cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veb-sajt
Dinamični veb-sajt
Dinamičke stranice sa strane servera se generiraju "u letu" komputerskim kodom koji proizvodi HTML i CSS. Postoji širok opseg softverskih sistema, kao što su CGI, Java Servlets i Java Server Pages (JSP), Active Server Pages i ColdFusion (CFML) koji mogu generirati dinamičke veb-sisteme  i dinamički sajtovi. Razni veb aplikacijski okviri i veb-šablon sistemi su dostupni za uobičajene programske jezike kao PHP, Perl, Python, te Ruby, da ih naprave bržim i lakšim za kreiranje kompleksnih dinamičkih veb-sajtova.
Ólafur Arnalds
The Chopin Project i drugi projekti (2015)
Godine 2015. Ólafur je sarađivao s njemačko-japanskom pijanisticom Alice Sarom Ott na projektu The Chopin Project; svrha tog projekta bila je odsvirati muziku Frédérica Chopina na moderniji način. Izabrao je dio Chopinovih radova i komponirao dijelove koji su ih povezivali; ti su dijelovi bili napisani za gudački kvintet, klavir i sintisajzer, a bili su utemeljeni na atmosferi i motivima tih kompozicija.
Veb-sajt
Dinamični veb-sajt
Sajt može prikazati trenutno stanje dijaloga između korisnika, pratiti promjenljivu situaciju, ili omogućavati informacije u nekom načinu personaliziranom zahtjevima svakog korisnika. Naprimjer, kada je početna stranica veb-sajta za vijesti zatražena, kod koji se pokreće na veb-serveru može kombinirati sačuvane HTML djeliće sa novostima dobijenih od baze podataka ili drugog veb-sajta preko RSS za proizvođenje stranice koja uključuje posljednje informacije. Dinamični sajtovi mogu biti interaktivni korištenjem HTML formi, pohranjujući i čitajući pozadi pregledničke kolačiće, ili kreiranjem serije stranica koje reflektuju prethodnu historiju klikova. Naredni primjer dinamičkog sadržaja je kada maloprodajni veb-sajt sa bazom podataka medijskih proizvoda dopušta korisnicima unošenje zahtjeva za pretragu, npr. za ključnu riječ "Beatles". U odgovoru, sadržaj veb-stranice će spontano izmijeniti način prikaza u odnosu kako je prije izgledala, te će prikazati spisak Beatlesovih proizvoda: CDovi, DVDovi i knjige.
Ólafur Arnalds
The Chopin Project i drugi projekti (2015)
The Chopin Project započeo je kao posveta Ólafurovoj baki. Ólafur je u mlađim danima, dok je bio posvećen metalu, iz poštovanja prema njoj s njom slušao Chopinove radove tokom svakog posjeta. O njenoj je smrti Ólafur izjavio: "Jednostavno je ležala, stara i bolesna, ali isto tako bila je vrlo sretna i ponosna. Sjedio sam s njom i slušali smo Chopinovu sonatu. Tad sam joj dao posljednji poljubac i otišao. Preminula je nekoliko sati kasnije."
Veb-sajt
Dinamični veb-sajt
Dinamični HTML koristi JavaScript kod za instrukcije internetskom pregledniku kako da interaktivno modificira sadržaje stranica.
Jedan način simulacije određenih tipova dinamičnih veb-sajtova prilikom izbjegavanja gubitka performansi pozivanja dinamične mašine po korisniku ili po konekciji, jeste automatsko periodično regeneriranje velikih serija statičnih stranica.
Ólafur Arnalds
Island Songs (2016)
U junu 2016. Ólafur je najavio projekt Island Songs, na kojem je radio s direktorom Baldvinom Z i tokom kojeg je u sedam sedmica otputovao na sedam različitih islandskih područja i sarađivao sa sedam različitih muzičara. Svaki sedmice objavljen je spot za svaku pjesmu, a posljednja pjesma, "Dori", objavljena je 8. augusta 2016. godine.
Veb-sajt
Multimedijalni i interaktivni sadržaj
Raniji veb-sajtovi su imali samo tekst, a nedugo zatim i slike. Preglednički dodaci su onda korišteni za dodavanje zvuka, videa i interaktivnosti (kao za rich Internet aplikacije koje oslikavaju kompleksnost desktop aplikacije kao što je procesor teksta). Primjeri takvih dodataka su Microsoft Silverlight, Adobe Flash, Adobe Shockwave kao i apleti napisani u programskom jeziku Java. HTML 5 sadržava odredbe za audio i video bez dodataka. JavaScript je također ugrađen u većinu modernih internetskih preglednika, te dopušta kreatorima veb-sajta slanje koda internetskom pregledniku koji nalaže kako da interaktivno izmijeni stranični sadržaj i komunicira sa veb-serverom ako je potrebno. (Preglednička unutrašnja reprezentacija sadržaja je poznata kao Document Object Model (DOM) i tehnika je poznata kao Dynamic HTML.)
Ólafur Arnalds
Island Songs (2016)
Pjesma "Particles" s Nannom Bryndís iz grupe Of Monsters and Men premijerno je reproducirana 1. augusta 2016. u emisiji Beats 1 Zanea Lowea, te je tako postala prva pjesma klasične muzike koja se pojavila na toj stanici.
Veb-sajt
Ortografija
Oblik "website" je postao najčešći termin za izgovaranje, ali "Web site" (veliko slovo) i "web site" se također mnogo koriste, iako u opadanju. Neke akademske ličnosti, neki veći izdavači knjiga, te neki rječnici i dalje koriste termin "Web site", oslikavajući izvor termina u ispravnom imenu World Wide Weba. Također, danas postoje jednake debate vezane za povezane termine kao što su web page, web server, i webcam. U bosanskom jeziku se koriste termini veb-sajt ili veb-mjesto, dok se za ostale termine koriste veb-stranica, veb-server i veb-kamera respektivno.
Ólafur Arnalds
re:member (2018)
mini|S klavirima Stratus na Iceland Airwavesu 2018. Ólafurov četvrti samostalni album, re:member, objavljen je u augustu 2018. godine. Na njemu se pojavio njegov novi muzički sistem pod imenom Stratus. U pitanju su dva klavira koji sviraju automatski, a čije sviranje započinje glavni klavir kog svira Arnalds. Na toj prilagođenoj programskoj podršci Arnalds je dvije godine radio s programerom zvuka Halldorom Eldjarnom. Kad Arnalds odsvira notu na klaviru, Stratus odsvira dvije različite note, zbog čega dolazi do neočekivanih harmonija i melodičnih dijelova.
Veb-sajt
Ortografija
Među vodećim stil-vodičima, Reuters style guide, The Chicago Manual of Style, te AP Stylebook (od aprila 2010) svi preporučuju "website".
Među vodećim rječnicima i enciklopedijama, Canadian Oxford Dictionary preferira "website", a Oxford English Dictionary se opredijelio za "website" u 2004. Engleska Wikipedia također koristi termin "website", ali Encyclopædia Britannica koristi i "Web site" i "Website". Britannica-ina Merriam-Webster podružnica koristi "Web site", poznavajući "website" kao varijantu.
NGC 3771
NGC 3771 (također poznat kao PGC 36107) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 271 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Pehar. Najveći prečnik je 1,30 (103 hiljade sg) a najmanji 1,3 uglovnih minuta (103 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Francis Preserved Leavenworth 1886. godine.
Ólafur Arnalds
re:member (2018)
Algoritmi koje je izradio Stratus korišteni su i pri stvaranju naslovnice albuma. U intervjuu sa Sound of Bostonom Arnalds je izjavio da se ilustrator Torsten Posselt iz studija FELD studios služio Stratusovom programskom podrškom kao skicom i stvorio vlastitu programsku podršku koji se koristio istim MIDI-signalima koji su korišteni za muziku. Svaka tačka odnosi se na klavirsku notu u naslovnoj pjesmi: 88 polja označava 88 nota; što je tačka deblja, to je viša frekvencija note koju se svira.
NGC 3771
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Ólafur Arnalds
Lični život
Ólafur je vegetarijanac. Njegova nećakinja Ólöf Arnalds poznata je pjevačica i kantautorica.
Veb-sajt
Ortografija
Među vodećim komentatorima o korištenju jezika, Garner's Modern American Usage tvrdi da je "website" standardna forma, ali Bill Walsh, iz The Washington Posta, podržava korištenje termina "Web site" u svojim knjigama i na svom web-sajtu (ipak, The Washington Post koristi pojam "website" ).
Među najvećim internetsko-tehnološkm kompanijama i korporacijama, Google koristi "website", kao i Apple, ipak Microsoft koristi i "website" i "web site".
Tipovi veb-sajtova
Veb-sajtovi mogu biti podijeljeni u dvije velike kategorije - statični i interaktivni. Interaktivni sajtovi su dio Web 2.0 kategorije sajtova, te dopuštaju interaktivnost između posjedioca sajta te posjetioca istog. Statični sajtovi serviraju ili hvataju informacije, ali ne dopuštaju angažman sa publikom direktno.
Postoji dosta varijanti veb-sajtova, svaka specijalizirana u posebnom tipu sadržaja ili korištenja, te oni mogu biti proizvoljno podijeljeni u bilo kojem broju načina. Nekoliko takvih podjela mogu uključivati: Neki veb-sajtovi se mogu grupisati u jedan ili više ovih kategorija. Naprimjer, biznis veb-sajt može promovirati proizvode tog biznisa, ali može i čuvati informativne dokumente, kao što su telefonski imenici. Postoji veliki broj podkategorija ovih napisanih iznad. Naprimjer, porno-sajt je poseban tip e-commerce sajta ili biznis-sajta (tj. pokušava prodati članstvo za pristup sajtu) ili imati mogućnosti društvene mreže. Stranica za fanove može biti posveta od vlasnika određenoj poznatoj osobi - "zvijezdi".
U februaru 2009, Netcraft, Internet monitoring kompanija koja je pratila rast mreže od 1995, izjavila je da je postojalo 215,675,903 veb-sajtova sa imenima domena i sadržajem na njima u 2009, poredeći sa samo 19.732 veb-sajtova u augustu 1995.
Nagrade
Webby Awards, Favourite Website Awards, Interactive Media Awards i WebAwards su poznate organizacije za nagrade koje prepoznaju svjetske najbolje veb-sajtove.
Pikachu
Pikachu je jedan od najprepoznatljivijih Pokémona zato što je jedan od glavnih likova u Pokémon animiranoj seriji. Ime Pikachu vjerovatno dolazi od kommbinacije riječi "pika" koja na japanskom znači munja ili struja i "chu" koja je japanska onomatopeja za skivčanje.
Pikachua se često može naći u šumama, stepama, a ponekad i u blizini izvora električne energije na većini svjetskih kontinenata. Pikachu često putuje u čoporima i rijetko je teritorijalan; međutim, kada je u opasnosti, čitav čopor može stvoriti snažnu električnu odbranu, a elektro-magnetske sile koje tako nastaju mogu uzrokovati kratkotrajnu, lokaliziranu oluju.
Charmeleon
Charmeleonovo ime kombinacija je engleskih riječi "char" = opeći, i "chameleon" = kameleon (maleni gušter). Doduše, Charmeleona se ne bi trebalo smatrati ekvivalentom kameleonu, jer nema nikakve veze sa stvarnom životinjom, dok Pokémon Kecleon ima. Njegovo japansko ime dolazi od izgovora engleske riječi "lizard" = gušter, zbog njegova gmazolika izgleda.
Biološke karakteristike
Charmeleon je dvonožni gmaz, tamnocrvene boje s izraslinom na vrhu glave nalik rogu, slično kao u dinosaura Parasaurolphusa (zanimljiva činjenica jest da su Charmander i Charizard svijetle, narandžaste boje, dok je Charmeleon najtamniji član svog evolucijskog lanca). Njegove ruke sada su oboružane dugim, oštrim kandžama, mnogo dužim od Charmanderovih, i ne nalik njegovom slatkom i poslušnom prijašnjem obliku, ovaj Pokémon veoma je nagle naravi, te često bljuje plavičaste plamenove ili plamteću prašinu kada je uznemiren. Ima pretjerano divlju narav i obožava borbu. Kada je uzbuđen, njegov plamen na repu također poprimi plavičastu boju. Nemilosrdno razrezuje protivnike svojim moćnim kandžama i udara ih svojim repom da bi ih onesvijestio, povisujući okolnu temperaturu mašući svojim repom. Poseban oprez potreban je pri prilaženju ovom opakom Pokémonu.
Njegov je rep dovoljno snažan da podigne petoricu ljudi te je poznat po tome da može podignuti temperaturu okolnog zraka samo lagano mašući njime.
U videoigrama
Charmeleona se može dobiti razvijanjem Charmandera na 16. nivou, kojeg se ne može naći u divljini. zbog toga, igrač mora započeti igre Charmenderom u kojima je on dostupan kao početni Pokémon (uz Squirtlea i Bulbasaura). Zbog njihove snage, rijetkosti i vječne popularnosti, Charmander/Charmeleon/Charizard često se uzgajaju u Pokémon igrama radi razmjene s ostalim igračima. Shiny verzija Charmeleona žute je boje.
U animiranoj igri
Kada se Ashov Charmander razvio u Charmeleona dok se borio s Exeggutorima, njegova se osobnost naglo i potpuno promijenila. Postao je veoma neposlušan Pokémon, boreći se samo kada je bio od volje (što je, na Ashovu veliku žalost, bilo veoma rijetko). Pokazao je svoj nedostatak poštovanja čim mu je Ash čestitao na njegovoj evoluciji. Od tada, pa sve do njegove evolucije u Charizarda, neprestano je bljuvao vatru u Ashovo lice. Evoluirao je u Charizarda tri epizode kasnije, zbog velike želje da se bori s Aerodactylom.
Kada je Ash sreo svog prijatelja Richija na Whirl ostrvima, njegov se Charmander, Zippo, razvio u Charmeleona od prošlog pojavljivanja (Zippo je, doduše, ostao poslušan nakon evolucije). Zippo se nije razvio u Charizarda.
U filmu Pokémon 4Ever, mladi Prof. Oak ima Charmeleona kojeg koristi da bi pobijedio Sneasela koji pripada članu Tima Raketa.
Línia evolutiva de Charmander Seznam pokémonů (1-20) Pokémon (1-20) es:Anexo:Pokémon de la primera generación Luettelo Pokémon-lajeista (1–20) Lista Pokémonów (1-20) Família de Charmander
Tvrđava Črešnjevo
Tvrđava Črešnjevo je srednjovjekovno utvrđenje na području župe Neretva, koja se teritorijalno poklapa sa teritorijom današnje općine Konjic, Bosna i Hercegovina.
Historija
U ranije doba srednjeg vijeka, u široj okolini Konjica, postojale su župa Neretva, dio župe Zagorja (kraj oko Bjelimića) i dio Komske župe (kraj oko Glavatičeva), kao dijelovi oblasti Podgorja. Zajedno sa Humom, Trebinjem i Zetom Podgorje je imalo status polusamostalne zemlje – države. Župa Neretva prostirala se između župe Rame na zapadu i župe Kom na istoku. Pretpostavlja se da je već polovinom XI vijeka, ova župa bila priključena bosanskoj državi. Od tada do dolaska bana Tvrtka na vlast 1353. godine imala je poseban status u bosanskoj državi.
U kasnom srednjem vijeku župa Neretva bila je podijeljena na bosanski dio na desnoj obali rijeke Neretve i hercegovački dio, na lijevoj obali. Bosanski dio pripadao je vladarskoj porodici Kotromanića. Predio od rijeke Rakitnice na istoku do rječice Trešanice na zapadu pripadao je upravnom kotaru (knežiji) Črešnjevo. Od 1404. godine sve do propasti bosanske države, bosanski dio župe Neretva poznat je kao Kraljeva zemlja. Dio na lijevoj obali rijeke Neretve ušao je u sastav Humske zemlje kojom je gospodarila feudalna porodica Kosače.
Krajem proljeća 1463. pohodom sultana el Fatiha osvojena su oba područja župe Neretve i Koma. Protivnapadom hercega Stjepana Vukčića Kosače povraćen je humski dio i zapadni dio bosanske Nertve, ali je grad Črešnjevo ostao pod osmanskom vlašću. Već u drugom popisu osmanskih vlasti, tvrđava se ne spominje, jer je bio napušten.
Opis
Prema tehnici zidanja i debljini bedema (do 2 m), većoj nego kod ostalih gradova, te prema civilnom naselju i crkvi opasanim zidinama, zaključuje se da je ovakav stepen razvoja grad mogao dostići tek u 15. vijeku. Citadela na najvišem vrhu grada, na Velikoj gradini, mogla je nastati i znatno prije.
Košarka na Olimpijskim igrama 1968.
Košarka na Olimpijskim igrama u Ciudad Mexicu 1968. godine uključivala je takmičenja samo u muškoj konkurenciji.
Kotar Västerbotten
Kotar Västerbotten (švedski: Västerbottens län, fon. Vesterbotens len) je kotar u Švedskoj na sjeveru Norrlanda. Glavni grad kotara je Umeå. Kotar je osnovan 1638. godine.
Geografija
Kotar Västerbotten se graniči sa švedskim kotarima Jämtland i Västernorrland na jugu, Norrbotten na sjeveru, te norveškim kotarom Nordland fylke na zapadu. Na istoku ga okružuje Botnički zaljev. Kotar se sastoji od historijske pokrajine Västerbotten, sjeveroistočnog dijela pokrajine Ångermanland i južnog dijela pokrajine Lappland.
Kotar Västerbotten, sa svojih 55.432 km2 površine, drugi je po veličini kotar Švedske (najveći kotar je Norrbotten). Kotar broji 257.582 stanovnika, a gustoća naseljenosti je 5 stanovnika/km2.
Priroda
3.291.300 hektara kotara prekriveno je šumama, što je 56% od ukupne površine kotara, dok je 2% (89.708 ha) od ukupne površine obradiva zemlja, a samo 1% je naseljen. U kotaru se nalazi 14.758 ostrva (26.163 ha), od kojih su 530 naseljena. Najviše ostrva se nalazi u općinama Umeå (3.005), Skellefteå (1.921) i Storuman (1.719). Najveća ostrva kotara su Ängesön, Holmön i Obbolaön.
U kotaru se nalazi jedan nacionalni park, Björnlandet u općini Åsele, i 158 prirodnih rezervata koji pokrivaju površinu od oko 736.000 hektara. Prirodni rezervat Vindelfjällen, koji se nalazi u općinama Sorsele i Storuman, je sa svojih 550.000 hektara najveće zaštićeno područje sjeverne Evrope. mini|270p|Spomenik doseljenicima koji su podigli Lycksele u Lapplandu.
Historija
Kotar Västerbotten je osnovan 1638. odvajanjem sjevernog dijela kotara Norrland, tako da je kotar obuhvatao pokrajine Lappland i Västerbotten. 1809. godine, nakon Finskog rata, istočni dio kotara, područje istočno od rijeke Torne, pripao je Rusiji. Sjeverni dio kotara odvojen je od kotara 21. maja 1810. i pripojen kotaru Norrbotten.
Općine
desno|400p
Vilajet
Vilajet (na turskom, vilayet) predstavlja upravni dio ili provinciju Osmanlijskog Carstva. Sve do austro-ugarskog pripojenja, 1908, Bosna je bila jedna od konstitutivnih provincija, i.e. vilajeta, Osmanlijskog Carstva. Upravnik (guverner) vilajeta je bio valija.
Osmanlijske provincije su se dijelile na sandžake, (na turskom, sancak), kojima su upravljali begovi, također poznati kao sandžakbezi.
Proročke knjige Williama Blakea
mini|Stranica iz djela [[Milton: Pjesma u dvije knjige, jedne od Blakeovih proročkih knjiga.]] Proročke knjige engleskog pjesnika i umjetnika iz 18. stoljeća, Williama Blakea, serijal je dugačkih, međusobno povezanih pjesničkih radova utemeljenih na Blakeovoj vlastitoj mitologiji. Za njih je bilo rečeno "da su, proporcionalno svojoj vrijednosti, najmanje čitano poetsko djelo u engleskom jeziku". Iako je Blake bio zaposlen kao komercijalni ilustrator, ove je knjige, kao i njihove gravure, izradio kao produženi i uglavnom privatni projekt.
Uopšteno
U ovim radovima, koji završavaju epom Jerusalem – Emanacija velikog Albiona, proširio je svoju izmišljenu mitologiju (mitopeju). Mitopeja je uglavnom nadahnuta Biblijom; osim toga, često se o njoj raspravljalo zbog njenog političkog i vjerskog sadržaja.
Iako Francuska revolucija iz 1791. nije bila ilustrirana te iako se uglavnom ne uvrštava među proročke knjige, David V. Erdman smatra da odvajanje ovog djela iz zbirke uklanja ključ za razumijevanje Blakeove simbolike. Rad na drugom djelu, Vala ili četiri Zoe (1797), započelo je dok je Blake bio u Felphamu te je bilo odbačeno dok je još bilo u obliku skice; Northrop Frye o ovom je Blakeovom odbacivanju komentirao: "Svako kome je stalo do poezije ili slika u [Valinoj] nedovršenosti vidi veliku kulturnu katastrofu".
Kontinentalna proročanstva
Ciklus kontinentalnih proročanstva sastoji se od djela Amerika – proročanstvo (1793), Evropa – proročanstvo (1794) te Pjesme o Losu (1795), koju se sastoji od dijelova Afrika i Azija.
Amerika – proročanstvo dijeli se na Preludij (koji je dio mita o Orcu) i Proročanstvo, koje sadrži očit politički sadržaj preuzet iz Američke revolucije. Prvi stih Proročanstva pojavljuje se kao posljednji stih u Africi. S druge strane, Evropa – proročanstvo sadrži neimenovani uvodni dio, Preludij s Orcom i Enitharmonom te Proročanstvo koje aludira na tadašnje događaje u ratnoj Evropi. Poglavlje Azija u Pjesmi o Losu povezuje se s krajem Evrope – proročanstva (pomoću riječi "zavijanje" ).
Izida
Izida je božica iz drevne egipatske mitologije i slavi se kao idealna majka i žena, zaštitnica prirode i žena, prijateljica robova, grešnika, majstora, koja sluša njihove molitve. Ona je i božica jednostavnosti, "Gospa kruha, piva i zelenih polja". Egipćani su vjerovali da svake godina Izida plače i nastaju poplave Nila. Bogoslužje Izidi se proširilo do Grka i Rimljana. Etimologija imena: "kraljica prijestolja". Izida na glavi nosi hijeroglif za prijestolje. Njena svetišta nalaze se u Gizi, Abydosu i Philaeu. Izidin kult došao je iz delte Nila. Štovana je i u Rimskom carstvu, u Grčkoj (Delfi), na Crnom moru i u Velikoj Britaniji. Izidin je grčki pandan Demetra. Izida je povezana i sa Heket.
Opis
Izida nosi crvenu haljinu, ima tamnu kosu, a u ruci drži štap. Tako je prikazana na zidovima hramova, a često se prikazivala i na kipovima. Govorilo se da je "snažnija od hiljadu vojnika" i "pametnija od milion bogova". Izida-Hathor nosi rogove i Sunce na glavi. Izida-Hathor se počinje prikazivati u Novom kraljevstvu. Izida drži i sistrum, metalnu svetu čegrtaljku i ankh. Na glavi nosi znak za prijestolje. Nju simbolizira i krava, jer je Izida božica reinkarnacije i plodnosti. Mnogo njenih imena je opisuje kao pogrebnu božicu. Povezana je sa Sopdet, božicom koja ima zvijezdu na glavi. Plutarh piše da je Izida "i mudra, i ljubiteljica mudrosti, kao što joj ime govori, te znanje pripada njoj".
Tornjak
mini|desno|300px|Tornjak Tornjak (u FCI pod rednim brojem #355 zvanično priznat pod nazivom bosanskohercegovački-hrvatski pastirski pas Tornjak ) je pasmina pastirskog psa koja živi na području BiH i Hrvatske. Tornjak je kao autohtona pasmina registrovan 9. maja 1981. godine pod imenom "Bosanskohercegovački pastirski pas - tornjak", a 2007. je preimenovan u "bosanskohercegovački-hrvatski pastirski pas - tornjak".
Hroničari su ga zabilježili prije devet vijekova pod imenom Canis montanus, odnosno planinski pas. Na području Bosne i Hercegovine živi u velikom broju, kao specifičan pas koji je tu postojao i unazad bar 1.000 godina, a sasvim vjerovatno i puno prije. Od davnina stanovništvo ga je u tim krajevima nazivalo tornjak. Ime potiče od riječi "tor", prostor u kojem borave i odmaraju ovce na planinskoj ispaši. Kada ovce borave u torovima tornjake je moguće vidjeti kako leže uz ogradu ne dopuštajući nikome da se približi bez prisustva vlasnika stada, pa je jasno da ih je ova karakteristika zapravo i "imenovala".
Tornjaci su krupni psi sa vrlo snažnim i skladnim oblikom tijela. Imaju dugu dlaku sa poddlakom, sa osnovnom bijelom bojom i flekama po tijelu i glavi. Dlaka je tako složena da ga štiti od svih vremenskih nepogoda.
Izida
Saga o Izidi i Ozirisu
mini|lijevo|209 px|Marija sa Isusom, po uzoru na Izidu i Horusa Geb, bog Zemlje i Nut, božica neba, imali su četvoro djece: Ozirisa, Izidu, Seta i Neftis. Oziris je lijep i tamnokos, Izida mudra čarobnica, Neftis prelijepa, a Set ima crvenu kosu i glavu vuka. Geb je dao Setu pustinje, a Ozirisu plodnu dolinu uz Nil, što je manji dio Egipta. Oziris se oženio Izidom, a Set Neftis. Set i Neftis nisu imali dijete, pa je Neftis, nezadovoljena, otišla Ozirisu i spavala sa njim, te mu rodila božanstvo sa glavom šakala, Anubisa, ali ga zbog izgleda odbacuje. Anubisa prihvata Izida, njegova teta. Oziris je bio omiljen, pa je Set postao ljubomoran. Ubio je Ozirisa: pretvorio se u vodenkonja ili krokodila, ili kako prenosi Plutarh, Oziris je žrtva zavjere. Prema toj verziji, Oziris je utopljen. Set je rasjekao Ozirisovo tijelo bacivši njegov spolni organ u Nil. Tamo ga je pojela riba. Set je potom zavladao, a Izida i Neftis su potražile sve dijelove tijela i oživjele svog brata. Anubis je napravio njegovu mumiju i Oziris je postao vladar smrti, koji nudi vječni život dobrim dušama, pomoću suđenja u podzemlju, Duatu. Izida i Oziris su dobili sina, boga sa glavom sokola, Horusa, koji je pobijedio Seta i zavladao Egiptom. Izida je zaštitnica svog unuka, Horusovog sina Imseta, te je također Minova majka, a štiti pokojnike, dok joj pomažu Neit, Selkis i Neftis.
Izida i Ra
Izida i Horus su htjeli saznati Raovo tajno ime, koje bog Sunca nikada ne otkriva. Izida je slijedila Raa i čekala dok nije zaspao. Tada je uzela malo njegove sline i pomiješala ju sa zemljom, te napravila zmiju. Zmija je ugrizla Raa, koji je osjetio strašnu bol. Svi su bogovi došli u pomoć, ali niko nije znao za lijek. Izida mu je rekla da će ga izliječiti ako joj kaže tajno ime. Udaljio je ostale bogove i nabrajao imena - "Stvorioc neba i Zemlje", "Vladar planina", ali je Izida znala da joj laže. Pritisnut bolovima, Ra otkrije Izidi i Horusu tajno ime, koje oni nisu nikom rekli. Zato je Ra izgubio moć na Zemlji, a Izida je postala "gospodarica bogova koja poznaje Raa prema njegovom vlastitom imenu".
Izida izvan Egipta
Kad je Aleksandar Veliki osvojio Egipat, Izida se počela štovati svugdje u grčko-rimskom svijetu. Tacit piše da je nakon ubistva Gaja Julija Cezara, Izidin kult u Rimu ugašen. Kaligula je dopustio štovanje Izide. Tada je bio i Izidin festival. Za rimske svećenike Izida je bila aspekt Kibele. Herodot navodi da joj je rimski pandan Cerera, božica žita. U kasnijim godinama, Izida je imala hramove u cijeloj Evropi, Africi i Aziji. mini|210 px|Izida-Hathor i faraon, reljef iz Sakare, Louvre
Izida i kršćanstvo
Izida i Horus se mogu usporediti sa Blaženom Djevicom Marijom i Djetetom Isusom, odnosno, njihovi kipovi su slični. Will Durant tvrdi: "Rani hrišćani ponekad su se klanjali kipovima Izide i Horusa, videći ih kao oblik drevne i plemenite majke po kojoj žena stvara sve, slična je Majci Božijoj." Dakle, Izidn je kult oblikovao štovanje Marije, što pokazuju i mnogi Marijini crni kipovi. Izida se štuje i danas. mini|lijevo|180 px|Oziris i Izida-Hathor, reljef iz Izidinog hrama u Philaeu
Hramovi
Većina su egipatskih bogova bili strogo lokalni, te su se Egipćani klanjali u svom gradu samo jednom božanstvu. Izida je nezavisna i popularna od svojih početaka. U Novom kraljevstvu je Izida izjednačena sa Hathor, pa nastaje Izida-Hathor, koja se štuje i u Denderi, u Hathorinom hramu. Posljednji poganski hram u Egiptu bio je Izidin, u Philaeu. Postoje i mnogi grčki i rimski Izidini kipovi iz njenih hramova. Hram u Philaeu je jedan od najoučuvanijih, a potječe iz doba kad su hrišćani uništavli slike i kipove egipatskih bogova i božica. Mnogo rimskih pisaca svjedoči o obredima i otajstvu vjere koji su slavljeni u Izidinu čast. Izidu su štovali i svećenici i svećenice. Izidin čvor je magični simbol, a svećenici su pleli kosu u čvorove.
Georges Méliès
Marie-Georges-Jean Méliès (Mari Žorž Žan Melijes); 8. decembar 1861. — 21. januar 1938.) je bio francuski filmski umjetnik, koji je postao poznat po unaprijeđivanju mnogih tehničkih i narativnih elemenata filmske umjetnosti, u ranoj fazi filma. Rođen je u Parizu, kao potomak porodice proizvođača cipela.
Bio je vrlo inovativan u razvijanju specijalnih efekata. Slučajno je otkrio efekat zaustavljenog kadra 1896., a bio je i jedan od prvih filmskih umjetnika koji je koristio tehniku duple ekspozicije time laps, kao i ručno bojenje svakog frejma (sličice) filmskog kadra.
Godine 1913. Melijesova filmska produkcija doživljava bankrot. Većina njegovih filmova nije sačuvana, jer je tokom Prvog svjetskog rata francuska armija neke koristila kao materijal za proizvodnju u ratnoj industriji, a drugi dio filmova je recikliran za potrebe proizvodnje nove filmske trake. Pred kraj života odlikovan je Ordenom legije časti.
Filmovi
mini|Scena iz Melijesovg fila [[Putovanje na Mjesec]]
Georges Méliès je snimio i režirao na stotine filmova, od kojih je do danas sačuvano manje od 140. Zna se da je više od 400 njegovih filmova u vrijeme Prvog svjetskog rata bilo pretopljeno da bi se dobio materijal od koga su se pravile potpetice za čizme francuskih vojnika.
Slijedi nepotpuni spisak Georges-Jean Méliès-ovih filmova:
Ada (programski jezik)
mini|desno|200px|Augusta Ada King, grofica od Lovelacea Ada je programski jezik visokog nivoa, zasnovan na Pascalu. Krajem sedamdesetih godina 20. vijeka, projektovao ga je tim Ministarstva odbrane SAD-a, kojeg je vodio Jean Ichbiah (CII Honeywell Bull), sa ciljem da bude primarni programski jezik ovog ministarstva.
Ada je dobila ime po Adi Lovelace (1815–1852), koju se često smatra prvom programerkom.
Ada je ANSI i ISO standard (Reference Manual for the Ada Programming Language, ANSI/MIL-STD-1815A-1983)
"Dijalekti" ovog jezika su Ada 83, Ada 95, Ada 2005.
Charmander
Biološke karakteristike
Charmander je mali dvonožni gušter nalik malenom dinosauru, sličan svojim razvijenim oblicima; Charmeleonu i Charizardu. Na vrhu njegova repa gori plamen. Intenzitet plamena pokazivač je Charmanderovog fizičkog i emocionalnog stanja. Kada je plamen gotov ugašen, Charmander postaje izrazito slabašan i njegov bi život mogao biti u opasnosti. Kada plamen gori normalnim intenzitetom, Charmender je zdrav, te može treperiti ako je Charmander sretan, ili divlje gorjeti kada se Charmander razljuti. Ako se plamen iz bilo kojeg razloga ugasi, Charmander umire. Charmander neće nužno umrijeti ako padne u vodu, iako bi duže stajanje pod vodom moglo biti kobno. Tokom kiše, Charmanderov život nije pretjerano ugrožen, i svaka kap kiše na repu stvara paru. Charmander, koji je tek došao na svijet, još nije upoznat s plamenom na repu te se zna slučajno opeći. Charmanderi, poput svih ostalih Vatrenih Pokémona, preferiraju topla mjesta.
Medicinska škola Zenica
Medicinska škola u Zenici je jedna od dvanaest srednjih škola u općini Zenica. Osnovana je 1959. godine. Današnja Medicinska škola nasljednica je nekadašnje Medicinske škole "Desanka Todić". U školi se trenutno obrazuju učenici za četiri stručna zvanja, i to:
Charmander
U videoigrama
Jedan od dosljednih aspekata svih Pokémon igara – od Pokémon Red i Blue za Nintendo Game Boy, do igara Pokémon Diamond i Pearl za Nintendo DS konzole – izbor je tri različita Pokémona na početku igračeve avanture; ta tri Pokémona etiketirana su kao Početni (ili starter) Pokémoni. Igrač može birati između Vodenog, Vatrenog ili Travnatog Pokémona, autohtonog za to područje; izuzetak od ovog pravila je Pokémon Yellow (remake verzija prvobitnih igara koja prati priču Pokémon animirane serije), gdje igrač dobija Pikachua, Električnog miša, poznatog po tome što je maskota Pokémon medijske franšize.
Medicinska škola Zenica
Školu trenutno pohađa 703 učenika.
Charmander
U videoigrama
U prvobitnim Pokémon videoigrama (Pokémon Red, Blue i Yellow) kao i u njihovim remake verzijama (FireRed i LeafGreen), Charmander je, uz Bulbasaura i Squirtlea, jedan od početnih Pokémona koji se nude na izbor igraču na početku njegove avanture. Ako igrač odabere Charmandera, njegov će protivnik, bez sumnje, izabrati Squirtlea, jer Squirtle ima prednost nad Charmanderovim Vatrenim tipom.
Medicinska škola Zenica
U školskoj 2023/23. godini Medicinska škola u Zenici upisuje i polaznike obrazovanja odraslih za stručno zvanje "medicinska sestra - tehničar".
Charmander
U videoigrama
Kao Vatreni Pokémon, Charmander je pogotovo učinkovit protiv Travnatih, Ledenih, Čeličnih i Buba Pokémona, no Zemljani, Kameni i Vodeni napadi posebno su učinkoviti protiv njega. Charmander je, zbog tog razloga, težak izbor za početnike, jer prvo dvoje Vođa Dvorana (Brock i Misty) koriste Kamene i Vodene Pokémone, doduše, u FireRed i LeafGreen remake inačicama, Charmander može naučiti Metalnu kandžu (Metal Claw), Čelični napad posebno učinkovit protiv Brockovih Pokémona. Isto tako, treći Vođa Dvorane (Lt. Surge) koristi Električne Pokémone te nijedna strana nema neku posebnu prednost. Na 16. nivou Charmander se razvija u Charmeleona, koji se na 36. nivou razvija u Charizarda. Charizarda se smatra jednim od najmoćnijih Pokémona prve generacije, iskupljujući se za težak početak u igrama.
Medicinska škola Zenica
Adresa škole: Crkvice, bb, 72000 Zenica.
Charmander
U videoigrama
Charmander nije dostupan kao početnički Pokémon u Pokémon Yellow videoigri, jer priča u ovoj igri prati onu animirane serije, te je igrač prisiljen uzeti Pikachua kao početnog Pokémona. Charmander kasnije postaje dostupan kao dar od trenera koji misli da ga neće dobro odgojiti te ga poklanja igraču (slično kao i u animiranoj seriji). Kada ga igrač dobije, Charmander je na 10. razini.
Medicinska škola Zenica
Vanjski linkovi
Web portal Medicinske škole:
Charmander
U videoigrama
Charmander nije dostupan u divljini ni u jednoj od igara te je zbog svoje rijetkosti (kao i zbog svojih evolucija, Charmeleona i Charizarda) popularan izbor za uzgajanje i razmjenu s ostalim igračima.
U animiranoj seriji
Línia evolutiva de Charmander Seznam pokémonů (1-20) Pokémon (1-20) Charmander Charmander Salamèche et ses évolutions Lista Pokémonów (1-20) Charmander
Dominik Mandić
Biografija
U Širokom Brijegu je završio narodnu školu, te pohađa franjevačku gimnaziju, uz osmi i deveti razred koji polaže u Mostaru. U Fribourgu studira teologiju i stiče doktorat iz crkvene historije. Po povratku u Mostar imenovan je vjeroučiteljem u mostarskoj državnoj gimnaziji, te izabran za starješinu Hercegovačke franjevačke provincije; pozvan za profesora u Rim, na molbu vlastite Provincije prihvata upravljanje velike klasične gimnazije na Širokom Brijegu. Godine 1939. izabran je u centralnu upravu Franjevačkog reda u Rimu, u svojstvu predstavnika svih franjevačkih provincija u slavenskim zemljama i generalnog ekonoma Reda.
U Rimu je dočekao ratnu 1941. Zauzimao se u crkvenim krugovima protiv progona Srba, Roma i Židova, potaknut ponajviše kršćansko-humanističkim stavom, kao što je i tražio da se odustane od masovne retorzije nad srpskim stanovništvom nakon četničkih zlodjela u okolini Mostara u aprilu 1941. Njegovim doprinosom osnovana je hrvatska štamparija u izbjegličkom logoru Fermo, u kojoj su se štampale novine i knjige za hrvatske izbjeglice. Godine 1952. seli u Chicago, preuzevši starješinstvo hercegovačkih franjevaca u sjevernoj Americi. U Chicagu se, sve do smrti, posvećuje duhovnom i naučnom radu.
Kao glavni ekonom organizovao je pranje ustaškog novca i pomagao ratne zločince koji su koristili liniju pacova za bijeg u južnoameričke države. Ostali svećenici uključeni bili su: Krunoslav Draganović, Dragutin Kamber, Vilim Cecelja (sa sjedištem u Austriji) i Karlo Petranović (sa sjedištem u Genovi).
Historijski rad
Najveći je dio Mandićevog historijskog opusa nastao u inostranstvu, prvenstveno u SAD.
Mandić je bio historičar starog kova, i nije uključio u svoj repertoar prikaza tema moderni multidisciplinarni pristup (arheologija, historija umjetnosti, paleografija, historijska lingvistika, demografska i privredna strujanja, kulturološka istraživanja), pa stoga njegovo djelo pripada kategoriji starije hrvatske historiografije, poput Vjekoslava Klaića ili Ferde Šišića. Mandićev nekritički pristup prema dvosmislenim starijim izvorima poput "De Administrando Imperio" Konstantina Porfirogeneta i Ljetopisa popa Dukljanina, Orbinijevi spisa, kao i problematične tekstove poput "Pacte convente", učinili su dio njegovog opusa zastarjelim ili nepouzdanim.
Mandić je tokom 1960-ih polemizirao s Nadom Klaić.
== Djela ==
Aristip
desno|mini|Aristip iz Kirene Aristip iz Kirene (starogrčki: Ἀρίστιππος ὁ Κυρηναῖος; 435 –  356 pr. n. e.) bio je hedonistički grčki filozof  i osnivač Kirenske škole filozofije.
Filozofija
Zastupao je hedonizam, koji se zasnivao na ljudskim čulima. Sokratov pojam "dobrog" shvatao je kao ljudski nagon. Prema Aristipu, cilj svakog ljudskog rada jest zadovoljavanje tjelesnih potreba. Moral i dobro vladanje ne igraju neku posebnu ulogu. Kao ekstremna vrsta zadovoljavanja potreba naveo je krađu i ubistvo. Njegovi sljedbenici, hedonisti, smatrani su ateistima (bezbožnicima). Unuk, koga je rodila njegova kćerka Areta iz Kirene, nastavio je propovijedanje hedonizma nakon njegove smrti.
Jasenice
Bosna i Hercegovina:
Hrvatska:
IC 59
IC 59 je emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Kasiopeja. Prvo otkriće je napravio Isaac Roberts 17. januara 1890. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Okvirna mutacija
350px|thumb|Različiti tipovi indel mutacija. Panel C je jednostavno brisanje, a ne okvirna mutacija. thumb|350px|Delecijska mutacija mijenja svaki [[kodon koji je slijedi i može učiniti da se sinteza proteina prijevremeno zaustavi formiranjem stop kodona]] Okvirna mutacija ili mutacija pomjeranja okvira čitanja je genetička mutacija izazvana insercijom (umetanjem) ili delecijom (brisanjem) jednog ili više nukleotida iz sekvence DNK. Usljed tripletne prirode ekspresije gena kodonima, umetanja ili brisanja mogu da promijene okvir čitanja (grupiranja kodona), čime nastaju kompletno različiti translacijski proizvodi, u odnosu na originalne.
Okvirna mutacija općenito generalno izaziva pojavu da čitanje kodona nakon nje kodira različite aminokiseline. Ova mutacija takođe mijenja stop kodon ("UAA", "UGA" i "UAG") sekvence. Kreirani polipeptid može biti nenormalno kratak ili dug, a obično nije funkcionalan. Ovakve mutacije učestalo proizvode ozbiljne genetičke bolesti. One su odgovorne za onesposobljavanje CCR5 HIV receptora i za neke tipove porodične hiperholesterolemije. Mutacije pomjeranja okvira čitanja također mogu biti izvor novih biološki nasljednih svojstava.
Okvirne mutacije se također mogu se pojaviti tokom translacije iRNK u proteine, čime se proizvode različiti polipeptidni lanci i preklapajući otvoreni okviri čitanja, kao što su gag-pol-env retrovirusni proteini. To je veoma česta pojava kod virusa, a javlja se i kod bakterija i kvasaca.
Zuko Džumhur
Zulfikar Zuko Džumhur, bio je bosanskohercegovački putopisac, slikar i karikaturista.
Biografija
Rođen je u Konjicu 24. septembra 1920. godine. Potiče iz stare ugledne ulemanske porodice. Otac mu je bio Abduselam Džumhur i majka Vasvija rođena Tufo. Osnovnu školu i nižu gimnaziju završio je u Beogradu, gdje mu je otac radio kao imam, a višu gimnaziju u Sarajevu 1939. godine.
Karijera
Počeo je studirati pravo, ali je prešao na likovnu akademiju i završio je u klasi Petra Dobrovića. Slikarstvo mu je bila trajna životna strast, a naročito karikatura. Oblikovanje šaljivih likovnih minijatura s vremenom je doveo do savršenstva. Prve crteže objavio je u Narodnoj armiji 1947., a od tada sarađuje kao karikaturista i ilustrator za časopise: Ježu, Borbi, Vetrenjači, Politici, Oslobođenju, reviji Danas, NIN-u kao stalni saradnik i urednik. Objavio je više od 10.000 karikatura. Prva karikatura koja je iz istočnog bloka objavljena 1950. u njemačkom listu Stern bila je upravo karikatura Zuke Džumhura.
Napisao je scenarije za više kratkih i tri za igrane filmove. Uradio je 35 scenografija za pozorište. Zaslužan je za populariziranje žanra putopisne reportaže, kada je posljednjih deset godina radio na Televiziji Sarajevo kao pisac scenarija i voditelj serija emisije Hodoljublje, koje je snimio zajedno sa režiserom Mirzom Idrizovićem. Upravo ovaj serijal je bio najveći televizijski projekt u bivšoj Jugoslaviji, koji je ne samo u reporterskom nego i u umjetničkom smislu nadilazio format televizijske reportaže. Bogato znanje i umijeće Zuke Džumhura da uvijek izabere najzanimljivije detalje dajući svojim putopisnim pričama posebnu perspektivu spajanja zanimljive historije egzotičnih geografskih predjela posebno je uočljivo u seriji emisija Hodoljublje. Pisao je scenarije na osnovu kojih je Mirza Idrizović snimao filmove, a njihov zajednički rad dao je doprinos televizijskoj i filmskoj umjetnosti Bosne i Hercegovine. Zajedno sa Momom Kaporom autor je knjige "Zelena čoja Montenegra". Ivo Andrić napisao je predgovor za knjigu Zuke Džumhura "Nekrolog jednoj čaršiji". Sâm predsjednik SFRJ, Josip Broz Tito, vrlo rado se družio sa Zukom. Zuko se smatra jednim od najvećih boema svoga vremena. Umro je u Herceg Novom, a ukopan je u rodnom Konjicu 29. novembra 1989. godine.
Jasenice (Konavle)
Jasenice su naseljeno mjesto u sastavu općine Konavle, Dubrovačko-neretvanska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazile su se u sastavu stare općine Dubrovnik.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Jasenice su imale 13 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Jasenice je imalo 38 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Sedlari (Trebinje)
Sedlari su naseljeno mjesto u gradu Trebinju, Bosna i Hercegovina.
Levant
mini|250p|Levant
Levant (Levanat; franc. levant, ital. levante istok), u općem značenju Istok, istočne zemlje. U užem smislu grupni naziv za zemlje koje leže uz obale istočnog Mediterana: Grčku, Tursku, Siriju, Libanon, Izrael, Jordan i Egipat; Grčka se ponekad izuzima iz pojma Levanta. On se uglavnom podudara s pojmom Bliski istok. U antičkom Rimu se za Levant upotrebljavao naziv Oriens (istok; od toga je naša riječ Orijent).
Termin Levant izvorno je u širem smislu označavao "mediteranske zemlje istočno od Italije." Sama riječ potiče iz srednjofrancuskog levant, particip od lever "podignuti" — kao u soleil levant "izlazeće sunce" — od latinskog levare. Riječ Levant se stoga odnosi na smjer izlazećeg sunca iz perspektive onih kojih su ga prvi koristili. Po tom značenju jednak je arapskom terminu Mašrek koji označava "zemlju gdje sunce izlazi."
Alternativna etimologija riječi pokazuje da termin potiče od Libanona - španski prevodioci s arapskog koristili su b i v naizmjenično kao posljedicu svog španskog izgovora. Stoga Levant označava područja koja okružuju Libanon, koji sâm potiče od arapske riječi za bijelo prema snijegom prekrivenim libanonskim planinama.
Naziv Levantinac je označavao ljude koji su živjeli u Maloj Aziji tokom perioda Osmanlijskog carstva, a bili su italijanskog (posebno Mlečani i Đenovljani), francuskog ili nekog drugog mediteranskog porijekla. Većina njih su bili potomci trgovaca ili stanovnika krstaških država.
Kada su Britanci zauzeli Palestinu pri završetku Prvog svjetskog rata, neki novi vladari pejorativno su prilagodili termin za označavanje stanovnika miješanog arapskog i evropskog porijekla ili evropljana (obično Francuza, Italijana ili Grka) koji su se "udomaćili" i prihvatili lokalne običaje i odjeću.
Francuski mandati Sirija i Libanon nazivali su se od 1920. do 1946. levantskim državama. Termin je u to vrijeme postao uobičajen u arheologiji pošto su mnoga važna iskopavanja izvršena upravo tamo (Ebla, Mari i Ugarit). Budući da se te države nisu mogle klasificirati kao mezopotamske, sjevernoafričke ili arapske, one su se počele označavati kao "levantinske".
Danas "Levant" najčešće koriste arheolozi i historičari kada govore o prahistoriji ili o antičkoj i srednjovjekovnoj historiji regije (npr. krstaški ratovi). Termin se još uvijek povremeno koristi za označavanje modernih ili savremenih događaja, naroda, država ili dijelova država u istoj regiji koja obuhvata Izrael, Jordan, Libanon, Palestinu ili Siriju.
Košarka na Olimpijskim igrama 2000.
Košarka na Olimpijskim igrama u Sydneyu 2000. godine uključivala je takmičenja u muškoj i ženskoj konkurenciji.
Vjekoslav Luburić
Mladost
Vjekoslav Luburić rođen je 6. marta 1914. u Humcu, malom selu kod Ljubuškog. Bio je treće dijete Ljubomira i Marije Luburić. Oca su mu u decembru 1918. ubili policajci prilikom krijumčarenja duhana. Osnovnu školu završio je u Ljubuškom, prije preseljenja u Mostar kako bi pohađao srednju školu.
Ustaška karijera
U januaru 1929. godine pravaški advokat Ante Pavelić konstatira da više nije moguće voditi političku i pravnu borbu u Kraljevini Jugoslaviji i odlazi u inostranstvo da nastavi sa borbom. Vjekoslav Luburić također nastoji otići, ali ga policija hvata pri prelasku granice i odvodi ga njegovoj majci. Usprkos svemu, on ponovno pokušava bježati te dolazi u Mađarsku u Janka Pusztu, gdje se skupljaju prve ustaše. U kontaktu s ostalim borcima, mnogo starijima i prekaljenima, on tada uči o tajnim akcijama (u to vrijeme on dobija nadimak Maks). Tih godina režim likvidira Marka Hranilovića i Matiju Soldina (maja 1931), Ivana Rosića (jula 1931), Petra Oreba i Josipa Begovića (proljeće 1934), Stjepan Duića (28. septembra 1934), Andriju Gredičaka (25. maja 1935) i Stipu Javora (27. marta 1936). Nakon zatvaranja Janke Puszte, Vjekoslav Luburić živi u Budimpešti.
Drugi Svjetski rat
alt=|mini|Luburić sa njemačkim oficirom u Staroj Gradiški u junu 1942. Nakon proglašenja NDH, 10. aprila 1941. godine, Luburić vraća se u Hrvatsku kako bi se stavio na raspolaganje novoj vlasti. Prvo postaje pomoćnik generala Servatzyja, a nakon toga radi sa Mijom Babićem, nakon kojeg je preuzeo čelništvo III. ureda Ustaške nadzorne službe (UNS). Godine 1942. dobija čin bojnika (majora) i to kada postaje šef nove jedinice "Ustaške obrane" čiji je zadatak borba protiv neprijateljskih infiltracija i unutrašnjeg neprijatelja. U novembru 1942. godine Nijemci su ga optužili za incident koji se dogodio u Travniku. Nakon što je kratko vrijeme stavljen u kućni pritvor pa čak i u zatvor, on izlazi iz cijele afere zahvaljujući podršci Ante Pavelića koji odbija pritisak Glaisea von Horstenaua da ga izruči.
Vlada mu povjerava čuvanje dr. Vladka Mačeka. Nakon što je stavljen u kućni pritvor, šef Seljačke stranke, anglofil, pacifist i uvjereni antifašist, proveo je tri mjeseca kod Luburića u njegovom stanu u Bulićevoj ulici i to u društvu majke i dviju njegovih sestara. Krajem 1942. Luburićeva jedinica uzima ime Ustaški obrambeni sdrug. Ona okuplja 1500 vojnika, a u jesen 1944. godine njen broj je iznosio 7.000 ljudi. Ta jedinica se borila protiv partizana na Psunju, Kozari, Ivan Planini, Posušju, Imotskom i Banjoj Luci. U oktobru 1944. godine Luburić dobija čin pukovnika. On je dobio visoka hrvatska odlikovanja kao i naslov viteza. Uporedo s tim ratnim zadacima, Luburić također dobija zadatak da vodi koncentracione logore u NDH. Godine 1945. Luburić je general koji zapovijeda s Drugim zborom Ustaške vojske (II. ustaški sbor), a koji se sastoji od tri divizije, koja brani liniju Slunj-Petrinja-Sisak. Maja te godine povlači se prema Celju i Austriji ne želeći pasti u klopku Bleiburga. Luburić odbija priznati poraz, te nastavlja svoju borbu u gerili, u šumama.
Teror u Sarajevu
lijevo|mini|220x220piksel|Sarajevo za vrijeme njemačke okupacije. Luburić je 15. februara 1945. stigao u Sarajevo kako bi spriječio masovna pridruživanja partizanima. General Heinz Kathner bio je zadužen za organizovanje odbrane grada od očekivanog napada Jugoslavenske armije. Luburić, smješen u jednoj vili u centru Sarajeva, imao je zadatak izvršavati pogubljenja poznatih komunista, ali i onih za koje se sumnjalo da su komunisti.
Jugoslavenska armija 1. marta pokrenula je operaciju zauzimanja Sarajeva, i već je početkom tog mjeseca opkolila i odsjekla grad od ostatka NDH. Luburić je na kvazisudu kojeg je osnovao vršio obračun sa osumnjičenima za izdaju. Prvu grupu zatvorenika činili su muslimanske izbjeglice iz Mostara, njih 17. U narednim mjesecima pogubljeno je na desetine osumnjičenih komunista. Hapšenja i pogubljena sve su više bila proizvoljne prirode i olako provedena, što je još više unosilo strah i teror u život Sarajlija. Dana 16. marta Luburić je održao sastanak sa preko 1.000 ustaških političkih i vojnih lica u prisustvu visokih njemačkih oficira, gdje je u deklaraciji odbacio boljševizam, konferenciju u Jalti, i novu komunističku vladu u Beogradu. mini|Ulazak Jugoslavenske armije u Sarajevo 6. aprila 1945. Ustaše su 21. marta razotkrile plan ubistva Luburića, kada je mladog komunistu Halida Nazečića izdao jedan od njegovih saučesnika. U tom planu četvero ustaša ubijeno je u napadima partizana u Sarajevu. Luburić je izdao naredbu nakon koje je u noći između 27. i 28. marta 1945. godine obješeno 55 građana Sarajeva na Marindvoru, a tijela su bila poredana od Fabrike duhana do Zemaljskog muzeja. Oko 322 građana Sarajeva izgubilo je živote u Luburićevoj kampanji terora, a više stotina drugih je deportovano u koncentracione logore. Luburić je 4. aprila sa svojim najbližim saradnicima napustio Sarajevo, u kojem je ostalo oko 400 ustaških vojnika i 350 policajaca. Jugoslavenska armija 6. aprila je zauzela Sarajevo i proglasila njegovo oslobođenje. Ekshumacija tijela u dvorištu Luburićeve vile otkrila je mnoga tijela, što je dokumentovala Sovjetska filmska ekipa. Još jedan svjedok Luburićevih zločina bio je američki novinar Landrum Bolling, koji se prisjećao leševa "naslaganih jedni na druge kao iscjepana drva".