cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Popis stanovništva u Srbiji 2011 (Podunavski okrug)
Starosna piramida
Od ukupnog broja stanovnika u Podunavskom okrugu bilo je 98.370 (49,33%) muškaraca i 101.025 (50,67%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 974:1000. Prosječna starost stanovništva bila je 45,4 godina, muškaraca 44,6 godina, a žena 46,3 godina. Udio osoba starijih od 18 godina je 39,3% (78.433), kod muškaraca 40,2% (39.560), a kod žena 38,5% (38.873).
Male Kompolje
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Male Kompolje su imale 23 stanovnika.
Večje Brdo
Večje Brdo je naseljeno mjesto u sastavu općine Dobje, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Šentjur pri Celju.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Večje Brdo je imalo 69 stanovnika.
Male Dole pri Temenici
Male Dole pri Temenici su naseljeno mjesto u sastavu općine Ivančna Gorica, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Male Dole pri Temenici su imale 27 stanovnika.
Napomena: ''Do 1955. iskazivano pod imenom Male Dole, a od 1955. do 1997. pod imenom Male Dole pri Šentjurju.''
POLR1A
Glutaminil-peptid ciklotransferaza jest enzim koji je kod ljudi  kodiran genom  QPCT sa  hromosoma 2.
Amiokiselininska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 361 aminokiselina, a molekulska težina 40.877 Da.
Funkcija
Ovaj gen kodira ljudsku hipofiznu glutaminil-ciklazu, koja je odgovorna za prisustvo piroglutamilnih ostataka u mnogim neuroendokrinim peptidima. Aminokiselinska sekvenca ovog enzima je 86% identična onoj goveđe glutaminil-ciklaze.
Počakovo
Počakovo je naseljeno mjesto u sastavu općine Radeče, regija Posavska, Slovenija.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Počakovo je imalo 128 stanovnika.
ASAH1
Gen ASAH1 kod ljudi kodira enzim kiselu  keramidazu.
Funkcija
Ovaj gen kodira protein heterodimerni protein koji se sastoji od neglikozilirane podjedinice alfa i glikozilirane podjedinice beta koja se posttranslacijski cijepa na zreli enzim. Kodirani protein katalizira sintezu i razgradnju keramida u sfingozin i masnu kiselinu. Mutacije u ovom genu povezane su s poremećajem lizosomnog skladištenja, poznatim kao Farberova bolest, a odnedavno i s rijetkim neurodegenerativnim stanjem poznatim kao spinalna mišićna atrofija s progresivnom mioklonskom epilepsijom. Two transcript variants encoding distinct isoforms have been identified for this gene. U melanocitnim ćelijama ekspresija ASAH1 gena može se regulirati MITF-om.
Kao cilj lijeka za glioblastom
Ekspresija ASAH1 je pojačano regulirana nakon zračenja, što sugerira da ima ulogu u davanju radiootpornosti na glioblastom i u razvoju rekurentnog glioblastoma. Inhibicija aktivnosti ASAH1 s carmofurom, lijekom koji je odobren za kliničko liječenje kolorektumskog karcinoma u nekoliko zemalja, dovodi do značajne smrti ćelija i kao rezultat toga je predložena kao meta lijeka u liječenje glioblastoma. Također je predloženo da bude nova meta lijekova i za dječje tumore mozga.
Zalog (Straža)
mini|280px|Zalog, rimokatolička crkva "Sv. Martin" Zalog je naseljeno mjesto u sastavu općine Straža, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Novo Mesto.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zalog je imao 137 stanovnika.
Vejice
Vejice su naseljeno mjesto u sastavu općine Šentjur, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Šentjur pri Celju.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vejice su imale 20 stanovnika.
Kisela so
thumb|right|Struktura [[natrij bikarbonata]] Kisele soli je izraz za klasu soli koje su  formirane parcijalnom neutralizacijom diprotonskih  ili poliprotonskih kiselina. Budući da je roditeljsla kiselina samo djelomično neutralizirana,  ostaje jedan ili više zamjenjivih atima vodika. Soli tipskih kiselina imaju jednu ili više alkalnih metalnih iona  kao i jedan ili više atoma vodika.Poznati primjeri su  natrij bikarbonat  (NaHCO3), natrij hidrosulfid (NaHS), natrij bisulfat (NaHSO4), mononatrij fosfat (NaH2PO4) i dinatrij fosfat  (Na2 HPO4). Kiselinske soli se često korista kao buferi. Naprimjer, kiselina so natrij bisulfat je glavna vrsta formiranja   polovične neutralizacije sumporne kiseline sa  natrij hidroksidom:
Kiselinske soli mogu djelovati ili kao kiseline ili kao baze: dodatak odgovarajuće jake kiseline protonizira anione, a  dodatak odgovarajuće jake baze  idvaja H+. Pritom  pH  rastvorene  kiselinske soli ovisi o relevantnoj  ravnotežnoj  konstanti i iznose kao kod bilo kakve druge  baze ili kiseline. Poređenje između Kb i Ka će pokazati odnos: ako je  Kb >  Kb rastvor  će biti osnovni, a ako je Kb <   Ka,  rastvor će biti kiseo.
Upotreba ishrani
Neke kiselinske soli se koriste u pekarstvu. Oni se nalaze u prašcima i obično su podijeljeni na kiselina soli za niske i visoke temperature. Uobičajene kiselinske soli za niske temperature reagiraju na sobnoj temperaturi da se dobuje zadovoljavajući efekt djelovanja kvasca. Oni uključuju tartar krem, kalcij fosfat i citrati. Kiselinske soli za visoke temperature obično su aluminijske soli, kao što su kalcij i aluminij fosfat. Neke kiselinske soli mogu se naći u ne-mliječnim kremovima za kahvu.
Jevadžije
Jevadžije su naseljeno mjesto u općini Tešanj, Bosna i Hercegovina.
Kobatovci
Kobatovci su naseljeno mjesto u gradu Laktaši, Bosna i Hercegovina.
Polana (Laško)
Polana je naseljeno mjesto u sastavu općine Laško, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Laško.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Polana je imala 193 stanovnika.
Vranjic
mini|280px|Vranjic, zvonik rimokatoličke crkve "Sv. Martin" Vranjic je naseljeno mjesto u sastavu grada Solina, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Solin.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2021. godine, Vranjic je imao 1.064 stanovnika.
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Vranjic je imalo 1.159 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Milan Vidmar
desno|thumb|200px|Milan Vidmar Milan Vidmar (22. juni 1885 – 9. oktobar 1962) bio je slovenski električni inženjer, šahovski velemajstor, šahovski teoretičar, sudija, filozof i pisac. U periodu od 1910. do 1930. bio je među desetak najboljih šahista svijeta. Osim toga, bio je i specijalista za strujne transformatore i prijenos električne struje.
Biografija
Rođen je u porodici srednje klase u Ljubljani, Slovenija (tada u sastavu Austro-Ugarske). Započeo je studij mašinstva 1902. a diplomirao je na Univerzitetu u Beču 1907. godine. Doktorsku disertaciju odbranio je 1911. na Tehničkom fakultetu u Beču. Izučavanje elektrotehnike započelo je tek 1904. na Tehničkom fakultetu, pa je Vidmar na tom polju morao položiti posebne ispite. Bio je također i profesor na Univerzitetu u Ljubljani, član Slovenske akademije nauka i umjetnosti te osnivač Elektrotehničkog fakulteta u Ljubljani 1919. godine. U periodu između 1928. i 1929. bio je deseti po redu rektor Univerziteta u Ljubljani. Godine 1948. osnovao je Institut za elektrotehniku, koji danas nosi njegovo ime.
Šahovska karijera
Vidmar je bio i vrhunski šahista, vjerovatno jedan od desetak najboljih igrača svijeta od 1910. do 1930, a tokom cijelog tog perioda ostao je amater. Velemajstorsku titulu dobio je 1950. godine.
Vidmar je predstavljao Jugoslaviju na Šahovskoj olimpijadi održanoj u Pragu 1931. godine (na prvoj ploči imao je rezultat 8,5/16) te u Varšavi 1935. (prva ploča, rezultat 8,5/14).
Kasnije je postao šahovski sudija, stekao zvanje međunarodnog sudije FIDE, a bio je i glavni sudija na Svjetskom šahovskom prvenstvu 1948. u Hagu/Moskvi.
Porodica
Njegov mlađi brat, Josip Vidmar, bio je uticajni slovenski književni kritičar i intelektualac; njegov sin, Milan Vidmar, ml. također je bio šahista sa titulom međunarodnog majstora.
Gornji Vukojevac
Gornji Vukojevac je naseljeno mjesto u sastavu općine Lekenik, Sisačko-moslavačka županija, Republika Hrvatska.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Sisak.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Gornji Vukojevac je imao 67 stanovnika.
Napomena: ''Naselja Donji Vukojevac i Gornji Vukojevac iskazuju se od 1880. U 1857. i 1869. iskazano je naselje Vukojevac, a 1880. podaci za navedena naselja iskazani su zajednički. Od 1857. do 1880. podaci za bivše naselje Vukojevac sadržani su u naselju Donji Vukojevac.''
Popis 1991.
Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Gornji Vukojevac je imalo 74 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:
Grbe (Danilovgrad)
Grbe (ćir. Грбе) su naseljeno mjesto u sastavu općine Danilovgrad, Crna Gora.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Crnoj Gori nalazile su se u sastavu stare općine Danilovgrad.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine Grbe su imale 1.730 stanovnika.
Popis 2011.
Napomena: Oznaka Z predstavlja zaštićen podatak.
BRCA1
Protein osjetljivosti na rak dojke tip 1 je protein  koji  je kod ljudi kodiran genom BRCA1. Ortolozi su česti kod drugih kičmenjačkih vrsta, dok genomi beskičmenjaka mogu imati srodni  gen.  BRCA1  je ljudski  gen supresije tumora  (poznat i kao domarski gen) i odgovoran je za popravak DNK.
BRCA1 i BRCA2 su nepovezani proteini, ali oba se normalno eksprimiraju u ćelijama dojke i drugom tkivu, gdje pomažu u popravljanju oštećene DNK ili uništavanju ćelija, ako DNK nije moguće popraviti. Oni su uključeni u popravak hromosomskog oštećenja s važnom ulogom u nepogrešivim popravcima prekida dvolančana DNK. Ako su BRCA1 ili BRCA2 sami oštećeni BRCA mutacija, oštećena DNK se ne popravlja pravilno, a to povećava rizik za raka dojke. BRCA1 i BRCA2 opisani su kao "geni osjetljivosti na rak dojke" i "proteini osjetljivosti na rak dojke". Prevladavajući alel ima normalnu funkciju supresije tumora, dok mutacije s visokom penetrabilnošću u ovim genima uzrokuju gubitak funkcije supresije tumora, što korelira s povećanim rizikom od raka dojke.
Metodi za ispitivanje vjerovatnoće pacijenta sa mutacijama u BRCA1 i BRCA2 koje uzrokuju rak obuhvaćene su patentima u vlasništvu ili pod kontrolom Myriad Genetics. Myriadov poslovni model nuđenja dijagnostičkog testa vodio je isključivo od toga da je 1994. bio startup kompanija, koja je bila javna kompanija sa 1.200 zaposlenih i oko 500 miliona dolara godišnjeg prihoda u 2012.; to je također dovelo do kontroverze oko visokih cijena i nemogućnosti dobivanja drugih mišljenja od drugih dijagnostičkih laboratorija, što je zauzvrat dovelo do značajne tužbe Udruženja za molekulsku patologiju protiv Association for Molecular Pathology v. Myriad Genetics.
Lese
Slovenija:
BRCA1
Otkriće
Prve dokaze o postojanju gena koji kodira enzim za obnavljanje DNK, uključenog u osjetljivost na rak dojke pružio je laboratorij Mary-Claire King na University of California, Berkeley, 1990. Četiri godine kasnije, nakon međunarodne utrke za pronalaženje, gen su 1994. godine klonirali naučnici sa Univerziteta u Utahu, Nacionalnog instituta za nauke o zdravlju i životnoj sredini (NIEHS) i Myriad Genetics.
Lokacija gena
Ljudski gen BRCA1 nalazi se na dugom (q) kraku hromosoma 17 u području 2, opseg 1, između baznih parova 41,196.312 i 41,277.500 (Build GRCh37/hg19) Nacionalni centar za biotehnološke informacije, SAD, Nacionalna biblioteka za medicinu i  EntrezGene imaju referentne informacije za BRCA1 raka dojke 1, rani početak (Homo sapiens). Ortolozi BRCA1 identificirani su u većini kičmenjaka za koje su dostupni kompletni podaci o genomu.
Struktura proteina
Protein BRCA1 sadrži sljedeće domene: Ovaj protein takođe sadrži motive signala jedarne lokalizacije i signala jedarnog eksporta.
Ljudski BRCA1 protein sastoji se od četiri glavna proteinska domena; Znf C3HC4- RING domen, domenBRCA1 i dva BRCT domena. Ovi domeni kodiraju približno 27% BRCA1 proteina. Poznato je šest izoformi BRCA1, sa izoformama 1 i 2 koje sadrže po 1.863 aminokiseline.
BRCA1 nije povezan sa BRCA2, tj. oni nisu homolozi ili paralozi.
Funkcija i mehanizam
BRCA1 je dio kompleksa koji popravlja dvostruke niti u DNK. Lanci dvostruke zavojnice DNK neprekidno se lome jer se oštećuju. Ponekad je oštećen samo jedan polulanac, ponekad se oba prekidaju istovremeno. Sredstva za umrežavanje DNK važan su izvor oštećenja hromosoma/DNK. Dvolančane pukotine nastaju kao međuprodukti nakon uklanjanja umrežavanja i zaista su identificirane bialelne mutacije u  BRCA1, odgovorne za Fanconijevu anemiju, komplementacijsku skupinu S, genetiku bolest povezanu sa preosjetljivošću na agense za umrežavanje DNK. BRCA1 je dio proteinskog kompleksa koji popravlja DNK kad su oštećene obje niti. Kada se to dogodi, mehanizam za popravak teško može "znati" kako zamijeniti ispravnom sekvencom DNK, a postoji više načina za pokušaj popravka. Dvolančani mehanizam za popravak u kojem sudjeluje BRCA1 je homologmo usmjereni popravak, gdje popravni proteini kopiraju identičnu sekvencu iz netaknute sestrinske hromatide.
U jedru mnogih tipova normalnih ćelija, protein BRCA1 tokom popravljanja dvonitnih preloma DNK komunicira sa RAD51. Ti prekidi mogu biti uzrokovani prirodnim zračenjem ili drugim izlaganjem, ali se mogu dogoditi i kada hromosom razmijeni genetički materijal (homologna rekombinacija, npr."krosingover" tokom mejoze). Protein BRCA2, koji ima funkciju sličnu funkciji BRCA1, također djeluje s proteinom RAD51. Utičući na sanaciju oštećenja DNK, ova tri proteina imaju ulogu u održavanju stabilnosti ljudskog genoma.
BRCA1 se izravno veže za DNK, sa većim afinitetom za razgranate DNA strukture. Ova sposobnost vezanja za DNK doprinosi njenoj sposobnosti da inhibira aktivnost kompleksa nukleaza MRN, kao i aktivnost same nukleaze Mre11. Ovo može objasniti ulogu BRCA1 u podsticanju popravka DNK manje vjernosti pomoću nehomolognog spajanja krajeva (NHEJ). BRCA1 se također kolokalizira sa γ-H2AX (histon H2AX fosforiliran na serinu-139) u žarištima popravljanja dvostrukih lanaca DNK, što ukazuje da može imati ulogu u regrutovanju faktora popravka.
Formaldehid i acetaldehid uobičajeni su izvori poprečnih prekida DNK, često zahtijevajući popravke posredovane putem BRCA1, koji sadrži puteve.
Ova funkcija popravljanja DNK je ključna; miševi sa mutacijama gubitka funkcije u oba BRCA1 alela nisu održivi, a od 2015. godine poznato je da samo dvije odrasle osobe imaju takve mutacije; obje su imale urođene ili razvojne probleme, kao i kancer. Pretpostavljalo se da je jedna preživjela u odrasloj dobi, jer je jedna od mutacija BRCA1 bila hipomorfna.
Transkripcija
Pokazano je da BRCA1 ko-pročišćava s ljudskom RNK-polimerazom II, holoenzimom u ekstraktima HeLa, implicirajući da je komponenta holoenzima. Kasnija istraživanja, međutim, proturječila su ovoj pretpostavci, umjesto da su pokazala da je dominantni kompleks koji uključuje BRCA1 u HeLa ćelijama kompleks od dva megadaltona koji sadrži SWI/SNF. SWI / SNF je kompleks za remo deliranje hromatina. Pokazalo se da vještačko vezivanje BRCA1 za hromatin ne kondenzira heterokromatin, iako domen interakcije SWI / SNF nije bilo potreban za ovu ulogu. BRCA1 stupa u interakciju s NELF-B (COBRA1 ) podjedinica kompleksa NELF. BRCA1 interacts with the NELF-B (COBRA1) subunit of the NELF complex.
Mutacije i rizik od raka
Određene varijacije gena BRCA1 dovode do povećanog rizika za raka dojke, kao dio nasljednog sindroma raka dojke-jajnika. Istraživači su identificirali stotine mutacija u genu  BRCA1 , od kojih su mnoge povezane s povećanim rizikom od raka. Žene s abnormalnim genom BRCA1 ili BRCA2 imaju do 80% rizika od razvoja raka dojke do 90. godine; povećani rizik od razvoja raka jajnika je oko 55% za žene s BRCA1 mutacijama i oko 25% za žene s mutacijama BRCA2.
Ove mutacije mogu biti promjene na jednom ili malom broju baznih parova DNK (građevni blokovi DNK) i mogu se identificirati pomoću PCR-a i sekvenciranja DNK.
U nekim slučajevima se preuređuju veliki segmenti DNK. Ti veliki segmenti, koji se nazivaju i velikim rearanžmanima, mogu biti delecija ili duplikacija jednog ili nekoliko egzona u genu. Klasični metodi za otkrivanje mutacija (sekvenciranje) nisu u stanju da otkriju ove tipove mutacija. Predloženi su i drugi metodi: standardna kvantitativna PCR-analiza, multipleks ligacijski-ovisne sonde (MLPA), i kvantitativni multipleksni PCR kratkih fluorescentnih fragmenata (QMPSF). Nedavno su predložene i novije metode: heterodupleksna analiza (HDA) multikapilarnom elektroforezom ili također namjenskim sekvenciranjem oligonukleotida, zasnovanom na upordnoj hibridizaciji genoma (mreža-CGH).
Neki rezultati sugeriraju da bi se hipermetilacija promotora BRCA1, koji je prijavljen kod nekih karcinoma, mogao smatrati mehanizmom za inaktivaciju ekspresije BRCA1.
Mutirani gen BRCA1 obično stvara protein koji ne funkcionira pravilno. Vjeruje se da neispravni protein BRCA1 nije u stanju pomoći u popravljanju oštećenja DNK, što dovodi do mutacija drugih gena. Ove mutacije mogu se akumulirati i omogućiti ćelijama nekontrolirani rast i dijeljenje, kako bi stvorile tumor. Dakle, inaktivacijske mutacije BRCA1dovode do predispozicije za rak.
BRCA1 iRNK 3'UTR može biti vezana za miRNK, Mir-17 mikroRNK. Sugerira se da bi varijacije ove miRNA zajedno sa Mir-30 mikroRNK mogle izazvati osjetljivost na rak dojke.
Pored karcinoma dojke, mutacije gena  BRCA1  takođe povećavaju rizik od karcinoma jajnika i prostate. Šta više, prekancerozne lezije (displazija) unutar jajovoda povezane su s mutacijama gena BRCA1. Patogene mutacije bilo gdje u putovima modela koji sadrže BRCA1 i BRCA2 uveliko povećavaju rizike za podskupinu leukemija i limfoma.
Žene koje su naslijedile neispravan gen BRCA1 ili BRCA2 uveliko imaju povećan riziku od razvoja karcinoma dojke i jajnika. Njihov rizik od razvoja karcinoma dojke i/ili jajnika toliko je visok i toliko je specifičan za te karcinome da se mnogi nositelji mutacija odluče na profilaksnu operaciju. Bilo je mnogo nagađanja koja objašnjavaju tako očigledno zapanjujuću specifičnost tkiva. Glavne odrednice gdje se javljaju nasljedni karcinomi BRCA1/2 povezane su sa tkivnom specifičnošću patogena raka, agensa koji uzrokuje hroničnu upalu ili karcinogenezu. Ciljno tkivo može imati receptore za patogen, može biti selektivno izloženo upalnom procesu ili karcinogenu. Urođeni genomski u nedostatak gena za supresiju tumora narušava normalne reakcije i pogoršava osjetljivost na bolesti u organima- metama. Ova teorija također uklapa podatke za nekoliko tumorskih supresora izvan BRCA1 ili BRCA2. Glavna prednost ovog modela je u tome što sugerira da se uz profilaksnu operaciju mogu obavuti i neke druge opcije.
Mutacija BRCA1  u raku dojke i jajnika
Samo oko 3% –8% svih žena s rakom dojke ima mutaciju u BRCA1 ili BRCA2. Slično tome, mutacije BRCA1 nađene su samo kod oko 18% karcinoma jajnika (13% mutacija zametnih linija i 5% somatskih mutacija).
Karcinom dojke (uključujući i muški): Međuodnosi fenotip – genotip
Promotorska hipermetilacija BRCA1 u raku dojke i jajnika
Promotorska hipermetilacija BRCA1 bila je prisutan u samo 13% neizabranih primarnih karcinoma dojke. Slično tome, hipermetilacija promotora BRCA1 bila je prisutna u samo 5% do 15% slučajeva EOC-a.
Dakle, dok je ekspresija BRCA1 kod ovih karcinoma niska, metilacija promotora BRCA1 samo je manji uzrok smanjene ekspresije.
MikroRNK represija BRCA1 kod karcinoma dojke
Postoji niz specifičnih mikroRNK,, koje, kada su prekomerno eksprimirane, direktno smanjuju ekspresiju specifičnih proteina koji popravljaju DNK (vidi mikroRNK, odjeljak: popravak DNK i rak). U slučaju raka dojke, mikroRNK-182 (miR-182) specifično cilja BRCA1. Rak dojke može se klasificirati na osnovu statusa receptora ili histoloških obilježja, u trostruko negativni rak dojke (15% –25% karcinoma dojke), HER2 + (15% –30% karcinoma dojke), ER + / PR + (oko 70% karcinoma dojke) i Invazivni režanjski karcinom (oko 5% –10% invazivnog karcinoma dojke). Utvrđeno je da sva četiri tipa karcinoma dojke u prosjeku imaju oko 100 puta veći porast miR-182 u odnosu na normalno tkivo dojke. U ćelijskim linijama karcinoma dojke postoji inverzna korelacija nivoa proteina BRCA1 sa ekspresijom miR-182. Stoga se čini da je velik dio smanjenja ili odsustva BRCA1 kod duktusnih karcinoma dojke visokog stepena prekomjerno eksprimirani miR-182.
Pored miR-182, par gotovo identičnih mikroRNK, miR-146a i miR-146b-5p, također potiskuju ekspresiju BRCA1. Ove dvije mikroRNK su prekomjerno eksprimirane u trostruko negativnim tumorima i njihova prekomjerna ekspresija rezultira inaktivacijom BRCA1. Dakle, miR-146a i / ili miR-146b-5p mogu također doprinijeti smanjenoj ekspresiji BRCA1 kod ovih trostruko negativnih karcinoma dojke.
MikroRNK represija BRCA1 kod karcinoma jajnika
I u seroznim tubulskim intraepitelnim karcinomima (prethodnica lezije visokoeksprimiranog seroznog karcinoma jajnika (HG-SOC)), i u samom HG-SOC, miR- 182 je prekomjerno eksprimiran u oko 70% slučajeva. Dakle, miR-146a i / ili miR-146b-5p mogu takođe doprinijeti smanjenoj ekspresiji BRCA1 kod ovih trostruko negativnih karcinoma dojke.
Još jedna mikroRNK za koju je poznato da smanjuje ekspresiju BRCA1 u ćelijamama raka jajnika je miR-9. Među 58 tumora pacijenata sa stadijem IIIC ili stadijem IV seroznog karcinoma jajnika (HG-SOG), pronađena je inverzna korelacija između ekspresija miR-9 i BRCA1, tako da povećani miR-9 kod ovih karcinoma jajnika također može doprinijeti smanjenoj ekspresiji BRCA1.
Nedostatak ekspresije BRCA1 – vjerovatno tumorogen
Oštećenje DNK je primarni uzrok raka, a izgleda da su nedostaci u popravljanju DNK u osnovi mnogih oblika raka. Ako je popravak DNK nedostatan, oštećenje DNK se akumulira. Takav višak oštećenja DNK može povećati mutacijske greške tokom replikacije zbog sklonosti greškama sintezi translezije. Prekomjerna oštećenja DNK mogu također povećati epigenetičke promjene, zbog grešaka tokom popravka DNK. Takve mutacije i epigenetičke promjene mogu dovesti do karcinoma. Česti nedostatak  BRCA1  izazvan mikroRNK kod karcinoma dojke i jajnika vjerovatno pridonosi njihovom napredovanju.
Hemoterapija kancera
Nemaloćelijski rak pluća (NSCLC) vodeći je uzrok smrti od raka u svijetu. Pri dijagnozi, gotovo 70% osoba s NSCLC ima lokalno uznapredovalu ili metastatsku bolest. Osobe s NSCLC često se liječe terapijskim spojevima platine (npr. cisplatinom, karboplatinom ili oksaliplatinom) koji uzrokuju međulančane unakrsne veze u DNK. Među osobama s NSCLC, niska ekspresija  BRCA1  u primarnom tumoru korelirala je s poboljšanim preživljavanjem nakon hemoterapije koja sadrži platinu. Ova korelacija implicira da nizak BRCA1 u karcinomu i posljedično nizak nivo popravljanja DNK uzrokuju ranjivost raka na liječenje pomoću DNK agenasa za umrežavanje. Visok BRCA1 može zaštititi ćelije raka, djelujući na put koji uklanja oštećenja u DNK koju unose lijekovi od platine. Stoga je nivo ekspresije  BRCA1  potencijalno važan alat za prilagođavanje hemoterapije u upravljanju karcinomom pluća.
Nivo ekspresije  BRCA1  je također važan za liječenje raka jajnika. Pacijenti sa sporadičnim karcinomom jajnika koji su liječeni lijekovima od platine imali su duže medijane vremena preživljavanja ako je njihova ekspresija  BRCA1  bila niska u odnosu na pacijente sa jačom ekspresijom  BRCA1  (46 u odnosu na 33 mjeseca).
Zalog pri Škocjanu
Zalog pri Škocjanu je naseljeno mjesto u sastavu općine Škocjan, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Novo Mesto.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zalog pri Škocjanu je imao 51 stanovnika.
Napomena: ''Do 1953. iskazivano pod imenom Zalog.''
Vezovje
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Šentjur pri Celju.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Vezovje je imalo 46 stanovnika.
Male Lese
Male Lese su naseljeno mjesto u sastavu općine Ivančna Gorica, regija Srednja Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazile su se u sastavu stare općine Grosuplje.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Male Lese su imale 43 stanovnika.
Koljani
Koljani su naseljeno mjesto u gradu Laktaši, Bosna i Hercegovina.
Povčeno
Povčeno je naseljeno mjesto u sastavu općine Laško, regija Savinjska, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Laško.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Povčeno je imalo 54 stanovnika.
Eurosong 2014.
louDržave učesnice
37 zemalja je učestvovalo u takmičenju.
Finalisti
Prethodne godine domaćin je bila.
Arhivistika
Arhivistika (njem. Archivistik), je nauka koja se bavi proučavanjem principa i metoda zaštite arhivske građe radi njenog korištenja kao izvora za historiju, ostale nauke i općedruštvene potrebe. Svrha zaštite arhivske građe, prije svega, je u funkciji njena korištenja.
Eurosong 2014.
Države koje su odabrale izvođača
Trenutno su 8 zemlje odabrale izvođača a to su:
Arhivistika
S obzirom na predmet proučavanja arhivistika se dijeli na: arhivsku teoriju, arhivsku praksu, arhivsku tehniku, historiju institucija i arhivsko zakonodavstvo.
Eurosong 2014.
Predstavnici
Predstavnici su ljudi koji čitaju glasove zemalja
Arhivistika
Historija
mini|Najraniji arhivski priručnici: "Von der Registratur" Jacoba von Rammingena (1571.) i "De Archivis" Baldassarea Bonifacia (1632.) Arhivska nauka je nastala iz diplomatike, kritičke analize dokumenata. Godine 1540. Jacob von Rammingen (1510-1582) napisao je rukopis najranijeg poznatog arhivskog priručnika. Bio je stručnjak za registre (Registraturen), njemačka riječ za ono što je kasnije postalo poznato kao arhiva.
Rammingen je izradio registar za gradsko vijeće Augsburga. Međutim, budući da nije mogao prisustvovati sjednici vijeća, on je u pisanoj formi opisao strukturu i upravljanje arhivom. Iako ovo nije prvi rad o arhivistici (sam Rammingen se poziva na raniju literaturu o vođenju evidencije), raniji priručnici obično nisu objavljivani. Arhivska nauka nije imala formalni početak. Priručnik Jacoba von Rammingena štampan je u Hajdelbergu 1571. godine. Zbog potrebe očuvanja zapisa, u vrijeme Francuske revolucije između 1789. i 1790. godine, osnovan je prvi središnji arhiv i (današnji Nacionalni arhiv Francuske) koji je prvobitno bio Državni arhiv, a poslije, 1794. godine, pretvoren je u Središnji arhiv. Ovo je bio prvi nezavisni nacionalni arhiv čiji je cilj bio očuvanje i pohranjivanje dokumenata i zapisa kakvi jesu.
Iako je općenito povezano s muzejima i bibliotekama, arhivistika se može odnositi i na pojedince koji održavaju privatne kolekcije ili poslovne arhive. Arhivska nauka se predaje na fakultetima, obično u sklopu informatike ili historije.
Važan doprinos razvoju arhivistike dao je F. Spiess, je uveo načelo da arhiv može služiti i naučnim istraživanjima, a ne samo političkim ciljevima. Njemački i holandski teoretičari su u 19. stoljeću uveli u arhivistiku načelo provenijencije, koje je svoje naučno obrazloženje dobilo tek krajem istog stoljeća. Arhivska građa se uvijek sređivala po različitim, često formalnim i samovoljnim kriterijima (npr. po hronološkom redu, jeziku, području i mjestu na kome je nastala), ali od 19. stoljeća zahtijeva se da građa u arhivima bude sređeno onako kao što je bilo sređeno u registraturama. To znači da se arhivsko gradivo i njegove pojedine cjeline ne mogu razdvajati, nego da se moraju poštovati organske cjeline nastale u samome radu ustanova, odnosno u procesu nastajanja dokumenata.
Podjela arhivistike
Arhiv je ustanova koja se bavi zaštitom, prikupljanjem, sređivanjem, čuvanjem i davanjem arhivske građe na korištenje. Arhivisti se prvenstveno bave održavanjem arhivske građe, zajedno sa kontekstom u kojem je nastao, i omogućavanjem pristupa arhivske građe korisnicima. Arhivistika se dijeli na: arhivsku teoriju, arhivsku praksu, arhivsku tehniku, historiju institucija i arhivsko zakonodavstvo:
Arhivska teorija proučava osnovne arhivske pojmove, principe i metode rada, historiju arhivistike i njen odnos prema drugim srodnim naukama.
Arhivska tehnika proučava mjere i postupke fizičke zaštite, konzervacije i restauracije arhivske građe.
Arhivska praksa bavi se pitanjima organizacije rada u arhivima i zaštitom arhivskoga gradiva izvan arhiva.
Historiju institucija istražuje podatke o djelovanju i radu onih ustanova u kojima nastaje arhivsko gradivo, a u području arhivskog zakonodavstva razrađuju se pravne norme zaštite arhivskoga gradiva i vlasništva nad njim.
Registraturnu građu sačinjavaju sve vrste zapisa primljenih ili nastalih u administrativnom radu i odlozenih prema odgovarajućem rasporedu. Ovu građu osim spisa sačinjavaju i svi fotografski i fonogramski snimci, knjige, kartoteke i druge evidencije.
Metode sređivanje građe
Ako postoji više sadržajnih verzija a radi se o istim ili sličnim podatcima, moze se sačuvati samo najbolja. U tom slučaju, dopunski kriteriji bi bili sljedeći:
Kalošević (Tešanj)
Kalošević je naseljeno mjesto u općini Tešanj, Bosna i Hercegovina.
Dezmoplazijski tumor malih okruglih ćelija
Dezmoplazijski tumor malih okruglih ćelija (DSRCT) agresivan je i rijedak kancer koji se prvenstveno javlja kao masa u trbuhu. Ostala zahvaćena područja mogu biti limfni čvorovi, sluznica trbuha, dijafragma, slezena, jetra, zid grudnog koša, lobanja, kičmena moždina, debelo crijevo, tanko crijevo, mokraćni mjehur, mozak, pluća, sjemenici, jajnici i karlica. Prijavljena mjesta metastatskog širenja uključuju jetru, pluća, limfne čvorove, mozak, lobanju i kosti. Karakterizira ga fuzijski protein EWS-WT1.
Tumor klasificiran je kao sarkom mekog tkiva i mali tumor okruglih plavih ćelija. Najčešće se javlja kod muške djece. Bolest se rijetko javlja kod žena, ali kada se dogodi, tumori se mogu zamijeniti sa rak jajnika.
Znaci i simptomi
Postoji nekoliko ranih znakova upozorenja da pacijent ima DSRCT. Pacijenti su često mladi i zdravi jer tumori rastu i nesmetano se šire unutar trbušne šupljine. To su rijetki tumori, a ljekari često pogrešno dijagnosticiraju simptome. Trbušne mase mogu narasti do ogromne veličine prije nego što ih pacijent primijeti. Opipavanjem stomaka tumori se mogu osjetiti kao tvrde okrugle mase.
Prvi simptomi bolesti često uključuju natezanje stomaka, trbušnu masu, bolove u trbuhu ili leđima, gastrointestinalnu opstrukciju, nedostatak apetita, ascites, anemiju i kaheksiju.
Ostali prijavljeni simptomi uključuju nepoznate kvržice, stanja štitnjače, hormonska stanja, zgrušavanje krvi, bubrežne i urološke probleme, masu testisa, dojke, maternice, vagine i jajnika.
Genetika
Ne postoje poznati faktori rizika koji su identifikovani specifični za ovu bolest. Čini se da tumor potiče od primitivnih ćelija iz djetinjstva i smatra se rakom djetinjstva. Istraživanja su pokazala da postoji himerna veza između DSRCT i Wilmsovog tumora i Ewingovog sarkoma. Zajedno sa neuroblastomom i ne-Hodgkinovim limfomom, oni čine sitnoćelijski tumor.
DSRCT je povezan sa jedinstvenom hromosomskom translokacijom t(11;22)(p13:q12) što rezultira fuzijskim transkriptom EWS –  WT1 što je dijagnostika ovog tumora. Ovaj transkript kodira protein koji uključuje N-krajnji domen transaktivacije EWSR1 i domen koji veže DNK WT1.
Proizvod translokacije EWS / WT1 cilja ENT4. ENT4 je poznat i kao PMAT.
Patologija
Entitet su prvi put opisali patolozi William L. Gerald i Juan Rosai 1989. Patologija otkriva dobro ograničene čvorove čvrstog tumora unutar guste dezmoplazije stroma. Često su prisutna područja centralne nekroze. Tumorske ćelije imaju hiperhromatske jedra, s povećanim odnosom jedara i citoplazme.
U imunohistokemiji, ove ćelije imaju trilinearnu koekspresiju, uključujući epitelni marker citokeratin, mezenhimske markere dezmin i vimentin i neuronski marker neuron-specifičnu enolazu. Zato, iako se u početku smatralo da je mezotelnog porijekla zbog mjesta prezentacije, sada se pretpostavlja da potiče od matične ćelije s multifenotipskom diferencijacijom.
Diferencijalna dijagnoza
Budući da je ovo rijedak tumor, nije puno porodičnih ljekara ili onkologa upoznato s ovom bolešću. DSRCT u mladih pacijenata može se zamijeniti s drugim tumorima abdomena, uključujući rabdomiosarkom, neuroblastom i mezenterijski karcinoid. U starijih pacijenata, DSRCT može nalikovati limfomu, peritoneumskom mezoteliomu i peritonumskoj karcinomatozi. U muškaraca se DSRCT može pogrešno zamijeniti sa klica ili rak testisa, dok se u žena DSRCT može zamijeniti sa rakom jajnika. DSRCT dijeli karakteristike s drugim karcinomima malih plavih ćelija, uključujući Ewingov sarkom, akutnu leukemiju, mezoteliom malih ćelija, neuroblastom, primitivni neuroektodermni tumor, rabdomiosarkom i Wilmsov tumor.
Liječenje
DSRCT je često pogrešno dijagnosticiran. Odrasle pacijente uvijek treba uputiti specijalistu za sarkom. Ovo je agresivan, rijedak tumor koji se brzo širi i pedijatrijski i odrasli pacijenti trebaju se liječiti u centru za sarkom.
Ne postoji standardni protokol za bolest; međutim, nedavni časopisi i studije izvijestili su da neki pacijenti reagiraju na visoke doze (protokol P6) hemoterapija, hemoterapija održavanja, operacija debulkinga, citoreduktivnu hirurgiju i terapiju zračenjem. Ostale mogućnosti liječenja uključuju zahvate kao što su: transplantacija hematopoetskih matičnih ćelija, terapija zračenjem modulirana intenzitetom, radiofrekvencijska ablacija, stereotaktna terapija zračenjem tijela, intraperitonealna hipertermična hemoperfuzija i kliničko ispitivanje.
Prognoza
Prognoza za DSRCT i dalje je loša. Prognoza ovisi o stadiju karcinoma. Budući da se bolest može pogrešno dijagnosticirati ili ostati neotkrivena, tumori često rastu u trbuhu i metastaziraju ili prelaze u druge dijelove tijela.
Ne postoje poznati organi ili područja porijekla. DSRCT može metastazirati kroz limfne čvorove ili krvotok. Mjesta metastaza uključuju slezinu, dijafragmu, jetru, debelo i tanko crijevo, pluća, centralni nervni sistem, kosti, maternicu, mokraćni mjehur, genitalije, trbušnu šupljinu i mozak.
Multimodusni pristup hemoterapije velikim dozama, agresivna hirurška resekcija, zračenje i spašavanje matičnih ćelija poboljšava preživljavanje nekih pacijenata. Izvještaji pokazuju da će pacijenti u početku reagirati na hemoterapiju i liječenje prve linije, ali da je recidiv čest.
Čini se da neki pacijenti u remisiji ili s neoperabilnim tumorom imaju koristi od dugotrajne niske doze hemoterapije, pretvarajući DSRCT u hroničnu bolest.
Alternativna imena
Ova bolest je poznata i kao: desmoplastični mali okrugli tumor plavih ćelija; intraabdominalni desmoplastični mali okrugli tumor plavih ćelija; desmoplastični tumor malih ćelija; desmoplastični rak; desmoplastični sarkom; DSRCT.
Ne postoji veza sa peritonealni mezoteliom, što je još jedna bolest koja se ponekad opisuje kao desmoplastična.
IC 5027
IC 5027 (također poznat kao ESO 186-74 i PGC 65188) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 510 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Indijanac. Najveći prečnik je 0,50 (74 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (74 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Royal Harwood Frost 17. maja 1904. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Svjetsko prvenstvo u biatlonu 2019 – 15 km
Pojedinačna utrka na 15 km na Svjetskom prvenstvu u biatlonu 2019. u ženskoj konkurenciji održala se 12. marta 2019. u švedskom gradu Östersundu.
Rezultati
Početak utrke je bio u 15:30. <BR>( Sva vremena početka utrka su po lokalnom vremenu (UTC+1) )
WT4
Klinička obilježja
Rahman et al. (1996) opisali su veliku kanadsku porodicu sa sedsam potvrđenih slučajeva Wilmsovog tumora u tri generacije. U porodici nisu uočene urođene abnormalnosti ili drugi karcinomi. Prosječna starost prezentacije bila je 5 godina (raspon dobi od 2 do 12 godina), što je starije od prosječne starosti dijagnoze sporadične WT (3 do 4 godine). Tipična trifazna histologija sa stromalnim, blastemalnim i epitelnim elementima pronađena je u 5 tumora, dok je šesti tumor pretežno miogeni. Izvješteno je da je pet tumora jednostrano. Izvješteno je da je miogeni WT bio bilateralni na preoperativnom CT snimanju. Međutim, na operaciji jedan bubreg izgledao je normalno i nije izvršena biopsija. Prevladavanje jednostranih WT-ova u ovom pedigreu bilo je u skladu s izvještajima drugih porodica WT-a. Rahman i dr. (1998) analizirali su fenotip 16 pacijenata sa WT iz porodica povezanih sa lokusom 17q. Pacijenti su bili predstavljeni u značajno starijoj dobi i u znatno kasnijoj fazi od oba pacijenta sa sporadičnom WT i 6 slučajeva iz 2 porodice koji nisu bili povezani sa 17q ili 11p13 (WT1).
==Mapiranje Rahman i dr. (1996) izvršili su pretragu veza između genoma u kanadskoj porodici sa 7 potvrđenih slučajeva Wilmsovog tumora i pružili snažne dokaze za lokalizaciju porodičnog gena za predispoziciju WT-a, koji su oni simbolizirali FWT1, na interval od 18 cM 17q12-q21. Izjavili su da je ovo prvi identifikovani porodični lokus WT.
Rahman i dr. (1998) pružili su potvrdu da lokus FWT1 sadrži gen za osjetljivost na Wilmsov tumor. Analizirali su daljnje slučajeve u originalnoj porodici i otkrili snažne dokaze o povezanosti s regijom 17q12-q21 u nepovezanom rodoslovlju sa sedam slučajeva Wilmsovog tumora. Analiza 11 manjih WT porodica potvrdila je da postoji genetska heterogenost u porodičnom WT, jer su 3 porodice pokazale snažne dokaze protiv povezanosti s FWT1. Naknadno je utvrđeno da jedan od njih ima predisponirajuću WT1 mutaciju. Međutim, druge dvije porodice pokazale su dokaze protiv povezanosti i sa FWT1 i sa WT1, što sugerira da postoji barem još jedan porodični WT gen.
Varijacija Wilmsovog tumora
Wilmsov tumor je najčešći bubrežni tumor u djetinjstvu, a javlja se s incidencijom 1/10.000 i sa srednjim dobom dijagnoze između od 3–4 godine. Smatra se da se Wilmsovi tumori razvijaju iz abnormalno postojanih embrionskih ćelija unutar nefrogenih ostataka. Histološki, Wilmsov tumor odražava razvoj normalnog bubrega i klasično se sastoji od tri tipa vrste ćelija: blastemne, epitelne i stromske (sažetak Slade et al., 2010). Podložnost na Wilmsovom tumoru genetički je heterogena. WT2 je uzrokovan mutacijom u kontrolnom području transkripcije H19 / IGF2 na hromosomu 11p15. WT3 predstavlja lokus na hromosomu 16q. WT4 je lokus na hromosomu 17q12-q21. WT5 je uzrokovan mutacijom gena POU6F2  na hromozomu 7p14. WT6 je posljedica mutacije gena REST na hromosomu 4q12. Mutacije u genu BRCA2 također su zabilježene u Wilmsovom tumoru. Rijetki somatski i konstitutivni poremećaji gena HACE1 također su zabilježeni kod Wilmsovog tumora.
Somatske mutacije u glikanu-3 (GPC3) opisane su u Wilmsovom tumoru. Opisane su i somatske mutacije u genu WTX na pojedinačnom X alelu u tumorima muškaraca i na aktivnom X alelu u tumorima žena.
Molekulska genetika
Haber et al. (1990) opisali su sporadični, unilateralni Wilmsov tumor u kojem jedan alel gena kandidata za WT1 sadrži 25-bp deleciju koja na spoju egzon-intron i dovodi do aberantne prerade iRNK i gubitka 1 od črtiri konsenzusna domena cinkovogh persta u proteina. Mutacija je izostala u zametnoj liniji pogođene osobe, u skladu sa somatskom inaktivacijom gena za supresiju tumora. 1 Pored intragene delecije koja pogađa alel 1, gubitak heterozigotnosti na lokusima duž cijelog hromosoma 11 ukazao je na raniju hromosomsku nedisunkciju i reduplikaciju. Haber et al. (1992) iznijeli su dokaze da se ova mutacija gena WT1 ponaša kao dominantni negativ, potiskujući funkciju proteina divljeg tipa trans-dominantnim mehanizmom. Sumnjali su u to jer je utvrđeno da mutirani alel koeksprimira s alelom divljeg tipa u sporadičnom Wilmsovom tumoru. Stoga su testirali sposobnost ovog mutiranog alela WT1, koji sadrži deleciju unutar domena koji veže DNK, da transformira primarne ćelije bubrega mladog pacova. Utvrđeno je da mutirani gen WT1 surađuje s adenovirusnim genom E1A u transformiranju ćelija bubrega dječjeg štakora. Gen WT1 divljeg tipa u svim svojim alternativno prerađenom oblicima nije potisnuo formiranje fokusa izazvanog E1A niti je sarađivao s
Mapiranje
Rahman et al. (1996) izvršili su pretragu veza između genoma u kanadskoj porodici sa sedam potvrđenih slučajeva Wilmsovog tumora i pružili snažne dokaze za lokalizaciju porodičnog gena za predispoziciju WT-a, koji su oni simbolizirali FWT1, na interval od 18 cM sekvence 17q12-q21. Izjavili su da je ovo prvi identifikovani porodični lokus WT.
Rahman et al. (1998) pružili su potvrdu da lokus FWT1 sadrži gen za osjetljivost na Wilmsov tumor. Analizirali su daljnje slučajeve u originalnoj porodici i otkrili snažne dokaze o povezanosti s regijom 17q12-q21 u nepovezanom rodoslovu sa sedam slučajeva Wilmsovog tumora. Analiza 11 manjih porodica sa WT potvrdila je da postoji genetička heterogenost u porodičnom WT, jer su tri porodice pokazale snažne dokaze protiv povezanosti s FWT1. Naknadno je utvrđeno da jedan od njih ima predisponirajuću WT1 mutaciju. Međutim, druge dvije porodice pokazale su dokaze protiv povezanosti i sa FWT1 i sa WT1, što sugerira da postoji barem još jedan porodični WT gen.
Zameško
Zameško je naseljeno mjesto u sastavu općine Šentjernej, regija Jugoistočna Slovenija, Slovenija.
Historija
Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazilo se u sastavu stare općine Novo Mesto.
Stanovništvo
Na popisu stanovništva 2011. godine, Zameško je imalo 99 stanovnika.
Popis stanovništva u Srbiji 2011 (Medveđa)
Po popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. u Srbiji, koji je proveden od 1. do 15. oktobra 2011, u općini Medveđa živjelo je ukupno 7438 stanovnika, što predstavlja 0,10% od ukupnog broja stanovnika Srbije, odnosno 3,44% od od ukupnog broja stanovnika Jablaničkog okruga. Podaci Popisa su zbog bojkota dijela albanskog stanovništva, nepotpuni, te su svi podaci i udjeli računati po popisanom stanovništvu. Popis stanovništva provoden je na temelju Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. Godini ("Službeni glasnik RS", br. 104/09 i 24/11).
Starosna piramida
Od ukupnog broja stanovnika u općini Medveđa bilo je 3.846 (51,71%) muškaraca i 3.592 (48,29%) žena, što predstavlja omjer muškaraca i žena 1.071:1000. Prosječna starost stanovništva bila je 43,6 godina, muškaraca 42,2 godina, a žena 45,2 godina. Udio osoba starijih od 18 godina je 81,9% (6.093), kod muškaraca 81,5% (3.133), a kod žena 82,4% (2.960).
IC 3406
IC 3406 (također poznat kao MCG 5-30-4 i PGC 41116) je galaksija koja je udaljena oko 322 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Berenikina kosa. Najveći prečnik je 0,50 (47 hiljada sg) a najmanji 0,3 uglovnih minuta (28 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Charles Joseph Etienne Wolf 23. marta 1903. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Lipljene
Slovenija:
Visoče
Slovenija:
Arc (protein)
Aktivnošću-regulirani citoskeletu pridruženi protein je neuroplastični protein koji je kod ljudi kodiran genom ARC. Prvi puta je okarakteriziran 1995. ARC  je član porodice brzo i ranoaktivirajućih gena (IEG), brzo aktivirajuće klase gena funkcionalno definirane njihovom sposobnošću da se transkribiraju u prisustvu inhibitora sinteze proteina. ARC-ova iRNK je lokalizirana na aktiviranim sinapsnim lokacijama na NMDA receptor-ovisni način, za koji se vjeruje da se novi protein translatira ima ključnu ulogu u učenju i molekuskim procesima povezanim s pamćenjem. Protein Arc smatra se važnim u neurobiologiji zbog regulacije aktivnosti, lokalizacije i korisnosti kao markera za plastične promjene u mozgu. Disfunkcija u proizvodnji Arc proteina je uključena kao važan faktor u razumijevanju različitih neuroloških stanja, uključujući amneziju, Alzheimerovu bolest, poremećaji iz spektra autizma i sindrom fragilnog X. Zajedno sa drugim IEG -ovima, kao što su ZNF268 i HOMER1, ARC je također značajan alat za sistemsku neuronauku kako je ilustrirano razvojem ćelijskog odjeljka za vremensku aktivnosti pomoću fluorescentne hibridizacija in situ  (vidi FISH).
Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 396 aminokiselina, а molekulska težina  45.316 Da.
C: Cistein D: Aspartat E: Glutamat F: Fenilalanin G: Glicin H: Histidin I: Izoleucin K: Lizin L: Leucin M: Metionin N: Asparagin P: Prolin Q: Glutamin R: Arginin S: Serin T: Treonin V: Valin Y: Tirozin
Gen
Gen ARC, koji se kod miša nalazi na hromosomu 15, hromosomi 7 kod pacova, i hromosomu 8 kod ljudi, genomski je konzerviran kod vrsta kičmenjaka i ima nisku homologiju sekvenci sa spektrinom, citoskeletnim proteinom uključenim u formiranje aktina korteksnih ćelija. Identificirano je nekoliko regija promotora i pojačivača koji posreduju u transkripciji ARC-a ovisnog o aktivnosti: element odgovora seruma (SRE) na ~ 1,5 kb uzvodno od mjesta inicijacije. a second SRE at ~6.5 kb; i sekvencu elementa odgovora sinapsne aktivnosti (SARE) na ~ 7 kb uzvodno, koja sadrži mjesta vezanja za ciklički protein koji veže element za odgovor AMP-a (CREB), faktora pojačivača miocita 2 (MEF2) i SRF.
3' UTR iRNK sadrži cis-djelujući element potreban za lokalizaciju Arc-a na neuronske dendrite, kao i lokacije za dva kompleksa egzonske prerade (EJC) koji Arc čine prirodnom metom za nonsensno posredovanje raspada (NMD). Za translokaciju iRNK citoplazmatskog Arc-a u aktivirane sinapse važno je i 11. nukleotidno vezno mjesto za heterogeni jedarni ribonukleoprotein A2 (hnRNP A2).