, savjetnik zakavkaske delegacije i član Muslimanskog nacionalnog vijeća, predložio je formiranje četvrte, zasebne administrativne jedinice koju bi činile muslimanske oblasti Batumske i Karske oblasti. "Veze koje stvaraju sličnosti rase, religije, ekonomije i svakodnevnog života su veoma jake i biće im jako teško da opstanu jedno bez drugog", ustvrdio je Pepinov utemeljujući tu želju.
Posljedice
Na kraju pregovora, Enver-paša je ponudio da preda sve ambicije Carstva na Kavkazu u zamjenu za priznanje osmanlijskog povratka istočnoanadolskih provincija u Brest-Litovskom miru.
Šef transkavkaske delegacije Akaki Chkhenkeli je 5. aprila prihvatio Brest-Litovski mir kao osnovu za dodatne pregovore i uputio je vladi poziv da prihvate ovaj stav. Raspoloženje koje je vladalo u Tiflisu bilo je veoma različito, izrazili su veću odlučnost. Brest-Litovski mir ujedinio je armensko-gruzijski blok. Armeni su vršili pritisak na Republiku da odbije. Oni su priznali postojanje ratnog stanja između sebe i Osmanlijskog Carstva.
Neprijateljstva su nastavljena i osmanlijske trupe su zauzele nove teritorije na istoku, dostižući predratne granice.
U Batumu je 11. maja otvorena nova mirovna konferencija. Na ovoj konferenciji, Osmanlije su proširile svoje zahtjeve na Tiflis, kao i Aleksandropolj i Ečmiadzin, do kojih su željeli izgraditi željeznicu, koja bi povezala Kars i Julfu sa Bakuom. Jermenska država, kroz koju bi prolazio ovaj transportni koridor, trebala je dati slobodno pravo prolaza. Armenski i gruzijski članovi republičke delegacije počeli su da stvaraju zastoje.
Počevši od 21. maja, osmanlijska vojska je ponovo krenula naprijed u oblasti ruske Armenije koje nisu bile pod sultanovom kontrolom od sedamnaestog vijeka. Konflikt je doveo do bitke kod Sardarapata (21.–29. maja), bitke kod Kara Kilissea (1918.) (24.–28. maja) i bitke kod Baš Abarana (21.–24. maja). Republika Armenija je bila prisiljena da 4. juna potpiše Batumijski sporazum.
IC 2134
IC 2134 (također poznat kao ESO 33-SC19) je kuglasto zvjezdano jato i nalazi se u sazviježđu Sto. Prvo otkriće je napravio DeLisle Stewart 18. decembra 1900. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Pustošenje Bagdada (1258)
Pustošenje Bagdada (1258) jest događaj koji se desio nakon opsade i pada Bagdada pod Mongolsku vlast. Opsada Bagdada, koja je trajala od 29. januara do 10. februara 1258. godine, podrazumijevala je cirkumvalaciju, zauzimanje i pustošenje Bagdada, tadašnje prijestolnice Abasidskog halifata od strane ilkanatskih mongolskih snaga i njihovih saveznička. Mongolima je zapovjedao Hulagu–kan, brat kagana Mongke–kana, koji je namjeravao dalje proširiti svoju vlast u Mezopotamiji, ali ne i direktno srušiti halifat. Mongke–kan je, međutim, naredio Hulaga–kanu da napadne Bagdad ukoliko tadašnji halifa Al–Mustazi odbije mongolske zahtjeve za njegovim kontinuiranim potčinjavanjem haganu i isplatu danka u obliku vojne potpore mongolskim snagama u Perziji.
Hulagu–kan je započeo svoju kampanju u Perziji, s nekoliko ofanziva protiv Nizarija, uključujući Asasine, koji su izgubili svoje uporište u Alamutu. Nakon toga se okrenuo Bagdadu, zahtijevajući da se Al-Mustazi prikloni uvjetima koje je njegov brat Mongke–kan, vladar Mongolskog Carstva nametnuo Abasidima. Iako se Abasidi nisu uspjeli pripremiti za invaziju Mongola, halifa je vjerovao da Bagdad ne može pasti pred invazionim mongolskim snaga i odbio se predati. Hulagu–kan je nakon toga izvršio opsadu grada, koji se predao nakon 12 dana trajanja opsade.
Tokom sljedeće nedelje, Mongoli su opljačkali Bagdad, počinivši brojna zvjerstva i uništivši ogromne biblioteke Abasida, uključujući i Kuću mudrosti. Mongoli su pogubili Al-Mustazija i masakrirali mnoge stanovnike grada, koji je ostavljen uvelike depopuliran. Smatra se da opsada i pustošenje označava kraj Zlatnog doba islama, tokom kojeg su halife proširili svoju vlast od Iberijskog poluostrva do Sinda, a što je također obilježeno mnogim kulturnim dostignućima na raznim poljima.
Pozadina
Bagdad je stoljećima bio glavni grad Abasidskog halifata, trećeg halifata nakon Pravedniog i Emevijskog, čiji su vladari bili potomci Abasida, Muhammedovog daidže. 751. Abasidi su srušili Emevije kao vladajuću dinastiju i premjestili sjedište halifata iz Damaska ​​u Bagdad. Na vrhuncu svoje važnosti, grad je naseljavalo oko milion ljudi, a branila ga je vojska od 60.000 vojnika. Do sredine 13. vijeka snaga Abasida je opadala, a turski i memlučki ratni zapovjednici često su imali vlast nad halifama.
Bagdad je i dalje zadržao mnogo simboličkog značenja, a ostao je bogat i kulturan grad. Halife 12. i 13. vijeka počeli su razvijati veze s rastućim mongolskim carstvom na istoku. Halifa an-Nasir li-dini'llah, koji je vladao od 1180. do 1225. godine, izgleda da je pokušao uspostaviti savez sa Džingis-kanom, kada je Muhammed II, vladar Carstva Hwarezma zaprijetio napadom na Abaside. Na osnovu te teorije ispada da su neki zarobljenici križara poslani kao danak mongolskom kaganu.
Prema Tajnoj historiji Mongola, Džingis-kan i njegov nasljednik Ogataj-kan dali su naređenje svom generalu da otpočne napad na Bagdad. Čormakan je 1236. godine poveo mongolsku vojske ka Irbilu, koji je ipak ostao pod vlašću Abasida. Daljnji napadi na Irbil i ostale krajeve halifata postali su česta pojava. Nekim napadima Mongoli su, prema nekim izvorima, uspjeli doći i do Bagdada ali ti mongolski upadi nisu uvijek bili uspješni, jer su Abasidske snage 1238. i 1245. uspjele poraziti napadače.
Uprkos svojim uspjesima, Abasidi su se nadali da će sklopiti primirje s Mongolima i do 1241. godine usvojili praksu slanja godišnjeg danka kaganu. Izaslanici halife bili su na krunisanju Ogataj-kana kao kagana 1246. godine i Mongke-kana 1251. godine. Tokom svoje kratke vladavine, Ogataj-kan je inzistirao da se halifa Al-Mustazi u potpunosti podredi vladavini Mongola i osobno dođe u Karakorum. Krivicu za halifovo odbijanje i za drugi otpor koji su pružili Abasidi pojačanim pokušajima Mongola da prošire svoju vlast na dijelove Abasidskog halifata, kagani Mongolskog Carstva su prebacili na zapovjednika Čormakana i njegovog nasljednika Baiju.
Hulagov marš ka Bagdadu
Iako je odgovorio na zahtjeve Hulagua na takav način da je mongolski zapovjednik smatrao taj odgovor dovoljno prijetećim i uvredljivim usljed čega je prekinuo pregovore, halifa Al-Mustasim nije čak ni pozvao dodatne trupe koje su mu bile na raspolaganju u Bagdadu, niti je ojačao gradske zidine. Do 11. januara Mongoli su već bili u blizini grada, utaborivši se na obe obale rijeke Tigris tako da su formirali obruč, tzv. kliješta oko grada. Al-Mustasim je konačno odlučio da se bori s njima i poslao je vojsku od 20.000 konjanika da napadnu Mongole. Konjicu su odlučno porazili Mongoli, čiji su saperi probili nasipe uz rijeku Tigris i raspršili se iza abasidskih snaga, zarobljavajući ih.
Opsada grada
thumb|Perzijski prikaz (iz 14. vijeka) Hulagove vojske tokom opsade Bagdada Prema historičarima Abasidski halifat je mogao u momentu opsade grada skupiti oko 50.000 vojnika za odbranu glavnog grada, uključujući 20.000 konjanika. Međutim, vojska je okupljena na brzinu što je uticalo na stepen opremljenosti te vojske i njenu disciplinu. Iako je halifa moga da pozove i vojnike iz drugih dijelova halifata kako bi odbranio grad i državu, on to nije učinio, ili zbog toga što je to zanemario ili zbog nekih drugih razloga. Njegovo podrugljivo protivljenje prihvatanju uslova koje su Mongoli nametnuli dovelo je do toga da izgubi lojalnost Memluka a sirijski emiri, koji su se nalazili u nadležnosti halifata, bili su zauzeti pripremanjem vlastite obrane.
29. januara, mongolska vojska počela je opsadu Bagdada, izgrađujući palisade i rovove oko grada. Upotrebljavajući opsadne sprave i katapulte, Mongoli su pokušali srušiti gradske zidine i do 5. februara zauzeli značajan dio obrane. Shvativši da njegove snage imaju malo šanse da ponovo preuzme zidine grada, Al-Mustazi je pokušao da otvori pregovore s Hulaguom, koji je taj halifin prijedlog odbio. Oko 3.000 bagdadskih uglednika pokušalo je pregovarati s Hulaguom, ali su ubijeni. Pet dana kasnije, 10. februara, grad se predao, ali Mongoli nisu ušli u grad do 13. februara, započevši period od sedmice dana masakra i razaranja grada.
Razaranje grada i masakr nad stanovništvom
Mongoli su opljačkali, a zatim uništili sve važnije objekte u gradu, u prvom redu džamije, palate, biblioteke i bolnice. Neprocjenjivo književno blago Bagdada koji je u to doba bio obrazovni centar svijeta je nepovratno nestalo. Knjige, rukopisi i ostala bibliotečka građa iz 36 javnih biblioteka Bagdada bile su rastrgane, uništene i spaljene. Navodi se da su čak korice knjiga Mongoli koristili kako bi napravili sebi sandale. Velike objekti, koji su bili djelo tadašnjih generacija, su spaljeni do temelja. Kuća mudrosti (Velika biblioteka Bagdada), koja je sadržavala mnoštvo dragocjenih historijskih dokumenata i knjiga o različitim oblastima, u rasponu od medicine do astronomije, uništena je. Preživjeli su svjedočili da su se vode Tigrisa crnile tintom zbog mnoštva knjiga koje su bile bačene u rijeku kao i crvene su od krvi ubijenih učenjaka i filozofa.
Stanovništvo je usljed pada grada pokušalo pobjeći, ali ih su mongolski vojnici presretali u omnoštvu, ne štedeći ni žene ni djecu. Martin Sicker piše da je stradalo blizu 90.000 ljudi. Druge procjene su još poraznije. Wassaf tvrdi da su Mongoli pobili nekoliko stotina hiljada stanovnika Bagdada. Ian Frazier iz The New Yorkera procjenjuje da se broj smrtnih slučajeva kretao u rasponu od 200.000 do milion žrtava.
Halifa Al-Mustazi je zarobljen i primoran gledati kako se njegovi građani ubijaju, a riznice pljačkaju. Prema većini izveštaja, halifa je ubijen gaženjem. Mongoli su umotali halifu u ćilim i preko njega jahali svojim konjima jer su vjerovali da će se zemlja uvrijediti ako je dodirne kraljevska krv. Svi osim jednog halifinog sina ubijeni su, a jedini preživjeli sin poslan je u Mongoliju, gdje mongolski historičari izvještavaju da se oženio i imao potomstvo, ali da nakon toga nije imao nikakvu ulogu u islamu.
Hulagu je morao da se preseli u svoj tabor uzvodno od grada, zbog neugodnog mirisa koji se širio gradom i okolinom zbog leševa ubijenih stanovnika.
Historičar David Morgan citirao je Wassafa opisujući pustošenje grada: ''Mongoli su lutali gradom poput gladnih sokolova koji napadaju golubove ili poput bijesnih vukova koji napadaju ovce, s labavim uzdasima i besramnim licima, ubijajući i šireći teror ... krevete i jastuke napravljeni od zlata i ukrašeni draguljima rezali su noževima i trgali na komade. Oni koji su se skrivali iza velova velikog Harema izvlačeni su ... kroz ulice i aleje, svaki od stanovnika Bagdada postajao bi igračka mongolskih horda ... a stanovništvo je ubijano od ruke osvajača.''
Uzroci propadanja poljoprivrede
Neki historičari vjeruju da je invazija Mongola uništila dobar dio infrastrukture za navodnjavanje koja je postojala u Mesopotamiju nekoliko tisućljeća. Kanali su presečeni kao vojna taktika i nikada nisu popravljeni. Toliko je ljudi umrlo ili pobjeglo da ni radna snaga ni postojeća organizacija nisu bili dovoljni za održavanje kanala. Kanali su prekinuti ili probijeni. Ovu teoriju je predstavio (ne i prvi put) historičar Svatopluk Souček u svojoj knjizi iz 2000. godine Hstorija unutrašnje Azije.
Drugi historičari navode da je salinizacija tla primarni uzrok pada poljoprivrede.
Grad poslije pustošenja
Nakon što je porušio i spalio grad, Hulagu je iza sebe ostavio 3.000 mongolskih vojnika kako bi obnovili Bagdad. Ata-Malik Juvayni kasnije je postavljen za guvernera Bagdada, Donje Mesopotamije i Huzestana, nakon što se Guo Kan vratio u dinastiju Yuan kako bi pomogao Kublaj-kanu u svrgavanje dinastije Song. Nestorijanska kršćanska supruga mongolskog Hulagua, Dokuz Khatun, uspješno je kod njega posredovala da poštedi živote bagdadskih kršćana. Hulagu je ponudio kraljevsku palaču nestorijanskim katolicima pod vodstvom patrijarha Maru Makikija i naredio da se za njega izgradi katedrala.
U početku je pad Bagdada izazvao šok za cijeli muslimanski svijet. Nakon mnogih godina potpune devastacije grad je za vrijeme Ilkanata postao ekonomsko središte u kojem je procvjetala međunarodna trgovina, počeo da se kuje novac i oživio vjerski život. Nakon toga glavni mongolski darughachi je bio stacioniran u gradu.
Volujac (Trebinje)
Volujac je naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina.
Sunčani sat
mini|250p|Sunčani sat Sunčani sat je astronomska naprava koja promjenom položaja sunca na nebu pokazuje približno vrijeme. Kao pokazivač služi uglavnom linijska sjena (gnomon) nekog predmeta, šiljka ili slično. Sjena tog predmeta polahko se kreće tokom dana, pokazujući sate koji su skalarno obilježeni na brojčaniku. Raznolikost sunčevih satova ogleda se većinom u različitima oblicima i položajima brojčanika. Najčešća varijanta je uspravni sunčani sat s ravnim i uspravno poredanim ciframa na brojčaniku.
Sunčani satovi u upotrebi su još od antičkih vremena, a sve do početka 19. vijeka bili su osnovni pokazivači vremena, te se pod pojmom sat mislilo samo na njih. Početkom 20. vijeka služili su još samo za pokazivanje tačnog vremena u podne, za podešavanje dotad još uvijek nedovoljno preciznih mehaničkih satova. Sunčani satovi danas se koriste samo kao ukras na trgovima ili zgradama. Ako su postavljeni na ispravan način, pokazuju i do 5 minuta tačno.
Prema arheološkim zapisima, najraniji poznati sunčani satovi jesu obelisci (3500. p. n. e) i sjenčani satovi (1500. p. n. e) iz stare egipatske i babilonske astronomije.
Pomračenje Sunca 15. januara 2010.
mini|desno|Pomračenje Sunca 15. januara 2010. godine '''Pomračenje Sunca 15. januara 2010. godine''' je bilo pomračenje Sunca sa veličinom pomračenja od 0,9190, a bilo je vidljivo sa uskog koridora kroz Maldive i Afriku.
154CM
154CM je američki nehrđajući čelik visokog nivoa kvaliteta, napravljen za teške industrijske primjene. Ovaj čelik kombinacija je tri glavna elementa: karbona, hroma i molibdena. Naoštravanje zahtijeva dodatni trud, ali se, na sreću, ne traži tako često. Poznat je po najboljem općem kvalitetu, te ima velikuotpornost na koroziju, uz dobru tvrdoću i kvalitet ivica.
Thomas Mann
Thomas Mann (Lübeck, 6. juni 1875. - Zürich, 12. august 1955.), njemački književnik, dobitnik Nobelove nagrade za književnost 1929. godine.
Biografija
Paul Thomas Mann je autor koji se svojim stvaralaštvom javlja krajem 19. vijeka da bi svojom fikcionalnom prozom obilježio književnu produkciju kako njemačkog govornog područja tako i književno stvaralaštvo šireg, evropskog književnog kruga u prvoj polovini 20. vijeka.
Svoj prvi značajniji proboj u književne krugove Thomas Mann bilježi objavljivanjem pripovjetke Gefallen 1894. godine da bi 1898. godine uslijedilo objavljivanje i njegove prve zbirke pripovjedaka ''Der Kleine Herr Friedemann. Novellen''. U to doba intenzivno radi i na svojem prvom romanu ''Buddenbrooks. Verfall einer Familie'' koji objavljuje 1901. godine. Nakon rada na tom romanu započinje s dugogodišnjim prikupljanjem i oblikovanjem materijala za svoje duže pripovijetke Tonio Kröger i Tristan, kao i za dramu Fiorenza, a 1903. godine objavljuje i svoju drugu zbirku pripovjetki pod naslovom ''Tristan. Sechs Novellen''.
1905. godine Thomas Mann zasniva obitelj, oženivši Katharinu Pringsheim, djevojku iz ugledne i bogate münchenske jevrejske obitelji, s kojom će imati šestero djece. U Mannovu životu nakon ženidbe slijedi razdoblje koje će sve do 1914. godine obilježavati njegova, naposljetku i uspješna, nastojanja da se situira i u građanskom životu. Riječ je o razdoblju relativne slave i blagostanja, s nizom gostovanja na kojima čita iz svojih djela, odlascima u lječilišta i na odmore tako da je, izuzme li se željeznička nesreća, koju je bez većih posljedica preživio 1906. godine, ovo razdoblje bilo razdoblje bez upadljivih izvanjskih događaja. To, međutim, ne znači da Mann zanemaruje svoju spisateljsku djelatnost, naprotiv, u to doba dovršava svoj jedini izlet u dramsko stvaralaštvo, dramu Fiorenza, nadalje piše svoj drugi duži roman Königliche Hoheit, kao i niz kraćih pripovjednih tekstova poput primjerice Schwere Stunde, Wälsungenblut i Der Tod in Venedig. To razdoblje ujedno obilježava i Mannova sve veća esejistička produkcija unutar koje je potrebno izdvojiti dva priloga, Ein Nachwort i Bilse und ich, kao njegove najvažnije poetske samorefleksije u njegovom ranom razdoblju u kojima poduzima ozbiljne pokušaje elaboracije svoje umjetničke pozicije.
Izbijanjem Prvog svjetskog rata Thomas Mann se svojom esejističkom produkcijom pridružuje nacionalom valu oduševljenja ratom, pri čemu vrhunac njegovog nacionalno-konzervativnog političkog stava predstavlja po završetku rata objavljena zbirka esejističko-političkih priloga pod naslovom Betrachtungen eines Unpolitischen. No Mann takav politički stav odbacuje u doba Weimarske Republike te se postupno priklanja demokratskim političkim uvjerenjima, što ga dovodi u sukob sa sve snažnijim nacionalsocijalističkim pokretom, da bi početkom tridesetih godina postao ogorčeni protivnik nacionalsocijalista. Posljedica toga bit će njegova egzilizacija koja će trajati sve do pedesetih godina dvadesetog vijeka.
Stvaralaštvo Thomasa Manna od kraja Prvog svjetskog rata pa sve do egzila obilježava rad kako na kraćim proznim i esejističkim tekstovima, tako i na opsežnijim djelima poput romana Der Zauberberg i pripovijetke ''Mario und der Zauberer. Ein tragisches Reiseerlebnis''. No i u egzilu Mann ne odlaže svoje pero, već između ostalog dovršava dvadesetih godina započeti četverodijelni ciklus romana Josip i njegova braća, piše roman Lotte u Weimaru, kao i pripovjetku Zakon. Nakon Drugog svjetskog rata objavljuje romane Doktor Faustus, Izabrani, kao i svoj posljednji veliki roman Bekenntnisse des Hochstaplers Felix Krull.
Krajem juna 1952. godine Mannovi odlaze na svoje prvo putovanje po Evropi nakon okončanja Drugog svjetskog rata. Na putovanju Manna sustiže glasina da je simpatizer sovjetskog režima, pa se iz predostrožnosti s porodicom stalno nastanjuje u Švicarskoj. I nadalje neprestano zaokupljen koncipiranjem svojih djela, publicističkih priloga, prijemima i javnim predavanjima, Thomas Mann u julu 1955. godine obolijeva od tromboze da bi svoje pero definitivno odložio 12. augusta te iste godine u züriškoj kantonalnoj bolnici.
Tamilski tigrovi
desno|mini|Tamilski tigrovi
Tamilski tigrovi ili punim imenom The Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) je vojna i politička organizacija koja se od početka 70-ih nalazi u oružanom sukobu protiv vlade Šri Lanke. Cilj ove organizacije je nezavisna tamilska država u istočnom i sjevernom djelu ostrva. Mnoge zemlje, između ostalih Evropska Unija smatra Tamilske tigrove terorističkom organizacijom.
Ožiljak (Miladin Šobić)
Ožiljak je prvi album Miladina Šobića, izdat u produkciji Diskotona 1981. godine.
Molekularna mašina
Molekularne mašine su klasa molekula koja se obično opisuje kao sklop diskretnog broja molekularnih komponenti namijenjenih za izazivanje mehaničkih pokreta kao odgovor na specifične podražaje, oponašajući makromolekularne uređaje kao što su prekidači i motori. Prirodne ili biološke molekularne mašine odgovorne su za vitalne životne procese kao što su replikacija DNK i sinteza ATP-a. Kinezini i ribosomii su primjeri molekularnih mašina i često imaju oblik multiproteinskih kompleksa. Posljednjih nekoliko decenija naučnici su pokušavali, sa različitim stepenom uspjeha, da minijaturiziraju mašine koje se nalaze u makroskopskom svijetu. Prvi primjer umjetne molekularne mašine (AMM) prijavljen je 1994. godine, sa rotaksanom s prstenom i dva različita moguća mjesta vezivanja. mini|300x300piksel| [[Kinezin|Kinesin koji hoda po mikrotubulama je molekularna biološka mašina koja koristi dinamiku proteinske domene na nanoskalama.]] Godine 2016. Nobelovu nagradu za hemiju dobili su Jean-Pierre Sauvage, Sir J. Fraser Stoddart i Bernard L. Feringa za dizajn i sintezu molekularnih mašina.
AMM-ovi su se brzo diverzificirali u posljednjih nekoliko decenija i njihovi principi dizajna, svojstva i metode karakterizacije su bolje ocrtani. Glavna polazna tačka za dizajn AMM je da se iskoriste postojeći načini kretanja molekula, kao što je rotacija oko jednostrukih veza ili cis-trans izomerizacija. Različiti AMM-ovi se proizvode uvođenjem različitih funkcionalnosti, kao što je uvođenje bistabilnosti za kreiranje prekidača. Dizajniran je širok raspon AMM-a, koji se odlikuje različitim svojstvima i primjenama; neki od njih uključuju molekularne motore, prekidače i molekularna logička vrata. Demonstriran je širok spektar aplikacija za AMM, uključujući one integrisane u polimerne, tečne kristale i kristalne sisteme za različite funkcije (kao što su istraživanje materijala, homogena kataliza i površinska hemija).
Umjesto gluposti (Miladin Šobić)
Umjesto gluposti je drugi album (Diskoton, 1982) Miladina Šobića.
Kriptografija
Kriptografija je polje koje se bavi lingvističkim i matematičkim načinima zaštite informacija u komunikaciji. Kriptografija se može usporediti sa steganografijom - naukom koja sakriva postojanost poruke ali ne i njen sadržaj.
Općenito, kriptografija se koristi pri izgradnji i analizi protokola koji sprečavaju treću stranu ili javnost da sazna sadržaj kriptovane poruke kao i pri različitim aspektima sigurnosne bezbjednosti kao što su povjerljivost i integritet podataka, autentifikacija i sl. Moderna kriptografija počiva na poljima disciplina kao što su matematika, računarstvo, elektrotehnika, komunikacione tehnologije i fizika. Primjene kriptografije uključuju elektronsku trgovinu, sistem platnih kartica zasnovanih na čipovima, digitalne valute, računarske lozinke i vojne komunikacije.
Zaštita se može uglavnom sažeti u dvije metode: simetrične i asimetrične.
Sljedeća tabela sadrži historijske kao i savremene metode zaštite :
NGC 630
NGC 630 (također poznat kao ESO 297-9, MCG -7-4-20 i PGC 5924) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 272 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kipar. Najveći prečnik je 1,60 (127 hiljada sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (111 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 23. oktobra 1835. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Statistika
Statistika je matematička disciplina koja proučava načine sakupljanja, sažimanja i prikazivanja zaključaka iz nekih podataka. Primjenjuje se u mnogim strukama, kao i u svakodnevnom životu. Statistika' - je grana primijenjene matematike koja se bavi analizom podataka.
Osnovna podjela statistike je na deskriptivnu i inferencijalnu. Deskriptivna statistika bavi se mjerama centralne tendencije (aritmetička sredina, medijana i mod), mjerama varijabiliteta (raspon, standardna devijacija, varijanca, interkvartilni raspon, semiinterkvartilni raspon i prosječno odstupanje), kao i grafičkim i tabelarnim prikazivanjem osnovnih statističkih vrijednosti. S druge strane, inferencijalna statistika se odnosi na provjeravanje postavljenih hipoteza (nultih i afirmativnih/alternativnih), uz pomoć statističkih testova, koeficijenata i njihove značajnosti (t-test, analiza varijance, hi-kvadrat test, koeficijenti asocijacije i korelacije, diskriminaciona analiza, Mann-Whitney-ev test, Test znaka...). U statističkom žargonu, deskriptivna statistika se naziva statistikom sa malim s, a inferencijalna statistikom sa velikim S, jer je osnovni cilj deskriptivne statistike da ponudi podatke koji se dalje mogu obrađivati uz pomoć tehnika inferencijalne statistike.
Druga podjela se odnosi na tehnike koje se koriste u statistici. Sukladno tome, imamo parametrijsku i neparametrijsku statistiku. U slučaju parametrijske statistike, izračuni se temelje na normalnoj (zvonolikoj, Gaussovoj) distribuciji, dok se u slučaju neparametrijske statistike provode testovi koji ne moraju podrazumijevati normalnost distribucije podataka kojima raspolažemo. Primjeri prve grupe tehnika su: složena analiza varijance, Pearsonov produkt-moment koeficijent korelacije, aritmetička sredina, standardna devijacija... Primjeri za drugu grupu tehnika su: Spearmanov koeficijent korelacije, hi-kvadrat test, Kruskal-Wallisov test, medijana, mod i sl.
Statistika je neodvojiva od teorije vjerovatnoće, koja predstavlja skup matematičkih modela za opisivanje odnosa između ostvarenih događaja (ishoda) i mogućih događaja. Najvažniji koncept teorije vjerovatnoće koji ima široku primjenu u statistici je normalna raspodjela. Standardna normalna raspodjela ima aritmetičku sredinu M = 0 i standardnu devijaciju koja iznosi SD = 1. Udaljenost nekog rezultata (podatka) od aritmetičke sredine, u jedinicama standardne devijacije, predstavlja tzv. z-vrijednost. Ukoliko je z-vrijednost viša od nule, rezultat je pozicioniran iznad aritmetičke sredine. U suprotnom, kažemo da određeni rezultat pada ispod prosjeka.
Primjeri za nulte hipoteze su: Primjeri za afirmativne hipoteze su:
Statistika kao primijenjena nauka
Neki primjeri korištenja statistike:
Psihološka statistika je matematičko-metodološko ispitivanje i proučavanje individualnih razlika u: ličnosti, motivaciji, inteligenciji, stavovima, vrijednostima, interesovanjima, emocijama. Također, provjeravaju se korelacije između različitih varijabli, te doprinos skupa (seta) varijabli (poznatih pod nazivom prediktori) jednoj kriterijskoj variabli (koja je ishod, posljedica, odnosno neka mjera ponašanja ili mišljenja koja je bitna npr. u poslu, na fakultetu). Primjeri prediktora su: generalna inteligencija, motivacija i radne navike, a primjer kriterija je školski ili akademski uspjeh na kraju godine.
Biomedicinska statistika je oblast koja obuhvata primjenu statistike u kliničkim medicinskim naukama, kao i u biologiji. Najčešća primjena u okviru ove oblasti je u eksperimentalnim istraživanjima, gdje se treba utvrditi djelovanje nekog lijeka ili terapije, na način da se uporede eksperimentalna i kontrolna grupa. Ako je razlika između njih statistički značajna, onda ta razlika zaista i postoji, a nije rezultat slučaja.
Logičke greške pri upotrebi statistike
Najčešća logička greška je nereprezentativan uzorak pri ispitivanju. Samo ispitivanje može biti sociološki izvedeno savršeno (ispitanici popunjavaju uputnik neometani i anonimno), matematička analiza je izvedena bez grešaka (zbroj svih izbora daje 100%, ne manje ili više, što se također može dogoditi), no rezultati ipak nemaju previše veze s realnošću.
Uzorak može biti nereprezentativan iz više razloga:
Još neke važne pogreške prilikom korištenja statistike su :
IC 76
IC 76 (također poznat kao IRAS 01056-0449, MCG -1-4-1 i PGC 4035) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 360 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 0,90 (94 hiljade sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (42 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 14. decembra 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Vrpolje Ljubomir
Vrpolje Ljubomir je naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina.
NGC 5289
NGC 5289 (također poznat kao IRAS 13430+4145, MCG 7-28-58, PGC 48749 i UGC 8699) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 116 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 1,90 (64 hiljade sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (20 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 9. aprila 1787. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Zvekovica
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Dubrovnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Zvekovica je imala 710 stanovnika.
Napomena: ''Kao naselje formirano je 1973. od dijelova naselja Donja Zvekovica i Gornja Zvekovica. Istovremeno mu je pripojen nastanjeni dio područja naselja Cavtat i dijelovi područja naselja Močići i Uskoplje. U 1981. povećano za naselje Obod koje je prestalo postojati. Za bivše naselje Obod sadrži podatke do 1961. i dio podataka za 1971. U 1971. sadrži dio podataka za naselja Močići i Uskoplje.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Zvekovica je imalo 519 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Sigismund III, kralj Poljske
Sigismund III (švedski: Sigismund; poljski: Zygmunt III; litvanski: Žygimantas; 20. juni 1566. - 30. april 1632.) bio je kralj Poljske od 1587. do 1632. godine i kralj Švedske od 1592. do 1599. godine. Kao sin švedskog kralja Ivana III i njegove prve supruge Katarine Jagelonske izabran je za kralja Poljske i Švedske stvorivši poljsko-švedsku uniju. Nakon što ga je 1599. godine sa švedskog prijestolja svrgnuo njegov protestantski stric Karlo IX, ostatak svog života je proveo pokušavajući da povrati prijestolje.
Kao pobožan vladar, Sigismund je pokušao zadržati apsolutnu vlast u svim dominionima. Nakon pobjede nad opozicijom, Sigismund je iskoristio period građanskih nemira u Rusiji, poznato kao Smutna vremena, i zauzeo Moskvu i Smolensk 1610. godine. Tokom izbijanja poljsko-švedskog sukoba 1617. godine, Sigismundova vojska se borila sa osmanlijskim snagama u Moldaviji. Švedski kralj Gustav II Adolf je 1621. godine zauzeo Rigu i gotovo cijelu Livoniju. To je dovelo do potpisivanja Altmarškog sporazuma sa Švedskom 1629. godine. Potpisivanjem mira Sigismund je izgubio cijelu sjevernu Livoniju čime je umanjen međunarodni ugled kraljevstva. Naslijedio ga je sin Vladislav IV.
Mesožderi
mini|250px|desno|[[Vilica|Vilice mesoždera tigra]]
Ova grupa životinja ima dobro razvijene očnjake (derače) pomoću kojih kidaju meso plijena.
Međutim, mesom se ne hrane isključivo životinje. Postoje i drugi organizmi koji se hrane mesom. To su, pored životinja, i:
Osobenosti
thumb|300px|[[Lavovi su obligatni karnivori. Glavna komponenta njihove hrane je meso velikih (sisari), hao što je ovaj afrički bufalo.]] Životinje koje ovise isključivo na životinjskm mesu za nutrijenate zovu se  obavezni ili obligatni mesožderi ili  zvijeri, dok su oni koji također troše i hranu neživotinjskog porijekla hranu  -neobavezni ili  fakultativni mesojedi. Omnivori (svaštojedi ili svaštožderi) također troše i hranu  životinjkog i neživotinjskog porijekla, ali,  po općoj definiciji, ne postoji jasno definiran  količinski odnos biljnog da životinjskog materijala koji bi razlikovao  fakultativne mesojede  i svaštojede. A mesojed koji se nalazi na vrhu lanca ishrane nazva se  vršni ili krajnji (eng. apex)  predator ili grablivac (grabljivica). Biljke koje zarobljavanju i vare insekata (a povremeno i druge male životinje) nazivaju se biljke mesožderke. Slično tome, gljiva koja hvata   mikroskopske životinje se često naziva gljiva mesožderka.
Klasifikacija
Riječ "karnivor" ponekad se odnosi na sisarski red Carnivora,  što je  izvjesna zabluda. Dok mnogi Carnivora zadovoljavaju definiciju jer svi mesojedi, nisu redovni potrošači mesa, nego je veoma mali broj isključivo takvih. Na primjer, većina vrsta medvjeda su zapravo omnivori (svaštojedi), osim divovske pande, koja je gotovo isključivo biljojed, a polarni medvjed  jede isključivo  meso,  jer  živi na Arktiku, gdje raste svega  nekoliko biljaka. Osim toga, postoji mnogo mesožderskih vrsta koje ne pripadaj redu Carnivora.
Izvan životinjskog carstva, postoji nekoliko rodova biljki mesožderki  i nekoliko mesoždernih gljiva. Prve su  pretežno bubojedi, dok  su  plijen drugih uglavnom mikroskopski beskičmenjaci, kao što su nematode, amebe i beskrilni insekti. thumb|right|Dobropoznata karnivorna biljka mesožderka Venus flytrapa
Mesožderi koji,  prvenstveno ili isključivo, jedu insekte  i slične beskičmenjake nazivaju se insektivori, dok su oni koji, prvenstveno ili isključivo,  jedu ribe  piscivori. Prvi veliki piscivori bili su vodozemci, koji su se pojavili prije oko 400 miliona godina i  bili prvi kopneni kičmenjaci. Nakon toga, bubojedi su evoluirali u naredne  predatore drugih kičmenjaka.
Obligatni karnivori
thumb|right|Oštri zubi i snažne vilice [[bengalski tigar|bengalskog tigra klasna su fizička obilježja mesoždernih sisarskih  predatora.]] Opstanak obaveznih mesoždera (zvijeri) ili pravih mesoždera  zavisi od hranljivih materija koje se  mogu naći samo u životinjskom  mesu. Ipak, i se mogu konzumirati male količine biljnog materijala, koji im fiziološki nedostaju, a  potrebni su  za efikasnu probavu, a  ustvari, neki mesožderni sisari jedu biljnu hranu kao emetik.
Na primjer, mačke (Felidae),  uključujući i  domaću mačku su obavezni mesojedii  zvijeri i traže prvenstveno životinjsko mišićno meso ili organe. Naime, mačke imaju visoke zahtjeve za proteinima i njihov metabolizam  nije  u stanju sintetizirati određene esencijalne hranjive  tvari (uključujući retinol, arginin, taurin i arahidonske kiseline)  pa se oslanjaju na životinjsko meso u ishrani za snabdijevanje tim hranjivim  tvarima. Sintetski oblici esencijalnih hranjivih tvari u laboratoriju, kao što su taurin omogućili su proizvođačima hrane da formuliraju  hranu za mesoždere, uključujući i kućne  ljubimce  i životinje  zooloških vrtova sa različitim količinama biljnog materijala.
Karakteristike koje se obično povezuju sa zvijerima uključuju organe za hvatanje i komadanje plijena (ove funkcije u mnogik kičmenjaka imaju zubi i kandže) i status predatora (grabljivca). Istina, ove pretpostavke mogu izazvati i zabludu, kao što neki mesožderi ne love, a neki su lešinari (iako je većina lov zvijeri će izbaciti kada postoji mogućnost). Tako oni nemaju karakteristike povezane sa lovnim mesožderstvom.