cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Centaurea
Opis i ekologija
Mnoge zečine su proizvođači obilnog nektara, posebno na visokokrečnjačkim tlima. Visoki prinos nektara čini ih vrlo privlačnim za insekte poput leptira, uključujući ugrožene Lycaeides melissa samuelis, koja posjećuje uvele pjegave zečine i jednodnevni moljac; tipske Zygaenidae, kao što je  Zygaena loti  ili ''Larve nekih od vrsta Lepidoptera koriste vrste "Centaurea" kao prehrambene biljke.. Nekoliko njih se koristi u biološkoj kontroli invazivnih vrsta biljaka.
Larve nekoliko vrsta porodice Curculionidae, potporodice Lixinae  također se hrane biomasom biljaka roda  Centaurea . Neki rodovi, kao što je Larinus, čija se larva  hrani cvjetnim glavicama. Postoje mnoge vrste, posebne prilagodbe određenim vrstam a zečine i koriste se i u biološkoj kontroli. Tu se ubrajaju  L. curtus  koji jede stabljike,  L. minutus za difuznu glavicu i L. obtusus za pjegavu zečinu. Larve Bangasternus fausti  jedu difuznu, pjegavu zečinu ( C. virgata  ssp.  Squarrosa ), dok one žuti ' 'B. orientalis' 'ne živi ni od čega drugog, osim žute i povremeno purpurne  zečine  (' 'C. calcitrapa' '). Ali možda najučinkovitija u uništavanju sjemena žutih zečina je larva  vrste Eustenopus villosus ). Larve Cyphocleonus achates  se rađaju u korijenu pjegavih  i u manjoj mjeri difuzno rascvjetalih zečins, ponekad ubijajući čitavu biljku. U biološkoj kontroli, također akođe se koriste  se Tephritidae (paunove muhe),  čije se larve hrane „centaureama“. Larve vrste "Chaetorellia acrolophi"  jedu pjegave zečine i neke druge vrste. Žuta "C. australis",  svake godine ima početnu generaciju koja često koristi cvjetove  "C. cyanus", kao hranau za larve; kasnije generacije prelaze na drugu žutu vrstu. Muhe se obično smatraju manje efikasnim u uništavanju rastućih sjemenki u odnosu na izdanke, ali mogu biti superiorne u određenim uvjetima; zdjelovanje muha, u kombinaciji  sa ostalim insektima  neznatno povećava njihov učinak.
Upotreba
Iako prilično značajan broj relativno dobro informiranih pojedinaca, ovaj rod može smatrati rodom koji sveukupno negativno utiče na ljudske, posebno poljoprivredne interese, situacija nije dovoljna ubjdljiva da se jednostavno proglasi potpunosti negativnum rodom ili, barem, najagresivnijim  u širenju vrsta. Naprimjer, zbog njihove umjerene do visoke proizvodnje nektara, koja se može odvijati tokom relativno dugog perioda, mnoge vrste roda Centaurea popularni su izvori hrane za insekte koji mogu u suprotnom napasti određene usjeve. Možda bi bilo preporučljivo nekim vrstama poljoprivrednih imanja dozvoliti određene vrste iz ovog roda, kao što je  C. cyanus  u evropskom okruženju, da raste pored polja. Iako podržavaju i privlače mnoge korisne vrste, ova su područja poznata kao „banka buba“. Osim toga, imaju značaj kao oprašivači, za razliku od mnogih poljskih kultura kao što je kukuruz. Nadalje, ne tretirajući se pesticidima, pružajući više šanse biodiverzitetu biljaka  koje rastu u divljim predjelima u blizini farmi koje privlače više insekata  i podržavaju ptice koje se mogu hraniti štetočinama koje bi mogli naštetiti usjevima. Proizvodnja insekata posebno je velika u bankama buba koje imaju dovoljno biljaka u ulozi domaćina za nezrele insekte, a ne samo u ulozi hrane za odrasle i / ili za skloništa.
Intelektualno vlasništvo
Pregled
Intelektualno vlasništvo je zajednički naziv za posjedovanje nematerijalnih dobara, odnosno proizvoda ljudskog uma. Za razliku od materijalnih dobara, vrijednost proizvoda ljudskog uma leži u njihovom prikazivanju, umnožavanju ili kopiranju dok je s druge strane njihova fizička zaštita veoma zahtjevna. Stoga su u modernim društvima razvijeni različiti pravni mehanizmi za zaštitu intelektualnog vlasništva.
Centaurea
Upotreba
thumb|left|C. solstitialis), [[invazivni korov od kojeg se dobija fini med]]. thumb|right|[[Arktin iz Centaurea imperialis ubija ćrlije  kancera u kulturi.]]
Kavitacija
mini|266px|Oštećenja uslijed kavitacije na ventilima aksijalne klipne [[hidraulična pumpa|hidraulične pumpe.]] Kavitacija (lat.: cavitas, cavum; bs.: "pećina, šuplja prostorija") ) je efekat kod cijevi ili lopatica pumpi, turbina, propelera itd. prilikom čega se oslobađaju mjehurići vazduha.
Intelektualno vlasništvo
Pregled
Zaštita intelektualnog vlasništva je jedna od najharmoniziranijih pravnih oblasti. Zakoni o zaštiti intelektualnog vlasništva u većini zemalja svijeta slijede iste principe i razlikuju se samo u nijansama. Nekoliko međunarodnih ugovora i konvencija uređuje međudržavne aspekte pri zaštiti intelektualnog vlasništva. Važnost intelektualnog vlasništva u modernom društvu je potvrđena postojanjem Svjetske organizacije za intelektualno vlasništvo (WIPO) sa sjedištem u Ženevi koja djeluje kao specijalizirana agencija Ujedinjenih Nacija. Bosna i Hercegovina je članica WIPO-a od 1992. godine i potpisnica velikog broja međudržavnih ugovora i konvencija o zaštiti intelektualnog vlasništva.
Kavitacija
Proces
desno|220px|mini|[[Propeler proizvodi kavitaciju]] Tokom strujanja tekućine, pri padu pritiska, u tekućini se oslobađaju mjehurići upijenog zraka. Kad ih struja donese u područje većeg pritiska (više 1000 MPa ), dešava se proces kompresije, što je praćeno snažnim porastom temperature (5000-10000 K), zagrijavanja i eksplodiranja mjehurića koji se naziva i dieselov efekat. Veličina mjehurića u početku iznosi nekoliko μm, koji se posredstvom vibracija povećaju i na kraju naglo smanje.
Centaurea
Sistematika i tsksonomija
thumb|[[Centaurea horrida]] Kao imenjački član subtribusa Centaureinae  iz  tribusa Cynareae, zečine su vjerovatno najuže povezani s rodovima kao što su Carthamus ,  Cnicus, Crupina ili Notobasis  i nešto manje bliže većini drugih čičaka. Čini se da monotipski Cnicus  u stvari pravilno pripada rodu Centaure . Istraživanja s kraja 20. stoljeća pokazuju da je rod Centaurea, kako je tradicionalno definirano polifiletski. Brojni napori iz 19. i 20. stoljeća na reorganizaciji sistematizacije roda nisu bili uspješni, a još nije jasno kakve će posljedice imati nedavna istraživanja za klasifikaciju ovog i drugih srodnih rodova.
Kavitacija
Otkriće
Ovu pojavu je 1912. prvi put zapazio D. Silberrad, nakon što je iztraživao erozije brodskih propelera. Tokom rada propelera nastaju spiralne putanje koje se sastoje od mjehurića vazduha. Dalja izraživanja su pokazala da mjehurići vazduha emituju svjetlost (sonoluminescencija)
Intelektualno vlasništvo
Definicija
Intelektualno vlasništvo (IP) je kategorija vlasništva koja uključuje nematerijalne kreacije ljudskog intelekta. There are many types of intellectual property, and some countries recognize more than others. Najpoznatiji tipovi su autorska prava, patenti, zaštitni znak i poslovna tajna. Moderni koncept intelektualne svojine razvio se u Engleskoj u 17. i 18. stoljeću. Termin "intelektualna svojina" počeo je da se koristi u 19. stoljeću, iako je tek krajem 20. stoljeća intelektualna svojina postala uobičajena u većini svetskih pravnih sistema. "vlasništvo kao zajednički deskriptor ove oblasti vjerovatno vodi do osnivanja Svjetske organizacije za intelektualno vlasništvo (WIPO) od strane Ujedinjenih naroda.
Kavitacija
Obrada materijala
Razarajuće osobine kavitacije se koriste kod ultrazvučnog čišćenja raznih površina i materijala.
Mornarica
120px|desno|mini|[[Torpedo VA-111 "Škval"]] Kina razvija supersoničnu podmornicu koja, prema navodima, koristi superkavitaciju obrazujući ogroman vazdušni mjehur koji smanjuje otpor vode. Teoretski brzina bi iznosila 5800 km/h, plovljenje Atlantskim okeanom bi trajalo 100 minuta. Bivši SSSR je tokom Hladnog rata razvio torpedo "Škval" (rus. Шквал) koji postiže brzinu do 370 km/h.
Intelektualno vlasništvo
Definicija
Nematerijalna priroda intelektualne svojine predstavlja poteškoće u poređenju sa tradicionalnom imovinom kao što su zemljište ili druga dobra. Za razliku od tradicionalne svojine, intelektualna svojina je „nedjeljiva“, jer neograničen broj ljudi može „konzumirati“ intelektualno dobro, a da se ono ne iscrpi. Osim toga, ulaganja u intelektualna dobra pate od problema prisvajanja: vlasnici zemljišta mogu ograditi svoje zemljište čvrstom ogradom i unajmiti naoružane čuvare da ga zaštite, ali proizvođači informacija ili literature obično mogu učiniti malo da spriječe svog prvog kupca da ga replicira i proda. po nižoj cijeni. Balansiranje prava je tako da budu dovoljno jaka da podstaknu stvaranje intelektualnih dobara, ali ne toliko jaka da sprečavaju široku upotrebu dobara, primarni je fokus modernog prava intelektualnog vlasništva.
Centaurea
Sistematika i tsksonomija
Vrsta Centaurea centaurium stoji nekako odvojeno od glavne loze i zbog toga taksonomske posljedice u preuređivanju mogu biti teške, jer postoji na stotine vrsta koje trebaju biti premještene u nove rodove. Stoga je predloženo da se ova vrsta promijeni u jednu od glavnih linija da bi se izbjegao ovaj problem. Ono što se čini izvjesnim jeste da se zečine tretiraju kao sekcija Plectocephalus; bit će vraćen kao poseban rod u bliskoj budućnosti. Rod Cheirolophus, ranije obično obuhvaćen  centaureama, sada se već tretira kao poseban rod.
Intelektualno vlasništvo
Historija
Statut monopola (1624.) i britanski Annin statut (1710.) smatraju se izvorima patentnog zakona i autorskog prava, čvrsto uspostavljajući koncept intelektualne svojine.
Kristin Kreuk
Kristin Kreuk američka je glumica. Rođena je 30. decembra 1982. u Vancouveru u Kanadi. Otac joj je iz Holandije, a majka iz Kine, oboje arhitekti. Kroz školovanje nije privlačila mnogo pažnje i nije pokazivala svoj veliki glumački talenat. Uživala je u časovima glume, ali nije se mislila ozbiljno baviti glumom. Mišljenje je promijenila kada je dobila ulogu u seriji Edgemont. Jedna je od rijetkih glumica koja je morala mijenjati mjesto boravka zbog lokacije snimanja (i Edgemont i Smallville snimani su u Vancouveru, njenom rodnom gradu).
Intelektualno vlasništvo
Historija
"Književno vlasništvo" je bio izraz koji se pretežno koristio u britanskim pravnim raspravama 1760-ih i 1770-ih o tome u kojoj mjeri su autori i izdavači djela također imali prava koja proizilaze iz običajnog imovinskog prava: Millar protiv Taylora (1769.), Hinton protiv Donaldsona (1773.), Donaldson protiv Becketa'' (1774.). Prva poznata upotreba termina „intelektualno vlasništvo“ datira iz ovog vremena, kada je u članku objavljenom u londonskom „Monthly Review“ 1769. korišćena ta fraza. Prvi jasni primjer moderne upotrebe datira još iz 1808. godine, kada je korišten kao naslov u zbirci eseja.
Engelbert Dollfuss
Engelbert Dollfuß (Texing, 4. oktobar 1892. - Beč, 25. juli 1934.), austrijski političar.
Intelektualno vlasništvo
Historija
Njemački ekvivalent korišten je prilikom osnivanja Sjevernonjemačke konfederacije čiji je ustav konfederaciji dao zakonodavnu vlast nad zaštitom intelektualnog vlasništva (Schutz des geistigen Eigentums). Kada su se osnovani administrativni sekretarijati Pariškom konvencijom (1883.) i Bernskom konvencijom (1886.) spojili 1893. , locirali su se u Bernu, a također su usvojili termin intelektualno vlasništvo u svom novom kombinovanom nazivu, Ujedinjeni međunarodni biroi za zaštitu intelektualne svojine.
Engelbert Dollfuss
Pripadao je desnom krilu kršćanskih socijalista. Godine 1931-32. ministar poljoprivrede, od 1932. savezni kancelar i ministar vanjskih poslova. Nakon dolaska Hitlera na vlast u Njemačkoj (1933), protivnik je Anschlussa, pripojenja Austrije Njemačkoj. Veže se uz papu i Mussolinija. U februaru 1934. godine uz pomoć vojske i fašističkih oružanih legija Heimwehra ugušio je nakon krvavih uličnih borbi ustanak u Beču, koji su organizirali socijalisti. Nakon toga je raspustio parlament i zabranio rad svih političkih stranaka, te novim ustavom uveo autoritarni kršćansko-staleški (korporativni) režim po ugledu na fašistički u Italiji. Ubijen 25. jula 1934. prilikom pokušaja austrijskih nacista da izvedu državni udar.
Intelektualno vlasništvo
Historija
Organizacija se nakon toga preselila u Ženevu 1960. godine i naslijedila ju je 1967. novoosnivana Svjetska organizacija za intelektualnu svojinu (WIPO) ugovorom kao agencije Ujedinjenih nacija. Prema pravnom naučniku Marku Lemleyu, tek je u ovom tada taj termin zaista počeo da se koristi u Sjedinjenim Državama (koje nisu bile potpisnica Bernske konvencije) i tamo nije ušao u popularnu upotrebu sve do donošenja Bayh-Doleovog zakona 1980.
"Historija patenata ne počinje izumima, već kraljevskim grantovima Kraljice Elizabete I (1558–1603) za monopolske privilegije. Otprilike 200 godina nakon završetka Elizabetine vladavine, međutim, patent predstavlja zakonsko pravo dobijeno od strane pronalazača koji pruža isključivu kontrolu nad proizvodnjom i prodajom njegovog mehaničkog ili naučnog izuma, demonstrirajući evoluciju patenata od kraljevske prerogative do doktrine običajnog prava."
Termin se može naći upotrijebljen u presudi Okružnog suda u Massachusettsu iz oktobra 1845. u slučaju patenta „Davoll et al. protiv Browna'', u kojem je sudija Charles L. Woodbury napisao da "samo na taj način možemo zaštititi intelektualnu svojinu, rad uma, proizvodnju i interese jednako čovjeku ... koliko i pšenica koju uzgaja, ili stada koja uzgaja." Objava da su "otkrića ... vlasništvo" seže ranije. Odjeljak 1 francuskog zakona iz 1791. kaže: "Sva nova otkrića su vlasništvo autora; da bi se pronalazaču osiguralo vlasništvo i privremeno uživanje u svom otkriću, mora mu se predati patent na pet, deset ili petnaest godina." U Evropi, francuski autor A. Nion spomenuo je propriété intellectuelle u svom Droits civils des auteurs, artistes et inventeurs, objavljenom 1846. godine.
Wilhelm Steinitz
Wilhelm Steinitz bio je austrijski i američki šahista i prvi zvanični svjetski prvak u šahu. Poznat je po svom originalnom doprinosu šahovskoj strategiji, kao što su njegove ideje o pozicijskoj igri, a njegove su teorije visoko cijenili tako različiti šahisti, kao što su bili Aron Nimzowitsch, Siegbert Tarrasch i Emanuel Lasker.
Kristin Kreuk
U budućnosti planira studirati psihologiju ili prirodne nauke ili forenziku. Kristin ima sestru po imenu Justine Kreuk. Od 2004. Kreuk izlazi s kanadskim glumcem Markom Hildrethom.
Intelektualno vlasništvo
Historija
Donedavno, svrha zakona o intelektualnom vlasništvu bila je da pruži što je moguće manju zaštitu kako bi se podstakla inovacija. Historijski gledano, dakle, pravna zaštita se davala samo kada je bila neophodna za podsticanje pronalaska, a bila je vremenski i obimno ograničena. Ovo je uglavnom rezultat toga što se znanje tradicionalno posmatra kao javno dobro, kako bi se omogućilo njegovo širenje i unapređenje.
Wilhelm Steinitz
Biografija
Rođen je u Pragu, Austro-Ugarska (sada Češka), 17. maja 1836. Smatran je najboljim igračem šaha na svijetu od pobjede nad Adolfom Anderssenom u meču održanom 1866. Njegovu pobjedu nad Zukertortom 1886. godine većina smatra prvom borbom za svjetsku titulu.
Intelektualno vlasništvo
Historija
Porijeklo koncepta potencijalno se može pratiti dalje. Jevrejski zakon uključuje nekoliko razmatranja čiji su efekti slični onima modernih zakona o intelektualnoj svojini, iako se čini da pojam intelektualnih tvorevina kao svojine ne postoji — posebno je korišten princip Hasagat Ge'vul (nepošteno zadiranje) opravdanja autorskog prava ograničenog izdavača (ali ne i autora) u 16. stoljeću. 500. godine prije nove ere, vlada grčke države Sybaris ponudila je jednogodišnji patent "svima koji bi trebali otkriti bilo kakvu novu profinjenost u luksuzu".
Prema Jean-Frédéric Morinu, "globalni režim intelektualne svojine trenutno je usred promjene paradigme ". Zaista, sve do ranih 2000-ih, globalnim režimom intelektualne svojine su dominirali visoki standardi zaštite karakteristični za zakone o intelektualnoj svojini iz Evrope ili Sjedinjenih Država, sa vizijom da se ujednačena primjena ovih standarda u svakoj zemlji i na nekoliko polja uz malo pažnje preko društvenih, kulturnih ili ekoloških vrijednosti ili nacionalnog nivoa ekonomskog razvoja. Morin tvrdi da se "nastajući diskurs globalnog režima intelektualne svojine zalaže za veću fleksibilnost politike i veći pristup znanju, posebno za zemlje u razvoju." Zaista, uz Razvojnu agendu koju je WIPO usvojio 2007. godine, set od 45 preporuka za prilagođavanje aktivnosti WIPO-a specifičnim potrebama zemalja u razvoju i za cilj da se smanje distorzije, posebno po pitanjima kao što su pristup pacijenata lijekovima, pristup korisnika interneta informacijama, pristup poljoprivrednika sjemenu, pristup programera izvornim kodovima ili pristup studenata naučnim člancima. Međutim, ova promjena paradigme još se nije manifestirala u konkretnim pravnim reformama na međunarodnom nivou.
Slično tome, zasnovano je na ovoj pozadini da sporazum o trgovinskim aspektima prava intelektualne svojine (TRIPS) zahtijeva od članica STO da postave minimalne standarde pravne zaštite, ali njegov cilj je imati zakon o zaštiti koji odgovara svima. Intelektualna svojina se posmatra sa kontroverzama u pogledu razlika u stepenu razvijenosti zemalja. Uprkos kontroverzi, sporazum je opsežno uključio prava intelektualne svojine u globalni trgovinski sistem po prvi put 1995. godine i prevladao je kao najsveobuhvatniji sporazum koji je svijet postigao.
Prava
Prava intelektualne svojine uključuju patente, autorska prava, pravo na industrijski dizajn, zaštitni znak, pravo na sorte biljaka, trgovački naziv, geografske oznake, i u nekim jurisdikcijama poslovna tajna. Postoje i više specijaliziranih ili izvedenih varijanti sui generis ekskluzivnih prava, kao što su prava na dizajn kola (nazvana rad sa maskama prava u SAD-u), potvrda o dodatnoj zaštiti za farmaceutske proizvode (nakon isteka patenta koji ih štiti), i prava na bazu podataka (u Evropskom prfavu). Termin "industrijska svojina" se ponekad koristi za označavanje velikog podskupa prava intelektualne svojine uključujući patente, žigove, industrijske dizajne, korisne modele, uslužne marke, trgovačka imena i geografske oznake.
Patenti
Patent je oblik prava koje vlada dodjeljuje pronalazaču ili njegovom nasljedniku, dajući vlasniku pravo da isključi druge iz izrade, upotrebe, prodaje, ponude na prodaju i uvoza izuma na ograničeni vremenski period, u zamjenu za javno objavljivanje pronalaska. Pronalazak je rješenje specifičnog tehnološkog problema, koji može biti proizvod ili proces i općenito mora ispuniti tri glavna zahtjeva: mora biti nov, da nije očigledan i mora postojati industrijska primjenjivost. Kako bi obogatili korpus znanja i stimulirali inovacije, vlasnici patenata imaju obavezu da javnosti otkriju vrijedne informacije o svojim izumima.
Autorska prava
Autorsko pravo (copyright) daje kreatoru originalnog djela ekskluzivno pravo na njega, obično na ograničeno vrijeme. Autorsko pravo se može odnositi na širok spektar kreativnih, intelektualnih ili umjetničkih formi ili "djela". Autorsko pravo ne pokriva same ideje i informacije, već samo oblik ili način na koji su izražene.
Prava na industrijski dizajn
Pravo na industrijski dizajn (koji se ponekad naziva "pravo na dizajn" ili "patent na dizajn") štiti vizuelni dizajn objekata koji nisu čisto utilitarni. Industrijski dizajn se sastoji od stvaranja oblika, konfiguracije ili kompozicije uzorka ili boje, ili kombinacije uzorka i boje u trodimenzijskom obliku koji sadrži estetsku vrijednost. Industrijski dizajn može biti dvo- ili trodimenzijskni uzorak koji se koristi za proizvodnju produkats, industrijske robe ili rukotvorine. Općenito govoreći, to je ono što čini da proizvod izgleda privlačno i kao takav povećava komercijalnu vrijednost robe.
Sorte biljaka
Prava oplemenjivača biljaka ili prava na biljne sorte su prava na komercijalnu upotrebu nove biljne sorte. Sorta, između ostalog, mora biti nova i različita, a za registraciju se uzima u obzir procjena razmnožnog materijala sorte.
Zaštitni znakovi
Zaštitni znak je prepoznatljiv znak, dizajn ili izraz koji razlikuje dobre proizvode ili usluge određenog trgovca iz sličnih proizvoda ili usluga drugih trgovaca.
Trgovačko pakovanje
Trgovački omot je pravni termin umjetnosti koji se općenito odnosi na karakteristike vizualnog i estetskog izgleda proizvoda ili njegovog pakiranja (ili čak dizajna zgrade) koje potrošačima označavaju izvor proizvoda.
Molekulski uzorak povezan s oštećenjem
Molekulskii obrasci povezani sa oštećenjem  (DAMP) su molekule unutar ćelija koje su komponenta urođenog imunskkog odgovora koji se oslobađa iz oštećenih ili umirućih ćelija zbog traume ili infekcija patogenom. Poznati su i kao signali opasnosti i alarmni jer služe kao znak upozorenja za organizam da ga upozori na bilo kakvo oštećenje ili infekciju njegovih ćelija. DAMP su endogeni signali opasnosti koji se ispuštaju vanćelijski prostor kao odgovor na oštećenje ćelije mehaničkom traumom ili patogenom. Jednom kada se DAMP oslobodi iz ćelije, on podstiče neinfektivni upalni odgovor vezivanjem za receptor za prepoznavanje uzoraka. Upala je ključni aspekt urođenog imunskog odgovora; koristi se za ublažavanje budućih oštećenja organizma, uklanjanjem štetnih napadača iz zahvaćenog područja i pokretanjem procesa ozdravljenja. Kao primjer, citokin IL-1α je DAMP koji nastaje unutar jedra ćelije koja se, kada se jednom oslobodi u vanćelijski prostor, vezuje za PRR IL-1R, koji zauzvrat pokreće upalni odgovor na traumu ili patogen koji je pokrenuo oslobađanje IL-1α. Za razliku od neinfektivnog inflamatornog odgovora koji je proizveden pomoću DAMP-a, |molekulskog obrasca povezanog s patogenom pokreću i održavaju "infektivnu" upalnu reakciju izazvanu patogenom. Mnogi DAMP-ovi su jedarni ili citosolni proteini sa definiranom unutarćelijskom funkcijom koji se oslobađaju izvan ćelije nakon ozljede tkiva. Ovo premještanje iz unutarćelijskog u vanćelijski prostor pomiče DAMP-ove iz reducirajuće u oksidirajuće okruženje, uzrokujući njihovu funkcionalnu denaturaciju, što rezultira gubitkom njihove funkcije. Izvan gore navedenih jedarnih i citosolnih DAMP-ova, postoje i drugi DAMP-ovi koji potiču iz različitih izvora, kao što su mitohondrije, granule, vanćelijski matriks, endoplazmatski retikulum i plazmamembrana.
Intelektualno vlasništvo
Poslovne tajne
Poslovna tajna je formula, praksa, proces, dizajn, instrument, uzorak ili kompilacija informacija koja nije općenito poznata ili razumno provjerljiva, pomoću kojih biznis može steći ekonomsku prednost nad konkurentima i kupcima. Ne postoji formalna državna zaštita; svako preduzeće mora preduzeti mere za čuvanje sopstvenih poslovnih tajni (npr. formula njenih bezalkoholnih pića je poslovna tajna za [[Coca-Cola|Coca-Colu.)
Molekulski uzorak povezan s oštećenjem
Pregled
DAMP i njihovi receptori su okarakterisani kao:
Kristin Kreuk
Prvi počeci
Glumački posao nije shvatala ozbiljno sve dok jedan režiser nije poslao fax svim srednjim školama u njenom gradu, u kojem je pozvao sve na audiciju za raspodjelu uloga za seriju Edgemont TV kuće CBC. Kreuk se prijavila, a tamo joj "se posrećilo", kako ona sama kaže; iznenada, postala je televizijska glumica. Takođe, postala je novo lice na reklamnim spotovima Neutrogene.
Centaurea
Odabrane vrste
thumb|[[Centaurea macrocephala]] thumb|[[Centaurea napifolia]] thumb|[[Centaurea nervosa]] thumb|[[Centaurea pseudophrygia]] thumb|[[Centaurea pulcherrima]] thumb|[[Centaurea triumfettii]] thumb|[[Centaurea uniflora]] Vrste koje su sada uključene u rod Centaurea su:
* Centaurea bella
Nekadašnje
Biljne vrste koje su stavljene u  rod Centaurea,  u ranije vrijeme uključuju:
NGC 2018
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Wilhelm Steinitz
Biografija
Steinitz je prihvatio naučni pristup u izučavanju šaha. On će formulirati svoje teorije naučnim izrazima i "zakonima".
23. 11. 1888. postao je američki državljanin, pošto je pet godina živio u New Yorku, a ime "Wilhelm" promijenio je u "William".
Šahovska karijera nije mu donijela finansijsku dobit, tačnije, nije znao dobro upravljati novcem i umro je 12. 8. 1900. kao siromah u New Yorku. Sahranjen je na groblju u Brooklynu.
Lasker, koji je preuzeo titulu od Steinitza, jednom je rekao: "Ja, koji sam pobijedio Steinitza, opravdat ću njegove teorije i ispraviti greške koje je on učinio." Steinitzova sudbina i Laskerov trud da izbjegne sličnu finansijsku propast navođeni su među razlozima zašto se Lasker toliko borio da sačuva svjetsku šampionsku titulu.
Doprinos šahu
mini|lijevo|Steinitz 1866. mini|desno|Lasker u meču sa Steinitzom 1894. mini|desno|Wilhelm Steinitz Steinitz je počeo profesionalno igrati šah sa 26 godina u Engleskoj. Njegova igra u to vrijeme nije se razlikovala od ostalih igrača: oštra, agresivna i puna žrtvovanja. Godine 1873. njegova igra iznenada se promijenila. Počeo je posvećivati veliku pažnju onome što se danas naziva pozicijski elementi šaha: raspored pješaka, prostor, zaštita skakača i sl. Polahko je usavršavao svoj način igre, što mu je pomoglo da izraste u prvog svjetskog prvaka u šahu.
Ono što je Steinitz dao šahu može se uporediti s onim što je Newton dao fizici: pretvorio ga je u pravu nauku. Izdvajajući veći broj pozicija na šahovskoj tabli, Steinitz je shvatio da svi briljantni napadi proizlaze iz slabosti u protivnikovoj odbrani. Proučavajući i razvijajući pozicije, usavršio je novu vještinu odbrane, koja je brzo uzdigla tadašnji nivo igre. Štaviše, naglasio je ideju da se napad u šahu sastoji od onoga što se danas naziva "akumulaciona teorija", tj. zbir mnogo malih prednosti.
Kada se borio za svoju prvu titulu 1886. protv Zukertorta, postalo je jasno da Steinitz igra na drugom nivou. Iako je doživio seriju poraza na početku meča, to je postalo jasno onima koji bolje razumiju šah (npr.: u trećoj partiji bio je strateški superiorniji, ali nije uspio to realizirati). Vremenom se, međutim, nivo Steinitzove igre unapređivao i meč se završio njegovom uvjerljivom pobjedom (10:5).
Roblje u srednjovjekovnoj Bosni
Ljudi su od najstarijih vremena na različite načine postajali robovi. Na bosanskom tlu prate se procesi koji karakterišu i druge sredine. U Srednjovjekovnoj Bosni (6. - 15. vijek) egzistiralo je i ropstvo mada je robovlasništvo zamijenjeno feudalnim sistemom.
Robovi su ljudi sa kojima su se drugi ponašali kao sa uobičajenom trgovačkom robom, pa su ih kupovali ili prodavali i očekivali od njih korist. Ljudi su postajali robovi iz ekonomskih razloga. Robovima su postajali oni koji nisu mogli da vrate dugove ili izdrže ugovore na koje su se obavezali. Mada je to danas teško shvatljivo, ali tada su siromašnije, a brojnije porodice radi vlastitog opstanka, kako bi preživjele, prodavale neke od svojih članova. Robovima su postajali zarobljenici koji su hvatani u ratovima sa protivnicima ili u provalama, upadima na susjedna područja. Cijena roblja zavisila je od zdravlja roba (mladosti, fizičke izdržljivosti), pa su najviše cijene postizali mladići i djevojke.
Ipak, ropstvo i roblje nije imalo značajniji udio u društvenoj strukturi srednjovjekovne Bosne. Značajnije se Bosna pojavljuje kao bogato izvorište roblja za susjedne zemlje. Pod izgovorom da se radi o hereticima u Bosni su hvatani ljudi i prodavani u roblje. Vjerske prilike u srednjovjekovnoj Bosni bile su izgovor za djelatnost koja je u evropskim zemljama već odavno bila napuštena. Za inostrane trgovce u čijim zemljama je ropstvo bilo zabranjeno, kvalifikacija heretika bila je dozvoljena i dovoljna za pretvaranje čovjeka u roba, pa su Bosanci prepoznatljivi po egzistiranju crkve koja je smatrana heretičkom Crkva bosanska, bili dovoljan izgovor za legalno poslovanje. Na taj način su ljudi de genere Bosinensium završavali na trgovima širom Mediterana, u Veneciji, na sjeveru Afrike, u Španiji i na Levantu.
Ozloglašeni trg na kojem je prodavano bosansko roblje bio je u Drijevima. Bosanski vladari su nastojali da se ta djelatnost ukine, a početkom 15. vijeka to je bilo i zvanično zabranjeno u Drijevima.
Kasnije se institucija ropstva prikriva legalnom kupovinom radne snage putem ugovora obje strane. Ljudi koji su hvatali druge ljude i prodavali ih nazivaju se robcima. Pored prodaje ljudi oni su vršili i ucjenjivanje porodica i uz nadoknadu vraćali im zarobljene srodnike. Česta je bila situacija da su robci iskorištavali ratne meteže i preprodavali ljude suprotstavljenim stranama u sukobu i tako stjecali veliku zaradu. Od sredine 15. vijeka hvatajući Bosance i prodajući ih robci su sarađivali sa Osmanlijama. Najbolje su prolazili pri hvatanju značajnijih ljudi, predstavnika vlastele, za koje su kasnije Osmanlije tražile velike otkupe.
Abri
mini|300px|Karta koja prikazuje ilirske (crveno), grčke i makedonske (crno) gradove i plemena
Abri (Abrei, Abroi) su bili Ilirsko pleme iz antičkog doba. Stari Grci su ih poznavali kao poznavaoce recepta za spravljanje medovine, stimulativnog napitka od meda. Abri su vjerovatno su bili manji ogranak većeg plemena Taulanti a živjeli su na teritorijama uz Jadransko more, između antičkog Epidamnusa (današnji Drač u Albaniji) i Skadarskog jezera, na obalama rijeke Drim. Susjedi na istoku su im bili Helidonci, na jugu pomenuti Taulanti a na sjeveru Labeati.
Omer Muhtar
Rani život
Omer Muhtar je rođen u istočnoj Kirenaiki, u selu Janzur, istočno od grada Tobruka. Rano je ostao siroče i bio usvojen od strane šejha Šerifa el Garijanija, političkog i vjerskog lidera u Kirenaiki. Prvo obrazovanje je stekao u mektebu, nakon čega je devet godina studirao na senusijskom univerzitetu u gradu El Jaghbub, oazi blizu granice sa Egiptom, koja je bila centar pokreta Senusija. Godine 1899. zajedno sa ostalim pripadnicima senusijskog pokreta je bio poslan u Čad kako bi se sa tamošnjim stanovništvom borio brotiv francuske okupatorske kolonijalne vlasti.
Italijanska okupacija Libije
Tokom italijansko-turskog rata, oktobra 1911. godine, italijanski pomorski kontingent se iskrcao na obalama Libije, koja je u to vrijeme bila pod kontrolom Osmanskog carstva. Komandant italijanskih snaga je postavio ultimatum snagama koje su branile Tripoli, predaju ili uništenje grada. Umjesto predaje, preostale osmanske snage zajedno sa domaćim vojnicima su se povukle u unutrašnjost, nakon čega su italijani zauzeli grad. Uslijedila je dvodecenijska borba italijanskih okupatora sa pokretom otpora libijskog naroda koga je predvodio Omer Muhtar.
Gerilsko ratovanje
Učitelj Kur’ana po profesiji, Omer Muhtar je bio dobro upućen u strategiju i taktiku pustinjskog gerilskog ratovanja. Shvatio je prednosti libijskih boraca na domaćem pustinjskom terenu koji nije odgovarao italijanskim snagama. Snage pod vođstvom Omera Muhtara, taktički mobilne i pokretljive, vršile su uspješne napade na italijanske trupe iz zasjeda prekidajući im lance snadbijevanja i komunikacije. U planinskom region Ghebel Akhdara italijanski guverner Ernesto Bombelli formirao je snage koje su nanijele nekoliko poraza pokretu otpora u aprilu 1925., nakon čega je Omer Muhtar promijenio svoju taktiku uz pomoć podrške iz Egipta. Između 1927. i 1928. Omer Muhtar je potpuno reorganizirao snage senusija, što je mu je donijelo riječi poštovanja od italijanskog generala Teruzzija. Novi guverner Libije od januara 1929. Pietro Badoglio, nakon dugotrajnih pregovora je sklopio sporazum sa Omerom Muhtarom. Sporazum je odbačen krajem oktobra 1929., od kada Omer Muhtar počinje ponovnu reorganizaciju i pripremanje libijskih snaga za sukob sa generalom Rodolfom Gracijanijem, italijanskim vojnim komandirom od marta 1930. Masovna ofanziva protiv pokreta otpora izvedena u junu je propala, nakon čega general Gracijani uz punu podršku fašističkog rukovodstva pravi plan o preseljenju oko 100.000 stanovnika Kirenaike u koncentracione logore na obali, u blizini libijsko-egipaske granice, kako bi vojnicima pokreta otpora uskratio svaku pomoć koju su mogli dobijati od domorodačkog stanovništva. U namjeri da presječe svaku moguću pomoć iz vana, general Gracijani je naredio da se podigne pojas od nekoliko stotina kilometara bodljikave žice prema granici sa Egiptom. Stanovništvo je usljed mjera prisilnog preseljavanja u koncentracione logore bilo desetkovano, tako da je populacija u Kirenaiki sa 255.000, kolika je bila 1928., spala na 142.000 u 1931. godini. Gracijanijeva akcija je obuhvatala i desetkovanje stočnoga fonda, tako da je između 1930. i 1931. godine broj ovaca i koza u Kirenaiki sa 270.000 spao na svega 67.000. Akcija je za posljedicu imala veliko slabljenje snaga pokreta otpora usljed nedostatka pojačanja i ofanzivom italijanskih snaga sa kopna i iz zraka. Muhtar se uz velike napore nastavio boriti ali je naposljetku uhvaćen od italijanskih snaga 11. septembra 1931. u zasjedi.
Zarobljavanje i pogubljenje
Nakon zarobljavanja Omeru Muhtaru je izveden pred vojni sud koji mu je nakon trodnevnog suđenja 14. septembra 1931. izrekao kaznu pogubljenja vješanje. Na pitanje da li bi na kraju imao šta reći Omer Muhtar je citirao Kur’anski ajet: “Svi smo mi Allahovi i svi ćemo se Allahu vratiti”. U nadi da će pokret otpora libijskog naroda protiv kolonijalne okupacije njihove zemlje prestati sa njegovom smrću, italijani su Omera Muhtara javno smakli 16. septembra 1931. pred njegovom sljedbenicima u koncentracionom logoru u Suluku.
Naslijeđe
Jedno od najznačajnijih literarnih djela koje opisuje stanje u okupiranoj Libiji i borbu domaćeg stanovništva pod vođstvom Omera Muhtara protiv italijanske okupacije izašlo je iz pera danskog novinara i publicist Knuda Holmboa. Djelo pod nazivom “Desert encounter”, (u bosanskom izdanju “U susret Omeru Muhtaru”, sa prevodom dr. Enesa Karića).
Otpor Omera Muhtara i njegovih snaga kao i jegove zadnje godine života predstavljeni su u filmu “Lion of the desert” (Pustinjski lav) iz 1981. godine u kojem glavnu ulogu igra Anthony Queen.
Prilikom službene posjete Rimu 2009., Muamer Gadafi je na svojim grudima nosio sliku Omera Muhtara.
Lik Omera Muhtara nalazi se na libijskoj novčanici od deset dinara.
Filipovići (Foča, FBiH)
Filipovići su naseljeno mjesto u općini Foča, Bosna i Hercegovina.
NGC 315
NGC 315 (također poznat kao MCG 5-3-31, PGC 3455 i UGC 597) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 227 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ribe. Najveći prečnik je 3,00 (198 hiljada sg) a najmanji 2,5 uglovnih minuta (165 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 11. septembra 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Mikrovalna peć
Opis
Pripremanjem hrane u mikrovalnoj peći izlažemo ju radiovalovima frekvencije 2450 MHz, što je područje mikrovalova. Radiovalove te frekvencije apsorbiraju voda, šećeri, masti i ulja itd., ali ne i plastika, keramika ili staklo. Metali reflektuju mikrotalase i zato se ne smiju upotrebljavati u mikrotalasnoj peći.
IC 223
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Franjo Josip, car Austrije
Franjo Josip (18. august 1830 – 21. novembar 1916) bio je car Austrije i kralj Ugarske, Hrvatske i Bohemije. Od 1. maja 1850. do 24. augusta 1866. godine bio je predsjednik Njemačke konfederacije.
U decembru 1848. godine, car Ferdinand je abdicirao u sklopu plana Feliksa Schwarzenberga radi okončanja revolucije 1848. godine u Austriji, što je omogućilo Ferdinandovom nećaku Franji Josipu da se uzdigne na prijestolje. To se dogodilo u Moravskom gradu Olomoucu. Iako se smatrao reakcionarom, Franjo Josip je pružio otpor konstitucionalizmu. Nakon završetka Drugog rata za nezavisnost Italije 1859. godine i Trećeg rata za nezavisnost Italije 1866. godine Austrijsko carstvo je bilo prisiljeno da ustupi Lombardiju i Veneciju Kraljevini Sardiniji. Nakon Austrijskog poraza od Kraljevine Pruske u Austrijsko-pruskom ratu, Franjo Josip je potpisao mir u Pragu 23. augusta 1866. godine davajući odriješene ruke Kraljevini Pruskoj u rješavanju Njemačkog pitanja.
Nakon Austrijsko-pruskog rata, Franjo Josip je preokrenuo svoju pažnju na Balkan, koji je bio žarište međunarodne napetosti zbog sukoba interesa sa Ruskim carstvom. Bosanska kriza je bila rezultat austrijske aneksije Bosne i Hercegovine 1908. godine. Atentat na prijestolonasljednika Franza Ferdinanda 28. juna 1914. godine od strane Gavrila Principa rezultirao je objavom rata Kraljevini Srbiji, koja je bila ruski saveznik. To je rezultiralo početak Prvog svjetskog rata. Franjo Josip umire 21. novembra 1916. godine nakon 68 godina vladavine. On je bio najduže-vladajući car Austrije. Njega je naslijedio njegov nećak Karlo.
Mladost
Rođen je u palači Schönbrunn u Beču, kao sin nadvojvode Franje Karla Austrijskog i princeze Sofije Bavarske. Ubrzo je dobio još tri brata, od kojih je jedan po imenu Ferdinand Maksimilijan postao prvi i jedini car Meksika.
Vladavina
mini|left|Franjo Josip (1852) Na prijestolje je došao kao osamnaestogodišnjak u jeku revolucije 1848. godine, kada je njegov amidža, psihički nestabilni car Ferdinand, bio prisiljen abdicirati, a njegov neambiciozni otac se odrekao svojih nasljednih prava.
Pobune u Mađarskoj
Uz kolegijalnu vojnu pomoć ruskog cara uspio je 1849. godine ugušiti mađarsku revoluciju, a zatim je uveo centralističko – apsolutistički režim. Da bi prevladao unutrašnju krizu u Monarhiji, car Franjo Josip popustio je pritisku Mađara i priklonio se stvaranju dvojne Austro–Ugarske Monarhije. Time je osigurao lojalnost Austrijanaca i Mađara njegovoj dinastiji, ali je nametanjem njihove dominacije nad neaustrijskim i nemađarskim narodima, uglavnom slavenskim stanovništvom, zaoštrio nacionalno pitanje koje je postalo izvor novih sukoba i kriza. Njihov konačan rasplet, koban za opstanak monarhije, zbio se u Prvom svjetskom ratu, ali car nije doživio njegov kraj i propast svoje monarhije.
Mađarska pobuna je ugušena tek uz pomoć Ruskih trupa 1849. godine samo da bi car u svojoj politici tokom Krimskog rata okrenuo Rusiju protiv sebe i tako smanjio njen pritisak na Prusiju. Tim potezom ostao je bez jedine prijateljski nastrojene velesile spremne da ide u rat na strani Austrije. U drugom slično potezu najavljuje rat zajedno sa Pruskom Danskoj, čiji članovi kraljevske porodice su bili u rodu s britanskom kraljevskom porodicom preko braka princa Alberta Edvarda i princeze Aleksandre od Danske, samo da bi se nekoliko godina kasnije našao u ratu sa Pruskom.
Početkom 20. vijeka Austro-Ugarska je bila u savezu s Italijom i Njemačkom. Austrija je po svojim vojnim planovima trebala držati jednu armiju u stalnoj rezervi radi mogućeg rata s Italijom. Istovremeno njemački car razmišlja o pripojenju Austrije i prepuštanju ostatka države nezavisnoj Ugarskoj.
Pitanje nasljednika
Godine 1898. car Franjo Josip je izgubio suprugu, caricu Elizabetu, koja je ubijena u atentatu. Sa caricom Elizabetom Franjo Josip je imao tri kćerke, od kojih je najstarija umrla sa dvije godine, i sina. Nakon samoubistva sina, krunskog princa Rudolfa, Franjo Josip je, pošto zbog salskog zakona prijestolonasljednicom nije mogao učiniti kćerku, za svog nasljednika odredio svog bratića Franju Ferdinanda. Ubistvo nadvojvode Franje Ferdinanda kojim počinje Prvi svjetski rat iznenadilo je cijelu državu u ratnom zanosu.
Smrt
Umro je 21. novembra 1916, nadživjevši dva prestolonasljednika. Naslijedio ga je unuk njegovog mlađeg brata, Karlo, posljednji austrijski car.
Vanzemaljci
Vanzemaljci (izvanzemaljci, svemirci) pojam je koji se koristi za označavanje organizama čiji dom nije planeta Zemlja, već neki drugi dio svemira. Danas se proučavanjem ovoga fenomena bavi astrobiologija koja do danas nije uspjela naći jedan autentičan dokaz postojanja života izvan Zemlje. Pod ovim pojmom u naučnim krugovima se podrazumijeva bilo kakav oblik života u rasponu od najjednostavnijih bakterija do složenih organizama sličnih ljudima.
Dio naučnika na osnovi istraživanja smatra da je postojanje živih organizama izvan planete Zemlje vrlo vjerovatno i da neki oblici života gotovo sigurno postoje u svemiru, ali se svi slažu da ti oblici nisu stigli do planete Zemlje. Kao moguća pogodna mjesta za razvoj života u svemiru, smatraju se tzv. nastanjive planete koje se nalaze na određenoj udaljenosti (sličnoj Zemljinoj) od središta svog zvjezdanog sistema da bi se na njoj razvio život i posjeduju ili su posjedovali tokom svog razvoja vodu na svojoj površini. Među kandidatima spominju se planete Venera, Mars, Gliese 581 c i d, kao i prirodni sateliti Jupitera i Saturna, prvenstveno Evropa zbog svojih okeana koji se nalaze ispod ledenog pokrivača, a zatim Encelad i Titan.
Antičko doba
Još u antičko doba smatrano je da postoji vanzemaljski život. Otkrićem durbin a prije 400 godina omogućilo je bolja posmatranja nebeskih tijela.
Novije doba
Na početku 20. vijeka industrijalac i astronom amater Percival Lovell (1855-1916) smatrao je, inspirisan radom italijskog astronoma Schiparellia koji je otkrio marsovske kanale za navodjavanje, da postoji civilizacija na Marsu. Štaviše Lovell je tvrdio da na Marsu postoji vegetacija. U 1940-tim političar i državnik Winston Chrurchill napisao je rad, koji je otkrio i proučio astrobiolog Morio Loveli u 2016, u kojem smatra da treba u potrazi za vanzemaljcima tražiti vodu. Naučniku Enrico Fermiju pripisuje se pojam Fermijev paradoks. Fermi je 1950. tokom jednog ručka u Los Alamosu sa Emilom Konopinskim, Edward Tellerom i Herbert Yorkom; dao neke argumente. Ukratko Fermi je zastupao tezu da vanzemaljaca nema jer se do sada nisu pojavili na Zemlji ili na bilo kojoj drugoj planeti u našem solarnom sistemu. Treba uzeti u obzir da tada nije bilo još prodora u Svemir, te je bilo naučnika koji su isključivali svaku mogućnost svemirskih putovanja.
Naučna diskusija od 2000-te koristi tri elementa kojim se objašnjava odsustvo vanzemaljaca :
Astronom Michael Hart smatrao je 1970-tih da nema resursa koji bi omogućili kolonizaciju susjednih zvjezdanih sistema odnosno međuzvjezdana putovanja. Fizičar Frank Tipler nadovezao se je na Hartovu argumentaciju smatrajući da je Zemlja jedina naseljena planeta u našoj galaksiji jer nema divovskih struktura u našoj blizini koje bi omogućile eksploataciju zvijezda. Većina posmatranja, u periodu od 1960.-1975. obavljeno je od strane sovjetskih astronoma. Matematičar Nikolaj Kardašev definisao je skalu nivoa razvoja vanzemaljskih civilizacija ovisnoj o potrošnji energije. Kardašov je predlagao pretragu uglavnom infracrvenog zračenja:
Kardašov je zajedno s Evgenijem Šolomitskim pretraživao signale kvazar a CTA-102. Sovjetska agentura za informisanje TASS objavila je, tim povodom, 12. aprila 1965. otkriće vještačkog odnosno vanzemaljskog signala. Radilo se o istom kvazaru koji je, godinu dana ranije, bezuspješno istražen od američkih astronoma. Uslijedila je američki-sovjetska kontroverza gdje su Kardašev i Šolomitski na kraju odustali od tvrdnje da se radilo o vještačkom signalu. Kardašov je vodio i Prvu sovjetsku konferenciju SETI u Bjurakanu (današnja Armenija).
Japanski astronomi Jun Jugaku i Shiro Nishimura s Univerziteta Tokai fokusirali su 2002. na prestraživanja Dajsonovih sfera odnosno strukture Prstenasti svijet iz romana Larry Nivena. Richard A. Carrigan smatra da se Dajsonove sfere detektuju kod elektromagnetnog zračenja 100-600 Kelvin a odnosno na dužini talasa od 3-100 mikrometar a. U 2015. analizom promjene svjetlosti zvijezde KIC 8462852 navedena je mogućnost postojanja vještačkih struktura koje je okružuju. U današnje vrijeme (2017.) pretraga se vrši infracrvenim teleskopima, stacioniranim u Svemiru poput WISE. .Tvrdnja da postoji bar neki prostiji vanzemaljski organizam, zasniva se na otkriću bakterija, tačnija njihovih tragova u marsovim meteoritima otkrivenih 1984. na Antarktiku.
Nexus for Exoplanet System Science (NExSS)
Program NASE pod nazivom Nexus for Exoplanet System Science (NExSS) analizira interakciju egzoplaneta i matičnih zvijezda. U programu sarađuje nekoliko visokorangiranih naučnika. Program vode saradnici NASE Natalie Baltha, Swan Gelino i Antolio del Genio koji dobijaju informacije s desetak univerziteta iz SAD-a: Stanforda, Arizone, Hampton a itd.
Zvijezda TRAPPIST-1
Eric Corpela istražuje od 2017. zvijezdu TRAPPIST-1 udaljenu 39 sg koja, koliko je za sada poznato, ima 7 planeta.
Message to Extreterrstrial Intelligence (METI)
120px|mini|Poruka "Arecibo" koju je poslao astronom [[Frank Drake u Svemir]] Naučnik Douglas Vakoch osnovao je projekat METI, po uzoru na SETI, jer smatra da je pretraga za vještačkim signalima gubljenje vremena. Projekta METI (Message to Extreterrstrial Intelligence; bs:Vijest za vanzemljsku inteligenciju) bi po Vakochu poslao vijest u Svemir. Projekat će početi zvanično s radom u 2018. SETI iztraživač Eric Copela, međutim, smatra da bi u slučaju da su vanzemaljci inteligentniji u razvijeniji mogli napasti Zemlju zbog eksploatacije ruda. Sličnu upozorenje uputio je i Stephen Hawking. Mada potrebno je navesti da je i sam Drake poslao 1974. poruku "Arecibo" (naziv po radioteleskopu Arecibo) u obliku šifriranog periodnog impulsa. Pošto je impuls šifriran prostim brojevima (vidi RSA), Drake smatra da bi razvijena civilizacija razumila poruku. Vijest je emitovana prema objektu M 13, lociranom u sazviježđu Herkul, njen prenos trajat će 25.000 godina. Ideja Vakocaha nije nova. 1962. ruski naučnici emitovali su Morseov kod u pravcu Venere. Svemirska sonda Voyager 1 nosi gramofonsku ploču s podacima sa Zemlje, koju bi eventualna vanzemaljska civiliacija primila. Ploča sadrži, na više od 50 jezika, pozdrave kao i zvukove za Zemlje (morski talasi, ritam srca). Vakoch planira poruku odašiljati istu i u pravcu zvijezda: Proxima Centauri i Gliese 411 mada se ne slažu svi naučnici da su ovi ciljevi podobni. Pored sondi Voyager 1 i Voyager 2 koje su lansirane 1972, poslane su i Pioneer 10 i Pioneer 11 koje također nose poruku sa Zemlje pohranjenu na gramofonskom pločama presvučenim zlatom.
Breakthrough
Projekat Breakthrough, čiji je pokretač Hawking, bavi se također primanjem signala. Tročkovi se procjenjuju na 100 miliona dolara, koje snosi biznismen Yuri Milner. Breakthrough istražuje brze FRB impulse (en. Fast Radio Burst). U 2012. otkriven je FRB signal porijeklom iz patuljaste galaksije, udaljene 3 miliona sg. Kao prirodan izvor FRB signala smatraju se aktivne galaksije i supermasivne crne rupe. Pored toga naučnici Avi Loeb i Manasvi Lingam smatraju da FRB signale emituju pogoni svemirskih brodova.
Razno
Njemački naučnici Harald Lesch, Auguste Meessen, Michael Schetsche, Ulrich Walter (prvi njemački astronaut) su u javnoj diskusiji nabrojali nekoliko hipoteza u okviru Fermijevog paradoksa:
Košarka na Olimpijskim igrama 2016 – žene
Ženski košarkaški turnir na Olimpijskim igrama 2016. u Rio de Janeiru je počeo 6. augusta i završio je 21. augusta.
Mesana
Mesana je imaginarni lik iz serijala epske fantastike Točak vremena. Mesana je jedna od 13 Izgubljenih, zlih Aes Sedai koje služe Mračnog. Ona se za Doba legendi zvala Sajn Tarasind. Želila je da uspje kao istraživač, ali ju je odbor Kolam Daara odbio. Ipak, dozvolili su joj da postane profesor. Prešla je Sijenci i dobro se pokazala. Bila je osrednji general, ali je guvernersku dužnost obavljala veoma efikasno. Na teritorijama pod vlašću Sijenke otvorila je niz škola gdje su se djeca obučavala. Učena su da špijuniraju roditelje, komšije ali i da uništavaju biblioteke, muzeje i da divljaju. Ove rulje su nazvane Mesanina djeca. Nakon oslobađanja iz zatvora Mračnog, ubacila se u Bijelu kulu.
Sagorijevanje
Sagorijevanje je složen fizičko-hemijski proces, pri kome se iz gorive materije oslobađa hemijski vezana toplota i to kao rezultat vezanja kisika sa gorivom materijom. Da bi došlo do gorenja istovremeno na istom mjestu moraju da se nađu materijal koji može da gori, izvor paljenja i kisik.
Mesana
Forsaken (Wheel of Time)