cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emma Goldman
Homestead
Kada je većina nacionalnih novina izrazila podršku protestnicima, Goldman i Berkman odlučili su ubiti Fricka kako bi potaknuli radnike na pobunu protiv kapitalističkog sistema. Berkman je odlučio izvršiti atentat, naredivši Goldman da ostane u pozadini kako bi objasnila njegove motive nakon odlaska u zatvor. Rečeno je da je on odgovoran za "akciju", a ona za povezanu propagandu. Berkman je otišao iz Pittsburgha u Homestead, gdje je namjeravao ubiti Fricka.
Goldman je u međuvremenu odlučila pomoći u financiranju plana kroz prostituciju. Prisjećajući se lika Sonje iz romana Fjodora Dostojevskog Zločin i kazna (1866), pomislila je: "Osjetljiva Sonja bi mogla prodati svoje tijelo kako bi financiral svoje bratove i sestre, zašto ne bih i ja?". Goldman je privukla pozornost čovjeka na ulici, koji ju je uzeo u salon, kupio joj pivo, dao joj deset dolara, rekao joj da nema "to znanje" i da ode iz ovog posla. Bila je "previše zapanjena da bi govorila". Heleni je pisala da je bolesna i tražila od nje petnaest dolara.
Dana 23. jula, Berkman je dobio pristup Frickovom uredu dok je nosio skriveni pištolj; tri puta je pucao u Fricka i ubo ga nožem u nogu. Grupa radnika koja mu se nije pridružila pretukla je Berkmana do onesvijesti, a policija ga je odvela. Berkman je osuđen za pokušaj ubistva i osuđen na 22 godine zatvora. Goldman je patila tokom njegove duge odsutnosti.
Uvjerena da je Goldman upletena u zavjeru, policija je pretresla njezin stan. Iako nisu našli dokaze, forsiriali su gazdu da je izbaci iz stana. Atentat nije uspio probuditi pobunu: i radnici i anarhisti osudili su Berkmanov postupak. Johann Most, njihov bivši mentor, napao je Berkmana zbog pokušaja atentata. Zbog tih napada Goldman je na javno predavanje donijela igračku biča i na pozornici zahtijevala da Most objasni svoju izdaju. On ju je odbio, nakon čega ga je ona udarila bičem, slomila igračku i bacila komade na njega. Kasnije je požalila zbog svog napada i povjerila se prijatelju: "Sa dvadeset i tri godine se ne razmišlja".
Rita Hayworth
Rita Hayworth (rođena kao Margarita Carmen Cansino) bila je američka glumica, plesačica i producentica. Slavu je postigla tokom četrdesetih godina prošlog stoljeća kao jedna od glavnih zvijezda ere, pojavivši se u 61 filmu tokom karijere koja je trajala 37 godina. Novinari su skovali izraz "Boginja ljubavi" da bi opisali Hayworth nakon što je postala najglamurozniji idol s velikih ekrana četrdesetih. Bila je vrhunska pin-up djevojka, tj. seks-simbol savezničkim vojnicima tokom Drugog svjetskog rata. Možda je najpoznatija po ulozi u film noiru Gilda (1946), nasuprot Glennu Fordu, u kojem je glumila fatalnu ženu u svojoj prvoj velikoj dramskoj ulozi. Također je poznata po nastupima u filmovima Samo anđeli imaju krila (1939), Dama iz Šangaja (1947), Pal Joey (1957) i Odvojeni stolovi (1958). Fred Astaire, s kojim je snimila dva filma, Nikad se nećeš obogatiti (1941) i Nikad nisi bila ljepša (1942), jednom ju je nazvao njegovim omiljenim plesnim partnerom. Također je glumila u Technicolorovom mjuziklu Djevojka s naslovnice (1944), sa Geneom Kellyjem.
Uvrštena je među 25 najvećih ženskih filmskih zvijezda svih vremena u izboru Američkog filmskog instituta "100 godina AFI-ja... 100 zvijezda". Godine 1980. dijagnosticirana joj je Alzheimerova bolest, što je doprinijelo njenoj smrti u 68. godini. Otkrivanjem te činjenice javnosti i raspravom o njenoj bolesti skrenuta je pažnja na tu bolest, koja je većini u to vrijeme bila uglavnom nepoznata. To je dovelo i do porasta javnog i privatnog finansiranja istraživanja Alzheimerove bolesti.
Mravi
Mravi su porodica insekata opnokrilaca i zajedno sa srodnim osama i pčelama, pripadaju redu Hymenoptera. Mravi su evoluirali od predaka vespoidnih osa u periodu krede. Više od 13.800 od ukupno 22.000 vrsta je klasifikovano. Lako ih je prepoznati po njihovim koljeničkim (lakatnim) antenama i prepoznatljivoj strukturi nalik čvoru koja formira njihov vitak struk.
Mravi formiraju kolonije koje se kreću od nekoliko desetina grabežljivih jedinki koje žive u malim prirodnim šupljinama do visoko organiziranih kolonija koje mogu zauzimati velike teritorije i sastoje se od miliona jedinki. Veće kolonije sastoje se od različitih kasta sterilnih, beskrilnih ženki, od kojih su većina radnice (ergate), kao i vojnici (dinergates) te druge specijalizovane grupe. Gotovo sve kolonije mrava također imaju neke plodne mužjake zvane "dronovi" i jednu ili više plodnih ženki koje se nazivaju "kraljice" (gines). Kolonije su opisane kao superorganizmi jer se čini da mravi djeluju kao jedinstveni entitet, koji zajedno rade kako bi podržali koloniju. Vojnici imaju veliku glavu i snažne čeljusti; kad zaprijeti opasnost, čuvaju i brane cijelu zajednicu. U abdomenu ženki i mrava radnika nalazi se otrovni aparat; kod jednih je to žalac, kod drugih mjehur s otrovom (mravlja kiselina).
Mravi su kolonizirali gotovo sve kopnene površine na Zemlji. Jedina mjesta na kojima nedostaju autohtoni mravi su Antarktik i nekoliko udaljenih ili negostoljubivih ostrva. Mravi napreduju u vlažnim tropskim ekosistemima i mogu premašiti kombinovanu biomasu divljih ptica i sisara. Njihov uspjeh u mnogim okruženjima pripisuje se njihovoj društvenoj organizaciji i njihovoj sposobnosti da modifikuju staništa, koriste resurse i brane se. Njihova duga koevolucija s drugim vrstama dovela je do mimetičkih, komenzalnih, parazitskih i mutualističkih odnosa.
Mravlja društva imaju podjelu rada, komunikaciju između pojedinaca i sposobnost rješavanja složenih problema. Ove paralele sa ljudskim društvima dugo su bile inspiracija i predmet proučavanja. Mnoge ljudske kulture koriste mrave u kuhinji, lijekovima i obredima. Neke vrste su cijenjene u svojoj ulozi kao biološki agensi za kontrolu štetočina. Njihova sposobnost da iskoriste resurse može dovesti mrave u sukob s ljudima, jer mogu oštetiti usjeve i nastaniti se u stambenim objektima. Neke vrste, poput crvenog uvezenog vatrenog mrava (Solenopsis invicta) iz Južne Amerike, smatraju se invazivnim vrstama u drugim dijelovima svijeta, nastajući u područjima gdje su slučajno unesene.
Taksonomija i evolucija
Porodica Formicidae pripada redu Hymenoptera, koji također uključuje pčele i ose. Mravi su evoluirali iz loze ubodnih osa, a studija iz 2013. sugeriše da su oni sestrinska grupa Apoidea. Godine 1966. E. O. Wilson i njegove kolege identificirali su fosilne ostatke mrava (Sphecomyrma) koji je živio u periodu krede. Uzorak, zarobljen u ćilibaru koji datira prije otprilike 92 miliona godina, ima osobine koje se nalaze kod nekih osa, ali ne i kod modernih mrava. Najstariji fosili mrava datiraju iz sredine krede, prije oko 100 miliona godina, koji pripadaju izumrlim grupama kao što su Haidomyrmecinae, Sphecomyrminae i Zigrasimeciinae, sa modernim podporodicama mrava koje se pojavljuju krajem krede 70 - 80 miliona godina. Mravi su se diverzificirali i preuzeli ekološku dominaciju prije oko 60 miliona godina. Za neke grupe, kao što su Leptanillinae i Martialinae, pretpostavlja se da su se razlikovale od ranih primitivnih mrava koji su vjerovatno bili grabežljivci ispod površine tla.
Tokom perioda krede, nekoliko vrsta primitivnih mrava bilo je široko rasprostranjeno na Laurazijskom superkontinentu (sjeverna hemisfera). Njihova zastupljenost u fosilnom zapisu je slaba, u poređenju sa populacijama drugih insekata, predstavljajući samo oko 1% fosilnih dokaza o insektima u to doba. Mravi su postali dominantni nakon adaptivnog zračenja na početku paleogenskog perioda. Do oligocena i miocena, mravi su predstavljali 20-40% svih insekata pronađenih u glavnim fosilnim naslagama. Od vrsta koje su živjele u eocenskoj epohi, oko jedan od 10 rodova je opstao do danas. Danas preživjeli rodovi čine 56% rodova u fosilima baltičkog ćilibara (rani oligocen), i 92% rodova u fosilima dominikanskog ćilibara (izgledno rani miocen).
Termiti žive u kolonijama i ponekad se zovu "bijeli mravi", ali termiti nisu mravi. Oni su podred Isoptera, a zajedno sa žoharima čine red Blattodea. Blattodea su povezani s bogomoljkama, cvrčcima i drugim krilatim insektima koji ne prolaze punu metamorfozu. Poput mrava, termiti su eusocijalni, sa sterilnim radnicima, ali se uveliko razlikuju u genetici razmnožavanja. Sličnost njihove društvene strukture sa strukturom mrava pripisuje se konvergentnoj evoluciji. Baršunasti mravi izgledaju kao veliki mravi, ali su ženke osa bez krila.
Distribucija i raznolikost
Mravi imaju kosmopolitsku distribuciju. Nalaze se na svim kontinentima osim Antarktika, a samo na nekoliko velikih ostrva, kao što su Grenland, Island, dijelovima Polinezije i Havajskim ostrvima, nedostaju autohtone vrste mrava. Mravi zauzimaju širok spektar ekoloških niša i iskorištavaju mnoge različite resurse hrane kao direktni ili indirektni biljojedi, grabežljivci i čistači. Većina vrsta mrava su svejedi, ali nekoliko ih je specijalizovanih hranitelja. Postoje značajne varijacije u obilju mrava u različitim staništima, koje dostižu vrhunac u vlažnim tropima do skoro šest puta u odnosu na manje pogodna staništa. Njihova ekološka dominacija ispitana je prvenstveno korištenjem procjena njihove biomase: mirmekolog E. O. Wilson je 2009. procijenio da je u bilo kojem trenutku ukupan broj mrava bio između jednog i deset kvadriliona (kratka skala) (tj. između 1015. i 1016.) i koristeći ovu procjenu je sugerisao da je ukupna biomasa svih mrava na svijetu približno jednaka ukupnoj biomasi cijele ljudske rase. Pažljivije procjene napravljene 2022. godine koje uzimaju u obzir regionalne varijacije stavljaju globalni doprinos mrava na 12 megatona suhog ugljika, što je oko 20% ukupnog ljudskog doprinosa, ali više od doprinosa divljih ptica i sisara zajedno. Ova studija takođe daje konzervativnu procjenu mrava na oko 20 × 1015 (20 kvadriliona).
Mravi su veličine od 0,75 do 52 milimetra, najveća vrsta je fosilna Titanomyrma giganteum, čija je matica bila 6 cm duga sa rasponom krila od 15 cm. Mravi se razlikuju po boji; većina mrava je crvena ili crna, ali nekoliko vrsta je zelenih, a neke tropske vrste imaju metalni sjaj. Trenutno je poznato više od 13.800 vrsta (sa gornjim procenama potencijalnog postojanja od oko 22.000, sa najvećom raznovrsnošću u tropima. Taksonomske studije nastavljaju da rešavaju klasifikaciju i sistematiku mrava. Online baze podataka vrsta mrava, uključujući AntWeb i Hymenoptera Name Server, pomažu u praćenju poznatih i novoopisanih vrsta. Relativna lakoća sa kojom se mravi mogu uzorkovati i proučavati u ekosistemima učinila ih je korisnim kao indikatorske vrste u studijama biodiverziteta.
Trn (čvor)
Bosna i Hercegovina:
Hrvatska:
Sjeverna Makedonija:
Violaksantin
Violaksantin je prirodni ksantofilni pigment narandžaste boje. Može se naći u brojnim vrstama biljaka poput ljubičice. Biosintezom se dobija iz zeaksantina putem epoksidacije. Kao aditiv koristi se u prehrambenoj industriji za bojenje hrane, sa E-oznakom E161e. U SAD i Evropskoj uniji njegovo korištenje nije dozvoljeno, a nije zabranjen u Australiji i Novom Zelandu (gdje se označava sa INS161e)
NGC 5407
NGC 5407 (također poznat kao MCG 7-29-33, PGC 49890 i UGC 8930) je eliptična galaksija koja je udaljena oko 248 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lovački psi. Najveći prečnik je 1,10 (79 hiljada sg) a najmanji 0,6 uglovnih minuta (43 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 16. maja 1787. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 2485
NGC 2485 (također poznat kao IRAS 07541+0736, MCG 1-21-1, PGC 22266 i UGC 4112) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 212 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Mali pas. Najveći prečnik je 1,60 (99 hiljada sg) a najmanji 1,4 uglovnih minuta (86 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 25. marta 1864. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Sportisti godine "Sportskih novosti"
Nagrada Sportisti godine "Sportskih novosti" je jugoslavenska i hrvatska sportska nagrada koju od 1952. godine dodjeljuje zagrebački sportski dnevni list Sportske novosti. Od 1952 birao se najbolji sportist i sportistica, a od 1990. i za najbolju muški i ženski sportski sastav iz Hrvatske. Izbor vrši žiri sastavljen od sportskih novinara iz brojnih domaćih uredništava. Ovom prigodom dodjeljuje se i trofej "fair-play" za korektnu gestu u sportu.
Abu Dhabi
Abu Dhabi (Arapski: أبو ظبي‎ Abū ẓabī, doslovno: "Otac gazele") jest glavni grad i drugi po veličini grad države Ujedinjeni Arapski Emirati. Abu Dhabi leži na ostrvskoj T-izbočini na ostrvu u Perzijskom zalivu, na sredini zapadne obale. Grad se prostire na 975 kilometara kvadratnih sa preko milion stanovnika.
Abu Dhabi je sjedište važnih službi federalne vlade i sjedište je vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata i sjedište je Kraljevske porodice Emirata. Abu Dhabi izrastao je u kosmopolitsku metropolu. Njegov brzi razvoj i urbanizacija, zajedno sa velikim prosječnim prihodima njegovog stanovništva, pretvorio je Abu Dhabi u veću i naprednu metropolu. Danas je to grad koji je središte političkih i industrijskih aktivnosti, kao i glavni kulturni i komercijalni centar, s obzirom na njegovu poziciju glavnog grada.
Historija
Iako nije poznato kada se prvi put javlja ime Abu Dhabi, prema knjigama arapskih povjesničari i pjesnika, ime se prvi put javlja prije više od 300 godina. U starije vrijeme, za Abu Dhabi se koristio naziv milh (arapski za "sol"), vjerojatno zbog slane vode. Danas je to naziv jednog od otoka na obali Abu Dhabija.
Geografija
Abu Dhabi je smješten u sjeveroistočnom dijelu Perzijskog zaljeva, na Arapskom poluotoku. Nalazi se na otoku koji je od kopna udaljen svega 250 metara i s kojim je spojen mostovima Maqta i Mussafah. Otok Abu Dhabi također je mostom povezan s otokom Saadiyatom. Pretežni dio Abu Dhabija nalazi se na otoku, međutim mnoga predgrađa nalaze se na kopnu, na primjer: Khalifa A, Khalifa B, plaža Raha, naselje Između Dva Mosta, Baniyas i Mussafah.
Trn (Slivno)
Trn je naseljeno mjesto u sastavu općine Slivno, Dubrovačko-neretvanska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Metković.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Trn je imao 131 stanovnika.
Napomena: ''U 1981. smanjeno za dio naselja koji je zajedno s dijelom naselja Mihalj činio naselje Otok, 1991. nazivano Otok–Duba. U 1857., 1869., 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Slivno Ravno.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Trn je imalo 228 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Rodoksantin
Rodoksantin je ksantofilni pigment ljubičaste boje, koji se može u vrlo malehnim količinama može pronaći u brojnim vrstama biljaka, uključujući tisu. Osim toga, pronađen je i u perju nekih ptica. Kao prehrambeni aditiv označava se E-brojem E161f i služi kao boja za hranu. Njegova upotreba je zabranjena u SAD i Evropskoj Uniji, ali je dopušten u Australiji i Novom Zelandu, gdje se označava INS brojem 161f.
IC 2286
IC 2286 je zvijezda i nalazi se u sazviježđu Rak. Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 13. februara 1901. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Kapetan Phillips
Kapetan Phillips američki je filmski triler snimljen 2013. u režiji Paula Greengrassa. Glavne uloge tumače Tom Hanks i Barkhad Abdi. Film je baziran na istinitoj priči o otmici iz 2009., incidentu u kojem je pomorski trgovac Richard Phillips uzet kao talac od strane somalskih pirata u Indijskom okeanu koje je predvodio Abduwali Muse.
Scenarij je napisao Billy Ray, a temelji se na knjizi iz 2010 Kapetanska dužnost: somalski pirati, Navy SEALs, i opasni dani na moru koju je napisao Richard Phillips zajedno sa Stephanom Taltyjem. Scott Rudin, Dana Brunetti i Michael De Luca su bili producenti na ovom projektu. Imao je svečanu premijeru 2013. na Filmskom festivalu u New Yorku, a u kinima se pojavio 1. oktobra 2013. Film je doživio veliki uspjeh na kino blagajnama sa zaradom od preko 217 milliona nasuprot budžeta od 55 milliona dolara. Film je 2014 dobio 6 nominacija za nagradu Oscara, uključujući i onu za najbolji film i najbolju sporednu mušku ulogu za Abdija, ali nije uspio pobijediti ni u jednoj od ovih kategorija.
Radnja
Richard Phillips (Tom Hanks) preuzima komandu nad trgovačkim brodom Maersk Alabama, u lučkom gradu Salalahu u Omanu, s nalozima za plovidbu kroz Adenski zaliv do Mombase, preko Roga Afrike. Svjestan piratskih aktivnosti u blizini obale Somalije, kapetan izdaje naređenja za stroge sigurnosne mjere opreza na brodu i obavlja vježbe pripravnosti.
Tokom jedne vježbe, brod je bio gonjen od strane dva somalska piratska čamca; Phillips uspijeva da im pobjegne tako što je jedan odustao nakon što je čuo Phillipsa na radiju kako poziva u pomoć zračne udare, (što je bila prevara), a drugi gubi snagu motora dok je pokušavao da dobije brzinu na nemirnoj vodi koju je kapetan Phillips kreirao. Sutradan jedan od čamaca, opremljen sa dva dodatna motora, vraća se sa četiri dobro naoružana pirata na čelu sa Abduwalijem Musom (Barkhad Abdi); oni nose ljestve koje su na brzinu zavarili noć prije napada. Uprkos naporima Phillipsa i njegove posade, pirati se ukrcavaju i preuzimaju kontrolu nad brodom, zarobljavajući kapetana Phillipsa nakon što je ugasio brodski motor i naredio posadi da se sakrije u mašinsku komoru broda. Phillips nudi Museu sve što ima u brodskom sefu (30,000 dolara), ali on, rukovodeći se po nalogu svog šefa, lokalnog somalskog vođe frakcije, planira da zadrži brod i posadu u zamjenu za milione dolara novca od osiguranja transportnog preduzeća.
Jedan član posade uspijeva ugasiti svjetlo za hitne slučajeve, što ostavlja donju palubu u mraku. Kad Muse pokušava da pretraži mašinsku komoru, članovi posade ga savladavaju. Pregovarajući s ostala tri gusara, jedan s teško ozlijeđenom nogom, članovi posade organiziraju razmjenu Phillipsa za Musea i brodski čamac za spašavanje. Pirati prisiljavaju Phillipsa da se ukrca u čamac i zatim ga pokreću, s namjerom da razmijenu kapetana.
Kad čamac kreće prema obali, tenzije rastu između pirata pošto im ponestaje biljnog stimulansa Khat, gube kontakt sa svojim matičnim brodom, te su kasnije primijećeni od strane Ratne mornarice SAD-a, tačnije razarača USS Bainbridge. U momentu kada stižu dodatni brodovi američke mornarice, Phillips pokušava pregovarati s Museom, ali on tvrdi da je otišao predaleko i neće se predati. U međuvremenu, kapetan Frank Castellano (Yul Vazquez) sa Bainbridgea je naredio da se na bilo koji način spriječi da pirati dosegnu kopno.
Te noći, Phillips uspijeva pobjeći i pliva prema brodovima. Mornarica ne može identificirati plivača kao Phillipsa, i zato ništa ne poduzima. Pirati pucaju na njega, i on pliva nazad prema čamcu za spašavanje. Puni bijesa pirati uopšte nisu svjesni da se američki Navy SEALs tim spustio sa padobranima da intervenira.
Dok tri snajperista iz tima Navy SEALs zauzimaju pozicije da istovremeno pucaju na svakog od pirata u čamcu za spašavanje, Castellano i ostali i ​​dalje pokušavaju da pregovaraju s piratima, i njihov čamac je spremljen za šlepanje. Na kraju, Muse pristaje da se ukrca na Bainbridge, vjerujući da će se pridružiti starješini njegovog klana u pregovorima oko Phillipsovog otkupa. U čamcu za spašavanje, jedan od uznemirenih gusara, Najee, otkriva Phillipsa kako piše oproštajno pismo svojoj supruzi. Kad on pokušava da mu otme pismo, Phillips napada Najeeja, ali je brzo savladan i pretučen.
Najee odlučuje da preuzme punu kontrolu; pirati vežu Phillipsa i stavljaju mu povez preko očiju, i posada  Bainbridgea zaustavlja šlepanje. U momentu kad je Phillips trebao da bude pogubljen, tri snajperista Navy Sealsa konačno dobijaju tri jasne mete i istovremeno ubijaju pirate. Na brodu Bainbridge, Muse je pritvoren i uhapšen zbog piratstva. Phillips je spašen i dobiva ljekarsku pomoć. On je u šoku i dezorijentisan, ali zahvaljuje timu za spašavanje njegovog života.
Uloge
thumb|right|200px|[[Barkhad Abdi pojavio se u filmu kao Abduwali Muse]] thumb|right|170px|[[Tom Hanks u ulozi kapetana Phillipsa]] thumb|right|150px|Slika stvarnog lika kapetana Phillipsa
Snimanje
Ubrzo nakon objavljivanja memoara Richarda Phillipsa pod naslovom Kapetanska dužnost 2010, Sony Pictures otkupljuje filmska prava. U martu 2011, glumac Tom Hanks posvećuje se projektu nakon što je pročitao nacrt scenarija koji je napisao scenarist Billy Ray. Sljedećeg juna režiser Paul Greengrass imao je ponudu da uradi adaptaciju tada neimenovanog filma. Zatim je uslijedio svjetski konkurs za sporedne somalske glumce filma. Na kraju konkursa, Barkhad Abdi, Barkhad Abdirahman, Faysal Ahmed, i Mahat M. Ali su izabrani među više od 700 učesnika. Konkurs se održao u lokalnom centru Cedar-Riversidea, u državi Minneapolis, na poziv Briana Coylea.
Kako bi napravili autentičnu repliku broda, producenti su posjetili Navy SEALs nacionalni muzej da vide izrešetani, pet tona težak čamac za spasavanje napravljen od fiberglasa, u kojem su gusari držali kapetana Phillipsa kao taoca. Oni su također mogli vidjeti primjerak robotiziranog vozila ScanEagle, koje se koristilo za praćenje krize, kao i Mark 11 Mod 0 (SR-25) snajpersku pušku, tip koji su koristili US Navy SEALs, koja je također izložena u muzeju.
Glavno snimanje filma je počelo 26. marta, 2012, a održano je na obalama Malte u Sredozemnom moru. Filmska ekipa je provela devet sedmica snimanja na brodu Alexander Maersk, brod koji je bio identičan sa Maersk Alabama. Brod razarač USS Truxtun,  Arleigh Burke klasa razarača iz iste porodice brodova kao i USS Bainbridge, služili su kao mjesto snimanja filma.
Muzika
Muziku za film je komponirao Henry Jackman. Album sa muzikom iz filma objavljen je 15. oktobra, 2013. od strane studija Varèse Sarabande.
Dodatne pjesme koje su se pojavile u filmu su:
Distribucija
Film je zaradio 25,7 miliona dolara tokom prvog vikenda, što je drugo mjesto na kino blagajnama iza filma  Gravitacija (film) koji je zaradio 43,2 miliona dolara. Zaključno sa 14. januarom 2014, film je zaradio 106,7 miliona dolara u Sjevernoj Americi, a 110,7 miliona dolara u drugim zemljama, što iznosi ukupno 217,4 miliona dolara.
Kritike
Kapetan Phillips je bio premijerno prikazan 28. septembra 2013. na otvaranju Filmskog festivala u New Yorku 2013. Dobio je pohvale za svoju režiju, scenarij, produkciju, kinematografiju, kao i nastupe Toma Hanksa i Barkhada Abdija.
Kapetan Phillips je dobio jako dobre ocjene kritičara. Filmski preglednik Rotten Tomatoes bilježi da je 93% kritičara ocijenilo film kao "Certified Fresh" na osnovu 235 recenzija, sa prosječnom ocjenom 8.3/10, uz komentar: "Pametan, sa snažnom glumom, i nevjerovatno intenzivan, film nudi ljubiteljima filma dobro urađen holivudski biografski film i omogućava Tomu Hanksu da pokaže još jedan sjajan nastup." Metacritic daje filmu ocjenu od 83/100 na osnovu 48 recenzija.
Historijska tačnost
U novinskom članku New York Posta, neki od članova posade broda Maersk Alabama optužili su film za netačne u činjenice i prikaz Phillipsa, tvrdeći da Phillips nije bio tako herojski kao što ga film prikazuje.
Mike Perry, glavni inženjer broda, također je tvrdio u intervjuu CNN-u da film ne prikazuje pravu priču.
Uprkos pritužbama o netačnosti s kojom film prikazuje događaje oko otmice, režiser filma, Paul Greengrass, izjavio je da:
U intervjuu za magazin Vulture objavljenim 13. oktobra 2013. Philipsov prvi zamjenik Shane Murphy je izjavio da je zadovoljan kako je film prikazao i Philipsa i njega samoga, i izjavio da je samo razočaran da film nije prikazao snimak porodica posade kod kuće ili komentar američkog predsjednika u vezi sa otmicom.
Kadmij
Kadmij je hemijski element sa simbolom Cd i atomskim brojem 48. To je mehki, plavkasto-bijeli metal koji je hemijski sličan sa druga dva stabilna metala 12. grupe, cinkom i živom. Kao i cink, kadmij preferira oksidacijsko stanje +2 u većini svojih spojeva, a kao živa ima vrlo nisku tačku topljenja u usporedbi sa prelaznim metalima. Kadmij i njegovi kongeneri nisu se oduvijek smatrali prelaznim metalima, između ostalog jer nemaju djelimično popunjenu d ili f elektronsku ljusku u elementarnom ili uobičajenim oksidacijskim stanjima. Prosječna koncentracija kadmija u Zemljinoj kori kreće se između 0,1 i 0,5 ppm (dijelova na milion). Kadmij su otkrila dvojica njemačkih hemičara Stromeyer i Hermann, kao nečistoću u cink-karbonatu.
Kadmij se javlja i kao sporedna komponenta u većini cinkovih ruda te je kao takav nusproizvod u proizvodnji cinka. Dugo vremena se koristio kao pigment i za zaštitno prekrivanje čelika od korozije, a spojevi kadmija su se koristili za stabilizaciju plastike. Korištenje kadmija je općenito smanjeno zbog njegove otrovnosti (on je decidno naveden u Evropskoj listi ograničenja opasnih supstanci (ROHS) te se iz tih razloga masovno nikl-kadmijske baterije zamjenjuju s baterijama na bazi nikl-metal hidrida i litij-ionskim baterijama. Jedna od njegovih malobrojnih aplikacija je u vidu kadmij-telurida u solarnim pločama. Iako kadmij nema poznatnih bioloških uloga u višim organizmima, neke karbonične anhidraze zavisne od kadmija pronađene su kod morskih silikatnih algi.
Historija
thumb|100px|lijevo|[[Friedrich Stromeyer]] Kadmij (, grč. καδμεία u značenju "kalamin", odnosno mješavina minerala koji između ostalog sadrže kadmij, a koja je dobila ime po liku iz grčke mitologije Κάδμος, Kadmosu, osnivaču grada Tebe) su istovremeno otkrili 1817. njemački hemičari Friedrich Stromeyer i Karl Samuel Leberecht Hermann, kao nečistoću u cink-karbonatu.
Stromeyer je novi element pronašao u vidu nečistoća u kalaminu (cink-karbonat), a narednih 100 godina, Njemačka je ostala jedini važniji proizvođač ovog metala. Metal je dobio ime po latinskoj riječi za kalamin, jer je pronađen u ovom cinkovom spoju. Stromeyer je zapazio da neki nepotpuno čisti uzorci kalamina mijenjaju boju pri zagrijavanju dok čisti kalamin zadržava prvobitnu boju. Nastavio je proučavati ove rezultate te je najzad žarenjem i redukcijom kadmij-sulfida uspio izdvojiti metalni kadmij. Mogućnost korištenja kadmija kao žutog pigmenta pronađena je 1840ih ali je tadašnji nedostatak kadmija ograničio njegovu upotrebu u ove svrhe.
Iako kadmij i njegovi spojevi mogu biti otrovni u određenim oblicima i koncentracijama, Britanski farmacijski kodeks iz 1907. godine navodi da se kadmij-jodid koristio kao sredstvo za liječenje "natečenih zglobova, oteklina vratnih žlijezda (škorfule) i promrzlina". Iste godine, 1907, Međunarodna astronomska unija definirala je međunarodnu jedinicu ångstrom u aspektu crvenih spektralnih linija kadmija (jedinična valna dužina = 6438,46963 Å). Takvu definiciju usvojila je i Sedma generalna konferencija o utezima i mjerama 1927. godine. Definicije ångstroma i metra promijenjene su 1960. kada su definirane prema plemenitom gasu kriptonu.
Fizičke
lijevo|thumb|Šipka čistog kadmija Kadmij je mehki, kovni, duktilni, plavkasto-bijeli dvovalentni metal. U mnogim aspektima je sličan cinku ali formira kompleksne spojeve. Za razliku od mnogih drugih metala, kadmij je otporan na koroziju, pa se zbog toga koristi kao zaštitni sloj kojim se pokrivaju drugi metali. U većim komadima, kadmij nije rastvorljiv u vodi i nije zapaljiv; međutim u obliku praha može se zapaliti te ispuštati vrlo otrovne dimove.
Hemijske
Iako kadmij obično ima oksidacijsko stanje +2, on također postoji i u stanju +1. Kadmij i njegovi kongeneri nisu oduvijek smatrani za prelazne metale, u smislu da nemaju djelimično popunjene d i f elektronske ljuske u svom elementarnom ili uobičajenim oksidacijskim stanjima. Kada sagorijeva u prisustvu zraka, gradi smeđi amorfni kadmij-oksid (CdO); kristalni oblik ovog spoja je tamno crven jer zagrijavanjem mijenja boju, slično cink-oksidu. Hlorovodična, sumporna i dušična kiselina rastvaraju kadmij dajući odgovarajući hlorid (CdCl2), sulfat (CdSO4) ili nitrat (Cd(NO3)2). Oksidacijsko stanje +1 se može postići rastvaranjem kadmija u mješavini kadmij-hlorida i aluminij-hlorida, kada nastaju kationi Cd22+, koji su slični kationu Hg22+ u živa(I)-hloridu. Određena je i struktura mnogih kompleksa kadmija sa nukleobazama, aminokiselinama i vitaminima.
Izotopi
Kadmij koji se nalazi u prirodi sastoji se iz osam izotopa. Dva od njih su prirodno radioaktivni, a za tri se sumnja da se raspadaju ali ta pretpostavka nije eksperimentalno potvrđena. Dva prirodno radioaktivna izotopa su 113Cd (raspada se beta raspadom, vrijeme poluraspada 7,7 × 1015 god.) i 116Cd (dvostruki beta raspad s dva neutrina, vrijeme poluraspada 2,9 × 1019 godina). Druga tri su 106Cd, 108Cd (oba se raspadaju dvostrukim elektronskim zahvatom) i 114Cd (dvostruki beta raspad); ali su za njihova vremena poluraspada postavljene samo donje granice. Najmanje tri izotopa, 110Cd, 111Cd i 112Cd su stabilna. Među izotopima koji se ne nalaze u prirodi, najduže živući su 109Cd s vremenom poluraspada od 462,2 dana, te 115Cd sa vremenom poluraspada od 53,46 sati. Svi ostali radioaktivni izotopi imaju vremena poluraspada kraća od 2,5 sata, a većina od njih i kraća od 5 minuta. Za kadmij je poznato osam nuklearnih izomera, među kojima su najstabilniji 113mCd (t1/2 = 14,1 godina), 115mCd (t1/2 = 44,6 dana) i 117mCd (t1/2 = 3,36 sati).
Poznati izotopi kadmija imaju raspon atomskih masa od 94,95 u (95Cd) do 131,946 u (132Cd). Za izotope lakše od 112 u, osnovni način raspada je elektronski zahvat a dominantni proizvod raspada je element 47 (srebro). Teži izotopi raspadaju se uglavnom emisijom beta-zraka dajući element 49 (indij).
Jedan izotop kadmija, 113Cd, apsorbira neutrone s veoma velikom vjerovatnoćom ako oni imaju energiju ispod kadmijskog praga a u suprotnom ih emitira. Kadmijski prag nalazi se na oko 0,5 eV. Neutroni sa energijom ispod granice smatraju se sporim neutronima, što ih razdvaja od srednjih i brzih neutrona. Kadmij nastaje dugim s-procesom u zvijezdama srednjih masa, čije se mase kreću od 0,6 do 10 masa Sunca. Taj proces može trajati i nekoliko hiljada godina. Da bi se odvijao, njemu je potreban atom srebra koji hvata neutron te se zatim raspada beta-raspadom.
Rasprostranjenost
thumb|lijevo|Metal kadmij Kadmij čini oko 0,1 ppm (dijelova na milion) u Zemljinoj kori. Ako se uporedi s mnogo rasprostranjenijim cinkom (kojeg ima 65 ppm), kadmij je veoma rijedak metal.
Nisu poznati značajni depoziti ruda koje sadrže kadmij. Jedini mineral kadmija od većeg značaja je greenockit (CdS), gotovo uvijek je povezan sa sfaleritom (ZnS). Tu povezanost prouzrokuje geohemijska sličnost cinka i kadmija što usporava i onemogućava geološku separaciju. Kao posljedica toga, kadmij se uglavnom proizvodi kao nusproizvod iz rudarenja, topljenja i rafiniranja sulfidnih ruda cinka, te u znatno manjem obimu, olova i bakra. Male količine kadmija, od oko 10% potrošnje, proizvodi se iz sekundarnih izvora, pretežno iz praha nastalog recikliranjem željeznih i čeličnih otpadaka. Proizvodnja kadmija u SAD počela je 1907. ali tek nakon Prvog svjetskog rata kadmij je ušao u znatno širu upotrebu. Jedino mjesto gdje se može pronaći metalni kadmij je bazen rijeke Viljuj u Sibiru.
Stijene i rude koje se kopaju za proizvodnju fosfatnih đubriva sadrže različite količine kadmija, što dovodi da koncentracija ovog metala naraste i do 300 mg u 1 kg proizvedenih fosfatnih đubriva, te dalje do visokog udjela kadmija u poljoprivrednom zemljištu. Ugalj također može sadržavati značajne količine kadmija, što pretežno završava u dimnoj prašini.
Dobijanje
Prema izvještaju Britanskog geološkog zavoda, u 2001. godini najveći svjetski proizvođač kadmija bila je Kina, proizvodeći gotovo šestinu svjetske proizvodnje, a slijedili su je Južna Koreja i Japan.
Kadmij je uobičajena nečistoća u rudama cinka, a najčešće se i izdvaja tokom proizvodnje cinka. Neke cinkove rude koje se koncentriraju iz sulfidnih ruda cinka sadrže i do 1,4% kadmija. Tokom 1970ih, proizvodnja kadmija bila je oko 3 kg po toni cinka. Cinkove sulfidne rude se žare u prisustvu kisika, te tako cinkovi sulfidi prelaze u okside. Metalni cink se proizvodi bilo topljenje oksida sa ugljikom ili putem elektrolize u sumpornoj kiselini. Kadmij se izdvaja iz metalnog cinka putem vakuumske destilacije, ako se cink topi, ili se kadmij-sulfat istaloži iz elektrolitičkog rastvora.
Boryaceae
Boryaceae je porodica cvjetnica iz reda Asparagales, razred Liliopsida, divizija Tracheophyta.
Kadmij
Upotreba
Zbog velike otrovnosti kadmija, njegov značaj stalno opada. Od decembra 2011. Evropska unija je zabranila njegovu upotrebu u nakitu, za legiranje pri mehkom lemljenju te u sastavu PVC-a. Kadmij se koristi odnosno koristio se, između ostalog:
Biološki značaj
Do danas nije poznata niti jedna korisna uloga kadmija u višim organizmima, iako su pronađene neke karbonične anhidraze zavisne od kadmija u nekim morskim dijatomejama. Silikatne alge (dijatomeje, kremenjaste alge) žive u okolini s vrlo niskom koncentracijom cinka pa umjesto njega kadmij vrši funkcije koje bi obično vršio cink kod drugih anhidraza. Ovo otkriće načinjeno je korištenjem metode fluorescentne spektroskopije apsorpcijom x-zraka (XAFS).
Boryaceae
Prema Katalogu života, kladogram porodice je slijedeći:
Kadmij
Biološki značaj
Otkriveno je da se najviša koncentracija kadmija apsorbira u ljudskim bubrezima, a čovjek tokom djetinjstva i odraslog doba udahne i do 30 mg kadmija. Kadmij se može upotrijebiti za blokiranje kanala kalcija u neuronima pilića. Istražene su analitičke metode za otkrivanje kadmija u biološkim uzorcima.
Regulacije
Zbog štetnih efekata na ljudsko zdravlje i okolinu, korištenje i proizvodnja kadmija u Evropi je ograničena i regulirana takozvanom "REACH" regulacijom. Panel Evropske agencije za sigurnost hrane (EFSA) o kontaminantima u hranidbenom lancu postavio je ograničenje od 2,5 μg/ po kg tjelesne mase kao tolerantni sedmični unos kadmija u ljudski organizam. U usporedbi, zajednička komisija FAO/WHO o prehrambenim aditivima postavila je ograničenje od 7 μg po kg kao privremeni tolerantni sedmični nivo unosa kadmija.
Američka federalna agencija za zaštitu na radu i zdravlje (OSHA) postavila je dopuštenu granicu izlaganja (PEL) za kadmij kao vremenski ponderisani prosjek od 0,005 ppm. Nacionalni institut za zaštitu na radu i zdravlje SAD (NIOSH) nije postavio preporučenu granicu izlaganju (REL) te je naveo kadmij kao poznati karcinogen za ljude. Nivo neposredne opasnosti za život i zdravlje ljudi (IDLH) za kadmij iznosi 9 mg/m3.
Reference
🇵🇸
Mujo Tuljković
Mujo Tuljković, rođen 17. juna 1979. u Ljuboviji, je bosanskohercegovački košarkaš. Visok je 203 cm i igra na poziciji krilni bek.
Karijera
Klupska karijera
Reprezentativna karijera
Reprezentativac od 2002. godine. Nastupao na EP u Beogradu 2005.
Adis Abeba
Adis Abeba je glavni i najveći grad Etiopije. Osnovan je 1886. godine, na lokaciji koju je odabrala carica Taytu Betul. Prema podacima iz 2007. u Adis Abebi je živjelo 3.384.569 stanovnika, sa rastom broja stanovnika od 3,8% na godišnjem nivou. Kao grad država, Adis Abeba ima status i grada i države. U gradu živi 80 različitih naroda, koji govore 80 različitih jezika, a najveće vjerske zajednice čine muslimani i kršćani.
Jedno je od sjedišta Afričke unije, organizacije koja je nasljednica Organizacije afričkog jedinstva. Također je domaćin sjedišta Ekonomske komisije Ujedinjenih nacija za Afriku (ECA) i brojnih drugih kontinentalnih i međunarodnih organizacija. Zbog toga se Adis Abeba često naziva "politički centar Afrike" zbog svog historijskog, diplomatskog i političkog značaja za kontinent.
U gradu se nalazi Univerzitet u Adis Abebi.
= Reference =
NGC 1134
NGC 1134 (također poznat kao Arp 200, IRAS 02509+1248, MCG 2-8-27, PGC 10928 i UGC 2365) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 167 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Ovan. Najveći prečnik je 2,50 (122 hiljade sg) a najmanji 0,9 uglovnih minuta (44 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 16. oktobra 1784. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Babica babaroga
Babica babaroga (Parablennius tentacularis), ili rogata slingura, rogata babica. je riba iz porodice babica - (lat. Blenniidae). Dobila je ime po velikim kožnim pipcima, koja su veća i izraženija nego kod drugih vrsta babica. Sivo crvene je boje, s mnogo mrlja i pruga po tijelu. Živi u plićim dijelovima, iako je se može naći i dublje (do 30 m). Stanište joj je većinom pješčano sa stijenama i malo vegetacije, gdje je se može pronaći skrivenu u rupama. Najveća zabilježena veličina iznosi 15 cm. Kod ove vrste babica mužjak čuva jaja, koje je više ženki izleglo u proljetnom periodu.
Rasprostranjenost
Može se naći u istočnom Atlantiku, oko obala Portugala, Španije i Maroka, pa južno sve do Gvineje, kao i oko Kanarskih ostrva. Također i širom Mediterana, osim obala Sirije, Libana, Izraela i Egipta.
Premijer liga Bosne i Hercegovine 2022/2023.
Premijer liga Bosne i Hercegovine 2022/23. jest 23. sezona Premijer lige Bosne i Hercegovine pod tim imenom. Sezona je počela 15. jula 2021., a završila se 28. maja 2022. sa zimskom pauzom od 18. novembra 2022. do 20. decembra 2022., zbog Svjetskog prvenstva 2022. koji se održao između 20. novembra i 18. decembra 2022.
Zrinjski Mostar uspješno je odbranio titulu, osiguravši osmu titulu u Premijer ligi sa četiri preostale utakmice.
Kriptoksantin
Kriptoksantin (po IUPACu: (R)-3,5,5-trimetil-4-[3,7,12,16-tetrametil-18-(2,6,6-trimetilcikloheks- 1-enil)-oktadeka-1,3,5,7,9,11,13,15,17-nonaenil]-cikloheks-3-enol) je prirodni karotenoidni pigment. Izoliran je iz brojnih prirodnih izvora, uključujući peteljke i cvjetove biljaka iz roda Physalis, zatim papaje, žumanceta, jabuka i krvnog seruma goveda.
Hemija
U pogledu strukture, kriptoksantin je blisko povezan sa β-karotenom, samo uz dodatak hidroksilne grupe. Član je klase karotenoida poznate kao ksantofili.
U čistom obliku, kriptoksantin je crvena kristalna supstanca sa metalnim odsjajem. Lahko je rastvorljiv u hloroformu, benzenu, piridinu i ugljik disulfidu.
Biologija i medicina
U ljudskom organizmu, kriptoksantin se pretvara u vitamin A (retinol), te se stoga smatra i provitaminom A. Kao i drugi karotenoidi, kriptoksantin je i antioksidant i može pomoći u spriječavanju oštećenju ćelija i DNK od strane slobodnih radikala. Osim toga, stimulira obnavljanje oksidativnih oštećenja DNK.
Nedavna otkrića inverzne povezanosti između β-kriptoksantina i rizika od raka pluća u nekoliko posmatračkih epidemioloških studija koje daju indicije da β-kriptoksantin potencijalno može reagirati kao hemopreventivno sredstvo protiv raka pluća. U drugom pogledu, u histološkoj grupi IV stepena odraslih pacijenata kod kojih je dijagnosticiran maligni gliom, umjereno do veliko korištenje kriptoksantina je povezano za slabijim šansama za preživljavanje.
Andy Soucek
Andy Christian Soucek (Madrid, 14. juni 1985) je španski vozač.
Slivno Ravno
280px|mini|desno|Slivno Ravno, stare seoske kuće Slivno Ravno je naseljeno mjesto u sastavu općine Slivno, Dubrovačko-neretvanska županija, Republika Hrvatska.
Dorijantes
Dorijantes (lat. Doryanthes) je jedini  rod monotipske  porodice Doryanthaceae, red Asparagales.
Rod i obje vrste su endemi istočne Australije. Biljke rastu u obliku rozete, a cvjetaju tek nakon više od 10 godina. Pogoduje im toplo okruženje, sa dobrim tlom i puno vode tokom najtoplijeg doba godine.
Slivno Ravno
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Slivno Ravno je imalo 1 stanovnika.
Napomena: ''U 1981. smanjeno izdvajanjem dijela u istoimeno samostalno naselje Klek, a 1991. izdvajanjem dijelova u samostalna naselja Duboka, Komarna i Lovorje, kao i izdvajanjem dijela područja u naselje Buk Vlaka (grad Opuzen), (zajedno s dijelovima područja naselja Opuzen i Podgradina). U 1857. i 1869. iskazivano pod imenom Slivno. U 1857., 1869. i 1921. sadrži podatke za naselja Blace, Podgradina i Raba, u 1981. dio podataka za naselje Buk Vlaka (grad Opuzen) te podatke u 1857., 1869., 1921. i 1931. za naselja Duba, Duboka, Klek, Komarna, Kremena, Trn i Zavala, u 1857., 1869., 1890., 1921., 1931. i 1981. za naselje Lovorje, kao i dio podataka u 1880., 1890. i u 1931. za naselje Podgradina te za naselje Pižinovac od 1857. do 1880., 1900., 1921., 1931 i 1981.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Slivno Ravno je imalo 13 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Heliogabal
Heliogabal (Marko Aurelije Antonin Augustus; 203 – 11. mart 222) bio je rimski car od 218. do 222. Rođen je u uglednoj arapskoj porodici, a kao član dinastije Sever, bio je drugi sin Seksta Variusa Marcelusa i Julije Soemije. U ranoj mladosti bio je sveštenik boga Elagabala (arapski إله الجبل Ilah al-Jabal) svom rodnom gradu Emesi (tadašnja rimska Sirija). Nakon dolaska na rimsko prijestolje uzeo je ime Marko Aurelije Antonin August. Nakon smrti nazvan je Elagabal.
Nakon Karakalinog ubistva 217. godine, na rimsko prijestolje je došao pretorijanski prefekt Marko Opelije Makrin. Neslažući se sa tim, Karakalina tetka Julija Meza je uspješno pokrenula pobunu uz pomoć galske legije kako bi njen najstariji unuk (Karakalin rođak) Heliogabal došao na rimsko prijestolje. Nakon Makrinovog poraza u bici kod Antiohije 8. juna 218. godine, četrnaestogodišnji Heliogabal je postao car. Njegova vladavina je upamćena po seks skandalima i religijskim kontroverzama.
Heliogabal je iskazivao nepoštovanje prema rimskoj religijskoj tradiciji. Zamijenio je tradicionalnu glavu rimskog boga Jupitera sa glavom boga Eleagabala čiji je bio sveštenik. Zatim je prisilio istaknute članove rimskog senata da učestvuju u vjerskim obredima ovog božanstva. Navodno je bio oženjen pet puta i imao mnogo ljubavnika. Smatra se da su njegovi ljubavnici bili prostitutke carske palače. Njegovo ponašanje su osudili pretorijanska garda, rimski senat i narod Rima. Usred rastućeg protivljenja njegovim ponašanjem, osamnaestogodišnji Heliogabal je ubijen. Naslijedio ga je rođak Aleksandar Sever.
NGC 6893
NGC 6893 (također poznat kao ESO 234-6, IRAS 20172-4824 i PGC 64507) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 141 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Teleskop. Najveći prečnik je 2,60 (106 hiljada sg) a najmanji 1,7 uglovnih minuta (70 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 7. jula 1834. godine.
Heliogabal
Uspon na tron
Elagabal je postao rimski car sa samo 14 godina, te još naviknut na svoj svećenički život u Emesi, nije znao u što se upušta. O samom gradu Rimu je znao malo. Legenda kaže da je, kad je stigao u grad, zatražio da mu se sakupi sva paučina iz grada. Car se kladio sa svojim društvom kako će mu skupiti 1000 libri paučine (libra iznosi nešto manje od pola kila). Nemalo se iznenadio kada su mu donijeli 10 000 libri paučine.
NGC 6893
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Heliogabal
Religijske kontroverze
Car je malo mario za rimske religijske običaje, bolje je reći da ih nije shvatao a niti se trudio, jer je bio uvjeren u moć njegova boga Elagabala. Spisi bilježe njegovo nepojavljivanje na raznim religijskim festivalima, kako i njegovo prisiljavanje senatora da skupa snjim štuju samo jednog boga, onog njegovog. Rimska je religija, istini za volju nastala, na temelju ostalih, te su mistični kultovi poput Mitrina bili izrazito slavljeni, no ono što je smetalo vladajućim slojevima, a kasnije i onim potlačeni je Elagabalova netolerancija i nametljivost. Ipak sam car nije mislio da čini išta loše, on je samo činio ono što su ga odmalena učili, a uostalom on je bio adolescent, tek na pragu puberteta, u biološkoj nemogućnosti da se prilagodi svim tim raznim i drukčijim običajima.
Ono za što je razljutilo stanovnike Rima bila je provokacija koja je prelila čašu. Car Elagabal oženio je Vestalku, svećenicu rimskoga najsvetijeg kulta Veste koja je morala ostati nevina i čista do kraja pontifikata. Ako bi na bilo koji način prekršila svoj zavjet bila bi u praksi živa pokopana. Ta se Vestalka zvala Akvileja Severa, te mu je bila neka dalja rodica.
Seksualni skandali
Elagabal Antonin je ipak bio i ostao najpoznatiji po svojim seksualnim tabuima. Postoje zapisi da je uživao u grupnom seksu, posebno favorizirajući muškarce s velikim penisima (Historia Augusta). Taj historijski skript također donosi izvještaje poput onih da se Elagabal povlačio po javnim kućama odjeven u ženu, da se volio preoblačiti u Veneru te trčati po palati dok bi ga njegovi brojni ljubavnici lovili i penetrirali ga. Imao je i najmilijeg ljubavnika, vozača kočije iz Karije, Hijerokla, s kojim se pojavljivao u javnosti i kojeg je pokušao proglasiti nasljednikom na zgražanje stanovnika. Kao vrhunac, navode izvori, toliko je uživao biti žena da je naredio svojim ljekarima da mu načine rodnicu. Ljekari su se ustručavali znajući da to nije bilo moguće, pa ih je on kastrirao za uzvrat. Na kraju je sam sebi pokušao obistiniti san, što je umalo završilo s kobnim posljedicama. On je tako vjerovatno prvi priznati transeksualac u historiji.
Doprinos carstvu
Elagabal se malo miješao u političke i administrativne sfere. Osim par pobuna koje je ugušio i nekoliko ubistava koja je naredio, Elagabal je mijenjao državu u jednom području koje jednostavno nije smio taknuti, u religiju. Ipak činjenica da je na vlasti ostao, uprkos skandalima, čak 4 godine, može se pripisati njegovoj podržavateljici, Juliji Mezi. Meza je pokušavala umanjiti njegove skandale, ali je imala još jedan problem, Simiamiru. Elagabalova majka se ponašala također razvratno ne poštujući rimsku kulturu, te se pojavljujući na sjednicama senata odmah do cara činila najveće svetogrđe toj drevnoj instituciji.
Pad istočnog cara
Kako bi ga održala na vlasti, Meza je Elagabalu predložila da usvoji svog rođaka Aleksandra, omiljenog među pretorijancima i vojskom, kako bi se vratio već ozbiljno narušen ugled a time i sigurnost. Ali, to je samo pogoršalo stvari. Vidjevši kako se svi okreću Aleksandru, Elagabal je ljubomorno Aleksandra razriješio dužnosti konzula, maknuo mu naslov Caesara koji ga je označavao nasljednikom te je obavijestio pretorijance kako je Aleksandar osuđen na smrt, želeći vidjeti kako će oni reagovati na to. Pretorijancima je bilo svega dosta. Dana 11. marta pozvali su Elagabala i Aleksandra u svoj kamp. Počeli su klicati Aleksandru i proglasili su ga carem, a pritom su ignorirali Elagabala. Elagabal je doživio nervni slom prijeteći pretorijancima ako ga ovaj tren ne priznaju za cara. Garda je ubila Elagabala i njegovu majku na licu mjesta, odrezala im glave i vukla tijela ulicama grada da bi ih na kraju bacila u Tiber na opće oduševljenje stanovništva. To se dogodilo 222. kada je Elagabal imao samo 18 godina.