cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Laver Cup 2018.
Odabir igrača
Dana 19. marta 2018. Roger Federer i Nick Kyrgios prvi su potvrdili učešće. Gotovo tri i po mjeseca kasnije, 28. juna, Novak Đoković i Juan Martín del Potro obavezali su se da nastupe, kao i Kevin Anderson, John Isner i Diego Schwartzman 26. jula. Nakon još dvadesetak dana, 13. augusta, učešće su objavili i Aleksandar Zverev, Grigor Dimitrov i David Goffin. Kao posljednje izbore selektori Björn Borg i John McEnroe odabrali su Kylea Edmunda, odnosno Jacka Socka. Kao i godinu prije, Del Potro se povukao nedugo prije početka turnira, a zamijenio ga je Frances Tiafoe.
Mečevi
Svaka pobjeda prvog dana takmičenja donosi jedan bod, drugog dana dva boda, a trećeg tri. Pobjednik je tim koji prvi osvoji 13 bodova. Budući da se svakog dana igraju četiri meča, moguće je osvojiti ukupno 24 boda. Međutim, polovina ukupnog broja bodova dodjeljuje se trećeg dana, tako da nijedan tim ne može osigurati pobjedu u prva dva dana.
Alfa 1-antihimotripsin
Alfa 1-antihimotripsin (simbol α1AC, A1AC ili a1ACT) jest alfa globulinski glikoprotein, natporodice serpina, koji je kod ljudi kodiran genom SERPINA3 sa hromosoma 14.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 423 aminokiseline, a molekulska težina 47.651 Da.
Funkcija
Alfa 1-antihimotripsin inhibira aktivnost određenih enzima zvanih proteaze, kao što je katepsin G koji se nalazi u neutrofilima i himazama pronađenim u mastocitima, cijepanjem u drugačiji oblik ili konformaciju. Ova aktivnost štiti neka tkiva, kao što je donji respiratorni trakt, od oštećenja uzrokovanih proteolitskim enzimima. Ovaj protein se proizvodi u jetri i predstavlja protein akutne faze koji se indukuje tokom upala.
Klinički značaj
Nedostatak ovog proteina je povezan sa bolešću jetre. Identifikovane su mutacije kod pacijenata sa Parkinsonovom bolešću i hroničnom opstruktivnom bolešću pluća. Alfa 1-antihimotripsin je također povezan sa patogenezom Alzheimerove bolesti jer pojačava stvaranje amiloidnih fibrila u ovoj bolesti.
Interakcije
Pokazalo se da alfa 1-antihimotripsin reaguje sa DNAJC1.
Fosfor-trihlorid
mini|250px|Ampula foffor-terihlorida, 25 ml Fosfor-trihlorid (PCl3) je vrlo otrovna i korozivna tečnost oštrog mirisa, koja burno reagira u dodiru s vodom dajući  fosfor i hlorovodik:
To je važna tvar u hemijskoj industriji, posebno kao poluproizvod za proizvodnju drugih spojeva.
Sinteza
Fosfor-trihlorid se, u industrijskoj proizvodnji  priprema tako što bijeli fosfor reagira sa ograničenom količinom vode bez  hlornog plina (višak hlora dovodi do stvaranja fosfor-pentahlorida):
Ova reakcija je redukcijska ugljikothermna.
Struktura i svojstva
Fosfor-trihlorid ima slobodni elektronski par fosfora, što je dovelo do pojave trigonalne piramidne  strukture. Ovo je predvidivo po  VSEPR- teoriji. Baš kao i fosfor-trifluorid i fosfor-tribromid, i ovaj spoj  može da se ponaša kao Lewisova kiselina i Lewisova baza.
Primjena
Fosfor-trihlorida se posebno koristi kao intermedijer (međuproizvod) u pripravi drugih spojeva, uključujući hemijske pesticide, biocide, negoriva i lijekova.
Toksičnost i sigurnost
Osim burne reakcije sa vodom, fosfor reagira s alkoholima, fenolom i bazama.
To je vrlo korozivna supstance za  metale, a utiče i na mnoge druge materijale.
Fosfor-trihlorid je vrlo otrovan. Udisanje isparenja može uzrokovati edem. Supstanca je korozivna i za   oči, kožu i  respiratorni trakt. Opasna koncentracija fosfora u zraku,putem isparavanja može se pojaviti vrlo brzo i na 20 °C. Pare su teže od zraka.
Ograničenje izloženosti za fosfor je 0,2 ppm (1,1 mg/m³), uz prosječno trajanje  preko 8 sati. Za kratko vrijeme ekspozicije (najviše 15 minuta), maksimalno dozvoljena koncentracija iznossi  0,5 ppm (2,8 mg/m³).
HKK Brotnjo Čitluk
Klub je prije 1992. igrao u regionalnim Hercegovačkim ligama. Nakon reaktiviranja 1994. takmičio se u Košarkaškoj ligi Herceg-Bosne koju su osvajali nekoliko puta. U sezonama 2002/03 i 2006/07 igraju u Prvoj ligi BiH.
Oguljotina
mini|desno|Oguljotina dlana nakon pada mini|desno|Oguljotina lakta će uzrokovati trajni [[ožiljak.]] Oguljotina (lat. excoriatio) je povreda kože (lat. excoriatio cutis) pri kojoj dolazi do odljuštenja slojeva ili čitave natkožice (lat. epidermis) od kožice (lat. corium), ili sluzokože (lat. excoriatio mucosae), pri kojoj dolazi do odljuštenja nadsluznice (lamina epithelialis), kao posljedica bilo dejstva tupog mehaničkog oruđa (posebno ako je ono sa hrapavom površinom) ili pri padu na hrapavu površinu.
Značaj oguljotine u sudskoj medicini
Oguljotine su veoma značajne u sudskoj medicini pošto svojim izgledom mogu upućivati na vrstu oruđa kojim su nanjete, zatim mogu odavati tragove automobila kod saobraćajnih nesreća (šara guma, blatobrana itd...)
Proces ozdravljenja
Slike ispod, prikazuju proces ozdravljenja oguljotine na dlanu, nakon okliznuća na beton.
SDHC
Podjedinica C kompleksa sukcinat-dehidrogenaze, znana i kao mitohondrijska podjedinica sukcinat-dehidrogenaze citohroma b560, jest protein/enzim koji je kod ljudi kodiran genom SDHC sa  hromosoma 1. Ovaj gen kodira jednu od četiri jedarno kodirane podjedinice, koje sadrže sukcinat-dehidrogenazu, također poznatu kao mitohondrijski kompleks II, ključni enzimski kompleks ciklusa trikarboksilnih kiselina i aerobni respiratorni lanci mitohondrija. Kodirani protein je jedan od dva integralna membranska proteina koji učvršćuju druge podjedinice kompleksa, sauzčesnike u formiranju katalitskog jezgra, za unutrašnju mitohondrijalnu membranu. Postoji nekoliko srodnih pseudogena za ovaj gen na različitim hromosomima. Mutacije ovog gena povezane su sa feohromocitomima i paragangliomima. Opisane su alternativno prerađene varijante transkripta.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 169 aminokiselina, a molekulska težina 18.610 Da.
Struktura
Gen koji kodira SDHC protein je jedarni, iako se protein nalazi u unutrašnjoj membrani mitohondrija. Lokacija gena kod ljudi je na hromosomu 1 na poziciji q21. Gen je podijeljen u šest egzona. SDHC gen proizvodi protein od 18,6 kDa, sastavljen od 169 aminokiselina.
SDHC protein je jedna od dvije transmembranske podjedinice proteinskog kompleksa sa četiri podjedinice sukcinat-dehidrogenaze (kompleks II) koji se nalazi u unutrašnjoj mitohondrijskoj membrani. Druga transmembranska podjedinica je SDHD. Proteinski dimer SDHC/SDHD povezan je sa podjedinicom SDHB za transport elektrona, koja je zauzvrat povezana sa podjedinicom SDHA.
Funkcija
Protein SDHC je jedna od četiri jedarno kodirane podjedinice koje sadrže sukcinat-dehidrogenazu, poznatu i kao kompleks II lanca transporta elektrona, ključni enzimski kompleks ciklusa limunske kiseline i aerobnih respiratornih mitohondrijskih lanaca. Kodirani protein je jedan od dva integralna membranska proteina koji pričvršćuju druge podjedinice kompleksa, formirajući katalitsko jezgro, za unutrašnju mitohondrijsku membranu.
SDHC čini dio transmembranskog dimernog proteina sa SDHD koji sidri kompleks II za unutrašnju mitohondrijsku membranu. Dimer SDHC/SDHD obezbjeđuje mjesta vezanja za ubikinon i vodu, tokom transporta elektrona u kompleks II. U početku, SDHA oksidira sukcinat putem deprotonacija na FAD mjestu vezivanja, formirajući FADH2 i ostavljajući fumarat, labavo vezan za aktivno mjesto, slobodan za izlazak iz proteina. Elektroni izvedeni iz sukcinatnog tunela duž [Fe-S] releja u SDHB podjedinici, dok ne stignu u [3Fe-4S] klaster gvožđe-sumpor. Elektroni se zatim prenose na molekulu ubikinona koji čeka na aktivnom mjestu Q pula u dimeru SDHC/SDHD. O1 karbonil kisik ubikinona je orijentiran na aktivnom mestu (slika 4) interakcijom vodikovih veza sa Tyr83 u SDHD. Prisustvo elektrona u klasteru gvožđe-sumpor [3Fe-4S] izaziva kretanje ubikinona u drugu orijentaciju. Ovo olakšava drugu interakciju vikove veze između O4 karbonilne grupe ubikinona i Ser27 SDHC-a. Nakon prvog koraka redukcije jednog elektrona, formira se radikalna vrsta semikinon. Drugi elektron stiže iz [3Fe-4S] klastera kako bi osigurao potpunu redukciju ubikinona u ubikinol.
Klinički značaj
Mutacije ovog gena su povezane sa paragangliomima. Utvrđeno je da više od 30 mutacija u SDHC genu povećavaju rizik od nasljednog paraganglioma-feohromocitoma tipa 3. Ljudi sa ovim stanjem imaju paragangliome, feohromocitome ili oba. Naslijeđena mutacija SDHC gena predisponira za to stanje, a da izazove nasljedni paragangliom-feokromocitom tipa 3 potrebna je somatska mutacija koja deletira normalnu kopiju SDHC gena. Većina naslijeđenih mutacija SDHC gena mijenja po jednu aminokiselinu u sekvenci SDHC proteina ili rezultiraju skraćenim proteinom. Kao rezultat, postoji mala ili nikakva aktivnost enzima SDH. Budući da mutirani enzim SDH ne može pretvoriti sukcinat u fumarat, sukcinat se akumulira u ćeliji. Višak sukcinata abnormalno stabilizuje hipoksijski inducirani faktor (HIF), koji se također nakuplja u ćelijama. Višak HIF-a stimuliše ćelije da se dijele i pokreće proizvodnju krvnih sudova kada nisu potrebni. Brza i nekontrolirana ćelijska dioba, uz stvaranje novih krvnih žila, može dovesti do razvoja tumora kod osoba s nasljednim paragangliomom-feohromocitomom.
Administrativna podjela Bosne i Hercegovine
Administrativno uređenje Bosne i Hercegovine je ustanovljeno Dejtonskim sporazumom. Prema tom sporazumu Bosna i Hercegovina se sastoji od dva entiteta: Federacija Bosne i Hercegovine - FBiH (51% teritorije države) i Republika Srpska – RS (49% ukupne teritorije Bosne i Hercegovine). Naknadno, 8. marta 2000. godine međunarodnom arbitražom osnovan je i Brčko distrikt, samostalna administrativna jedinica koja ne pripada ni jednom od entiteta a nad kojim suverenitet imaju institucije Bosne i Hercegovine.
Teritorijalnu uređenje je definirano međunarodnim standardom ISO 3166-2:BA. Federacija Bosne i Hercegovine se dalje sastoji od kantona dok se oba entiteta sastoje od općina i gradova.
Historija
Ovakvo adminstrativno uređenje je rezultat četvorogodišnjeg rata koji se vodio na teritoriji Bosne i Hercegovine i etničkog čišćenja koje se sprovodilo na cijeloj teritoriji države. Godine 1995, 21. novembra je potpisan Dejtonski mirovni sporazum između BiH, Jugoslavije i Hrvatske, kojim se garantira prestanak sukoba, te donošenje novog Ustava Bosne i Hercegovine.
Dejtonski ustav, uspostavlja 2 entiteta: Republiku Srpsku, Federaciju BiH i Brčko distrikt. Uspostavlja se Brčko distrikt koji pripada i jednom i drugom entitetu, sve do 2000, kada odlukom supervizora Brčko distrikt prestaje biti dijelom entiteta.
Federacija Bosne i Hercegovine je nastala Vašingtonskim sporazumom 18. marta 1994. godine potpisanim između Bosne i Hercegovine i Hrvatske kojim je okončan bošnjačko-hrvatski sukob. Federacija je tim sporazumom sastavljena od 10 kantona.
Ovlaštenja entiteta
Entiteti imaju jako visok stepen autonomije - imaju predsjednika, parlament, vladu i sudstvo. Oni su u početku imali sve ovlasti jedne države. Od 1996. do danas je veliki dio nadležnosti entiteta prenesen na državni nivo. Entiteti imaju nadležnost u oblasti civilne uprave, zdravstva, obrazovanja, policije, prostornog uređenja i mnogim drugim oblastima, dok su na državnom nivou vanjska politika, odbrana, nadziranje granica, izbori, vanjskotrgovinska, fiskalna, monetarna politika, te neke druge oblasti.
Entiteti imaju ovlaštenja nad državnim vlasništvom, tako da ga mogu privatizirati ili prodati. Također entitetski parlamenti mogu staviti veto na neku odluku Predsjedništva Bosne i Hercegovine.
Ustavom ovih entiteta zagarantovana je ravnopravnost sva tri konstitutivna naroda. Za ravnopravnost su zadužena posebna entitetska tijela: Dom naroda Federacije Bosne i Hercegovine i Vijeće naroda Republike Srpske koji mogu blokirati usvajanje određenog zakona ukoliko on ugrožava nacionalni interes bilo kojeg od konstitutivnih naroda. Unatoč prividnoj ravnopravnosti, postoje brojne stvari koje ukazuju na neravnopravnost: srpski član Predsjedništva BiH se bira samo iz Republike Srpske, dok se hrvatski i bošnjački biraju samo iz Federacije; u Republici Srpskoj mnoge entitetske institucije imaju prefiks srpski (npr. srpske šume).
Kantoni Federacije Bosne i Hercegovine
mini|desno|350px|Kantoni Federacije Bosne i Hercegovine
Federacija Bosne i Hercegovine je Vašingtonskim sporazumom podijeljenja na 10 kantona koje se smatraju federalnim jedinicama u okviru ovog entiteta. Kantoni su:
Kantoni također imaju visok stepen autonomije - imaju svoju skupštinu i vladu. Vlada ima sve nadležnosti u oblasti zdravstva, obrazovanja, kulture i sporta, unutrašnjih poslova, te drugih oblasti vezanih za civilnu upravu. Često dolazi od isprepletanja i sukoba federalnih i kantonalnih ministarstava i njihovih nadležnosti. </ref name="AFU">
Općine i gradovi
mini|250px|desno|Općine Bosne i Hercegovine
Zadnji nivo političke podjele Bosne i Hercegovine su općine. Država se sastoji od 143 općina, od kojih su 79 u Federaciji Bosne i Hercegovine, a 64 u Republici Srpskoj. Općine imaju Općinsko vijeće, Načelnika općine i svoje službe, i uglavnom su obrazovane oko najznačajnijeg grada ili mjesta u području. Svaki kanton sastoji se od nekoliko općina. Općine se dijele na mjesne zajednice.
Osim entiteta, kantona, i općina, Bosna i Hercegovina također ima i svojih dvanaest tzv. službenih gradova. To su: Banja Luka, Bihać, Istočno Sarajevo, Tuzla, Mostar, Sarajevo, Zenica, Doboj, Prijedor, Bijeljina, Trebinje i Široki Brijeg. Gradovi Banja Luka, Bihać, Tuzla, Mostar, Zenica, Doboj, Prijedor, Bijeljina, Trebinje i Široki Brijeg se nalaze u općinama istog imena, dok se Sarajevo i Istočno Sarajevo sastoje od nekoliko općina. Gradovi imaju svoje Gradsko vijeće, čija moć je između vlade općina i vlade kantona ili vlade entiteta. </ref name="AFU">
Lutrija
Lutrija je poznata društvena igra u novac.
Današnji oblik ove igre se sastoji u tome da država ili preduzeće ili dobrotvorna organizacija prethodno odštampa listiće na kojima se nalaze brojevi. Učesnici u igri kupe listiće za određeni iznos novca i potom zaokruže brojeve za koje se nadaju da će biti izvučeni na lutriji. Izvlačenje brojeva ispisanih na lopticama je uglavnom javno. Dobitak može biti u vidu novca, ili materijalnih vrijednosti.
Tombola ima isto značenje s tim što nema zaokruživanja brojeva, već postoji samo jedan broj odštampan na listiću koji, u slučaju da bude izvučen, donosi vlasniku novac.
Led
mini|Ledeni bregovi Led je voda u čvrstom agregatnom stanju.
Pri temperaturi od 0 °C voda pod normalnim pritiskom prelazi u čvrsto stanje. Pri smrzavanju volumen vode u ledenom stanju povečava se za otprilike 1/9.
Led je oko zemaljskih polova i na visokim gorama dio Zemljine površine, te ga se može smatrati stijenom (Arktik, Antarktik, ledenjaci). Odlamanjem velikih komada polarnog leda nastaju ledeni bregovi.
KK Kakanj
Košarkaški klub Kakanj jest košarkaški klub iz Kaknja.
Historija
Košarkaški klub Kakanj osnovan je kao košarkaška sekcija Sportskog društva Rudar Kakanj 1950. godine. Takmičio se u Republičkog košarkaškoj ligi, Zeničkoj zonskoj ligi, Kupu Maršala Tita, A1 ligi BiH, i Košarkaškom prvenstvu BiH. Najveći uspjeh su ostvarili zauzimanjem drugog mjesta u sezoni 2015/16 u Košarkaškom prvenstvu BiH.
Rukoveti
Rukoveti su ciklus od petnaest muzičkih rapsodija, kojima se obično pridodaju Primorski napjevi kao šesnaesta. Komponovao ih je srpski kompozitor Stevan Stojanović Mokranjac u periodu od 1883. do 1909. Kao muzičku osnovu koristio je srpske narodne melodije i neke melodije bliskih susjednih naroda.
Riječ rukovet, Stevan Mokranjac je preuzeo iz narodnog govora. Time je dočarao viziju spleta ili rukoveti livadskog cveća, koje podsjeća na pregršt narodnih pjesama. Tako su rukoveti postale muzički pojam, sinonim za rapsodiju umjetnički obrađenih i povezanih narodnih pjesama. Svojom formom, rukoveti se inspirišu i nadovezuju na djelo "Kolo" Josifa Marinkovića.
Pri komponovanju rukoveti, Mokranjac se vodio slijedećim principima:
Prva rukovet
Ova, i jedna verzija četvrte rukoveti, su jedine rukoveti napisane za muški hor. Ostale su za mješoviti. Obim materijala od devet pjesama čini ovu rukovet stilski nejedinstvenom. Kompozitor pokušava da ostvari cjelovitost ponavljanjem melodija. Mladi Mokranjac se ovde ugleda na starijeg kolegu Marinkovića. Strofe prve Pjesme, "Bojo mi Bojo", ponavljaju se posle druge ("Jarko sunce otskočilo"). Motivi iz prve i treće pjesme ("Što ti je Stano, mori") pojavljuju se pri kraju rukoveti. Četvrta pjesma, "Karavilje, lane moje" predstavljena je gradacijama u nekoliko strofa. "Igrali se konji vrani" je peta melodija, a šaljiva pjesma "Reče Čiča" je šesta. Sedma pjesma "Protužila pembe Ajša" je duet tenora i basa. Osmi je kratak motiv "Imala majka, jado". Efektno finale prve rukoveti predstavlja pjesma "Imala baba jedno momče".
Druga rukovet
Ton druge rukoveti je romantičan i lirski. Mokranjac upotrebljava manji broj melodija (pet) nego u prvoj rukoveti (devet). Osjećaju cjelovitosti doprinosi i tonalno jedinstvo gdje se koristi samo Ef-dur i ef-moll. Pjesme tri melodije koje sačinjavaju ovu rukovet su: <ol style="margin-left: 5.2em;"> <li>"Osu se nebo zvezdama"</li> <li>"Smilj Smiljana"</li> <li>"Jesam li ti, Jelane" (baritonski solo)</li> <li>"Maro Resavkinjo" (baritonski solo).</li> Rukovet se završava duhovitom Pjesmom: <li>"U Budimu gradu"</li> </ol>
Treća rukovet
Treća rukovet sadrži devet pjesama i po tome je nalik na prvu. Međutim, Mokranjac u trećoj tješnje prepliće pjesme i ostvaruje bolji utisak cjeline. Prva melodija "Zaspala devojka" je dijalog muškog i ženskog hora. Druga ("Urani bela") i treća pjesma ("Lepo ti je javor urodio") date su samo kao fragmenti. Naredne dvije melodije se međusobno prepliću u obliku sličnom rondu. To su baritonska "Tekla voda Tekelija" odnosno altovska "Razbole se Grivna mamina". Pjesme "Aoj Neno" i "Ovako se kuća teče" predstavljaju stilsku cjelinu, iako su među njih ubačeni motivi sevdalinke "Čimbirčice" i šaljive teme "Ala imaš oči". Dinamično kolo na kraju rukoveti se iznenada prekida stihom "Niko ne zna kako mi je".
Četvrta rukovet
Ovo muzičko djelo nema formu rukoveti, jer se sastoji iz samo jedne melodije, "Mirjano". Melodija pripada kategoriji orijentalizovanog gradskog folklora, odnosno sevdalinkama. Postoje dvije verzije ove rukoveti; u E-duru za solo bas i mješoviti hor i u Be-duru za solo tenora i muški hor. U obje verzije postoji pratnja klavira i kastanjeta.
Peta rukovet
Peta rukovet sadrži najviše pjesama, čak deset. U odnosu na prve četiri, peta rukovet je iskorak u muzičkom kvalitetu. Uprkos raznovrsnosti građe, Mokranjac je uspio da održi cjelovitost ovog muzičkog djela. Posle žive početne pjesme "Šta to miče", slijedi polagana "A što si se Jano", da bi poslije reprize prve došlo do lirskog razgovora soprana i tenora u pjesmi "Konja sedlaš". Melodija "Povela je Jela" odlikuje se gradacijama ostvarenim promjenom horske fakture, što se poslije kratke muzičke epizode "Moj se dragi na put sprema", ponavlja u Pjesmi "Lele Stano, mori". Ova posljednja se kroz šest strofa razvija od tihog početka do dramske kulminacije glasova šestoglasnog hora. Sedma pjesma, "Oj za gorom", odlikuje se pastoralnim karakterom. Naredne dvije pjesme, "Oj, devojko" i "Višnjičica rod rodila", su isprepletene. Melodija bogato ukrašena motivima, "Ajde, mori, momčeto", predstavlja efektan završetak pete rukoveti.
Šesta rukovet
U vrijeme dok još nije završio petu rukovet, Mokranjac je komponovao šestu. Za temu ove rukoveti uzeo je legendu o junaku svoga rodnog kraja Negotinske krajine. Povod za komponovanje ovog djela bilo je otkrivanje spomenika Hajduk Veljku u Negotinu 13. jula 1892. Tom prilikom je ova rukovet doživjela svoju premijeru.
Prva pjesma "Knjigu piše Mula paša" je tenorska dionica, povremeno praćena odgovorom hora. Kao kontrast herojskom segmentu slijedi lagana lirska ljubavna melodija "Raslo mi je bagrem drvo". Za njom idu dvije kraće pjesme-epizode: "Hajduk Veljko po ordiji šeće" i "Kad Beograd Srbi uzimaše". Rukovet se završava upečatljivim i melodičnim horskim finalom "Bolan mi leži Kara Mustafa".
Sedma rukovet
Već u drugoj rukoveti je očigledno da Mokranjac teži da postigne stilsko jedinstvo kompozicija, a to od sedme rukoveti postaje pravilo. Prve dvije brze pjesme "More, izvor voda izvirala" i "Ajde, ko ti kupi kulančeto", slijedi tenorska melodija praćena muškim horom "Što li mi je". Četvrta i peta pjesma su ponovo brze. To su skerco "Poseja dedo" i kolo "Varaj Danke" čija muzika podsjeća na zvuk gajdi.
Osma rukovet
Melografski materijal za ovu rukovet Mokranjac je prikupio prilikom posjete Prištini 1896. Poletna i ritmična prva pjesma "Džanum na sred selo" je u kontrastu sa laganom i tužnom drugom, "Što Morava mutna teče". Poput skerca u sonetnom ciklusu djeluje treća pjesma "Razgrana se grana jorgovana". Poslednja pjesma je razigrana tema "Skoč’ kolo".
Deveta rukovet
Crnogorske melodije su predstavljale izazov za obradu usljed skučenosti svog melodijskog opsega. Mokranjac je ove napjeve obradio koristeći nesvakidašnja harmonijska rešenja. To je najočiglednije u završnoj pjesmi "U Ivana gospodara", gdje su muzičke fraze nesimetrično građene i završavaju se disonantnim akordom. Tri prve pjesme ove rukoveti su "Poljem se nija", "Rosa plete ruse kose" i "Lov lovili građani".
Deseta rukovet
Mokranjac je komponovao desetu rukovet u vrijeme pune umejtničke snage i zrelosti. Ovo djelo predstavlja vrhunac njegove djelatnosti na polju svjetovne muzike i postalo je savršen obrazac umjetničke stilizacije narodnih muzičkih tema. U desetoj rukoveti su se složili svi poželjni elementi: odlične melodijske teme, jasna forma od 3 brza i naizmjenično dva lagana stava, kao i majstorsko primjenjena harmonijska rešenja. Primjer za nova harmonijska rešenja možemo da čujemo u melodiji "Biljana platno beleše" koja je umjetnička parafraza narodne pjesme. Mokranjac ovu pjesmu oživljava oscilirajući između Be-dura i ge-mola, i kombinacijom ženskih glasova i tenora. Druga pjesma, "Do tri mi puške puknale", dočarava tužna osećanja, da bi treća ("Dinka dvori mete") opet bila živahna. Četvrta pjesma "Pušči me" odlikuje se klasičnom jednostavnošću i smatra se za jedan od najuspjelijih mokranjčevih laganih stavova. Završna pjesma "Niknalo cvekje šareno" je melodična i ispunjena veselim akordima.
Jedanaesta rukovet
Svojom formom (Allegro-Adagio-Scherzo-Finale) ova rukovet podsjeća na osmu rukovet. Osjećaju jedinstva doprinosi to što su prva i poslijednja pjesma u Ef-duru. Rukovet počinje veselom pjesmom "Pisaše me, Stano mori", gdje se smjenjuju dijaloške fraze muškog i ženskog hora. Naredna melodija, "Crna goro", veoma je sjetnog karaktera. Treća pjesma "Oj, Lenko, Lenko" ističe se ritmičnošću u petčetvrtinskom taktu. Posle kratkog ponavljanja prethodne muzičke teme, rukovet se završava blistavim kolom "Kalugere, crna dušo".
Dvanaesta rukovet
Dvanaesta rukovet je lirska po svom karakteru. Najljepši stav je četvrta pjesma, "Cvekje cafnalo", koja se ističe ljepotom melodije i harmonizacije. Njoj prethode pjesme: "Deka si bila", "Aman, šetnala si" i "Da l’ nemam, džanum". Finale dvanaeste rukoveti je živahna pjesma "Sedi mi moma na pendžeru".
Petnaesta rukovet, (1909)
Muzički materijal upotrebljen u petnaestoj rukoveti je veoma melodičan. Sama rukovet se odlikuje prefinjenom izražajnošću. Prva pjesma "Marije, bela Marije" je elegična, dok su naredne dvije, "Obasjala mesečina" i "Bog da ga ubije, mamo", veoma ritmične. Slojedi tenorski solo "Prošeta, majko, devet godini" u orijentalnom maniru. Rukovet zaključuje graciozna pjesma "Sejala Dinka bosiljak".
Primorski napjevi (1893)
Primorski napjevi se po formi potpuno uklapaju među ostale rukoveti. Ove pjesme je još ranije prikupio i obradio Slavoljub Lžičar. To su osam vedrih i zvonikih mediteranskih durskih melodija. Primorske napjeve sačinjavaju pjesme: "Vozila se šajka, mala", "Zbogom, neharna dušo", "Popuhnul je tihi vjetar", "Aj zelena, zelena", "Oj, Jelena, vodo ti ledena", "Zibala Jane", "Vrbniče nad morem" i završna "Majka Maru preko mora zvala".
Hidrazin
Hidrazin je spoj dušika sa sumarnom hemijskom formulom N2H4. To je bezbojna, uljasta tekućina, mirisa sličnog amonijaku. Gori gotovo neprimjetnim plamenom. Na tržište dolazi uglavnom kao vodeni rastvor ili kao hidrazin hidrat (H2N−NH2 · H2O).
Tehnička proizvodnja
Tehnički posmatrano, postoji mnogo načina za sintezu hidrazina:
Osobine
Hidrazin pokazuje dinamičku viskoznost od 0,9·10−3 Pa·s. Čisti hidrazin se može pri zagrijavanju disproporcionirati eksplozivno na amonijak i dušik.
Kiselo-bazne osobine
Hidrazin je dvovalentna baza sa baznom konstantom pKb1 6,07; pKb2 = 15, mada je slabija od amonijaka pKb = 4,75. Reagira kao dvovalentna baza sa kiselinama dajući dvije vrste hidrazinij soli (ime je analogno amonijumu sa općom formulom [H2N−NH3]+X− i [H3N−NH3]2+2X−. Sa hlorovodičnom kiselinom daje hidrazinij monohlorid ([H2N−NH3]Cl) i hidrazinij dihlorid ([H3N−NH3]Cl2). Sa sumpornom kiselinom daje hidrazinij sulfat ([H3N−NH3]SO4) i dihidrazinij sulfat ([H2N-NH3]2SO4).
U prisustvu veoma jakih baza (pKb >> 0), hidrazin može djelovati također i kao kiselina. Tako putem reakcije natrij-hidrida ili natrij-amida sa hidrazinom može nastati izuzetno oksidacijski osjetljiv natrij-hidrazid, u kojem postoje hidrazid anioni (N2H3-). Nasuprot toga, reagiraju hidrazid ioni sa vodom praktično u potpunosti dajući hidroksid ione i hidrazin.
Gorivo
mini|desno|Kontejner sa hidrazinom kao pogonskim gorivom za svemirsku sondu [[MESSENGER.]] Iz razloga svojih jako reaktivnih osobina, hidrazin se upotrebljava kao raketno gorivo, koje sa oksidatorima poput didušik tetraoksidom ili dušičnom kiselinom čini hipergolnu kombinaciju goriva. Hidrazin se ne koristi samo u čistom obliku nego i u smjesi sa 1,1-dimetil hidrazinom sa naprijed navedenim oksidatorima. Poznate smjese u raznim koncentracijama oba sastojka su aerozin 50 i UH 25. Također i hidrazin posebno se koristi u korekturnim pogonima gdje se katalitički raspada.
Hidrazin se koristi kao pogonsko gorivo koje je lahko skladištiti u mnogim raketama, satelitima i svemirskim sondama. Međutim, to može dovesti i do većih opasnosti po okoliš u slučaju neuspješnog lansiranja raketa. Međutim, kada satelit odnosno raketa dođe do orbite i potroši svo gorivo, spremnici hidrazina (koji su kuglastog oblika) se odvajaju od nje te padaju kroz atmosferu. Pri tom se oni zagrijavaju a eventualno preostali hidrazin se raspada.
Kod katastrofe Challengera nije utvrđena kontaminacija hidrazinom. Nakon uspješnog slijetanja Shuttle-a, umjesto prvih sigurnosnih mjera i provjera, zaustavljeni šatl se ispituje na istjecanje hidrazina. Tek kada je ovaj test negativan, na mjesto sletanja se upućuju ostala pomoćna vozila, koja vrše njegovo hlađenje i iskrcavanje.
Hidrazin se u avio-saobraćaju koristi naprimjer kod lovca F-16 kao gorivo za pomoćne energetske agregate.
Hidrazin služi za elektrohemijsku proizvodnju električne energije u sekundarnim ćelijama i u alkalnim gorivim ćelijama, koji se najčešće u svemirskoj tehnologiji, u podmornicama (gdje se osim toga koristi i kao intergralna komponenta sistema za spašavanje) te u drugim oblastima vojne industrije.
Redukcijsko sredstvo/Inhibitor korozije
U hemijskim sintezama, hidrazin se koristi najčešće kao jaki nukleofil (takozvani alfa-efekat) i kao redukciono sredstvo za karbonilne grupe (Wolff-Kishnerova reakcija) ili kao izvor vodika pri katalitičkoj hidrogenaciji.
Sigurnosna upozorenja
Hidrazin je otrovan. U pokusima na životinjama pokazao se da izaziva rak i djeluje izuzetno otrovno na vodene organizme. Hidrazin se također može apsorbirati putem kože. Najveća dopuštena tehnička koncentracija hidrazina na radnom mjestu iznosi 0,13 mg·m−3.
Tears for Fears
Tears for Fears je britanski pop/rock bend. Bend su osnovali 1981. Roland Orzabal (vokal, gitara, klavijatura) i Curt Smith (vokal, bas-gitara, klavijatura).
Njihov debitanski album The Hurting objavljen je 7. marta 1983. i postiže platinasti status. 1985. objavljuju drugi studijski album Songs from the Big Chair koji uključuje hitove "Everybody Wants to Rule the World" i "Head Over Heels". Nakon četiri godine izdaju i treći studijski album The Seeds of Love koji postiže veliki internacionalni uspjeh. 1991. godine band se razilazi, iako je Roland Orzabal zadržao ime banda. Band se ponovo sastaje 2000. godine i 2004. izdaju album Everybody Loves a Happy Ending.
Naziv benda inspirisan je teorijom primalnog vriska.
Njihove najpoznatije pjesme su: "Mad World", "Change", "Pale Shelter", "Shout", "Head Over Heels", "Everybody Wants to Rule the World", "Woman in chains".
Članovi
Bivši članovi
Slobodni softver
Slobodan softver, definisan od strane Free Software fondacije, je softver koji se može koristiti, kopirati, mjenjati i redistribuirati bez ikakvih restrikcija. Sloboda od restrikcija je centralni koncept, a suprotno je od slobodnog softvera koji je vlasnički softver (ne odnosi se na razliku da li softver košta ili ne). Uobičajni način distribucije softvera kao slobodnog je za softver koji je licenciran pod slobodnom licencom (ili kao javno vlasništvo), te da je izvorni kod javno dostupan (za kompajlirani jezik).
Korištenje
mini|desno|150p|Logotip fondacije slobodnog softvera Da bi odvojili pojmove libre (slobodnog) softvera od gratis (besplatnog) softvera, Richard Stallman, osnivač pokreta slobodnog softvera, je razvio sljedeće obrazloženje:
"Slobodan softver je pitanje slobode, ne cijene. Da bi razumili ovaj koncept, trebate misliti o free (besplatnom) kao u 'slobodnom govoru', ne kao u 'slobodnom pivu'." Još bolje, slobodni softver znači da korisnici imaju slobodu da upravljaju softverom. GNU Manifesto sadrži jezik koji daje evidenciju Stallmanove zabune o korištenju ovog pojma. Većina slobodnog softvera je distribuirana preko Interneta (online) bez ikakve naknade, ili off-line sa malom cijenom distribucije, ali ovo nije nužno, i ljudi mogu prodavati kopije po bilo kojoj cijeni. Usput, slobodni softver je potpuno kompatibilan sa komercijalnim softverom: zabrana prodavanja softvera bi bila restrikcija neizvršavanja definicije slobodnog softvera.
Pojam "Open source" važi za definiciju originalno napravljenu u 1998. godini iz Debianovog upustva o slobodnom softveru. Iako je većina open source softvera također i slobodan softver, to nije uvijek tako.
Slobodni BSD-bazirani operativni sistemi, kao FreeBSD, OpenBSD, i NetBSD, koriste sličnu definiciju slobodnog softvera, ali su drugačiji u interpretaciji o copyleftu. Korisnici ovih sistema često vide copyleft kao previše ograničavajući do tačke zadiranja u njihovu slobodu.
"Freeware" je softver koji je dostupan bez naknade, ali je uglavnom vlasnički softver, jer korisnici najčešće nemaju slobodu da ga koriste, mijenjaju, proučavaju, mijenjaju i redistribuiraju. Izvorni kod freewarea se također rijetko objavljuje, a dozvola za distribuiranje izmijenjenih verzija se može ili ne može dobiti, pa je tako freeware besplatan, ali ne i slobodan.
FSFova definicija slobodnog softvera je prvi put objavljena u januaru 1989. Kasnije ju je preformulisao Bruce Perens da bi napravio Debian upustvo za slobodni softver (DFSG). Kada je osnovana Open Source Initiative grupa, njeni čelnici su koristili DFSG ali su riječ "slobodan softver" zamijenili sa "open-source softver"- Ove tri definicije (od FSFa, Debiana, i OSIa) su generalno prihvaćene definicije za slobodni softver (bilo kako ga zvali).
Pečuh
Pečuh ili Pečuj, odnosno ( (Quinque Ecclesiae}},, , , ) je [[Spisak gradova u Mađarskoj|peti po veličini grad Mađarske. Predstavlja administrativni i ekonomski centar mađarskog dijela Baranje. Sa nekih 160 hiljada stanovnika, grad se prostire u podnožju planine Mecsek. U gradu djeluje 8 manjinskih samouprava.
Najznačajnije atrakcije
sa glazurom od eozina
Bor-fosfid
Bor-fosfid (BP) – poznat i kao bor-monofosfid – za  razliku od bor-supfosfida, B12P2),  je hemijski spoj bora i fosfora. Ovaj spoj je  poluvodič.
Historija
Prve kristale bor-fosfida je sintetizirao Henri Moissanu,  još u 1891.
Izgled
Čisti BP je skoro prozirantran, n-tip kristala je narandžasto-crven, dok ja p-tip  tamno crven
Hemijska i fizička svojstva
Od hemijskih osobina dokazano je da ni kiseline, ni  alkalni rastvori u ključaloj vodi ne razlažu  BP. Podložan je samo rastopljenim alkalima.
Od fizičkih obilježja BP poznata su:
Pavlovophyceae
Pavlovales ili Pavlovophyceae je grupa mikroalgi kopljena Haptophyta]. Kao i drugi haptofiti, to su jednoćelijski i organizmi koji imaju hloroplast]e, pa se smatraju algama. Površina ćelije nema ljuske, bičevi su neravni i često su prekriveni dlačicama. Neke vrste imaju očne mrlje. Nastanjuju obalne i bočate vode, a ponekad se nalaze I u slatkim. Opisano ih je samo 13 vrsta u četiri roda, a smatraju se najprimitivnijim haptofitima.
Fluxbuntu
Standardni paketi
Zbog Fluxbox prozorskog upravitelja, kod Fluxbuntua je izostavljen mnogo veći procesni paket u pozadini, tako da je sistem manji, brži, jednostavniji. Umjesto većih paketa u ovoj distribuciji Ubuntua, mogu se naći u razne jednostavnije alternative:
Hrvatsko narodno pozorište u Zagrebu
mini|desno|300px|Zgrada Hrvatskog narodnog pozorišta u Zagrebu Hrvatsko narodno kazalište (bos. Hrvatsko narodno pozorište) osnovano je 1836. godine. Te godine Zagreb dobija prvu profesionalnu pozorišnu ustanovu i zgradu, koju novcem dobijenim na bečkoj lutriji, gradi veletrgovac Kristofor Stanković na Markovom trgu, na zemljištu darovanom od gradskog magistrata.
Uz gostujuća strana pozorišna društva, 1840. godine na toj sceni je prikazan prvi pozorišni komad na hrvatskom jeziku, Kukuljevićeva junačka igra, Juran i Sofija ili Turci pod Siskom, u izvedbi Domorodnog teatralnog društva, a 1846. godine i prva hrvatska opera Ljubav i zloba Vatroslava Lisinskog. Na pozornici ovog gornjogradskog pozorišta 1860. godine započinje sa radom današnje Hrvatsko narodno pozorište u Zagrebu, i to u početku samo kao dramsko pozorište, koje je Hrvatski sabor pozorišnim zakonom (donesenim sljedeće godine), proglasio zemaljskim zavodom.
Širenjem grada, nastaje potreba za novim scenskim prostorom, i nakon desetak godina razmišljanja, odlučeno je da se izgradi novo nacionalno pozorište na prostranom trgu u donjem dijelu grada. Taj dio grada je i urbanističkim planom predviđen kao kulturno središte.
Nacrti za izgradnju zgrade naručeni su od poznatih bečkih arhitekata Ferdinanda Fellnera i Hermana Helmera, autora još četrdesetak evropskih pozorišnih zgrada. Nakon šesnaest i po mjeseci radova, pozorište je dovršeno tačno prema planu, i svečano otvoreno 14. septembra 1895. godine. Otvorenju je prisustvovao kralj Franjo Josip I, i isti je izveo simbolični završni udarac srebrnim čekićem na balkonskoj ogradi iznad glavnog ulaza.
FK Drina Zvornik
FK Drina Zvornik je nogometni klub iz Zvornika, Bosna i Hercegovina. Takmiči u Prvoj Ligi Republike Srpske.
Klub je osnovan 1945. godine. Bio je prva sportska organizacija u Zvorniku poslije Drugog svjetskog rata. Prvenstveno je igrao prijateljske utakmice sa klubovima iz susjednih gradova. Prvu utakmicu Drina je odigrala u Ljuboviji sa domaćim timom i pobjedila sa 3-1. Najveći uspjesi kluba su osvajanje Prve lige Republike Srpske u sezonama 2009/10. i 2012/13.
Tradicionalne boje kluba su plava i bijela. Domaće utakmice igra na Gradskom stadionu u Zvorniku.
Osnivanje
FK Drina osnovan je u augustu 1945. i bio je prva sportska organizacija formirana u gradu poslije rata. Inicjativni sastanak održan je na fudbalskom igralištu (približno ista lokacija na kojoj se i sada nalazi), a prisustovali su mu: Nikola Mastilica, Branko Čizmar, Đorđo Tomić, Zijo Sarajlić, Feta Sabirović, Boško Kovačević, Džemko Alijagić i kapetan Jugoslovenske armije Prokica Žigić. Nakon rasprave o potrebi osnivanja kluba i obezbjeđenja najnužnije opreme, kao i o davanju imena klubu (da li Zlatica ili Drina), dogovoreno je da klub dobije ime Drina i da se za prvog predsjednika izabere Nikola Mastilica.
U prvoj godini postojanja Drina nije bila uključena u takmičarsko – registrovani sport, već je igrala samo prijateljske utakmice sa klubovima iz susjednih gradova i obližnjih vojnih jedinica. Prvu utakmicu Drina je odigrala u Ljuboviji sa domaćim timom i pobjedila sa 3:1. Prva utakmica Zvorničana o kojoj je štampa pisala odigrana je 17. marta 1946. godine u Tuzli između Slobode i Drine, i bila je to, najvjerovatnije, prva prvenstvena utakmica fudbalera iz Zvornika. Pobjedila je Sloboda sa 9:1. U prvim poslijeratnim godinama Drina je najveći uspjeh postigla 1949. i 1952. godine, kada osvaja prvenstvo Tuzlanskog podsaveza i razigrava za ulazak u Republičku ligu sa prvakom dobojskog (1949) i banjalučkog (1952) podsaveza.
Godine 1952. Drina je izborila ulazak u Republičku ligu razigravajući sa fudbalerima iz Prijedora (u Zvorniku pobjeda od 3:1, i poraz u Prijedoru od 2:1), ali u ovom rangu takmičenja nije odigrala ni jednu utakmicu, jer je iste godine rasformirana Republička liga.
Nakon raspada SFRJ
Po raspadu Jugoslavije 1992, osnovan je Fudbalski savez Republike Srpske, koji je u sezoni 1995/96. organizovao prvo takmičenje u fudbalu na teritoriji Republike Srpske. Drina je bila učesnik Prve lige Republike Srpske 1995/96. Igrala je u Grupi Istok ali je na kraju sezone zauzela pretposljednje mjesto i ispala u Drugu ligu. Posle samo jedne sezone Drina se kao prvak Druge lige grupa Bijeljina vraća u Prvu ligu 1997/98, ali ponovo ispada 1999/00. Vratila je se 2002/03.
U sezoni 2009/10. Drina je osvajanjem prvog mjesta u Prvoj ligi Republike Srpske postigla svoj do danas najveći usjpeh plasirajući se u Premijer ligu Bosne i Hercegovine. Ipak, u Premijer ligi BiH se nije dugo zadržala, jer se nakon samo jedne sezone provedene u njoj ponovo vratila u Prvu ligu RS.
Tri godine kasnije, klub ponovo uspjeva da se vrati u elitni rang bosanskohercegovačkog fudbala, gdje ostaje sve do 2016., kada osvajanjem pretposljednjeg mjesta ponovo ispada u entitetsku ligu.
U augustu 2017. godine, formirana je radna grupa na čelu kluba, a za šefa stručnog štaba imenovan je Veljko Cvijetinović. Oslonac igračkog kadra je prebačen na mlađe igrače, ponikle u školi kluba, a svi igrači priključeni prvom timu dobili su ugovore za narednu sezonu. U klub se vratio Nikola Vasiljević, a kao pojačanje, na pozajmicu je stigao i golman Crvene Zvezde Jovan Vićić.
NGC 4687
NGC 4687 (također poznat kao MCG 6-28-31, PGC 43157 i UGC 7958) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 196 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 0,70 (40 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (34 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 11. marta 1831. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kubuntu
Kubuntu je službeni derivat Ubuntu operativnog sistema koji koristi KDE okruženje umjesto GNOMEa. Dio je Ubuntu projekta i koristi isti temeljni sistem. Kubuntu i Ubuntu mogu raditi usporedo instaliranjem <tt>ubuntu-desktop</tt> i <tt>kubuntu-desktop</tt> paketa. Svaki paket u Kubuntuu ima isti repozitorij kao i Ubuntu. Izdanje 9.04 (Jaunty Jackalope) se može besplatno naručiti kroz Shipit servis. - Sa Kubuntu stranice na Ubuntu Wikiju
Kubuntu znači "prema humanosti" u Bemba jeziku, i izgovara se /kùbúntú/.
Izdanja
Drugo izdanje, 5.10 (kodnog imena Breezy Badger), je imalo KDE 3.4.3 i alate za podešavanje sistema. Također je imalo Adept paketni menadžer, prvi koji je nudio korištenje debtagova za lakšu pretragu (mijenjajući Kynaptic paketni menadžer korišten u prethodnoj verziji), podešavanje sistema, i reorganizirani kontrolni centar i KDE Bluetooth. KDE 3.5.2 je bio dostupan za nadogradnju kroz APT repozitorije od 28. marta 2006.
Trenutno izdanje, 9.04 (kodnog imena Jaunty Jackalope) dolazi sa KDE 4.3 i sadrži instaler koji se može koristiti direktno sa live desktop CDa.
I LiveCD i alternativni (instalacijski) CD su dostupni za x86, PowerPC i AMD64 platforme.
Kliški sandžak
mini|350px|desno|[[Kliška tvrđava|Tvrđava Klis u 16. vijeku]] Kliški sandžak bio je jedan od sandžaka u Osmanlijskom carstvu, osnovan 1537. godine sa formalnim sjedištem u Klisu, dok je u praksi zapravo grad Livno bio centar ovog sandžaka na jugozapadu carstva koji je od 1580. godine pripadao Bosanskom pašaluku. Na istoku je graničio sa Hercegovačkim sandžakom, a na sjeveru i sjeveroistoku sa Bosanskim sandžakom. Na jugu i zapadu nalazila su se osvojena, mahom urbana područja (Split, Šibenik, Zadar) i njihova neposredna zaleđa prijateljske Mletačke republike, odnosno posljednja područja banske Hrvatske.
Osnivanje Kliškog sandžaka (1537)
Sa svojim vjernim pratiocem Murat-begom Tardićem, glasoviti Gazi Husrev-beg zauzimao je redom jednu po jednu tvrđave i mjesta u Hrvatima, pa je uvažavajući savezničke odnose s Mlecima i njihovim gradovima na obali, svoje vojne akcije usmjerio u pravcu posljednjih teritorija banske Hrvatske, posebice tvrđave Klis. Klis je bio tvrd orah, o kojem su se godinama lomile jake bosanske vojne snage, no nakon nekoliko neuspješnih pokušaja konačno je osvojen 12. marta 1537. godine. Osvajanjem Klisa Bosanski sandžak sada prostirao bez prekida od Dubrovnika do Udbine, osim nekoliko manjih mletačkih enklava na obali (Omiš, Split, Šibenik, Zadar). Osim Klisa zauzet je i Kamen, samo tri kilometra istočno od Splita. Radilo se o gradu usred polja, sa malo stanovnika i posade. Po Memibegovićem opisu u maloj tvrđavi su tri kamena topa i trojica aga, od kojih je jedan stalno u Kamenu, a druga dvojica u Cetini i Hlivnu.
Rumelijski ejalet (1537–1580)
Na prijedlog Husrev-bega da se formira novi sandžak sa zauzetim teritorijem i svih nahija Bosanskog sandžaka (kadiluci Skradin i Neretva) u sjeverozapadnoj Bosni, Dalmaciji, Krbavi i Lici i da se za sandžak-bega kliškog imenuje njegov ćehaja Murat-beg Tardić, Porta je pozitivno odgovorila, odobrivši da se od dijelova Bosanskog sandžaka izdvoje teritorije, koje će ući u sastav novoosnovanog Kliškog sandžaka. To su područja od Konjica na istoku do Gospića na zapadu, od Klisa i Skradina na jugu, do rijeke Une na sjeveru. U oblasti polja su nahije Hlivno, Sarumiše, Belgrad (Glamoč), Grahovo i Kupres. Sjeverozapadni dio sandžaka činile su nahije Janj, Ključ, Unac i Sokol, a istočni Uskoplje, Rama i Neretva. Ovaj spisak kliških nahija (općina) pokazuje opseg osvojenih teritorija do 1537. godine, kada je sandžak osnovan, a narednih godina njegov će se teritorij još dalje proširiti prema zapadu. Oko 1580. godine, nešto prije osnivanja Bosanskog pašaluka, od sjevernog dijela Kliškog sandžaka je odvojena ogromna teritorija i od nje stvoren Lički sandžak.
Klis i Livno kao sjedišta sandžaka
mini|250px|desno|[[Džamija hadži Ahmeta Dukatara u Livnu 2009. godine]] Za sjedište sandžaka odabran je Klis iz više nego simboličkih razloga, no on nikad nije postao i stvarno sjedište Kliškog sandžaka i kliških sandžak-begova. Neposredna blizina mletačkog Splita, isturenost tvrđave na samoj granici i nerazvijena gradska infrastruktura bili su nepovoljni argumenti za Klis kao centar ovog dijela carstva. Umjesto toga stvarno sjedište Kliškog sandžaka bilo je smješteno u unutrašnjosti, pri čemu se grad Hlivno nametao kao prirodno i logično sjedište. Grad na rijeci Bistrici pružao je relativnu sigurnost, jer se nalazi u Bosni i iza planinskog masiva Dinare, a ono je bilo i ranije središte Murat-bega i njegove obitelji, te je imalo izvjesno administrativno iskustvo. Boravak prvih sandžak-begova live Klis u Livnu pretvorit će malu kasabu u značajan grad Bosanskog ejaleta.
Kliški sandžak-begovi
Prvi sandžak-beg je bio Gazi Husrev-begov ćehaja Murat-beg Tardić koji je sandžaku vladao sve do 1543. godine kada je smješten na položaj Požeškog sandžak-bega. Najvažniji i najpoznatiji sandžak-begovi Kliškog sandžaka su bili: sjajni vojnik Duganli-Malkoč-beg (1543–1553), prvi bosanski beglerbeg i osnivatelj Banje Luke Gazi Ferhad-paša Sokolović (1553–1574), bosanski beglerbeg i kninski kapetan Mehmed-paša Atlagić (1685–1687).
Ječam
thumb|Poprečni presjek korijena Ječam (lat.Hordeum vulgare) je vrsta zeljastih biljaka iz porodice trave (Poaceae), jedna od najuzgajanijih žitarica umjerenih područja širom svijeta. Prvenstveno je kultiviran zbog zrnevlja, posebno u Evroaziji, od prije više od 10.000 godina.
Ječam se koristi kao životinjska hrana, kao izvor fermentirajućeg materijala za pivo i određena destilirana pića, te kao sastavni dio različitih zdravih namirnica. Koristi se u supama i gulašima, te u ječmenom hljebu raznih kultura. Zrno ječma se obično pravi u sladu u tradicionalnom i drevnom načinu pripreme.
U 2017. godini ječam je zauzeo četvrto mjesto među žitaricama u proizvedenoj količini (149 miliona tona), odmah iza kukuruza, riže i pšenice.
Biologija
Ječam je član porodice trave. To je samoprašujuća, diploidna vrsta sa 14 hromosoma. Divlji predak pripitomljenog ječma,  Hordeum vulgare  ssp. spontaneum , obilno raste u travnjacima i šumama širom Plodnog polumjeseca, područja zapadne Azije i sjeveroistočne Afrike, a posebno na sekundarno uznemirenim staništima, obalnim putevima i voćnjacima. Izvan ove regije divlji ječam je rjeđi i obično se nalazi na poremećenim staništima. Međutim, u istraživanju markera širenja raznolikosti genoma, utvrđeno je da je Tibet bio dodatni centar pripitomljavanja kultiviranog ječma.