cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cavtat
Znamenitosti
U toploj atmosferi urbane cjeline starog jezgra Cavtata, ističe se kuća Vlaha Bukovca, muzej ambijetalnog gradskog prostora, atelje i galerija umjetnina najznačajnijeg hrvatskog slikara akademskog realizma. Mauzolej porodice Račić, na groblju "Sv. Roka" u Cavatu, je remek djelo poznatog vajara Ivana Meštrovića. Knežev dvor, uz samu cavtatsku rivu, je palata iz 16. vijeka, nekad sjedište dubrovačkog kneza, danas je galerija i zbirka umjetnina fondacije Valtazara Bogišića, pravnika i pisca iz 19. vijeka. Pinakoteka župne crkve "Sv. Nikole", čuva vrijedno sakralno blago koje je prikupljano kroz vijekove.
U Cavtatu su sačuvani i spomenici iz rimskog vremena, između ostalog ostaci pozorišta, kao i ostaci gradskih zidina, akvadukta, monumentalne jezgre - nimfeja i jedne veće gradske vile. Osim toga u Cavtatu postoje brojne stare palate i rezidencije pomoraca.
Poznate osobe
Cavtat je rodno mjesto poznatog pravnika i naučnika Valtazara Bogišića, autora Općeg imovinskog zakonika za Knjaževinu Crnu Goru.
U Cavtatu je 1855. godine rođen Vlaho Bukovac, jedan od najpoznatijih hrvatskih slikara. Poznatija su mu djela velike dekorativne kompozicije Dubravka i Gundulićev san.
Među poznatim osobama rođenim u Cavtatu, neizbježno je i ime hrvatskog političara Frana Supila, rođenog u Cavtatu 1870. godine, borca za ujedinjenje Dalmacije sa Hrvatskom.
Saobraćaj
Cavtat je uskim i krivudavim lokalnim putem dugačkim 2 km, kod mjesta Zvekovica povezan sa Jadranskom magistralom. U neposrednoj blizini Cavtata, 5 km istočno, nalazi se dubrovački aerodrom.
Sa Dubrovnikom je povezan autobuskom linijom 10 saobraćajnog preduzeća "Libertas".
Demokratska stranka federalista
Demokratska stranka federalista (DSF) je bosanskohercegovačka politička stranka osnovana 2. maja 1990. godine u Istočnom Sarajevu. Osnivač DSF je dr. Dragan Đokanović. Demokratska stranka federalista osnovana je i u Srbiji, 2003. godine, sa sjedištem u Beogradu. Osnivač DSF-a i za Srbiju je Dragan Đokanović.
Lara Croft
Biografija
''Napomena : Larina biografija je znatno izmijenjena ; sad je u potpunosti drukčija od originalne biografije koja je važila za prvih 6 Tomb Raider igri. Razlog tome je promjena proizvođača, umjesto Core Designa za Laru su trenutno zaslužni Crystal Dynamics koji su izdali Tomb Raider Legend, Tomb Raider Anniversary i Tomb Raider Underworld.''
Originalna biografija (prije Legenda)
Lara Croft je kćer Lorda Henshinglya Crofta. Odrasla je okružena bogatstvom, aritstokratskim društvom, tenisom i batlerima. Tokom školovanja učila je arhaeologiju uz pomoć mentora Wernera Von Croya, odakle je i proizišao njen veliki interes za arhaeologiju. Kad joj je bilo 16 godina, saznala je da se Von Croy priprema za ekspediciju u Kambodži i naposljetku uspjela je ubjediti roditelje da je puste da ide zajedno sa njim. Međutim ekspedicija je završila tragično. Von Croy je aktivirao zamku u jednoj od grobnica i ostao zarobljen. Lara mu je pokušala pomoći ali nije bilo dovoljno vremena pa je pobjegla jer bi inače završila isto kao i on. Nekoliko godina kasnije Lara i Von Croy su neprijatelji, upravo zbog ovog razloga. Kasnije nakon završetka školovanja Lara je provela odmor u Himalajima, uživajući u ekstremnom skijanju i svaki put tražeći izazovniji teren. Međutim dogodila se nesreća tokom povratka. Avion se srušio i Lara je ostala jedina preživjela. Nakon skoro dvije sedmice lutanja pon Himalajima došla je u tibetansko selo Tokakeriby. Njeno iskustvo imalo je velik uticaj na nju. Nije više mogla podnijeti luksuzni život engleske aristokracije i osjetila je da je jedino živa kad sama putuje. Iako je drastično promijenila stil života, zadržala je manire, pogotovo široko zamijećen pristojni britanski akcenat. Larini roditelji nisu bili baš zadovoljni promjenom njenog životnog stila. Lara ima jednu kuću u Surreyu koju je naslijedila od tetke. Ne koristi ju puno, samo kao mjesto gdje vježba i čuva artefakte. Za kuću se brine batler Winston, koji je s Larom od njenog djetinjstva. Lara ne smatra "pljačkanje grobova" svojim poslom,već načinom života.
Trenutna biografija (Tomb Raider Legend,Anniversary,Underworld, filmovi)
Lara Croft je jedanaesta grofica Abbingdona. Porodica Croft je zadržala sva prava na ime i titulu Abbingdona, Surreya zahvaljujući Kralju Edwardu VI 1547. godine. Croft imanja su ograničena na tri ogromne vile, od kojih su dva u povjerenju National Trusta, a treći je dom Lare Croft. Lara je rođena u bolnici Surrey's Parkside. Njena majka se zove Amelia Croft, a otac Richard Croft - arhaeolog koji je imao lošu reputaciju. Između treće i šeste godine bilo je očito da je Lara posebno nadareno dijete. Lara je preživjela više osobnih tragedija, uključujući smrt oba roditelja dok je bila jako mlada. Lara je jako inteligentna i vrsna gimnastičarka. Kad je imala 9 godina preživjela je pad aviona u Himalajima zajedno sa majkom. Međutim njena majka misteriozno nestaje. Uspjela je sama preživjeti pješačenje 10 dana u Himalajima, jednom od najokrutnijih prirodnih okruženja. Kad je konačno došla u Kathmandu Lara je otišla do najbližeg kafića i pristojno nazvala oca, zamolivši ga da dođe po nju. Nakon toga Lara se rijetko odvajala od oca. Putovala je s jedne arhaeološke iskopine na drugu, a pomoć u obrazovanju su joj pružali privatni tutori. Kad je imala 15 godina, otac joj je nestao u Kambodži. Istraga vlasti i Lare je dovela do pronalaska ljudskih ostataka koji nisu mogli biti identificirani. Zbog toga Lara nije mogla direktno naslijediti imanja, pa ju pravnoj borbi sa svojim ujakom, Lordom Errolom Croftom, ipak uspjela pobijediti. Laru često smatraju lopovom grobova, neodgovornom ili da su joj metode krajnje grube i neučikovite. Nikad nije davala intervjue niti se izjašnjavala za tračeve koji kruže oko nje.
Razvoj
Stvorio ju je Toby Gard i najvjerovatnije je jedna od najpoznatijih ikona iz video igara. Trentno ima 9 Tomb Raider igri, gdje Lara susreće najrazličitije neprijatelje; duhove, gangstere, životinje, čudovišta pa čak i dinosaure. Od debuta igre 1996. godine Tomb Raider je izdan za PC, Mac, PlayStation, PlayStation2, SegaSaturn, Dreamcast, N-Gage, Pocket Pc, Game Boy Advance, Xbox, Xbox 360 i Game Boy Color.
Smatra se da je originalno ime Lare Croft trebalo biti Laura Cruz, no Laura Cruz ne zvuči britanski. Zbog sličnog izgovaranja ponekad se može čuti i ime Laura.
Virtualna Lara je dobila i svoju filmsku izvedenicu, Angelinu Jolie. Snimljena su dva filma o Tomb Raideru, Tomb Raider (2001) i Tomb Raider: The Cradle of Life (2003). Lara je također mnogo puta dobila svoje virtualne izvedenice koje su Laru predstavljale na mnoštvu događanja širom svijeta. Prva je bila model/glumica Rhona Mitra, zatim Nell McAndrew (koja je odmah otpuštena nakon poziranja za Playboy 1999.) i top model Jill De Jong. Posljednja Lara je Karima Adebibe, koja dosta sliči Lari iz Legenda.
Kontinuitet
Sigurno ste zamijetili da postoje dvije biografije, prva važi za prvih 6 igri o Tomb Raideru, dok je druga sklona filmovma i Legendu. Eidos su izrazili želju da se ponovi napravi film o Lari Croft.
Kontroverznost
Neki igrači su kritikovali Laru zbog njene krvožednosti i okrutnosti. Često nije ponuđena mogućnost izbjegavanja konflikata protiv ljudskih protivnika. Tomb Raider 3 je visoko kritikovan zbog okrutnosti, pokazujući Laru kako ubija zaštitare i policiju. Također je kritikovana zbog ubijanja životinja, kao što su tigrovi i drugi. Zbog toga Crystal Dynamics su ublažili njenu krvožednost i životinjske neprijatelje ograničili na 3 pume u igri. Ovog puta mnogo je očitije da ubija iz odbrane, a ne za zabavu.
Glumice i modeli
Lista modela koji su Laru doveli u život
Glumice koje su posudile glas Lari
Lari su glas posudile 4 glumice :
NGC 2410
NGC 2410 (također poznat kao IRAS 07318+3255, MCG 5-18-23, PGC 21336 i UGC 3917) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 215 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Blizanci. Najveći prečnik je 2,40 (150 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (44 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Truman Henry Safford 5. februara 1867. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 1070
NGC 1070 (također poznat kao IRAS 02407+0445, MCG 1-7-26, PGC 10309 i UGC 2200) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 188 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Kit. Najveći prečnik je 2,30 (126 hiljada sg) a najmanji 1,9 uglovnih minuta (104 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 13. decembra 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Obrazovanje
Štampanje kao pronalazak ušlo je u Evropu iz Kine. Pronalaskom štamparske mašine 1454. godine olakšano je umnožavanje tekstova. To je dovelo do višeg nivoa pismenosti.
Obrazovanje u svojoj modernoj formi, što podrazumijeva nastavu u posebno izgrađenim zgradama, počeo je da se razvija postepeno. I pored toga do prije 150 godina djecu imučnih podučavali su privatni učitelji. većina stanovništva nije imala nikakvog obrazovanja do prvih decenija 19. vijeka kada se u Evropi i SAD-u počeo da uvodi sistem osnovnih škola. Proces industrijalizacije i širenje gradova izazvali su potrebu za specijalnim obrazovanjem. Ljudi danas rade u mnogim profesijama i koriste razna stručna znanja, tako da više nije moguće prenošenje znanja sa roditelja na djecu. Sve više dolazi do izražaja apstraktno učenje pojedinih disciplina, a ne kao ranije praktično prenošenje nekih specifičnih vještina.
U modernom društvu ljudi treba da savladaju osnovne vještine kao što su: čitanje, pisanje, računanje i steknu opće znanje o svom fizičkom, društvenom i ekonomskom okruženju. U isto vrijeme je važno da znaju kako da uče da bi bili u stanju ovladati novim, i tehnički veoma složenim, oblicima informacija. Moderni obrazovni sistem počeo se oblikovati na zapadu početkom 19. vijeka. Iako je Britanija, za razliku od drugih zemalja, oklijevala da prihvati jedan integrisani sistem na nacionalnom nivou (obavezno školovanje je uvedeno 1870. godine). Kod njih je razvijen i sistem privatnih škola u kome se nastava plaća, naročito na nivoima višim od osnovnog. S tim u vezi i danas se vodi oštra debata o sistemu školstva gdje postoji i školstvo pod okriljem vjerskih zajednica. Školstvo u SAD-u polazi od prakse disciplinovanja djece, u čemu je u 17.st. veliku ulogu igralo uvjerenje da djeca moraju slušati roditelje bez pogovora, što je kao načelo bilo uvedeno i u propise prvih američkih kolonija. Prema jednoj odredbi iz 1642. godine prijetilo se oštrim kaznama roditeljima i odgajateljima ako zanemare obučavanje i rad svoje djece. Pošto ovo nije bilo djelotvorno puritanske vlasti su 1647. godine naredile da same organizuju školovanje. Trebalo je preko 200 godina da se obrazovanje uvede kao sveobuhvatni sistem za brojno pluralno stanovništvo SAD-a. Poseban je problem raznorodnost doseljenika koje je trebalo kroz obrazovanje jezički unificirati, a donekle i kulturno anglicizirati. U školama su ispoljavani i američki ideali jednakih mogućnosti za svakog, što je dovelo do razvoja školstva i do masovnog širenja obrazovanja znatno ranije nego u drugim zemljama. Zajedno sa tim idealom o jednakosti i druge američke vrijednosti i shvatanja nastavile su do danas da se više ili manje eksplicitno predaju u školama.
Društvena uslovljenost obrazovanja
Obrazovanje ima značajnu funkciju u svakom društvu. Zbog važnosti obrazovanja svaka vlast želi odrediti njegovu koncepciju i sadržinu, kako bi preko najsnažnijeg instrumenta društvene percepcije i oblika socijalizacije pojedinci prihvatili vrijednosti i norme sistema. Zato države preuzimaju brigu o finansiranju obrazovanja. Pored toga u sadržajnom smislu pokušavaju kroz obrazovanje utvrditi društvene norme i vrijednosti i izgraditi osječanje pripadnosti svojoj zajednici, društvenoj grupi ili religiji.
Kroz obrazovni sistem također se razvijaju i osjećanja za vlastitu kulturu, poštivanje principa i solidarnost. Preko školovanja se oblikuje svijest i gledište pojedinca, kada su u pitanju procesi u društvu i sistem vlasti. Svi obrazovni sistemi su zasnovani na historiji znanja i historiji društva. Institucionalizacija obrazovanja pored toga što se zasniva na usvajanju niza pravila i društvenih vrijednosti, ogleda se i kroz znanje i sposobnosti kojima pojedinac ovladava u procesu osposobljavanja. Putem sistema obrazovanja snažno se mijenja struktura društva, porodice i profesija. Po Talkotu Parsonsu škola je most između porodice i društva kao cjeline. Škola priprema dijete za njegovu ulogu. Obrazovanje je u stvari izraz društvenog sistema. Ono danas znači jednakost šansi koje otvara mogućnost mijenjanja položaja koje pojedinci stiču rođenjem ili nasljedstvom. Ono je osnova emancipacije čovjeka, veoma funkcionalan instrument preko koga se ostvaruje identitet pojedinca. Veoma je važno za društveni ugled, autoritet i moć. Stečena znanja i obrazovne vještine su veoma su veoma primjenljivi i upotrebljivi u privrednom i praktičnom životu. Iako se znanje individualno stiće ono je postalo bogatstvo svih pripadnika zajednice. To je skoro jedina individualna osobenost koja u praksi postaje zajednička vrijednost i korist cijele zajednice.
Sociološke teorije o obrazovanju
Sve teorije o obrazovanju slažu se oko njegove izuzetne važnosti, ali daju različita objašnjenja i prijedloge:
Funkcionalna teorija
Prema ovim predstavnicima socijalizacijska funkcija obrazovanja je najvažnija. Naprimjer, Emil Dirkem smatra da je "škola most između pojedinca i društva". Prema njemu, moderna društva su heterogena, sa razvijenom podjelom rada i mnoštvom uloga, koje vrše vrlo različiti pojedinci. U toj različitosti koju nije moguće spriječiti potrebno je unijeti neku količinu homogenosti, ujednačenosti, kako bi se osigurala integracija društva.
Škola je glavno sredstvo za postizanje ujednačenosti. Talkot Parsons je također smatrao da je "škola žarište socijalizacije u modernim društvima". Škola uči djecu o tome kako se društvo ne sastoji od roditelja, rođaka, prijatelja, nego su u razredu uvjeti i mogućnosti jednaki za sve. Škola uči djecu da prihvate razliku između partikularističkih i univerzalističkih normi vrednovanja, a to je važno za uključivanje u svijet odraslih.
Upravo djete uči tu razliku što je veoma važno za pripremu u budućem životu. Sa stajališta socijalizacije, obrazovanje ne znači samo prenošenje vrijednosti i normi društva, nego je prema Parsonsu "škola društvo u malom- tu se uče najvažnija pravila života".
Manifestna funkcija škole
Manifestna funkcija škole se ogleda u sljedećem:
U školi bi trebalo poštivati meritokratska pravila, sistem nepristrasnih, objektivnih mjerila vrednovanja sposobnosti, truda i dostignuća pojedinca (eng. merit-zasluga). Ova načela bi trebala vrijediti u čitavom društvu (ko radi složeniji posao trebao bi biti bolje plaćen), ali su posebno važna u školi. To znači da učenici koji se više trude i imaju bolje sposobnosti, trebali bi dobijati bolje ocijene, što će im omogućiti dalje školovanje i bolje plaćen posao, a samim tim i bolji društveni položaj.
Škola bi tako trebala služiti kao društveni mehanizam selekcije- izbor najsposobnijih pojedinaca koji će zauzimati najvažnije položaje u društvu. Istodobno škola je društveni mehanizam alokacije-razmještaj ljudi u određene profesionalne uloge.
Ispunjavanjem ove dvije važne funkcije, škola daje doprinos jačanju socijalne integracije. To je posebno važno u rasno i etnički mješovitim društvima. Naprimjer, u SAD-u se uči šta to znači biti amerikanac različitog rasnog i etničkog porijekla. Mladi tamo usvajaju zajedničko kulturno naslijeđe i pripremaju se da budu odgovorini građani. Naravno, to nije slučaj samo sa amerikancima.
Pored manifestnih funkcija škole postoje i latentne funkcije škole (nenamjerne uloge škole) kao to da:
Konfliktne teorije o obrazovanju
Ove teorije naglašavaju ulogu škole u reprodukciji i legitimiranju postojećih društvenih odnosa. Školu ne vide kao priliku za izgradnju duhovnih sposobnosti pojedinca i uspon na društvenoj ljestvici već kao društveni mehanizam održavanja sistema društvene stratifikacije. Uglavnom smatraju da je škola najvažniji ideološki aparat države u kapitalizmu.
Država održava postojeće društvene odnose (podjela na kapitaliste i radnike). Putem represivnih aparata (policija, sudstvo, vojska) i ideoloških aparata (religija, porodica i drugo). Škola je najvažniji ideološki aparat države, jer se u školi ne uče samo znanje i vještine potrebne na radnom mjestu nego se prenosi i ideologija. Osnovna svrha ideologije u školi je da uvjeri buduće radnike da je njihov položaj prirodan, nepromijenjiv i opravdan. U školi se budući radnici uće da budu tačni, poslušni, disciplinovani kako ne bi ugrozili postojeći sistem proizvodnje i organizaciju društva u cjelini.
Britansko Carstvo
mini|Kasnija zastava Britanskog Carstva 350px|desno|mini|Britansko Carstvo [[1921. godine]] Britanska imperija, ili Britansko carstvo je izraz koji označava bivšu zajednicu dominiona, kolonija, protektorata, mandata i drugih zavisnih područja kojima je upravljalo Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Sjeverne Irske. Britansko Carstvo datira iz 16. i 17. vijeka, kada Engleska stvara prve kolonije. Britanija je, za vrijeme Britanskog carstva, bila najveća država u historiji i najveća svjetska sila. Do 1922., Britansko carstvo brojalo je oko 458 miliona stanovnika, što je bila jedna četvrtina svjetske populacije, a pokrivalo je preko 33.000.000km2: približno četvrtinu Zemaljske kugle. Kao posljedica toga, engleski jezik i britanska kultura proširili su se širom svijeta. Na vrhuncu moći, za Britansko Carstvo se moglo reći da je "carstvo u kojemu Sunce nikada ne zalazi".
U vrijeme velikih geografskih otkrića, Portugal i Španija bili su prvaci u otkrivanju novih zemalja i kolonizaciji. Pojavila se zavist moćnih evropskih država, Engleske, Francuske i Holandije, pa i oni započinju kolonijalnu ekspanziju i otvaraju nove trgovačke puteve u Americi i Aziji. Uzastopni kolonijalni ratovi s Francuskom i Holandijom učinili su Englesku (Britansko carstvo nakon Zakona o Uniji iz 1707. sa Škotskom) dominantnom kolonijalnom silom na prostoru Sjeverne Amerike i Indije. Međutim, gubitak 13 američkih kolonija nakon Američkog rata za nezavisnost zadali su težak udarac Britanskom carstvu, odvajajući je od ostatka kolonija. Usprkos zadanom udarcu, Britanska imperija se širi na tlo Afrike, Azije i na Tihi okean. Nakon pobjedonosnog rata s Francuskom 1815., Britanija je uživala držeći svjetsku moć i siguran vodeći položaj. Veći stepen autonomije u Britanskom Carstvu uživale su bjelačke kolonije.
Uspon Njemačke i SAD-a poljuljao je vodeću ulogu Britanskog carstva u svijetu. Vojne i ekonomske tenzije između Njemačke i Britanije jedan su od glavnih uzroka Prvog svjetskog rata, nakon kojeg će Britanija ponovno preuzeti kormilo Evrope. Međutim rat je uzrokovao veliki financijski gubitak i uzdrmao britansku industriju. Drugi svjetski rat također je bio loš za britansku ekonomiju i prestiž. Kolonije na Istoku okupiraju Japanci, i pored pobjede, Britanija je ponovno imala ekonomski problem. Dvije godine poslije rata, Britanija je garantirala nezavisnost nekim svojim kolonijama, kao što je Indija.
Tokom 20. vijeka većina britanskih kolonija postaju nezavisne države, slijedeći globalnu dekolonijalizaciju. Dekolonizacija je dovela i do vraćanja Hong Konga Kini 1997. Nakon proglašene nezavisnosti, većina bivših britanskih kolonija postale su članicom Commonwealtha. 16 članica Commonwealtha dijeli čelo države s kraljem/kraljicom Britanije, a danas je na toj dužnosti kraljica Elizabeta II., a 14 članica je pod britanskom suverenošću.
Donja Voća
Donja Voća je naseljeno mjesto i općina u Hrvatskoj, u Varaždinskoj županiji.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Ivanec.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Donja Voća je imala 2.443 stanovnika, od čega u samoj Donjoj Voći 1.059.
Općina Donja Voća
Napomena: Nastala iz stare općine Ivanec.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Donja Voća je imalo 1.231 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Suad Hota
Suad Hota (Sarajevo, Jugoslavija) bosanskohercegovački je vozač brdskih utrka.On je bh prvak u kategoriji H15/E1 2000. Trenutno, on vozi automobil Lancia Delta Integrale.Živi u Sarajevu, gdje je vlasnik automehaničarske radnje.
Rani život
Hota je rođen u Sarajevu u općini Vogošća. Tu je odrastao i stekao ljubav prema utrkama i automobilima.Njegov je otac bio vlasnik servisa za motocikle.Počeo je voziti jako mlad,vozio je motocikl od pete,a automobil od četrnaeste .Ipak prestao je voziti motocikle nakon nesreće, a od tada vozi samo automobile.
Karijera
Karijeru je započeo u '80-ih prvenstvu tadašnje Jugoslavije, ali zbog rata, njegova solo karijera krenula je 2000-ih. Njegov prvi automobil bio je Zastava Yugo. Taj automobil je imao Fiatov motor sa 16 ventila.Svoju karijeru započeo je na brdskoj utrci "Gračanica." Trenutni automobil je kupio 2003.U početku,imalo je 250 konjskih snaga, a sada više od 500.
Lancia Delta Integrale
Hotina Lancia najbrži je automobil u BiH. A sve je počelo prije nekoliko godina u maloj radionici u Sarajevu. Svoje ideje Hota je u djelo proveo uz pomoć Adina Begovića i Admira Ćatića. Trio fantastico čijim venama umjesto krvi kao da teku oktani i adrenalin, prije par godina dovezli su u ovu Lanciu, automobil bez srca, ali sa dušom. Hota ju je kupio bez motora, onako, baš kao hrpu željeza. Ali, znao je šta želi. Godine truda isplatile su se. Ovaj automobil stazu od 402 metra sada prelazi za 11,2 sekunde, ne računajući vrijeme reakcije. Ispočetka je na njegovoj Laniciji urađen samo blagi tunning. Imala je praktično serijski motor, jer Hota nije imao novca da odmah kupi sve potrebne dodatke. Bilo je to “mizernih” 250 KS. Međutim, već godinu kasnije, snaga je porasla na 300 KS. Iz godine u godinu neumoljivo je rasla. Danas, nakon što je na njoj urađeno sve što je na automobilu moguće napraviti, pod haubom ove Lanicije krije se cijela ergela. Gotovo 500 i to sirovih konjskih snaga, bez nitra, na svega 1.200 kilograma, koliko iznosi masa automobila.
Osobni život
Hota živi u Sarajevu.U braku s Jasminkom s kojom ima sina Benjamina.
Postignuća
Hota je osvojio tri titule prvaka BiH(2010,2011,2012).
Peter Christen Asbjørnsen
Peter Christen Asbjørnsen (Oslo, 15. januar 1812. - Oslo, 5. januar 1885.), norveški književnik i naučnik
Za ukupnu norvešku književnost veliko značenje ima njegovo prikupljanje narodnog blaga. Zajedno sa Jorgenom Moeom sakupio je i bilježio gotovo bezbrojne sage. Njegove zbirke, uz veliku umjetničku vrijednost, se odlikuju krepkim i zanimljivim jezičkim izrazom, koji je sretan spoj narodnog govora i urbaniziranog dansko-norveškog jezika.
Chagos
Historija
Arhipelag Chagos je otkrio Vasco da Gama početkom 16. vijeka. U 18. vijeku na njih je polagala pravo Francuska, kao na posjed od Mauricijusa. 1810. Mauricijus zauzima Ujedinjeno Kraljevstvo, a Francuska ga ustupa Pariskim sporazumom iz 1814. godine. Poljoprivredni radnici su doselili na to arhipelag krajem 19. vijeka, naselivši se na glavno ostrvo Diego Garcia i napravivši plantaže kopre.
NGC 5350
NGC 5350 (također poznat kao IRAS 13512+4036, MCG 7-29-9, PGC 49347 i UGC 8810) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 107 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 3,20 (99 hiljada sg) a najmanji 2,3 uglovnih minuta (71 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 14. januara 1788. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Paraliza
Paraliza (također poznata i kao plegija) je gubitak funkcije motorike u jednom ili više mišića. Paraliza može biti praćena gubitkom osjećaja (senzornim gubitkom) u zahvaćenom području ako postoji senzorno oštećenje kao i motorno. U Sjedinjenim Državama, otprilike 1/50 ljudi ima dijagnozu nekog oblika trajne ili prolazne paralize.
Riječ dolazi od grčkog παράλυσις – paralisos = onemogućavanje nerava, sama od παρά – para = pored + λύσις - lysis = oslobađanje. Paraliza praćena nevoljnim drhtanjem obično se naziva oduzetost ili palsija.
Uzroci
Paraliza je najčešće uzrokovana oštećenjem nervnog sistema, posebno kičmene moždine. Ostali glavni uzroci su moždani udar, trauma sa povredom živca, poliomijelitis, cerebralna paraliza, periferna neuropatija, Parkinsonova bolest, ALS, botulizam, spina bifida, multipla skleroza i Guillain-Barréov sindrom. Privremena paraliza javlja se tokom REM spavanja, a disregulacija ovog sistema može dovesti do epizoda paraliza budnog sna. Lijekovi koji ometaju nervnu funkciju, kao što je kurara, također mogu uzrokovati paralizu.
Pseudoparaliza (pseudo- što znači "lažan, ne istinski", od grčkog ψεῦδος ) je voljno ograničenje ili inhibicija pokreta zbog boli, neusklađenosti, orgazma ili drugog uzroka, a nije posljedica stvarne mišićne paralize. Kod novorođenčeta, to može biti simptom kongenitalnog sifilisa. Pseudoparaliza može biti uzrokovana ekstremnim mentalnim stresom i uobičajena je karakteristika mentalnih poremećaja kao što je panični anksiozni poremećaj.
Varijacije
Paraliza se može pojaviti u lokaliziranim ili generaliziranim oblicima, ili može slijediti određeni obrazac. Većina paraliza uzrokovanih oštećenjem nervnog sistema (npr. povreda kičmene moždine) su konstantne prirode; međutim, neki oblici periodične paralize, uključujući paralizu sna, uzrokovani su drugim faktorima.
Paraliza se može pojaviti kod novorođenčadi, zbog urođenog defekta poznatog kao spina bifida. Spina bifida uzrokuje da jedan ili više pršljenova ne formiraju svoje lukove, što omogućuje kičmenoj moždini da viri iz ostatka kičme. U ekstremnim slučajevima, ovo može dovesti do prestanka funkcije kičmene moždine koja je inferiorna u odnosu na nedostajuće lukove pršljenova. Ovaj prestanak funkcije kičmene moždine može rezultirati paralizom donjih ekstremiteta. Dokumentovani slučajevi paralize anusnog sfinktera kod novorođenčadi primijećeni su kada se spina bifida ne liječi. Iako su opasni po život, mnogi slučajevi spine bifide mogu se ispraviti hirurški ako se operišu u roku od 72 sata nakon rođenje.
Ascendentna paraliza javlja se u donjim udovima prije gornjih udova. Može se povezati sa:
Ascendentna paraliza je u suprotnosti sa descendentnom paralizom, koja se javlja u stanjima kao što je botulizam.
Ostale životinje
Mnoge životinjske vrste koriste paralizirajuće toksine da bi uhvatile plijen, izbjegle grabljivice ili oboje. Pokazalo se da u stimuliranim mišićima smanjenje frekvencije minijaturnih potencijala ide paralelno sa smanjenjem postsinapsnog potencijala kao i sa smanjenjem mišićne kontrakcije. Kod beskičmenjaka, ovo jasno ukazuje da, naprimjer, otrov roda Microbracon (rod osa) uzrokuje paralizu neuromišićnog sistema, djelovanjem na presinapsnom mjestu. Otrov roda Philanthus inhibira brzi i spori neuromišićni sistem u identičnim koncentracijama. To uzrokuje smanjenje frekvencije minijaturnih potencijala bez značajnog uticaja na njihovu amplitudu.
Beskičmenjaci
Neke vrste ose, da bi završile reproduktivni ciklus, ženka paralizira plijen kao što je skakavac i stavlja ga u svoje gnijezdo. Kod vrste Philanthus gibbosus, paralizovani insekt (najčešće pčelinja vrsta) obložen je debelim slojem polena. Odrasla P. gibbosus zatim polaže jaja u paraliziranog insekta, kojeg larve proždiru kada se izlegu.
Kičmenjaci
Dobro poznati primjer je tetrodotoksin ribljih vrsta kao što je Takifugu rubripes, čuvena smrtonosna riba napuhača japanske fugu. Ovaj toksin djeluje tako što se vezuje za natrijske kanale u nervnim ćelijama, sprečavajući njihovu pravilnu funkciju. Nesmrtonosna doza ovog toksina rezultira privremenom paralizom. Ovaj toksin je također prisutan u mnogim drugim vrstama, od žaba krastača do Nemertea.
Paraliza se može vidjeti kod hondroplazijskih rasa pasa. Ovi psi imaju kratke noge, a mogu imati i kratke njuške. Njihov materijal međuppršljenskih diskova može kalcificirati i postati krhkiji. U takvim slučajevima može doći do rupture diska, pri čemu materijal diska završi u kičmenom kanalu ili puca više bočno kako bi pritisnuo spinalne živce. Manja ruptura može rezultirati samo parezom, ali velika ruptura može uzrokovati dovoljno oštećenja da prekine cirkulaciju. Ako se ne mogu uočiti znaci boli, operaciju treba izvesti u roku od 24 sata od incidenta, kako bi se uklonio materijal diska i smanjio pritisak na kičmenu moždinu. Nakon 24 sata, šansa za oporavak naglo opada, jer uz kontinuirani pritisak tkivo kičmene moždine propada i odumire.
Drugi tip paralize uzrokovan je fibrokartilaginoznom embolijom. Ovo je mikroskopski komad materijala diska koji se lomi i ostaje u kičmenoj arteriji. Nervi koje opslužuje arterija će odumrijeti kada im je oduzeta krv.
Njemački ovčar je posebno sklon razvoju degenerativne mijelopatije. Ovo je propadanje živaca u kičmenoj moždini, počevši od stražnjeg dijela moždine. Psi koji su tako pogođeni će postepeno slabiti u zadnjim nogama kako živci odumiru. Na kraju, njihove zadnje noge postaju beskorisne. Često pokazuju i fecesnu i urinarnu inkontinenciju. Kako bolest napreduje, pareza i paraliza postepeno napreduju. Ova bolest pogađa i druge velike rase pasa. Sumnja se da je u pitanju autoimunski problem.
Mačke sa šumom u srcu mogu razviti krvne ugruške koji putuju kroz arterije. Ako je ugrušak dovoljno velik da blokira jednu ili obje femoralne arterije, može doći do paralize zadnje noge jer je glavni izvor protoka krvi u stražnjoj nozi blokiran.
Mnoge zmije imaju snažne neurotoksine koji mogu uzrokovati netrajnu paralizu ili smrt. Takođe, mnoga stabla sadrže neurotoksine.
Alan Turing
Alan Mathison Turing bio je britanski matematičar, logičar i kriptoanalitičar.
Alanov otac, Džulijus Tjuring (Julius Mathison Turing) je radio u Indiji, ali nakon što mu je supruga ostala u drugom stanju, 1911. godine, mladi bračni par odlučuje da je bolje za dijete da odrasta u Engleskoj, pa su se vratili u London, gdje je Alan rođen 23. juna 1912. godine.
Turing se često smatra ocem modernog računarstva. Dao je doprinos konceptu algoritama i računanja Turingovom mašinom.
Od 1938. godine radio je u Britanskoj organizaciji za razbijanje šifara (Government Code and Cypher School - GCCS). Sarađivao je sa Dili Noks (Dilli Knox), koja je također radila u GCCS-u. 4. septembra 1939. godine, dan pošto je Engleska objavila rat Njemačkoj, štab GCCS-a je prebačen u Bletchley Park. Posljedično, Turing je za vrijeme Drugog svjetskog rata radio u Bletchley Parku i sagradio mašinu pomoću koje su Saveznici mogli čitati njemačke poruke šifrirane preko uređaja Enigma. Nakon rata je sagradio prve računare i bavio se problemima umjetne inteligencije. Poznat po ekscentričnom životnom stilu i homoseksualnosti, bio je uhapšen 1952. zbog povrede javnog morala i osuđen na obaveznu hormonsku terapiju. Dvije godine kasnije počinio je samoubistvo iako postoje teorije zavjere koje tvrde da ga je likvidirala britanska tajna služba zbog toga što je pod ucjenom mogao odati državne tajne stranim agentima.
Poznat je i po tome što je definirao test inteligentnosti umjetne inteligencije. Cilj ovog testiranja je da se odredi je li mašina zaista inteligentna ili je tek simulacija inteligencije. Dosad nijedna mašina nije uspjela proći Turingov test, dok ga ljudi prolaze.
Mitar Mirić
Mitar Mirić je srbijanski folk pjevač. Neke od njegovih najpoznatijih pjesama su: "Doviđenja društvo staro", "Ne može nam niko ništa", "Živjela ljubav", te mnoge druge.
IC 563
IC 563 (također poznat kao Arp 303, MCG 1-25-22 i PGC 28032) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 276 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Sekstant. Najveći prečnik je 0,90 (72 hiljade sg) a najmanji 0,4 uglovnih minuta (32 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 21. marta 1893. godine.
Mista
Miguel Ángel Ferrer Martínez, poznatiji kao Mista (rođen 12. novembra, 1978, Caravaca de la Cruz, Španija) je španski nogometaš, koji na poziciji napadača trenutno igra u Deportivo La Coruni.
Klupska karijera
Mista je bio jedan od najvećih uzdanica trenera Rafaela Beniteza, koji ga je trenirao prvo u Real Madridu B, onda u CD Tenerife i na kraju u Valencia CF.
U Tenerifeu, Mista, zajedno sa Curro Torresom i Luisom Garciom je bio član tima koji je izborio ulazak u Špansku Primera Diviziju 2001. godine. Nakon toga prešao je u redove Valencie i bio je ključni igrač uspješnog tima koji je dva puta osvojio ligu i jednom UEFA Kup i to 2004. godine. U sezoni 2004-2005 postigao je jako malo golova za razliku od prošlih sezona.
2006 godine, Mista prelazi u Atletico Madrid, gdje je odigrao u sezoni 2006-07, 29 utakmica i u narednoj sezoni samo 3 utakmice.
U julu 2008. godine raskida ugovor sa vodstvom madridskog kluba i potpisuje trogodišnji ugovor sa Deportivo La Corunom. Službeno je debitovao u novom klubu na otvaranju sezone 2008-09 kada je i postigao gol protiv Real Madrida i to 31. augusta, 2008. godine.
Politička filozofija
Politička filozofija ili politička teorija je filozofska studija vlade, koja se bavi pitanjima prirode, opsega i legitimiteta javnih agenata i institucija i odnosa između njih. Njegove teme uključuju politiku, slobodu, pravdu, imovinu, prava, zakon i provođenje zakona od strane vlasti : šta su oni, ako su potrebni, šta vlast čini legitimnom, koja prava i slobode treba da štiti, u kom obliku treba biti, koji je zakon i koje dužnosti građani imaju prema legitimnoj vladi, ako postoji, i kada ona može biti legitimno svrgnuta, ako ikada.
Politička teorija također se bavi pitanjima šireg obima, baveći se političkom prirodom pojava i kategorija kao što su identitet, kultura, seksualnost, rasa, bogatstvo, etika, religija i drugo.
Političke nauke, naučna studija politike, uglavnom se koristi u jednini, ali se u francuskom i španskom jeziku, kao i na bosanskom jeziku, koristi množina (sciencias politiques i ciencias políticas), što je možda odraz eklektične prirode discipline.
Politička filozofija je grana filozofije, ali je također igrala veliku ulogu u političkim naukama, unutar kojih je stavljen snažan fokus kako na historiju političke misli tako i na savremenu političku teoriju (od normativne političke teorije do raznih kritički pristupa).
U Oksfordskom priručniku političkoj teoriji (2009), ovo polje je opisano kao: „[...] interdisciplinarni poduhvat čije je težište humanistički dio političkih nauka koji je i dalje nedisciplinovan... Dugo vremena, izazov za identitet političke teorije bio je kako se produktivno pozicionirati na tri vrste lokacija: u odnosu na akademske discipline političkih nauka, historije i filozofije; između svijeta politike i apstraktnijeg, ruminativnog registra teorije; između kanonske političke teorije i novijih resursa (kao što su feministička i kritička teorija, analiza diskursa, teorija filma, popularna i politička kultura, studije masovnih medija, neuronauke, studije životne sredine, bihevioralne nauke i ekonomija) na kojima se politički teoretičari sve više oslanjaju."
Drevne tradicije
Indijska politička filozofija u drevnim vremenima razgraničavala je jasnu razliku između (1) nacije i države (2) religije i države. Ustavi hinduističkih država evoluirali su tokom vremena i bili su zasnovani na političkim i pravnim raspravama i preovlađujućim društvenim institucijama. Državne institucije bile su podijeljene na upravljanje, diplomatiju, administraciju, odbranu, zakon i red. Mantranga, glavno upravno tijelo ovih država, sastojalo se od kralja, premijera, glavnog komandanta vojske, glavnog svećenika kralja. Premijer je predvodio komitet ministara zajedno sa šefom izvršne vlasti (Maha Amatya).
Chanakya je bio indijski politički filozof iz 4. stoljeća prije nove ere. Arthashastra daje prikaz nauke o politici za mudrog vladara, politici vanjskih poslova i ratova, sistemu špijunske države i nadzoru i ekonomskoj stabilnosti države. Chanakya citira nekoliko autoriteta, uključujući Bruhaspatija, Ushanasa, Prachetasa Manua, Parasara i Ambija, i opisao je sebe kao potomka loze političkih filozofa, a njegov otac Chanaka je bio njegov neposredni prethodnik. Još jedna utjecajna indijska rasprava o političkoj filozofiji je Sukra Neeti. Primjer kodeksa zakona u staroj Indiji je Manusmṛti ili Manuovi zakoni.
Ancient China
Kineska politička filozofija potiče iz perioda proljeća i jeseni, tačnije od Konfučija u 6. vijeku prije nove ere. Kineska politička filozofija razvijena je kao odgovor na društveni i politički slom zemlje karakterističan za period proljeća i jeseni i period zaraćenih država. Glavne filozofije tokom tog perioda, konfucijanizam, legalizam, mohizam, agrarizam i taoizam, svaka je imala politički aspekt svojih filozofskih škola. Filozofi kao što su Konfucije, Mencije i Mozi, fokusirali su se na političko jedinstvo i političku stabilnost kao osnovu svoje političke filozofije. Konfučijanizam se zalagao za hijerarhijsku, meritokratsku vlast zasnovanu na empatiji, lojalnosti i međuljudskim odnosima. Legalizam je zagovarao visoko autoritarnu vladu zasnovanu na drakonskim kaznama i zakonima. Mohizam je zagovarao zajedničku, decentralizovanu vladu usredsređenu na štedljivost i asketizam. Agrari su se zalagali za seljački utopijski komunalizam i egalitarizam. Taoizam je zagovarao protoanarhizam. Legalizam je bio dominantna politička filozofija dinastije Qin, ali je zamijenjen državnim konfucijanizmom u dinastiji Han. Prije nego što je Kina usvojila komunizam, državni konfučijanizam je ostao dominantna politička filozofija Kine do 20. stoljeća.
Ancient Greece
Zapadna politička filozofija potječe iz filozofije antičke Grčke, gdje politička filozofija datira barem od Platona. Starom Grčkom su dominirali gradovi-države, koje su eksperimentisale sa različitim oblicima političkog organizovanja. Platon je grupisao oblike vladavine u pet kategorija stabilnosti i morala: republika, timokratija, oligarhija, demokratija i tiranija. Jedno od prvih, izuzetno važnih klasičnih djela političke filozofije je Platonova Republika, koju je pratila Aristotelova Nikomahova etika i politika. Na rimsku političku filozofiju utjecali su stoici i rimski državnik Ciceron.
Aurelije Augustin
Ranokršćanska filozofija Augustina od Hipona bila je pod velikim utjecajem Platona. Ključna promjena koju je donijela kršćanska misao bila je umjerenost stoicizma i teorije pravde rimskog svijeta, kao i naglašavanje uloge države u primjeni milosrđa kao moralnog primjera. Augustin je također propovijedao da neko nije član svog ili njenog grada nego da je ili građanin Božijeg grada (Civitas Dei) ili zemaljskog grada (Civitas Terrena). Augustinov Božiji grad utjecajno je djelo ovog perioda koje je napalo tezu, koju su zastupali mnogi kršćanski Rimljani, da bi se kršćansko gledište moglo ostvariti na Zemlji.
Toma Akvinski
Toma Akvinski pedantno se bavio varijantama filozofije prava. Prema njegovoj tezi, postoje četiri vrste zakona:
Akvinski nikada ne raspravlja o prirodi ili kategorizaciji kanonskog prava. Postoji naučna debata o mjestu kanonskog prava u tomističkom jurisprudencijalnom okviru.
Akvinski je bio nevjerovatno utjecajan mislilac u tradiciji prirodnog prava.
Mu'tezile: ešarije
Uspon islama, zasnovan i na Kur'anu i na Muhammedu, snažno je izmijenio ravnotežu moći i percepciju porijekla moći na Sredozemlju. Rana islamska filozofija naglašavala je neumoljivu vezu između nauke i religije i procesa idžtihada za pronalaženje istine — ustvari, sva filozofija je bila "politička" jer je imala stvarne implikacije na upravljanje. Ovo gledište osporili su "racionalistički" mutezilski filozofi, koji su imali više helenski stav, razum iznad otkrivenja, i kao takvi su poznati modernim učenjacima kao prvi špekulativni teolozi islama; podržavala ih je sekularna aristokratija koja je tražila slobodu djelovanja nezavisno od hilafeta. Do kasnog antičkog perioda, međutim, "tradicionalistički" ešarijski pogled na islam generalno je trijumfovao. Prema mišljenju ešarija, razum mora biti podređen Kur'anu i sunnetu.
Islamska politička filozofija zaista je bila ukorijenjena u samim izvorima islama — tj. Kur'anu i sunnetu, riječima i praksi Muhammeda — što ju je činilo suštinski teokratskom. Međutim, u zapadnoj misli općenito se pretpostavlja da je to bilo specifično područje svojstveno samo velikim filozofima islama: al-Kindi (Alkindus), al-Farabi (Abunaser), Ibn-Sina (Avicena), Ibn Bajjah (Avempace) i Ibn-Rušd (Averroes). Političke koncepcije islama kao što su kudret (moć), sultan, ummet, džemat – pa čak i "suštinski" pojmovi Kur'ana – tj. ibadet (obožavanje), din (vjera), Rabb (Gospodar) i ilah (božanstvo) – uzima se kao osnova analize. Dakle, ne samo ideje muslimanskih političkih filozofa nego i mnogi drugi pravnici i uleme postavljaju političke ideje i teorije. Naprimjer, ideje haridžija u ranim godinama islamske historije o hilafetu i ummetu, ili ideje šiitskog islama o konceptu imama smatraju se dokazima političke misli. Sukobi između sunita i šiita u 7. i 8. stoljeću imali su istinski politički karakter. Međutim, politička misao nije bila samo ukorijenjena u teizmu. Aristotelizam je procvjetao kada je islamsko zlatno doba došlo do nastavka peripatetičkih filozofa koji su primjenjivali Aristotelove ideje u kontekstu islamskog svijeta. Abunaser, Avicena i Ibn-Rušd bili su dio ove filozofske škole koji je tvrdio da ljudski razum nadmašuje puku slučajnost i otkrivenje. Vjerovali su, naprimjer, da se prirodne pojave dešavaju zbog određenih pravila, a ne zato što se Bog direktno umiješao (za razliku od Al-Gazalija i njegovih sljedbenika).
Drugi važni politički filozofi tog vremena su Nizamul-Mulk, perzijski učenjak i vezir Seldžučkog Carstva, koji je sastavio Sijasetnamu ili "Knjigu vlade" na engleskom. U njemu detaljno opisuje ulogu države u političkim poslovima (tj. kako se nositi s političkim protivnicima, a da ne naruši imidž vlade), kao i njenu dužnost da štiti siromašne i nagrađuje dostojne. U svom drugom radu objašnjava da se država treba baviti drugim pitanjima, kao što je osiguravanje posla useljenicima, poput Turkmena, koji su dolazili sa sjevera (današnja južna Rusija, Kazahstan, Turkmenistan i Uzbekistan).
Ibn-Haldun
Arapski učenjak iz 14. stoljeća Ibn-Haldun smatra se jednim od najvećih političkih teoretičara. Britanski filozof-antropolog Ernest Gellner smatrao je Ibn-Haldunovu definiciju vlade, "...institucije koja sprečava nepravdu osim one koju sama čini", najboljom u historiji političke teorije. Za Ibn-Halduna, vladavina bi trebala biti suzdržana na minimum jer, kao nužno zlo, to je ograničenje ljudima od drugih ljudi.
Srednjovjekovna Evropa
Srednjovjekovna politička filozofija u Evropi bila je pod velikim utjecajem kršćanskog mišljenja. Imao je mnogo zajedničkog sa mutazilitskim islamskim razmišljanjem u tome što su rimokatolici smatrali da podređivanje filozofije teologiji ne podvrgava razum otkrivenju, već u slučaju kontradikcija, podređuje razum vjeri kao ašarit islama. Skolastičari su, kombinujući filozofiju Aristotela sa kršćanstvom svetog Augustina, naglasili potencijalnu harmoniju svojstvenu razumu i otkrivenju. Možda najutjecajniji politički filozof srednjovjekovne Evrope bio je sveti Toma Akvinski koji je pomogao da se ponovo uvedu Aristotelova djela, koja su u katoličku Evropu prenošena samo preko muslimanske Španije, zajedno s komentarima Averroesa.
Neki srednjovjekovni politički filozofi, poput Akvinskog u njegovoj Summa Theologica, razvili su ideju da kralj koji je tiranin uopće nije kralj i da bi mogao biti svrgnut. Drugi, poput Nicole Oresme u svojoj Livre de Politiques, kategorički su poricali ovo pravo da svrgnu nepravednog vladara.
Evropska renesansa
Tokom renesanse sekularna politička filozofija počela je da se javlja nakon otprilike jednog vijeka teološke političke misli u Evropi. Dok je srednji vijek vidio sekularnu politiku u praksi pod vlašću Svetog Rimskog Carstva, akademsko polje je bilo u potpunosti sholastičko i stoga kršćanske prirode.
Niccolò Machiavelli
Jedno od najutjecajnijih djela tokom ovog perioda procvata bio je Machiavellijev Vladar, napisan 1511. ili 1512. i objavljen 1532, nakon autorove smrti. Taj rad, kao i Diskursi, rigorozna analiza klasične antike, mnogo su utjecali na modernu političku misao na Zapadu. Manjina (uključujući Jean-Jacquesa Rousseaua) tumačila je Vladara kao satiru koju su trebali dati Mediciji nakon njihovog ponovnog zauzimanja Firence i njihovog naknadnog protjerivanja Machiavellija iz Firence. Iako je djelo napisano za porodicu Medici kako bi možda utjecao na njih da ga oslobode izgnanstva, Machiavelli je više podržavao Firentinsku Republiku nego oligarhiju te porodice. U svakom slučaju, Machiavelli predstavlja pragmatičan i donekle konsekvencionalistički pogled na politiku, pri čemu su dobro i zlo samo sredstva koja se koriste za postizanje cilja – tj. stjecanje i održavanje apsolutne moći. Thomas Hobbes, poznat po svojoj teoriji društvenog ugovora, nastavlja da proširuje ovo gledište početkom 17. stoljeća tokom engleske renesanse. Iako ni Machiavelli ni Hobbes nisu vjerovali u božansko pravo kraljeva, obojica su vjerovala u inherentnu sebičnost pojedinca. To ih je nužno navelo da usvoje snažnu centralnu vlast kao jedino sredstvo za sprečavanje dezintegracije društvenog poretka.
Prosvjetiteljstvo u Evropi
desno|mini|[[Sloboda predvodi narod Eugènea Delacroixa (1830, Louvre), slika nastala u vrijeme kada su stare i moderne političke filozofije došle u nasilni sukob]] Tokom perioda prosvetiteljstva, pojavile su se nove teorije o tome šta je čovjek bio i jest i o definiciji stvarnosti i načinu na koji je ona percipirana, zajedno sa otkrićem drugih društava u Americi, i promjenjivim potrebama političkih društava (posebno u nakon Engleskog građanskog rata, Američke revolucije, Francuske revolucije i Haićanske revolucije). Ove nove teorije dovele su do novih pitanja i uvida mislilaca kao što su Thomas Hobbes, John Locke, Benjamin Constant i Jean-Jacques Rousseau.
Ove teoretičare su vodila dva osnovna pitanja: jedno, kojim pravom ili potrebom ljudi formiraju države; i drugo, koji bi mogao biti najbolji oblik za državu. Ova fundamentalna pitanja uključivala su konceptualnu razliku između pojmova "država" i "vlada". Odlučeno je da se "država" odnosi na skup trajnih institucija preko kojih će se raspodijeliti vlast i opravdati njena upotreba. Izraz "vlada" odnosio bi se na određenu grupu ljudi koji su okupirali državne institucije i kreirali zakone i uredbe kojima bi narod, uključujući i sebe, bio obavezan. Ova konceptualna distinkcija nastavlja da djeluje u političkim naukama, iako su neki politolozi, filozofi, istoričari i kulturni antropolozi tvrdili da se većina političkih akcija u bilo kom društvu dešava van njegove države, i da postoje društva koja nisu organizovana u države koja ipak moraju se razmatrati u političkom smislu. Sve dok koncept prirodnog poretka nije bio uveden, društvene nauke se ne bi mogle razvijati nezavisno od teističkog mišljenja. Od kulturne revolucije u 17. stoljeću u Engleskoj, koja se proširila na Francusku i ostatak Evrope, društvo se smatralo podložnim prirodnim zakonima sličnim fizičkom svijetu.