cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nuklearna centrala
Jezgra reaktora NE Krško
Od 7 do 11 radnog ciklusa uvodi se noviji tip dizajna, Vantage5 koji koristi gorive tablete od prirodnog uranija obogaćenja 0,74 w/o U-235 pri čemu su implementirane neke od karakteristika Vantage5 serije gorivnih elemenata poput uvođenja aksijalnih zona od prirodnog uranija čime je poboljšana ekonomičnost iskorištenja termičkih neutrona, korištenje integriranih gorivih apsorbera (IFBA-Integrated Fuel Burnable Absorbers) te visok stepen odgora (do 60 GWd/tU). U 11. ciklusu se uvode novine u smislu naprednije i poboljšane izvedbe Zircaloy-4 obloge gorivnih šipki. Sa početkom 15. radnog ciklusa jezgre reaktora sa regijom 17 započinje uvođenje standardne serije Westinghouse 16x16 (STD) gorivnih elemenata VANTAGE+ sa gorivim tabletama anularnog obogaćenja od 2,6 w/o U-235. Glavna razlika u odnosu na VANTAGE5 seriju je u materijalu obloge gorivnih šipki. U ovom slučaju se koristi legura ZIRLO čije glavne karakteristike su povećana otpornost prema koroziji i smanjen utjecaj neutronskog ozraćivanja. Pri svakom punjenju jezgre na početku novog radnog ciklusa jedan dio gorivih elemenata sadrži sagorive apsorbere koji smanjuju reaktivnost svježeg goriva, poboljšavaju raspodjelu snage i smanjuju koncentraciju borne kiseline na početku ciklusa.
U NE Krško se upotrebljavaju Westinghouse integralni sagorivi apsorberi koji sadrže gorive tablete naparene tankim slojem cirkonij-diborida. Vanjske dimenzije gorivne šipke koje sadrže IFBA-u u odnosu na one koje ne sadrže su identične. Jedina razlika je u početnoj širini zazora i pritisku helija u zazoru (1,379 u odnosu na 1,896). Gorivne tablete sa IFBA-om se nalaze u centralnom dijelu gorivne šipke u ukupnoj dužini od 305 cm. Westinghouseove gorivne šipke sa IFBA-om koriste se od 1987. godine.
Parametri kojim se karakteriziraju pojedini dizajni gorivnih elemenata koji sadrže gorivne šipke sa IFBA-om su linearna gustoća u cirkonij-diboridu, zatim broj šipki koje sadrže IFBA-u te njihov raspored u gorivnom elementu. Broj IFBA gorivnih šipki po gorivnom elementu obično varira od nule do 60% ukupnog broja gorivnih šipki u elementu (npr. za 16 x 16 matričnu formu broj IFBA šipki može varirati od 0 do 141). Broj gorivnih šipki sa IFBA-om po gorivnom elementu za 16x16 formu može biti 20, 32, 48, 64, 80, 92, 116 ili 148.
Ptolemej I Soter
Ptolemej I Soter (starogrčki: Πτολεμαῖος Σωτήρ, Ptolemaĩos Sōtḗr; 367. p. n. e. - 283. p. n. e.) je bio makedonski general Aleksandra Velikog i jedan od tri dijadosa koji su uspjeli da stvore svoje carstvo. Ptolomej je postao vladar Egipta od 309. do 283. godine p.n.e. i osnovao dinastiju koja će vladati Egiptom naredna tri stoljeća, pretvarajući Egipat u Helenističko kraljevstvo i Aleksandriju u središte grčke kulture. Međutim, prilagodio se nekim aspektima egipatske kulture uzevši tradicionalnu titulu faraona 304. godine.
Kao i svi makedonski plemići, Ptolemej I Soter je imao porijeklo od Herakla, mitskog osnivača dinastije Argead koja je vladala Makedonijom. Njegova majka je bila Arsinoe Makedonska, a ime njegovog oca je nepoznato. Antički izvori Ptolemeja na različite načine opisuju kao sina Lagusa, makedonskog plemića i nezakonitog sina Filipa II Makedonskog, ali je moguće da je ovaj mit bio kasnije napisan kako bi veličao Ptolemejsku dinastiju. Ptolemej je bio jedan od Aleksandrovih najpouzdanijih generala i tjelohranitelja. Bio je nekoliko godina stariji od Aleksandra i njegov bliski prijatelj od djetinjstva. Naslijedio ga je sin Ptolemej II Filadelf.
Rana karijera
Sin makedonskog plemića Laga, Ptolemej je upoznao Aleksandra već u mladim danima. Nakon što je 336. p. n. e. Aleksandar postao kralj Ptolemej ga je, kao jedan od njegovih tjelesnih čuvara , pratio u njegovim vojnim pohodima. Od 327. p. n. e. postaje jedan od najpouzdanijih Aleksandrovih vojnih zapovjednika.
Kada je Aleksandar 323. p. n. e. umro Ptolemej od Perdike, glavnog regenta carstva, dobija na upravu Egipat, kao satrap. Ptolemej je ubrzo prišao koaliciji Antipatera, Antigona, Kratera i Lizimaha protiv Perdike. Perdika je krenuo sa vojskom na Egipat ali kada nije uspio prijeći Nil vojska se pobunila i ubila ga, 321. p. n. e. Antipater, novi regent cijelog carstva, potvrdio je Ptolemeju pravo da ostane satrap Egipta. 318. p. n. e. pod vlast Ptolemeja pali su i Palestina i Kipar. 315. p. n. e. se udružuje sa Lizimahom, Kasandrom i Seleukom protiv Antigona koji je zavladao velikim dijelom Azije. Pobijedio je, zajedno sa Seleukom, Demetrija, sina Antigonova, u bitki kod Gaze, 312. p. n. e. Time je Antigon izgubio velik dio Azije. 311. p. n. e. uspostavljen je mir, a u Makedoniji je ubijen sin Aleksandra Velikog, Aleksandar IV Makedonski. Sada Ptolomeju niko nije mogao osporiti vlast u Egiptu.
310. p. n. e. se rat nastavio. 306. p. n. e. Demetrije je Ptolemejevoj floti nanio težak poraz u pomorskoj bitki kod Salamine. Antigon je zauzeo Kipar i proglasio se kraljem. Zatim je Antigon sa vojskom od oko 88,000 ljudi i velikom flotom krenuo u invaziju na Egipat ali je veliko nevrijeme uništilo brodove, a Ptolemej je novcem privukao brojne vojnike na svoju stranu. Nakon ove neuspjele invazije Ptolemej se 305. p. n. e. proglasio kraljem Egipta. 305. p. n. e. do 304. p. n. e. Demetrije je držao otok Rodos pod opsadom jer su stanovnici Rodosa bili vjerni Ptolemeju. Opsada Rodosa je završila sporazumom. U znak zahvalnosti za pomoć koju su dobijali od Ptolemeja za vrijeme opsade stanovnici Rodosa su Ptolemeja nazvali Soter ( Spasitelj ). 302. p. n. e. Ptolemej je u dogovoru s Lizimahom i Seleukom napao Antigona u Siriji. Kada je Antigon poginio u bitki kod Ipsa, 301. p. n. e., Ptolemej je zauzeo dio Sirije iako nije učestvovao u bitki protiv Antigona. 300. p. n. e. sklopio je mir s Lizimahom i dao mu svoju kćer Arsinoju II za ženu.
294. p. n. e. ponovo je osvojio Kipar. 285. p. n. e. abdicirao je u korist svog sina Ptolemeja II. Filadelfa. Njegov stariji sin Ptolemej Keraun je zbog toga napustio Egipat.
Jakutsk
mini|desno|200px|Pozorište Jakutsk (jakutski: ) jest grad u Rusiji, glavni grad Republike Saha (Jakutije). Prema podacima iz 2005, grad ima 236.000 stanovnika. Kroz grad protiče rijeka Lena.
Istočni Drvar
Geografija
Općina se nalazi na području planina Klekovača i Srnetica pa je skoro čitava površina prekrivena šumom, uglavnom crnogoricom. Graniči sa općinama Drvar, Glamoč i Petrovac.
Jakutsk
Zimi je Jakutsk najhladniji od svih većih gradova (preko 100.000 stanovnika) na svijetu. Grad je blizu najhladnije tačke na Zemlji.
Istočni Drvar
Geografija
Na području općine nema tekuće vode.
Jakutsk
Geografija
Jakutsk je od Moskve udaljen 4888 kilometara, a vremenska razlika među njima je 6 sati. U Jakutsku vladaju ekstremni klimatski uvjeti. Da bi izdržale pritiske u uvjetima hladnoće, većina kuća u Jakutsku se gradi na betonskim temeljima. Da bi se doprlo do tečne vode, neophodno je bušiti nekoliko stotina metara u dubinu. Većina vode za potrebe grada uzima se iz rijeke Lene. Mnogi motori ostavljaju se upaljeni cijele noći, jer ako bi stali pri temperaturi od -50°C, više se ne bi mogli pokrenuti.
Istočni Drvar
Privreda
Šumsko gazdinstvo "Klekovača-Potoci" upravlja i gazduje sa šumama i šumskim zemljištem na području općine Istočni Drvar, sa sjedištem u Potocima. Površina šuma i šumskog zemljišta je 7.943 ha, sa učešćem visokih šuma sa prirodnom obnovom 86%, šumskih kultura 4% i goleti podesnih za pošumljavanje 9%, i goleti nepodesnih za pošumljavanje 1%. Ovo šumskoprivredno područje je izuzetno bogato kvalitetnim šumama četinara (preko 70% područja) i po zalihama i prirastu po 1 ha znatno je iznad prosjeka. Djelatnost iskorišćavanja šuma je izuzeta iz Šumskog gazdinstva.
Jakutsk
Historija
Grad se razvio sredinom 17. vijeka, počevši od malog utvrđenja. Utvrđenje je izgrađeno 1632. na desnoj obali Lene, a 1643. je izgrađeno i na lijevoj obali.
Istočni Drvar
Privreda
U općini je urađeno preko tri i po kilometra asfaltnog puta, vodovod Srnetica – Potoci, u dužini od 11.000 m i dovedena pitka voda, i izgrađena distributivna vodovodna mreža za sva naselja. Takođe je izvršena elektrifikacija i doveden je dalekovod 10/20KV. Telefonska mreža funkcioniše preko SLL mreže (mobilne telefonije).
Jakutsk
Historija
U prvom vijeku postojanja, u Jakutsku su živjeli isključivo Rusi. Od 18. vijeka u grad se doseljavaju Jakuti, da bi u 19. vijeku predstavljali trećinu stanovništva.
Tokom ruskog građanskog rata, Jakutsk su u ljeto 1918. zauzele snage Bijele armije, pod čijom vlašću je bio do decembra 1919.
Privreda
U Jakutsku svoje kancelarije ima ALROSA, koja daje 20% svjetske proizvodnje dijamanata.
Drijen
thumb|250px|Rasprostranjenje drenjka (Cornus mas) Cornus mas ili drenjek, drenjina – u Evropi poznat i kao Kornelijino drvo, evropski kornel ili Kornelijino pasje drvo – je  vrsta cvjetnica u porodici  Cornaceae, a  autohton  je u Južnoj Europi i Jugozapadnoj Aziji.
Opis
Drenjak je osrednji do veliki listopadni grm ili malo drvo, koje naraste u visinu do 5–12 m, sa tamnosmeđim granama i zelenkastim grančicama. Listovi su nasuprotni, dugi 4–10 cm, a široki 2–4 cm, ovalnog do do duguljastog oblika i cjelovitog ruba. Cvjetovi su mali (dijametar 5–10 mm), sa žutom krunicom, a javljaju se u klusterima od po 10–25, u kasnu zimu (u BiH, u februaru), puno prije pojave listova Kod nas je to jedna od prvocvjetajućih cvjetnica. Plod je izdužena crvena drupa, duga 2 cm, dijametra 1,5 cm; sadrži jednu sjemenku.
Upotreba
thumb|left|Plodovi thumb|left|Sjemenke i osušeni plod Plodovi kad sazrevaju na biljci nalikuju bobicama kahve i sazrijevaju sredinom do kasnog ljeta. Jestivi su, kao što se koriste u Istočnoj Evropi, na Balkanu (uključujući i BiH), Velikoj Britaniji, i Britanskoj Kolumbiji, Kanadi, ali nezreli plodovi su adstrigentni, tj opori. Plod tek potpuno sazri nakon što padne sa stabla. Kada sazri, boje je tamno-rubin crvene ili jarko žut. Ima kiseo okus koji se najbolje opisuje kao mješavina brusnice i višnje; uglavnom se koristi za pravljenje džema, čini odličan umak sličan umaku od brusnica kada se stavi na kockice, a potom prokuha sa šećerom i narandžom, ali može se jesti i sušen.
U Bosni i Hercegovini, od drenjka prave se džemovi, marmelade, sokovi, pekmez, sirup, liker šerbe, a sve češće i rakija „drenja“, koja je brendirana na području  Drvara, gdje se nalaze prostrane površine prirodne šume i šikare drenjka i pratećeg žbunja.
U Azerbejdžanu i Armeniji, plodovi se također destiliraju votku, u Austriji i Njemačkim Alpama za Dirndlbrand. U Turskoj i Iranu ljeti se jede sa solju kao snek, a tradicijski se pije u hladnom napitku zvanom šerbe
Tokajski vinogradi
Tokajski vinogradi smješteni su u podnožju planine Zemplén, u severoistočnoj Mađarskoj, duž rijeke Bodrog i na ušću rijeke Bodrog u Tisu. Trijanonskim mirom iz 1920. godine, jedan manji dio istorijske vinske regije pripao je Slovačkoj.
Istorijski zapisi pokazuju da su vinogradi u Tokaju osnovani još u 12. vijeku, ali postoje dokazi o ranijem uvođenju proizvodnje vina u ovoj regiji. Brojni stručnjaci tvrde da je vinogradarstvo na području Tokaja moglo početi još u keltsko doba, odnosno prije nove ere. Okamenjeni list grožđa pronađen u Erdőbényeu i koji datira iz kasnog 3. stoljeća nove ere, ukazuje na postojanje vinogradarstva u rimsko doba. Pravna osnova razgraničenja vinske regije među prvima je u svijetu i datira iz 1737. godine kada je dekretom kralja Mađarske ovo područje uspostavljeno kao zatvorena vinska regija. Vino Tokaji postaje sve važnija roba za regiju od 17. stoljeća, a njegov izvoz je bio glavni izvor prihoda vladajućih prinčeva Transilvanije kojoj je regija Tokaj pripadala u to vrijeme. Prihodi od sve poznatijeg vina Tokaji Aszú pomogli su u plaćanju ratova za nezavisnost vođenih protiv austrijske habsburške vladavine.
Svjetska baština
Istorijski kulturni pejzaž Tokajske vinske regije upisan je 2002. godine na UNESCO-ovu listu svetske baštine. Veličina svjetske baštine zajedno sa tampon zonom 88.124 ha (13.245 ha i 74.879 ha) i administrativno se nalazi na teritoriji od 27 naselja, dakle ukupno ). Cijeli krajolik, njegova organizacija i karakter posebno su oblikovani u interakciji sa hiljadugodišnjom i još uvijek živom tradicijom proizvodnje vina.
Jedinstvena kombinacija topografskih, ekoloških i klimatskih uslova Tokajske vinske regije, sa svojim vulkanskim padinama, močvarama i hrastovim šumama stvara posebnu mikroklimu koja pogoduje uzgoju grožđa i specijalizovanu proizvodnju vina. Sve ove karakteristike omogućile su razvoj vinograda, farmi, sela, malih gradova i istorijske mreže vinskih podruma isklesanih ručno u pretežno vulkanskim stijenama. Postoje dvije osnovne vrste podruma u Tokaju: zasvođeni i iskopani. Socio-kulturna, etnička i vjerska raznolikost stanovnika, zajedno sa posebno poznatim Tokajskim vinom, doprinijeli su bogatom i raznolikom kulturnom naslijeđu regije.
Lamijski rat
Lamijski rat (323. p. n. e.-322. p. n. e.), nazvan po gradu Lamija, je bio rat, odnosno neuspješni ustanak u Grčkoj protiv vlasti antičke makedonske vlasti i Antipatera, makedonskog namjesnika u Grčkoj.
Ustanak je izbio nedugo nakon smrti makedonskog kralja Aleksandra III. Velikog. Ustanak su pokrenuli Atina i Etolski savez. Atinjani su uveli vojnu obvezu za sve muškarce ispod 40 godina i uzeli u službu 8000 plaćenika. Antipater se htio povući u Makedoniju i pričekati pojačanje iz Grčke. Leosten, atinski vojskovođa, postavio je vojsku kod klanca Termopile i time zatvorio put Antipateru i prisilio ga na bitku. U bitki kod Heraklije, 323. p. n. e., Leosten je pobijedio Antipatera. Antipater se zatim povukao u grad Lamija, koji je Leosten stavio pod opsadu. Antipater je ponudio Leostenu pregovore, što je ovaj odbio, iako nije imao potrebnu vojnu opremu da uspješno dovrši opsadu.
Nakon tih uspjeha ustanku su se pridružili brojni dobrovoljci iz drugih grčkih gradova. Makedonski vojskovođa Leonat, koji je krenuo u pomoć Antipateru, također je doživio poraz. Tu su poginuli i Leosten i Leonat. Ipak se Antipater uspio izvući iz Lamije i povući u Makedoniju.
Međutim, Makedonci su imali potpunu pomorsku prevlast, te je Klit potukao Atenjane u pomorskoj bitki kod Abida, 322. p. n. e. Nakon toga mnogi grčki dobrovoljci napuštaju ustanak i vraćaju se svojim domovima. Makedonski vojskovođa Krater stigao je iz Azije s vojnim pojačanjem. Antipater i Krater su, udruženi, pobijedili oslabljene Grke u odlučnoj bitki kod Kranona 322. p. n. e. Do 321. p. n. e. ponovo su svi grčki gradovi, osim Etolskog saveza, bili pod vlašću Makedonaca. Daljnje pokoravanje Grčke je spriječeno jer su izbile borbe između Aleksandrovih generala dijadosa.
Ovim ratom Atina je prestala biti velika pomorska sila. Atina je bila prisiljena platiti ratnu odštetu i prihvatiti oligarhijsko vladanje 9000 najbogatijih Atinjana. Pogubljeni su, ili počinili samoubistvo, mnogi ugledni Atinjani koji su podržavali ustanak, npr. Demosten i Hiperid.
Fenicija
Fenikija (grč. Phoinike - purpurna zemlja) je bila područje istočnog Sredozemlja, na teritoriji današnjeg Libana, Izraela i Sirije. Područje se prostiralo otprilike od Al Ladhakija (Latakia) do Akkoa. Stanovnici su sami nazvali zemlju Kanaan.
Aleksandar Ranković
Aleksandar Ranković (Draževac kraj Obrenovca, 1909 - Dubrovnik, 1983), član Politbiroa i bliski saradnik Josipa Broza Tita. Nakon Drugog svjetskog rata bio je čelni čovjek obavještajne zajednice u Jugoslaviji, te je u to vrijeme proveo srbizaciju upravnog kadra u obavještajnoj upravi. Za vrijeme sovjetsko-jugoslovenske krize 1948. godine, Ranković je bio za centralizaciju. No, nije otpremljen u zatvor na Goli otok kao većina Titovih protivnika, već je samo smijenjen sa dužnosti.
Fenicija
Historija
Porijeklo Feničana je nepoznato. Odakle su došli, jesu li tu živjeli prije i pod kojim uvjetima jesu pitanja na koja arheolozi još nisu dali odgovor. Teorije kažu da su oni izravni potomci Kanaanaca, koji su naseljavali ovo područje prije njih. Neki drevni zapisi govore da su došli s Indijskog okeana. Herodot je tvrdio u nekim svojim spisima da su narodi koji govore semitskim jezikom oko 2750. p. n. e. osnovali svoja prva naselja na ovom prostoru.
Aleksandar Ranković
Aleksandar Ranković jedan je od najodgovornijih lica za teror jugoslavenske tajne policije i masovna ubijanja nakon Drugog svjetskog rata protivnika socijalističkog sistema.
Fenicija
Historija
Slabljenjem Egipta i slomom kretske aristokratije, Feničani su osnovali trgovačke samostalne gradove kao što su Biblos, Tir, Sidon, kao i Bejrut, duž obale Sredozemnog mora, koji preuzimaju cjelokupnu trgovinu na području Sredozemlja. Uglavnom zaslugom Tira, koji je imao prevlast u Feniciji, Feničani su stvorili značajne kolonije u zapadnom Sredozemlju.
Aleksandar Ranković
Djetinjstvo i obrazovanje
Rođen je 28. novembra 1909 u Draževcu (Obrenovac) gdje je i završio osnovnu školu. Nakon toga odlazi 1922. u Beograd na zanat. Veoma rano pristupa radničkom pokretu. 1924. postaje član sindikata. 1927. postaje član podružnice svih krojačkih i tekstilnih radnika, te upoznaje svoju buduću suprugu Anđu i biva primljen u Savez komunističke omladine Jugoslavije. Nakon toga postaje sekretar Mjesnog komiteta SKOJ za Beograd.
Rad u Partiji
1928. postaje sekretar Pokrajnskog komiteta SKOJ Srbije, tada je već bio član KPJ. Zbog izdavanja letaka Ranković, po prvi put u svom životu, biva uhapšen.
Fenicija
Historija
Aleksandru Velikom su svi fenički gradovi otvorili vrata osim grada Tira, koji se 332. p. n. e. branio 7 mjeseci i na kraju bio uništen. Podjelom Aleksandrovog carstva Fenicija je pripala Seleukidima, a zatim Rimljanima. U grčko-rimskom periodu Feničani se heleniziraju i romaniziraju, a dijelom nestaju i među Aramejcima.
Kultura
Kulturni doprinos Feničana savremenoj civilizacija je višestruk. Svojim putovanjima upoznali su istočne obale Atlantskog okeana (evropske i afričke) i već u ono vrijeme oplovili Afriku. Bili su veoma cijenjeni i kao dobri brodograditelji. Svojim brodovima prevozili su robu po cijelom Sredozemlju. Njihovo zanatstvo bilo je veoma razvijeno. Znali su praviti nakit i posuđe od srebra, predmete od stakla, te purpurnu boju od posebne vrste morskih školjki. Proizvodili su i staklo koje su dobijali iz pijeska sa plaža. Zahvaljujući razvijenoj trgovini feničanski gradovi su bili veoma bogati. Njihova najveća kulturna tekovina je svoje feničko pismo, iz kojeg se razvilo grčko pismo, a time i latinica i glagoljica i ćirilica (alphabet, po prvom slovu feničkog pisma, aleph), ali koje je bilo i osnova hebrejskog i arapskog pisma. Ovo feničansko pismo razvilo se iz tzv. sinajskog pisma koje se koristilo od 18. do 12. vijeka prije nove ere. To je bilo prvo glasovno pismo u kojem je svaki glas imao svoj znak. Većina današnjih naroda svoja pisma temelji na osnovu Feničanskog alfabeta.
Aleksandar Ranković
Šestojanuarska diktatura
Dok je boravio u zatvoru u Glavnjači bio je mučen ali nije izdao imena drugih članova SKOJ-a. Osuđen je na 6 godina robije u Sremskoj Mitrovici i Lepoglavi. Za vrijeme boravka u tamnici Ranković radi na širenju revolucionarnih ideja. 1935. Ranković se pušta na slobodu i ide na odsluženje vojnog roka. Vraća se u Beograd, nakon vojne službe, te radi u radničkom pokretu Srbije. Bio je pod prismotrom policije, u ilegali je radio pod imenom "Marko". U maju 1939 učestvuje na Zemaljskom savjetovanju komunista ispod Šmarnte Gore, a kasnije i na Petoj zemaljskoj konferenciji u Zagrebu. Ranković se izabira u Politbro CK KPJ.
Drugi svjetski rat
U trenutku izbijanja Drugog Svjetskog rata, nalazi se u Zagrebu. 1941. opet biva uhapšen nakon što je učestvovao u miniranju radio-stanice u Beogradu. Gestapo ga je mučio u zatvoru, zbog povreda ležao je u bolnici, tu situaciju koriste 30. jula Spasenija Cana Babović i Đuro Strugar i izbavljaju ga. Od tada radi u ilegali. Tokom boravka u Bihaću, saznaje da mu je supruga Anđa poginula kod Gackog. U toku NOB obavlja dužnost člana Vrhovnog štaba NOV i POJ. Kao organizacioni sekretar KPJ postaje Titov bliski saradnik.
Osnivanje OZNE
13. maja 1944. na Visu se osniva Odsjek za zaštitu naroda (OZNA) čiji načelnik postaje Ranković. U novembru biva izabran za potpredsjednika Narodne skupštine Srbije. U službi zamjenika Tita, izdaje naređenje za proboj Sremskog fronta 1945. 24. marta 1946. pred Narodnom skupštinom izjavljuje da je Draža Mihajlović uhapšen. Poslije toga je znatno ojačao aparat državne represije. Optužio je Sretena Žujovića Crnog i Andriju Hebranga za antipartijski rad i pokušaj razbijanja KPJ, njih dvojica se hapse. Od 1946-1966 radi kao ministar unutrašnjih poslova FNRJ i šef svih policijskih i tajnih službi. Dobrica Ćosić izvještava Rankovića o položaju zatvorenika na Golom otoku. Nakon Rankovićeve posjete 1951. stanje se donekle poboljšalo. Ranković 1963. pušta u rad autoput "Bratstvo-Jedinstvo" (E-57) koji je vodio od preko SR Slovenije, SR Hrvatske, SR Srbije i SR Makedonije.
Afera prisluškivanja
1966. Tito otkriva u svom radnom kabinetu (Užička br. 15 Beograd) uređaje za prisluškivanje. Isti su pronađeni i u rezidenciji njegove supruge Jovanke. Osniva se komisija da ispita slučaj. Na sjednici Izvršnog komiteta, održane 16. juna 1966. Tito zakazuje Četvrti brionski plenum za 30 juni. Tokom sjednice Brionskog plenuma Ranković, usljed velikog pritiska, gubi svijest i prisutni ljekar ustanovljava blagi infarkt. 1. jula zvanično se otvara Četvrti Brionski plenum.
Tu se donosi odluka o reorganizaciji organa bezbjednosti i traži se ostavka Rankovića na funkciju člana CK SKJ.
Isključenje iz SKJ i čistka kadrova
Na sjednici CK SK Srbije održane 15. septembra, Spasenija Cane Babović predlaže isključenje Rankovića iz SKJ. U oktobru se Ranković isključuje iz SKJ. Nedugo nakon toga slijedi uklanjanje simpatizera Rankovića: Svetislav Stefanović Ćeća, Vojin Lukić, Slobodan Krstić, general Milan Žeželj, general Miloje Milojević kao i drugi.
Povlačenje iz javnosti i smrt
Aleksandar Ranković se povukao u vilu u Dubrovniku od javnosti. Tu je analizirao svoje dnevne zabilješke. U noći 18-19. augusta 1983, Rankoviću je pozlilo dok je stajao na hotelskoj terasi. Doktor koji je stigao ustanovio je Rankovićevu smrt. Njegovoj sahrani na Novom groblju u Beogradu prisustvovalo je 100.000 ljudi.
Privatni život
Iz svog prvog braka s Anđom je imao sina Miroslava. Ponovno se oženio s Vladislavom Slavkom, s kojom je imao sina Slobodana. Ima i unuku Anju Ranković koja radi kao novinarka i voditeljica.
Zanimljivost
Aleksandar Ranković je vjenčani kum Josipa Broza Tita, a general Ivan Gošnjak je kum Jovanke Broz.
Football League Championship 2004/2005.
Football League Championship 2004/2005. je bila prva sezona Championshipa. Od 1992. do 2004. godine liga je bila poznata kao Football League First Division. Sezona je trajala od augusta 2004. godine do maja 2005. godine. Pobjednik je bio Sunderland.
Omanska nogometna liga
Omanska nogometna liga je najjača nogometna liga u sastavu omanskog nogometnog saveza koja je osnovana 1976. Najviše trofeja je osvojila ekipa Dhofar iz Salalaha, koja je osvojila 9 šampionata.
Sponzor lige je Oman Mobile, a liga se od početka sezone 2011/12. zove Omani Mobile League ili Omantel League. Ipak, ugovor s ovom kompanijom istječe pred kraj 2013.
Evolucija u profesionalnu ligu
Iako je veoma popularna u lokalnoj zajednici, liga je uvijek prema AFC svrstavana u D klasu. Sayyid Khalid bin Hamid, predsjednik omanskog nogometnog saveza, najavio je planove za transformaciju lige u profesionalnu od 2012. Također je najavio i promjenu imena. Mnoge kompanije tipa Nissana, Shella i Oman Mobilea su bile jedan od razloga zbog čega se očekivalo da se liga transformiše u profesionalnu.
U 2010. je Qaboos bin Said, sultan Omana omanskom nogometnom savezu dodijelio 2,6 miliona rijala (6,7 miliona dolara) za dalje jačanje lige do 2015. Potez je napravljen kako bi se forsirao omladinski nogomet u Omanu i kako bi se povećale nade za kvalifikaciju Omana na Svjetsko prvensto u nogometu 2014. Na kraju je Oman završio 4. u B grupi četvrte i posljednje runde azijskih kvalifikacija sa 9 bodova. Zanimljivo je da je Oman imao veliku šansu da se plasira u kontinentalna doigravanja, ali im je zato trebala pobjeda u Ammanu protiv Jordana, ali su domaćini slavili sa 1-0. Međutim, Jordanci su u doigravanja sa ukupnih 5-0 (0-5, 0-0) eliminisani od Urugvaja.
Značajna dostignuća omanskih klubova
Jedini trofej na regijskom ili kontinentalnom nivou osvojila je ekipa Fanja. Bilo je to 1989. Trofej je osvojen u Bahreinu na Gulf Club Champions Cupu. U finalu je Fanja pobijedila bahreinsku ekipu Al-Muharak.
U sezoni 1993/94. ekipa Oman iz Muskata je stigla do finala azijske lige šampione, gdje je poražena od tajlandske ekipe, Thai Farmers Bank 2:1. Te sezone igralo je samo 6 ekipa: po 3 ekipe u 2 grupe. Tokio Verdi (Japan), Oman Muscat (Oman), Al-Ansar (Libanon) igrali su u grupi 1, a Liaoning (Kina), Thai Farmers Bank (Tajland) i Al-Muharak (Bahrein) u grupi 2. Oman je izgubio od Tokio Verdija 1:0, ali je u drugom meču pobijedio libanonski Al-Ansar te je tako prošao jer su Libanonci izgubili i u prvom meču sa 2:0. Oman je u polufinalu deklasirao Liaoning 4:1, ali je poražen u finalu.
Nekoliko godina kasnije ekipa Dofar pokušala je uraditi ono što je uradila Fanja 1989. Pokušali su osvojiti šampionat za ekipe iz zemalja [[Perzijski zaliv|Perzijskog zaliva. Ipak, u finalu su poraženi od saudijske ekipe Al-Nasr Riyadh.
Nedavno, tačnije 2008, u azijskom kupu takmičile su se 2 omanske ekipe: Al-Nahda i Sur. Sur je igrao u grupi A i zauzeo posljednju poziciju. U 1. kolu su u Bahreinu poraženi od ekipe Al-Muharaka 3:2. U 2. kolu ugostili su indijski Dempo i slavili 3:2. U 3. kolu u Libanonu poraženi su od Al-Ansara. Rezultat je bio 1:0. Al-Ansar je slavio i u Omanu 2:0. U 5. kolu su remizirali 2:2 s Al-Muharakom, dok su u posljednjem kolu u Indiji doživjeli katastrofu. Dempo je slavio 5:2. Al-Nahda se takmičila u grupi C. U 1. kolu je remizirala u Omanu s Al-Najmom iz Bahreina. U 2. kolu izgubila je od jemenskog predstavnika Al-Shaba Hadramaut 3:1. U 3. kolu remizirala je s jordanskim Shabab Al-Ordonom. Rezultat je bio 1:1. U Jordanu je slavila Al-Nahda 1:0. U Manami su Al-Nahda i Al-Najma igrali 3:3. U posljednjem kolu igrači Al-Nahde pobijedili su Al-Shab Hadramaut 2:0. U četvrtini finala eliminirali su Singapore Armed Forces s ukupnih 4:2. S Al-Muharakom su igrali ukupnih 2:2, ali su eliminirani zbog toga što je Al-Muharak oba gola dao u gostima.
Kvantni broj
Kvantni brojevi su bilo koji brojevi iz grupe brojeva koji specifično opisuje kvantno stanje bilo kojeg sistema u kvantnoj mehanici. Pojedini kvantni broj obilježava veličinu očuvanja količine u dinamici kvantnog sistema. Kako bilo koji kvantni sistem može imati jedan ili više kvantnih brojeva beskorisno je nabrajati sve moguće kvantne brojeve. Kvantni su brojevi vrlo dobro opisani na primjeru elektrona u atomu.
Kvantni brojevi elektrona
Atom atomskog broja Z ima Z broj elektrona. Elektroni u njemu zauzimaju neko energijsko stanje. Atom tada nije pobuđen i nalazi se u svom osnovnom stanju. Iz toga proizilazi da svaki hemijski element ima karakterističan spektar koji se objašnjava pomoću energijskih razina ili stacionarnih stanja atoma, molekula i jezgara. Sustavi tako mogu emitirati i apsorbirati elektromagnetsko zračenje tačno određenih frekvencija. U slučaju elektrona, on može prelaziti iz stanja više energije u stanje niže energije i obrnuto. Pri tom poprima određenu energijsku razinu u atomu, a kvantni brojevi nam opisuju razmještaj elektrona po mogućim energetskim nivoima.
Glavni kvantni broj
Glavni kvantni broj određuje energiju pojedine grupe bliskih energija i može imati vrijednosti:
n = 1, 2, 3, ...
U hemiji se taj niz energijskih razina naziva ljuska i označavaju se s K, L, M, N...
Orbitalni kvantni broj
Orbitalni kvantni broj l određuje veličinu ugaone količine kretanja elektrona u atomu koju označavamo s L (zamah). Veličina L i l su povezane jednačinom:
Vrijednosti l su:
l = 0, 1, 2, 3, ...(n - 1)
ћ = h/2π gdje h predstavlja Planckovu konstantu. Često se orbitalni kvantni broj naziva podljuskom ili orbitalom i označava slovima s, p, d, f,... prema izgledu spektralnih linija.
l = 1 → p principal (glavna)
l = 2 → d diffuse (raspršena)
l = 3 → f fundamental (osnovna)
Magnetni orbitalni kvantni broj
Magnetni orbitalni kvantni broj po apsolutnoj vrijednosti ne može biti veći od orbitalnog kvantnog broja, |ml| ≤ l. Poprima vrijednosti:
'''ml = -l, (-l + 1), ... -1, 0, +1,... (l – 1), l'''
Dakle, svakom paru brojeva n, l odgovara (2n + 1) različitih vrijednosti kvantnog broja ml. U vanjskom magnetnom polju u smjeru odabrane ose, npr. z–ose, projekcija zamaha L je također kvantizirana i ima vrijednost Lz = mlћ.
Magnetski spinski kvantni broj ms
Spinom se opisuje vlastito svojstvo elektrona nešto slično vrtnji elektrona oko vlastite osi, po čemu je i odabran naziv tog kvantnog broja. Može poprimiti samo dvije vrijednosti: ms = −1/2 ili +1/2. Komponenta spina u smjeru magnetskog polja je msћ: −1/2ћ ili +1/2ћ. Vlastiti zamah S = ћ[s(s+1)]1/2, a u smjeru magnetskog polja Sz = msћ. Spin je osobina čestica, i čestice polucjelbrojnoga spina nazivamo fermionima, a cjelobrojnog bozonima.
Pravila za vrijednosti n, l, ml dobijaju se rješavanjem Schrödingerove jednadžbe, a pravilo za ms dobijemo uključivanjem relativističkih učinaka u kvantnu fiziku.
Npr. kvantni brojevi vanjskog valentnog elektrona atoma fluora koji je smješten u atomskoj orbitali 2p su: n = 2, l = 1, ml = 1, ili 0, ili −1, ms = −1/2 ili 1/2.
Seleukidi
Seleukidi su dinastija koja je vladala velikim dijelom Azijskog carstva Aleksandra III Velikog, u razdoblju 305. p. n. e.-64. p. n. e.
Dinastiju je osnovao Seleuk I Nikator, Aleksandrov general. 321. p. n. e. dobio je na upravu Babiloniju, kao satrap. U ratovima dijadosa od 311. p. n. e. Babilonija je u njegovom trajnom posjedu. 305. p. n. e. proglasio se kraljem. Seleukidi su vladali velikim područjima u Aziji sve do dolaska Rimskog imperija. Nakon 190. p. n. e. Seleukidima ostaje u posjedu samo Sirija, a u dinastiji nastaju stalne borbe za vlast. Poslije toga Seleukidi nisu dali značajnijeg vladara.
Husref Musemić
Husref Musemić (rođen u Janji 4. jula 1961. godine) je bosanskohercegovački bivši fudbaler, a danas trener.
Igračka karijera
Musemić je bio golgeter FK Sarajevo šampionske 1985. godine. Igrao je i za beogradsku Crvenu Zvezdu, škotski Hearts i holandski Twente. Odigrao je jednu utakmicu za Jugoslaviju 30. marta 1983. protiv Rumunije u Temišvaru. , te jednu utakmicu i za Bosnu i Hercegovinu 30. novembra 1995. protiv Albanije u Tirani.
Trenerska karijera
Kao samostalan šef stručnog štaba, Musemić je osvojio titulu sa Sarajevom u sezoni 2006/07. Bio je i trener Đerzeleza kao i Olimpika.
Dana 15. januara 2015. postaje trener tuzlanske Slobode, a 11. septembra 2016. godine je, zbog slabih rezultata u sezoni 2016/17, podnio ostavku na mjestu trenera Slobode.
Dana 27. septembra 2016. godine postaje trener Mladosti iz Doboja kod Kaknja. 2017. godine dobija otkaz.
Dana 26. augusta 2017. godine, Musemić postaje trener FK Sarajevo. Sa Sarajevom 2019. godine osvaja titulu i kup. Dana 2. decembra 2019. dobija otkaz na klupi Sarajeva
Dana 7. januara 2021. postaje trener FK Tuzla City. Nakon loših rezultata, Musemić napušta Tuzla City 10. aprila 2022. U decembru 2022. godine, preuzeo je Igman iz Konjica. Musemić je sporazumno prekinuo svoju saradnju sa Igmanom 27. jula 2023.
Tenesin
Tenesin (hemijski simbol Ts) je superteški umjetni hemijski element. Njegovo ranije ime bilo je ununseptij. Šest atoma ovog elementa je otkriveno tokom 2009. i 2010. godine u zajedničkom rusko-američkom eksperimentu u ruskom gradu Dubni, Moskovska oblast. Iako je trenutno uvršten u periodni sistem elemenata kao najteži član porodice halogenih elemenata, nema naučne potvrde da će hemijske osobine tenesina odgovarati osobinama lakših halogenih elemenata poput hlora i joda, a teoretske analize daju pretpostavku da bi moglo biti značajnih razlika među njima.
Tenesin bi se mogao nalazi u blizini takozvanog "ostrva stabilnosti", pretpostavljenog koncepta kojim se pokušava objasniti zašto su neki od superteških elemenata stabilniji u odnosu na opći trend smanjenja stabilnosti za elemente koji slijede nakon bizmuta u periodnom sistemu elemenata. Sintetizirani atomi tenesina imaju "životni vijek" (vrijeme poluraspada) od deset do stotinu milisekundi. U periodnom sistemu elemenata, za tenesin se očekuje da bude član 17. grupe, u kojoj su svi drugi članovi halogeni elementi. Međutim, pretpostavlja se da bi neke od njegovih osobina mogle biti značajno drugačije od osobina halogenih elemenata zbog relativističkih efekata. Kao rezultat toga, za tenesin se očekuje da bi mogao biti volatilan metal koji ne gradi anione niti ima visoka oksidacijska stanja. Uprkos toga, za neke od osnovnih osobina, poput njegove tačke topljenja i ključanja te prve energije ionizacije, očekuje se da će slijediti periodne trendove halogenih elemenata.
Otkriće
U januaru 2010. godine, naučnici u Flerovom laboratoriju za nuklearne reakcije su interno objavili da su uspjeli detektirati radioaktivni raspad novog elementa sa atomskim brojem 117 pomoću reakcija:
Samo je šest atoma sintetizirano od dva susjedna izotopa, ni jedan od njih se nije raspao na poznate izotope lakših elemenata. Svoje otkriće objavili su 9. aprila 2010. u žurnalu Physical Review Letters. Potvrda postojanja ovog elementa objavljena je 2. maja 2014. godine, kada je grupa naučnika u GSI Helmholtz centru za proučavanje teških iona u Darmstadtu, Njemačka, zajedno sa elementom 117 otkrila i neke nove izotope poput 266Lr.
Etimologija
Nakon otkrića, elementu je najprije dodijeljeno sistematsko ime ununseptij (uz odgovarajući hemijski simbol Uus), što je izvedeno iz "jedan" i  "sedam", što odgovara njegovom atomskom broju 117. Također je bio poznat i kao eka-astat, što predstavlja Mendeljejev način imenovanja neotkrivenih elemenata, izvedeno iz sanskrta eka "jedan" i astat, što je zasnovano na njegovom mjestu u periodnom sistemu "jedno mjesto ispod astata".
Dana 30. decembra 2015. IUPAC je zvanično obznanio otkriće elementa 117, te čast otkrića i pravo njegovog imenovanja dodijelio radnoj grupi naučnika okupljenoj oko Združenog instituta za nuklearna istraživanja u Dubni, Rusija; Nacionalne laboratorije Lawrence Livermore iz Kalifornije i Nacionalne laboratorije Oak Ridge iz Tennesseeja, SAD. Kasnije, 8. juna 2016. IUPAC je objavio da su njegovi pronalazači predložili naziv tenesin (Ts, prema imenu američke savezne države Tennessee, gdje je sjedište laboratorije Oak Ridge), a rok za žalbe istekao je 8. novembra iste godine. Konačni i trajni naziv za element 117 objavljen je 30. novembra 2016. godine.
Osobine
Dva do danas poznata izotopa tenesina, 293Ts i 294Ts, imaju isuviše kratka vremena poluraspada koja onemogućavaju provođenje hemijskih eksperimenata u vezi elementa. Uprkos tome, mnoge hemijske i fizičke osobine tenesina su predviđene računski. Za razliku od prethodnih, lakših elemenata iz 17. grupe, tenesin vjerovatno neće iskazivati hemijske osobine karakteristične za halogene. Naprimjer, fluor, hlor, brom i jod "rutinski" prihvataju elektron čime postižu stabilnu elektronsku konfiguraciju plemenitog plina, imajući osam elektrona (pravilo okteta) u svojoj valentnoj ljusci umjesto početnih sedam. Ova sposobnost slabi povećanjem atomske težine i silazeći niz 17. grupu PSE. Za tenesin se predviđa da bi mogao biti element 17. grupe sa najslabijom sposobnošću primanja elektrona. Od oksidacijskih stanja za koja se previđa da bi on mogao graditi, za stanje −1 se predviđa da bi moglo biti najmanje stabilno i dosta neuobičajeno. Standardni redukcijski potencijala para Ts/Ts−, prema predviđanjima, mogao biti imati vrijednost −0,25 V. Ova vrijednost je negativna pa se tenesin ne bi mogao reducirati do oksidacijskog stanja −1 pod standardnim uslovima temperature i pritiska, što je razlika u odnosu na sve prethodne halogene elemente.
Tačke topljenja i ključanja tenesina nisu poznate. Raniji radovi predviđali se da bi one mogle iznositi oko 350–500 °C i 550 °C, respektivno, ili 350–550 °C i 610 °C, respektivno. Ove vrijednosti bile su više nego one kod astata i ostalih lakših halogena, čime se zapravo slijede periodni trendovi. Kasniji radovi su predviđali da se tačka ključanja tenesina kreće oko 345 °C (kod astata ona je procijenjena na 309 °C, 337 °C, ili 370 °C, mada su neki istraživači objavili da su eksperimentalno izmjerili vrijednosti od 230 °C i 411 °C ). Za gustoću tenesina se očekuje da iznosi otprilike između 7,1 i 7,3 g·cm−3, čime se također nastavlja trend porasta gustoća duž halogenih elemenata; pošto se gustoća astata procjenjuje na oko 6,2 do 6,5 g·cm−3.
Germanija
250px|desno|mini|Rimsko Carstvo u 2. vijeku i germanska područja poznata kao Magna Germania (označena zeleno)
Tenesin
Vanjski linkovi
🇵🇸
Germanija
Germanija (Germania) je latinski egzonim, odnosno naziv kojim su Rimljani označavali teritorije na kome su u antici živjela germanska plemena. Rimljani su ta područja dijelili na Malu Germaniju (Germania Inferior), zapadno od Rajne, koja je bila pod njihovom vlašću, i Veliku Germaniju (Germania Magna) istočno od Rajne, gdje su germanska plemena kao "barbari" živjeli izvan njihove kontrole. Naziv Germanija se s vremenom počeo koristiti za nešto uže područje, odnosno suvremenu državu Njemačku, a to dan-danas koristi nekoliko savremenih jezika kao što su: hebrejski (גרמניה), bugarski (Германия), italijanski, grčki (Γερμανία), rumunski (Germania), ruski (Германия), albanski (Gjermania) i ermenski (Գերմանիա).
Hajduci
Hajduci su se odmetali u šume, odakle su napadali Turke i uzimali plijen. Bili su organizovani u hajdučke družine, na čijem čelu se nalazio harambaša (arambaša), koji je nosio skupocjenije odijelo i najčešće je biran zbog svoje starosti ili umještva. Hajdučki pokret naziva se hajdučijom ili hajdukovanjem.
U jezicima drugih naroda se naziva haiduc (rumunski) hajdúk (mađarski) hajduku (albanski), хајдук/hajduk (srpski), ајдук (ayduk) (makedonski), хайдут (haydut) (bugarski), aiducco (italijanski), haïdouk (francuski), haydut (turski), hajduk, Հայդուկ (ermenski), ukrajinski hajdamak i opryšok (гайдамак, опришок), הײַדאַמאַק (haydamak) (jidiš), hajduk i hejduk (češki).
Veliki broj hajduka iz Smederevskog sandžaka i okolnog područja učestvovao je u Prvom i Drugom srpskom ustanku. mini|desno|200px|Hajduk Veljko Petrović
Streets of Philadelphia
mini|Bruce Springsteen "Streets of Philadelphia" je pjesma koju je napisao i izveo američki rok muzičar Bruce Springsteen za film Philadelphia (1993) u kojem glumi Tom Hanks, rani mainstream film koji se bavi HIV/AIDS-om. Objavljena kao singl 1994. godine, pjesma je bila hit u mnogim zemljama, posebno u Austriji, Kanadi, Francuskoj, Njemačkoj, Islandu, Irskoj, Italiji i Norveškoj, gdje je bila na prvom mjestu top lista singlova. U Sjedinjenim Državama, singl je zauzeo deveto mjesto na Billboard Hot 100.
Pjesma je dobila priznanje i osvojila Oskara za najbolju originalnu pjesmu i četiri nagrade Grammy: pjesma godine, najbolja rock pjesma, najbolja rock vokalna izvedba, solo i najbolja pjesma napisana posebno za film ili televiziju. Godine 2004. završila je na 68. mjestu u AFI-jevom istraživanju 100 Years...100 Songs najboljih melodija u američkoj kinematografiji.
Pesma je uvrštena među 500 pjesama koje su oblikovale rokenrol u Kući slavnih rokenrola.
Sidro
mini|desno|250px|Admiralno sidro Sidro je sprava, najčešće napravljena od metala, koje služi da čuva brod ili neko drugo plovilo, povezano za morsko dno, da ga vjetar i struje ne pomiču. Sidro je vezano za brod željeznim lancem ili užetom. U historiji se upotrebljavao probušen kamen, kamen u mreži ili kukasto drvo za "usidrenje". Danas se upotrebljavaju admiralno sidro sa dvije lopate i pomičnom motkom, zglobno sidro sa pomičnim lopatama, gljivno sidro za stalno usidrenje svjetionika, viljuža za splavarske priveze i četverokraka kotva za riječne brodove.
Streets of Philadelphia
Muzički spot za pjesmu, koji su režirali Jonathan Demme i njegov nećak Ted Demme u decembru 1993. godine, počinje prikazivanjem Springsteena kako hoda pustim gradskim ulicama, praćen užurbanim parkom i školskim dvorištem, isprepletenim snimcima iz filma. Nakon brzog snimka Rittenhouse Squarea, završava se Springstinom koji šeta rijekom Delaware, s mostom Benjamina Franklina u pozadini. Tom Hanks je također vidljiv kao glavni lik kojeg igra u filmu, gledajući kako Bruce počinje posljednji stih. Jedna novinska recenzija nazvala je to "najtužnijom trakom ove decenije".
Sidro
Simbol sidra
lijevo|50px Simbol sidra na karti znak je pogodnog sidrišta, a simbol obrnutog ili prekriženog sidra ozvačava zabranu sidrenja zbog podvodnih kablova i sl. Simbol sidra na uniformama označava mornaricu. Često se upotrebljava kao motiv za tetovažu, kao i u heraldici i veksilologiji.
Streets of Philadelphia
Vokalna numera za video je snimljena uživo sa skrivenim mikrofonom, na unaprijed snimljenu instrumentalnu numeru. Ovu tehniku, prikladnu za emocionalno intenzivne pjesme za koje bi konvencionalno sinhroniziranje usana u video-snimcima izgledalo posebno lažno, koristio je John Mellencamp dijelom u svom videu "Rain on the Scarecrow" iz 1985. i Springsteen u svom videu "Brilliant Disguise" iz 1987., pjevajući pjesmu direktno u kameru dok sjedi na ivici svoje stolice na zvučnoj bini Sandy Hook, New Jersey.
Donald Knuth
250px|mini|Donald Knuth 10 januar 1938 (78god
Donald Ervin Knuth (rođen 10. januara, 1938.) jeste čuveni računarski naučnik i Profesor Emeritus na "Art of Computer Programming" univerziteta Stanford.
Pored toga što je Knuth imao temeljne doprinose u nekoliko ogranaka teoretske računarske nauke, on je i autor TeX-a, sistem za obradu i prelom teksta na računaru, zatim METAFONT-a, jezika za definiranje fontova i prikaz, kao i familju slova Computer Modern. Pisac i naučnik, Knuth je autor WEB/CWEB računarskog sistema programiranja da ohrabri i olakša tekstualno programiranje, i dizajnirao je arhitekturu MMIX seta instrukcija.
Putanja
Putanja je krivulja po kojoj se tokom kretanja kreće materijalna tačka ili središte mase nekog tijela. U općem slučaju putanja može biti bilo kakva prostorna krivulja.
Ukoliko jednačina putanje nije unaprijed poznata, može se odrediti tako da se iz jednačine zakona puta eliminira vrijeme. Evo najjednostavnijeg mogućeg primjera: neka je zakon puta neke tačke. Ova jednačina govori da se tačka nakon \mathbf{}n sekundi pomakla za \mathbf{}n metara po pravcu \mathbf{}x. Putanja te tačke je očito sam pravac \mathbf{}x.
Uzmimo samo malo složeniji primjer: neka je zakon puta dat izrazima,. Kada izjednačimo \mathbf{}t u obje jednaćine, dobijamo jednačinu putanje.
Na isti se način jednačinu putanje raznim matematičkim manipulacijama može dobiti i za mnogo složenije izraze zakona puta u bilo kakvom koordinatnom sistemu.
Abdulaziz (sultan)
Abdul Aziz ( 8. februar 1830. - 4. juni 1876. ) osmanlijski sultan
Abdul Aziz postaje sultan 25. juna 1861. godine poslije prerane smrti brata Abdul Medžida I Jednostavno govoreći on je sultan laganog propadanja. Tokom njegove vladavine Osmanlijsko Carstvo se svake godine sve više zadužuje do trenutka kada dolazi do proglašenja državnog bankrota 1875. godine. Nemiri koji tada zahvaćaju državnu tvorevinu rezultiraju pobunom u Bosni i Hercegovini.
KIF14
Kinezinoliki protein KIF14 jest protein koji je kod ljudi kodiran genom KIF14 sa  hromosoma 1.
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 1.648 aminokiselina, a molekulska težina 186.492 Da. .
Pristupanje Bosne i Hercegovine Evropskoj uniji
mini|243x243p|Mapa Bosne i Hercegovine i Evropske unije Pristupanje Bosne i Hercegovine Evropskoj uniji proces je kojim se ta država, ispunjavajući postavljene kriterije, nastoji priključiti Evropskoj uniji i postati njena punopravna članica. Priključivanje toj političkoj i ekonomskoj zajednici evropskih država, uz pristupanje NATO-u, smatra se jednim od najvažnijih političkih ciljeva Bosne i Hercegovine. Danas se taj cilj suočava s mnogim, uglavnom političkim problemima.
Evropska unija prepoznala je Bosnu i Hercegovinu kao potencijalnog kandidata još od odluke Evropskog vijeća i sjednice održane u Solunu 2003. te je ta država na trenutnoj agendi za buduće proširenje Unije, a 2022. godine, na dan 15. decembar, odlukom vijeća u Briselu postala je zvaničan kandidat za članstvo EU. Bosna i Hercegovina učestvuje u procesu stabilizacije i pridruživanja, a taj sporazum, potpisan 2008. i ratificiran 2010, stupio je na snagu 2015. U međuvremenu, trgovinski bilateralni odnosi uređeni su sporazumom iz Osla. Bosna i Hercegovina formalno je podnijela zahtjev za članstvo u Evropskoj uniji u februaru 2016. i u statusu potencijalnog kandidata ostala je sve do pozitivnog odgovora Evropskog vijeća na kandidatski status. Dobila je pozitivno mišljenje za kandidatski status u decembru 2022. godine.
2005–2008.
Pregovori o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, što je prvi korak prije predavanja zahtjeva za članstvo, počeli su 2005. i očekivalo se da će biti završeni krajem 2007. Zastali su zbog neslaganja u vezi s reformom policije, za koju je Unija insistirala da bude centralizirana nezavisno od entiteta u Bosni i Hercegovini. Sporazum je iniciran 4. decembra 2007. i, nakon usvajanje reforme policije u aprilu 2008, potpisan je 16. juna 2008. Reforme obećane Prudskim sporazumom "izgradit će mogućnost države da ispuni uvjete integracijskog procesa s Evropskom unijom".
2009–2012.
Ministar vanjskih poslova Sven Alkalaj izjavio je da Bosna i Hercegovina planira podnijeti aplikaciju za članstvo između aprila i juna 2009. Međutim, aplikacija nije podnesena u tom vremenskom okviru. U februaru 2010. Alkalaj je izjavio da Bosna i Hercegovina planira podnijeti zahtjev za članstvo do kraja godine, ali se to nije dogodilo. U februaru je posljednja evropska država ratificirala Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Krajem juna 2012. Evropska unija organizirala je prvi sastanak s Bosnom i Hercegovinom radi pripreme službene aplikacije za članstvo.
2015–2017.
U junu je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju stupio na snagu. Početkom 2016. Bosna i Hercegovina predala je zahtjev za članstvo. Nakon toga je Evropska unija predala Bosni i Hercegovini upitnik o pristupanju u članstvo. U 2017. nisu učinjeni nikakvi koraci ka članstvu u u Uniji te se cijelu godinu odgovaralo na upitnik.
2021–2022.
Tokom 2021. Bosna i Hercegovina dobila je zadatak od Evropske unije da ispuni 14 prioriteta, međutim, ispunila je samo dio kriterija, pa Evropska komisija nije odobravala kandidatski status za Bosnu i Hercegovinu. Sredinom decembra 2022. Bosna i Hercegovina dobila je kandidatski status.
Abdulmedžid I
Abdul Medžid I (23. april 1823. - 25. juni 1861.) osmanlijski sultan.