cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
22.
Godina 22. (XXII) je bila redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Agripe i Galbe ili, rjeđe, '''godina 775. Ab urbe condita'''. Oznaka "22." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Tunis (čvor)
Ljudi:
Ostala upotreba:
NGC 3600
NGC 3600 (također poznat kao IRAS 11130+4152, MCG 7-23-38, PGC 34353 i UGC 6283) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 33 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 4,10 (39 hiljada sg) a najmanji 0,8 uglovnih minuta (7 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio John Frederick William Herschel 14. januara 1788. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Samuel L. Jackson
Samuel Leroy Jackson američki je glumac i filmski producent. Jackson je postao slavan početkom devedesetih nakon niza zapaženih izvedbi, nakon čega je postao velika filmska zvijezda i kulturna ikona, pojavljujući se u velikom broju uspješnih filmova.
Rani život
Jackson je rođen u Washingtonu. Odrastao je u Chattanoogi (Tennessee) sa svojom majkom, Elizabeth Jackson (djevojački Montgomery), koja je bila radnica u tvornici, a kasnije postala nabavljač opreme za umobolnicu. Njegov otac živio je odvojen od porodice u Kansas Cityju (Missouri) i kasnije umro od alkoholizma; Jackson je oca vidio samo dvaput. Pohađao je Riverside High, školu u kojoj je vladala rasna segregacija. Svirao je rog i trubu u školskom orkestru. Kasnije se upisao na Morehouse College u Atlanti (Georgia). Diplomirao je 1972.
Uključenost u Pokret za građanska prava
Nakon ubistva Martina Luthera Kinga 1968, Jackson je prisustvovao pogrebu u Atlanti kao jedan od službenika. Nakon toga je odletio u Memphis kako bi se priključio protestnom maršu za izjednačavanje prava. U intervjuu za Parade otkrio je: "Bio sam ljut zbog ubistva, ali nisam bio šokiran. Znao sam da će se nešto promijeniti - ne mirni protesti, ne mirna koegzistencija." 1969. godine Jackson i nekoliko starijih studenata držali su nekoliko članova uprave Morehouse Collegea kao taoce na kampusu, zahtijevajući reforme u nastavnom planu i upravi. Fakultet je na kraju pristao, ali je Jackson zbog svojih djela suspendiran na 2 godine (iako se kasnije vratio i zaradio diplomu, 1972). Jackson je odlučio ostati u Atlanti, gdje je upoznao Stokelyja Carmichaela, H. Rap Browna i druge aktiviste iz pokreta Crna snaga. Jackson je u istom intervjuu za Parade otkrio da se uključenjem u pokret počeo osjećati osnaženim, posebno kad je grupa počela kupovati oružje. Međutim, prije nego što je Jackson uopće mogao biti umiješan u bilo kakvu značajniju oružanu borbu, majka ga je poslala u Los Angeles nakon što joj je FBI rekao da će umrijeti za manje od godinu dana ako ostane u Crnoj snazi.
1970-e i 1980-e
Jackson se prvo odlučio upisati na Morehouse College kako bi studirao arhitekturu, ali nakon što je održao nekoliko javnih govora i pojavio se u verziji The Threepenny Opere, prebacio se na dramu. Počeo je u raznim dramama, kao što su Home i A Soldier's Play. Pojavio se i u nekoliko TV-filmova, a njegov prvi dugometražni film bio je Together for Days (1972). Nakon ovih prvih uloga, 1976. se odlučio preseliti iz Atlante u New York, gdje je proveo sljedećih 10 godina pojavljujući se u pozorišnim komadima, kao što su The Piano Lesson i Two Trains Running. Postao je ovisan o alkoholu i kokainu, zbog čega nije mogao nastupiti u dvije predstave na Broadwayu. Jacksonu je u njegovoj ranoj karijeri, uglavnom u malim ulogama u filmovima, kao što su Princ otkriva Ameriku i razni TV-filmovi, kao mentor pomagao Morgan Freeman. Nakon nastupa u predstavi A Soldier's Play (1981), Jackson se upoznao s režiserom početnikom Spikeom Leejem, koji će mu kasnije dati male uloge u filmovima Školski dani (1988) i Učini pravu stvar (1989). 1990. pojavio se u maloj ulozi u filmu Martina Scorsesea Dobri momci, kao stvarni mafijaški saradnik Stacks Edwards.
1990-e
Nakon dovršetka ovih filmova, Jackson se i dalje drogirao dok se nije predozirao kokainom, a porodica ga je odvela u njujoršku kliniku za odvikavanje. Nakon što se uspješno oporavio, Jackson je glumio u Prašumskoj groznici, kao ovisnik o kokainu i brat relativno mlađeg novog glumca Wesleyja Snipesa. Jackson je tu ulogu nazvao katarzičnom jer se oporavljao od vlastite ovisnosti. Film je bio toliko hvaljen da je Kanski filmski festival 1991. uveo specijalnu nagradu za "sporednog glumca" samo za njega. Nakon ove uloge, Jackson se angažirao na više filmova, uključujući Strictly Business, Juice, Patriotske igre, i dvije komedije: Besmrtno oružje i Amos i Andrew. Nakon rada na tim filmovima, Jackson je započeo saradnju sa Stevenom Spielbergom u Jurskom parku. U Paklenom šundu Quentina Tarantina igrao je veću ulogu. To je vjerovatno Jacksonova najpoznatija uloga, ponajviše zbog njegovih monologa i dijaloga sa Johnom Travoltom. Uloga mu je donijela nominaciju za Oscar za najbolju sporednu mušku ulogu i nagradu BAFTA za najboljeg sporednog glumca.
Nakon niza neuspješnih filmova, kao što su Poljubac smrti, Velika bijela nada i Isiahova sudbina, Jackson je počeo dobijati slabe recenzije od kritičara koji su ga malo prije toga hvalili zbog Paklenog šunda. To je završilo s dva uspješna filma, Vrijeme ubijanja, gdje je portretirao oca kome sude zbog ubistva dvojice muškaraca koji su silovali njegovu kćer, i Umri muški 3, s Bruceom Willisom.
2000-e
mini|Jackson na [[Kanski filmski festival|kanskom filmskom festivalu 2005.]]
13. juna 2000. dobio je svoju zvijezdu na Hollywoodskoj stazi slavnih. Karijeru u novoj deceniji počeo je kao pukovnik na suđenju u u filmu Ratna pravila, a nakon toga treći put nastupio s Bruceom Willisom u nadnaravnom trileru Neslomljivi. Osim toga, nastupio je i u remakeu filma iz 1971, Shaft. Jacksonov jedini film 2001. bio je Valentinovo špiljskog čovjeka, triler o ubistvu, u kojem je glumio muzičara-beskućnika. Film je režirao Kasi Lemmons, koji je prethodno radio sa Jacksonom na Eve's Bayou. 2002. glumio je liječenog alkoholičara koji pokušava zadržati skrbništvo nad djecom nakon nesreće s likom Bena Afflecka u Kobnom prestrojavanju. Vratio se u Ratovima zvijezda: Klonovi napadaju, gdje je malu ulogu povećao u sporednu. Purpurni svjetlosni mač Macea Windua bio je rezultat Jacksonove sugestije; htio je biti siguran da će se njegov lik isticati u masovnoj sceni bitke. Jackson se nakon toga pojavio kao agent NSA zajedno s Vinom Dieselom u XXX i kao diler droge koji nosi kilt u Prljavim poslovima. 2003. ponovo je portretirao vojnu ulogu, radeći s Travoltom u Ubojitim namjerama, te policijskog narednika zajedno s Colinom Farrellom u remakeu TV-serije Specijalci. 2004. glumio je mentora Ashley Judd u trileru Zatamnjenje te posudio glas superjunaku Frozoneu u kompjuterski animiranom filmu Izbavitelji. Jackson se ponovno pojavio u Tarantinovom filmu, ovaj put u kameo ulozi u Kill Bill 2.
2005. počela je sportskom dramom Trener Carter, u kojoj je glumio trenera (po uzoru na stvarnog trenera Kena Cartera) posvećenog učenju svojih igrača da je obrazovanje važnije nego košarka. Jackson je nastupio i u dva nastavka, XXX: Stanje pripravnosti i posljednjem nastavku Ratova zvijezda, Ratovi zvijezda: Osveta Sitha. Njegov posljednji film te godine bio je Faca, zajedno uz komičara Eugenea Levyja. 4. novembra 2005. dodijeljena mu je nagrada za životno djelo na Havajskom međunarodnom filmskom festivalu.
2006. je sa Julianne Moore nastupio u velikom hitu Freedomland, gdje je utjelovio detektiva koji pokušava pomoći majci da nađe svoje oteto dijete, dok u isto vrijeme mora ugušiti rasne nerede. Jacksonov drugi film te godine, Zmije u avionu, izazvao je veliko zanimanje nekoliko mjeseci prije objave zbog popisa glumaca i naslova. Jacksonova odluka da nastupi u filmu bila je temeljena isključivo na naslovu. Kako bi skrenuo pažnju na film, iste godine se pojavio u kameo ulozi u muzičkom spotu Snakes on a Plane (Bring It) Cobre Starshipa. Krajem godine pojavio se u filmu Zemlja junaka, kao liječnik koji se vraća iz rata u Iraku i pribjegava alkoholu kako bi se otarasio misli o ratu.
Privatni život
150px|mini|Jackson na golf turniru 2006.
1980. oženio se glumicom Latanyom Richardson, koju je upoznao dok je pohađao Morehouse College. Par, koji živi u Los Angelesu, ima kćer Zoe, rođenu 1982.
Jackson je strastveni ljubitelj košarke te posebno uživa u nastupima Harlem Globetrottersa i Toronto Raptorsa. Nakon snimanja Prljavih poslova u Liverpoolu, postao je navijač FC Liverpoola. Jackson uživa igrati golf, a govori se da je postao iznimno uspješan. Izjavio je da, ako bi morao izabrati drugu karijeru, "igrao bi golf na PGA turnirima" te da je to jedino mjesto na kojem se može "odjenuti kao svodnik i savršeno se uklapati". Osim toga, rekao je kako u svojim filmskim ugovorima ima klauzulu koja mu dopušta da dva dana sedmično može igrati golf.
Otkrio je kako svaki svoj film gleda u kinima s publikom, tvrdeći: "Još u godinama kad sam nastupao u pozorištu htio sam gledati predstave u kojima nastupam - dok sam bio u njima! Uživam se gledati kako radim."
Jackson je u stvarnom životu ćelav, ali u filmovima uživa nositi razne perike. Ljubitelj je stripova i animea, a u muzičkom spotu Snakes on a Plane (Bring It) Cobra Starshipa može se vidjeti kako čita strip 100 Bullets.
Amaryllidaceae
Amaryllidaceae je porodica zeljastih biljaka, pretežno lukovičastih (rjeđe rizomskih) cvjetnica –trajnica, monokotiledona, reda Asparagales.
Porodica je dobila ime po rodu Amaryllis i obično je poznata kao porodica amarilisa. Listovi su obično linearni, a cvjetovi su obično dvospolni i simetrični, raspoređeni u štitastim cvastima na stabljici. Peteljke i latice su nediferencirane kao teke, koji se u osnovi mogu stopiti u cvjetnu cijev. Neki također imaju krunicu. Sadrže alil sulfidne spojeve, od kojih imaju karakterističan miris luka, posebno u potporodici Allioideae.
Porodica koja je prvotno rangirana 1805. godine, sada sadrži oko 16.00 vrsta, podijeljenih u oko 75 rodova, 17 plemena i tri potporodice:
Vremenom je došlo do mnogo reorganizacija i u raznim periodima kombinirano je s pripadajućim predstavnicima porodice Liliaceae. Od 2009. godine prevladao je vrlo širok pogled na osnovu filogenetičkih odnosa, koji uključuje brojne druge bivše porodice.
Pripadnici ove porodice pronađeni su u tropskim do suptropskim područjima svijeta i uključuje mnoge ukrasne biljke i povrće.
Opis
Amaryllidaceae su uglavnom kopnene (rijetko vodene) cvjetnice koje su zeljaste ili sukulentne geofite (povremeno epifiti) koje su višegodišnje, sa izuzetkom četiri vrste. Većina rodova raste iz lukovica, ali se neki poput rodova Agapanthus, Clivia i Scadoxus razvijaju iz rizoma (podzemna stabljika).
Listovi su jednostavni, prilično mesnati i dvostrani sa paralelnim žilama. Oblik lista može biti linearan, trakast, duguljast, eliptičnan, lancetast (u obliku koplja) ili filiformni (u obliku niti). Listovi koji su ili grupirani u osnovi ili su alternativno raspoređeni na stabljici, a mogu biti sjedeći ili petiolatni i imati meristem.
Cvjetovi su hermafroditni (dvospolni), aktinomorfni (radijalno simetrični), rijetko zimomorfni, pedicelatni ili sjedeći, a obično su raspoređeni u štitaste cvasti na vrhu cvjetne stabljike bez listova ili se cvast sastoji od šest nediferenciranih čašičnih listova raspoređenih u dva vrtloga od tri. Latice su sličnih oblika i veličina i mogu biti slobodne jedna od druge ili su spojene u podnožju, kako bi tvorile cvjetnu cijev (hipantij). U nekim rodovima, poput Narcisa, ovo može biti nadjačano izbočenjem u obliku čaše ili trube, kao paraperigonium ili lažna krunica. Kod nekih vrsta, to se može svesti na puki disk.
Položaj jajnika varira po potporodicama; Agapanthoideae i Allioideae imaju nadrasle plodnice, dok Amaryllidoideae imaju podrasle. Šest stabljika raspoređeni su u dvije vijuge po tri, povremeno i više kao u rodu Gethyllis (Amaryllidoideae, 9–18). Plod je suha i kapsula ili mesnata i liči na bobičast.
Taksonomija i filogenetika
Sadašnje filogenetičko razdoblje razumijevanja taksonomskih odnosa Amaryllidaceae počelo je radom Faya i Chasea (1996) koji su za prepoznavanje bliskosti veza između  Agapanthus , Alliaceae i Amaryllidaceae koristili plastidni gen rubisco rbcL. "Agapanthus" je različito bio uključen u Alliaceae ili je bio u posebnoj porodici, Agapanthaceae. Preselili su  Agapanthus  u porodicu Amaryllidaceae koju su smatrali sestrinskom grupom u Amaryllidaceae. Ipak, Grupa za filogeniju angiospermi (APG), klasifikacija (1998) su i dalje smatrali da su ovo tri odvojene porodice unutar reda Asparagales.
Bliska veza potvrđena je detaljnijom studijom Meerow (1999) koji je potvrdio monofiliju Amaryllidaceae, sa Agapanthaceae kao sestrinskom porodicom, a Alliaceae kao sestrinskom grupom kladusa Amaryllidaceae / Agapanthaceae. U svom APG II sistemu (2003), predloženo je pojednostavljenje viših (jezgranih) asparagalesa, svodeći ih na još dvije široko ograničene porodice i predložio privremeno ime Alliaceae  sensu lato  (sl) koja uključuje tri sestrinske porodice (Agapanthaceae, Alliaceae sensu stricto i Amaryllidaceae), jer zajedno tvore monofiletnu grupu. U tom su pogledu slijedili Hutchinsonov sistem. Na osnovu ovog prijedloga, tri porodice svedene su na potporodice (a širenjem potporodice Alliaceae 'ss' 'svedene su na plemena). ime nove i veće porodice, poziciju koju su nakon toga snažno podržali Meera i njegove kolege.
Verzija APG-a iz 2009. formalno je usvojio ovo široko viđenje i sačuvano ime Amaryllidaceae. Da bi se ta šira porodica razlikovala od starije, uže porodice, postalo je uobičajeno da se odnosi na Amaryllidaceae  sensu  APG ili kako ga koristi APG, Amaryllidaceae s.l., za razliku od Amaryllidaceae s.s..
Ovo filogenetsko stablo (kladogram) pokazuje položaj Amaryllidaceae s.l. unutar reda Asparagales.
Potpodjela
Kako ju je rekonstruirao APG, Amaryllidaceae  s.l.  sastoji se od tri potporodice, Agapanthoideae, Allioideae i Amaryllidoideae, što odgovara trima porodicama koje su u nju pripojene:
Jedna od njih (Agapanthoideae) je monorodna za "Agapanthus" (vidi kladogram I).
Od ostale dvije potporodice, Allioideae su razdvojene u tri poddivizij, prema početnim filogenetskim studijama Faya i Chasea (1996). Budući da su Allioideae tretirali kao porodicu Alliaceae, to su bile potporodice Allioideae, Tulbaghioideae i Gilliesioideae. Kada je porodica Alliaceae reducirana na potporodicu Allioideae, svedenw su na plemena Allieae, Tulbaghieae i Gilliesieae (vidi kladogram II).
Potpuno rješavanje infraporodičnih (suprageneričnih) odnosa unutar potporodice Amaryllidoideae (Amaryllidaceae  s.s. ) pokazalo se težim. Studiji Faya i Chasea nedostajalo je dovoljno rješenja za daljnje rasvjetljavanje ove grupe. Historijski je za Amaryllidaceae predložen široki spektar infraporodičnih klasifikacijskih sistema. U dvadesetom stoljeću postojalo je najmanje šest shema, uključujući Hutchinsona (1926), Traub (1963), Dahlgren (1985), Müller-Doblies and Müller-Doblies (1996), Hickey and King (1997) i Meerowa i Snijmana (1998). Hutchinson bio je rani zagovornik većih Amaryllidaceae, prenoseći taksone iz Liliaceae i imao je tri plemena, Agapantheae, Allieae i Gilliesieae. Traub (koji pruža kratku istoriju porodice) uglavnom je pratio Hutchinsona, ali s četiri potporodice (Allioideae, Hemerocalloideae, Ixiolirioideae i Amaryllidoideae) i Amaryllidoideae koji je tada podijelio dalje u dvije "infraporodice", Amarylloidinae i Pancratioidinae, aranžman s ukupno 23 plemena. U Dahlgrenovom sistemu, koji je pogodovao većem broju manjih porodica, usvojio je uži obuhvat od Trauba, koristeći samo potonju Amaryllidoideae koju je tretirao kao osam plemena. Müller-Doblies je opisao deset plemena (i 19 podtipova). Hickey i King opisali su deset plemena po kojima je bila podijeljena porodica, kao što je Zephyrantheae. Meerow i Snijder smatrali su da ima trinaest plemena, jedno (Amaryllideae) sa dva podtipa (za poređenje ovih shema; vidi Meerow et all. 1999, tabela I).
Daljnja primjena molekularne filogenetike stvorila je složenu sliku koja se samo djelimično odnosila na dotadašnju plemensku strukturu, a koja se temeljila samo na morfologiji. Rather je Amaryllidaceae riješio duž biogeografske linije. Pretežno južnoafrički kladus, identificiran kao Amaryllideae, bio je sestrinska grupa prema ostatku porodice. Druga dva afrička plemena bila su Haemantheae i Cyrtantheae, a identificirano je i australijsko pleme Calostemmateae. Veliki kladus se mogao opisati samo kao evroazijski i američki, od kojih je svaki bio monofiletni sestrnski kladus jedan drugom. Evroazijski kladus je slabo rasvijetljen, s izuzetkom Lycorideae (Srednja i Istočna Azija). Američki kladus je bolje postavlje, identificirajući i Hippeastreae kao pleme (i Zephyranthinae kao potpleme u njemu). Američki kladus je također uključio andski
Daljnja istraživanja američkog kladusa sugerirala je prisustvo dviju skupina, andske i daljeg kladusa Hippeastroide, u kojoj je Griffineae sestrinska ostatku Hippeastreae. Slično tome, andski kladus Eustephiea pojavio se kao sestrinski za preostale kladuse, uključujući Hymenocallideae. U ovoj grupi je identificirano i novo pleme, Clinantheae. Evroazijski kladus je također razriješen podjelom u četiri plemena, Pancratieae, Narcisseae, Galantheae i Lycorideae. Ovo je postavilo Lycorideae kao sestrinsku grupu ostalim mediteranskim plemenima. Ti su odnosi sažeti u sljedećem kladogramu:
Grupa za filogeniju angiospermi
Objavljivanje treće verzije APG klasifikacije i prihvatanje Amaryllidaceae s.l. popraćeno je popisom prihvaćenih potporodica i plemenskih imena, a promjene ranga iz porodice u potporodicu zahtijevalo je reviziju drugih nižih rangova, kao što sledi:
Porodica: Amaryllidaceae J.St.-Hil., Expos. Fam. Nat. 1: 134. Feb–Apr 1805, ''nom. cons.'' Ovaj obuhvat se u nekoliko aspekata razlikuje od filogenetskog opisa Meerowa i njegovih kolega. Griffineae je prepoznata kao posebno pleme unutar kladusa Hippeastroida, a Stenomesseae kao polifiletska s dvije različite vrste zasnovane na obliku lista ' 'Stemomesson '' su prebačene su u novo pleme, Clinantheae kao sestrinska Hymenocallideae u andskom kladusu. Ostaci  Stemomesson  tada su tvorili poseban kladus sa Eucharis (Eucharidae) i Eucharidae preimenovana u Stenomesseae (vidi kladogram III]]).
Hind bint Ebi-Umeje
Hind bint Ebi Umeja (Arapskiهند بنت أبي أمية) (580 - 680) je bila supruga Allahovog poslanika Muhameda i time imala titulu „Majka pravovjernih“.
Biografija
Također je poznata kao Hind el Mahzumija, Hind bint Suhejl i Umm Selema ( Bila je kćerka poglavara arapskog plemena Benu Mahzum Um Mahzum i njen prvi muž Abdullah ibn abdul Esed. Bila je među prvim konvertitima na islam, bilježi se da su samo Alija i još nekoliko njih primili islam prije nje.
Parobrod
mini|Parobrod USS Cherokee iz 1864. Parni brod je brod pogonjen uz pomoć vodene pare. Vodena para se dobija iz kotlova na kruta ili tekuća goriva. Pogon može biti sa bočnim točkovima i lopaticama (prvobitni oblik), propelerima i turbinama. Prvi parobrodi pojavili su se u Evropi i SAD-u krajem 18. vijeka. Prvu komercijalnu upotrebu ostvario je Amerikanac Robert Fulton s putničkom parobrodom "Clermont", koji je plovio rijekom Hudson. Kao pogon je korišten, prije nego što je propeler uveden, točak s lopaticama. U početku se saobraćaj odvijao na rijekama i mirnijim vodama dok se na moru sporije uvodio. Sredinom 19. vijeka počinje upotreba parobroda i na morima.
Hind bint Ebi-Umeje
Biografija
Bila je proganjana od mekanskih idolopoklonika i prisiljavana da ostavi novu vjeru koju je prihvatila i prestane slijediti Muhameda. Njen suprug je poginuo u bici na Uhudu 23. marta 625. godine. Imala je četvero djece sa prvim mužem prije Poslanika Muhameda:
Kao udovica je ostala sama sa djecom u Medini gdje nije imala rodbine ali je bila izdržavana od zajednice Ensarija i Muhadžira koji su to smatrali kao svojom dužnošću. Nakon što je upotpunila „idet“ (po Islamskom zakonu, vrijeme koje udovice moraju čekati nakon smrti muževa u kojima im nije dozvoljeno da se udavaju), Ebu-Bekr a zatim i Omer ibn Hattab je pokušavaju zaprositi, što ona odbija. Nakon toga je zaprošava Muhamed, što ona prihvata.
Parobrod
Riječni saobraćaj
Po uzoru na Fultonov "Clermont" i u Evropi se početkom 19. vijeka prave parobrodi. Brod pod imenom "Prinzessin Charlotte von Preußen" pušta se u pogon 1817. još prije nego što je u Berlin u uvedena prva željeznička linija. Imao je jedan točak za pogon, koji se nalazio na sredini brodskog trupa. Ovakav koncept nije omogućio dobro upravljeanje brodom, nakon čega se točkovi ugrađuju kod krme, pramca ili na strani. Veliki uspon ostvaren je prije svega u SAD-u, poznat je prije svega "Natschez" koji je plovio Mississipij em. Na vrhuncu je u New Orleans u usidreno 35.000 parobroda godišnje. U Evropi su parobrodi prevozili putnike i poštu. Uvedene su redovne brodske linije. Tako je na brodogradilištu "Meyer Werft" (Papenburg, Njemačka) poronjen putnički brod "Salonschnelldampfer Augusta" koji je saobraćao između grada Leer i Istočnofrizijskih ostrva Borkum i Norderney.
Procvat komercijalne upotrebe
Zbog visoke cijene putovali su, između SAD-a i Evrope, u početku samo imućniji građani. Posebno se u SAD-u prave sve lukzusniji brodovi za istu kategoriju putnika. Kasnije zbog velike potražnje prave se dodatni spratovi za siromašne putnike. Veliki talas izbjeglica je stigao, zbog velike gladi, 1845. iz Irske u SAD-a. Kasnije dolaz veliki broj Talijan a useljenika i protjeranih Jevrej a iz Istočne Evrope.
Posljedice
Procvat parobroda označio je kraj velikih jedrenjak a. Dok su mogli još konkurisati kod težih ruta, poput Rta Horn, prokopavanjem 1869. Sueskog kanal a skraćuje se put do Jugoistočne Azije i time se završava njihova era. Prelazak saobraćaja s jedrenjaka na parobrode zahtijevao je, tokom izgradnje, veću potrošnje metala umjesto drveta. Traženi su ložač i, stjuard i, te mašinski inžinjeri i bravar i koji su potisnuli tesar e i stolar e. Došlo je do otvaranja novih radnih mjesta specijalizovanih na brzo utovar i istovar te distribuciju robe u luka ma.
23.
thumb|Druz Mlađi Godina 23. (XXIII) bila je redovna godina koja počinje u petak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Poliona i Veta ili, rjeđe, '''godina 776. Ab urbe condita'''. Oznaka "23." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Rosalind Franklin (rover)
mini|ExoMars prototip Rosalind Franklin, ranije poznat kao ExoMars rover, planirani je robotski Marsov rover, dio međunarodnog programa ExoMars kojeg vode Evropska svemirska agencija i Ruska državna korporacija Roscosmos.
Planirano je lansiranje u julu 2020. godine, i čeka se rusko lansirno vozilo, modul nosača ESA i ruski lender pod nazivom Kazachok, koji će rasporediti rover na površinu Marsa. Nakonsurnog sletanja, solarni rover će početi sedam mjeseci dugu misiju (218- sol misija) traženja postojanja prošlog života na Marsu. Trace Gas Orbiter (TGO), koji je lansiran 2016. godine, će raditi za lender i Rosalind Franklin kao relejni satelit za podatke. mini|Prototip rovera ExoMars na festivalu nauke u Cambridgeu 2015. godine
NGC 2122
NGC 2122 (također poznat kao ESO 57-EN41) je otvoreno zvjezdano jato i emisijska maglina i nalazi se u sazviježđu Sto. Prvo otkriće je napravio James Dunlop 3. augusta 1826. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Škobalji
Škobalji su naseljeno mjesto u općini Foča, Bosna i Hercegovina.
IC 332
IC 332 (također poznat kao MCG 0-10-4 i PGC 13137) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 428 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Bik. Najveći prečnik je 0,90 (112 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (62 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Stephane Javelle 29. decembra 1893. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
24.
Godina 24. (XXIV) bila je prijestupna godina koja počinje u subotu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Cetega i Varona ili, rjeđe, '''godina 777. Ab urbe condita'''. Oznaka "24." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Rosalind Franklin
Rosalind Elsie Franklin (25. jula 1920. - 16. aprila 1958.) je bila engleska hemičarka i rendgenski kristalograf čiji je rad bio središnji za razumijevanje molekularnih struktura DNK (deoksiribonukleinska kiselina), RNA (ribonukleinska kiselina), virusa, uglja i grafita. Iako su njeni radovi o uglju i virusima cijenjeni još za života, njeni doprinosi otkrivanju strukture DNK u velikoj su mjeri prepoznati posmrtno.
Piksel
Piksel jest najmanji grafički element bitmap slike.
Rosalind Franklin
Franklin je najpoznatija po svom radu na rendgenskim difrakcijskim slikama DNK, posebno na fotografiji 51, dok je na King's College u Londonu dovela do otkrića dvostruke spirale DNK zbog kojeg su James Watson, Francis Crick i Maurice Wilkins dijelili Nobelovu nagradu za fiziologiju ili medicinu 1962. Watson je sugerirao da Franklin također dobije Nobelovu nagradu za hemiju, zajedno s Wilkinsom, ali, iako još uvijek nije postojalo pravilo protiv posthumnih nagrada, Nobelov odbor općenito ne donosi posmrtne nominacije.
Piksel
Svaki piksel je uzorak izvorne slike. Više uzoraka obično daju tačniju reprezentaciju slike. Intenzitet svakog piksela je promjenjiv. Boja se obično prezentuje s tri ili četiri intenziteta kao što su RGB ili CMYK.
Riječ "pixel" prvi put je korištena 1965. na JPL-u koju je Frederic C. Billingsley koristio da opiše elemente skeniranih slika sa svemirskih sondi na Mjesecu i Marsu.
Rosalind Franklin
Nakon što je završila svoj rad na DNK, Franklin je vodila pionirski rad u Birkbecku na molekularnim strukturama virusa. Članica njenog tima Aaron Klug nastavila je svoje istraživanje, osvojivši Nobelovu nagradu za hemiju 1982. godine.
Spisak borilačkih vještina po zemljama
Postoji veliki broj različitih stilova i škola borilačkih vještina. Nekada su škole ili stilovi predstavljeni od strane pojedinih učitelja ili mastera, ili kao brand ime neke vježbaonice. Borilačke vještine mogu biti grupisane po tipu ili onome, na šta su fokusirane. Ponekada i po regionalnom porijeklu, o čemu je ovaj članak.
Pakistan
mini|desno|200px|Pehlivan
Kineske borilačke vještine
Od mnogih borilačkih vještina kineskog porijekla možemo izdvojiti:
Među ovim borilačkim vještinama su i neke vrste Kung fu-a
Mačevanje
mini|desno|200px|Mačevanje
Skandinavske borilačke vještine
Finska
Island
Norveška
Borilačke vještine bliskog istoka
Iran
Izrael
Uzbekistan
IC 930
IC 930 je eliptična galaksija koja je udaljena oko 940 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Veliki medvjed. Najveći prečnik je 0,20 (55 hiljada sg) a najmanji 0,2 uglovnih minuta (55 hiljada sg). Prvo otkriće je napravio Edward Emerson Barnard u juna 1892. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
NGC 5102
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Automatsko programiranje
U računarstvu, izraz automatsko programiranje predstavlja tip računarskog programiranja u kojem neki mehanizmi kreiraju računarski program da pomognu programerima pisanje koda na višem apstraktnom nivou.
Postoji malo sporazuma u vezi sa preciznom definicijom automatskog programiranja, najviše zbog njenog značenja koje se promijenilo s vremenom. David Parnas, prateći historiju "automatskog programiranja" u objavljenim istraživanjima, zabilježio je da je ono u 1940tim opisivalo automatizaciju ručnog procesa probijanja papirne trake. Kasnije je opisivalo prevođenje programskih jezika visokog nivoa kao što su Fortran i ALGOL. Ustvari, jedan od najranijih programa koje je mogao identificirati kompajler imao je naziv Autocode. Parnas je zaključio da je "automatsko programiranje uvijek bilo eufemizam za programiranje u jezicima višeg nivoa koji su tada bili dostupni programeru."
Porijeklo
Mildred Koss, rani programer UNIVAC-a, objašnjava: "Pisanje mašinskog koda uključuje nekoliko zamornih (dosadnih) koraka—lomljenje procesa u diskretne instrukcije, pridavanje specifičnih memorijskih lokacija svim komandama, te upravljanje I/O baferima. Nakon praćenja ovih koraka radi primjene matematskih rutina, podrutinskih biblioteka i sortiranja programa, naš zadatak je bio da pogledamo veće programske procese. Trebali smo razumjeti kako bi mogli ponovo koristiti testirani kod i imati mašinsku pomoć pri programiranju. Kako smo programirali, ispitali smo proces i počeli misliti o načinima kako da se apstraktiraju ovi koraci kako bi ih ubacili u jezik višeg nivoa. Ovo je vodilo razvoju interpretera, asemblera, kompajlera i generatora—programa dizajniranih da operiraju i produciraju ostale programe, što je ustvari, automatsko programiranje."
Generativno programiranje
Generativno programiranje jeste stil računarskog programiranja koji koristi automatsku kreaciju izvornog koda kroz generičke okvire, klase, prototipove, šablone, aspekte i generatore koda koji pomažu produktivnost programera. Često se odnosi na teme ponovnog iskorištenja koda kao što su softverski inženjering zasnovan na komponentama i inženjering porodice proizvoda.
Pravljenje izvornog koda
Pravljenje izvornog koda jeste akt generisanja izvornog koda zasnovanog na ontološkom modelu kao što je šablon i ostvaruje se sa programskim alatom kao što je procesor za šablone ili integrirana razvojna sredina (en. skr. IDE). Ovi alati omogućavaju generiranje izvornog koda kroz neki od raznih načina. Makro procesor, kao što je C preprocesor, koji izmjenjuje obrasce u izvornom kodu prema relativno jednstavnim pravilima, jednostavan je oblik generatora izvornog koda.
Misija vraćanja uzorka sa Marsa
desno|mini|415x415piksel| Koncept uzimanja uzorka i povratka Misija vraćanja uzorka sa Marsa (MSR) bila bi misija svemirskog leta za prikupljanje uzoraka stijena i prašine sa Marsa, a zatim njihovog vraćanja na Zemlju. Povratak uzoraka bio bi vrlo moćan tip istraživanja, jer se analiza oslobađa vremenskih, budžetskih i prostornih ograničenja senzora svemirskih letjelica.
Prema Louisu Friedmanu, izvršnom direktoru Planetarnog društva, misija povratka uzoraka sa Marsa, često se opisuje kao jedna od najvažnijih robotskih svemirskih misija, zbog velikog očekivanog znanstvenog povrata ulaganja i sposobnosti dokazivanja tehnologije potrebne za ljudsku misiju na Mars. mini|400x400piksel| Marsovi meteoriti u muzeju Povratak Marsovih uzoraka bio bi koristan nauci jer bi omogućio da se izvrše opsežnije analize uzoraka nego što bi se to moglo učiniti instrumentima koji se marljivo prenose na Mars. Također, prisustvo uzoraka na Zemlji omogućilo bi upotrebu naučne opreme na pohranjenim uzorcima, čak i godinama i decenijama nakon misije vraćanja uzorka.
David Trezeguet
David Trezeguet nekadašnji je francuski nogometaš i reprezentativac argentinskog porijekla.
Karijera
Kao veoma mali seli s roditeljima u Argentinu, gdje ga je 1995. pronašao francuski klub Monaco. Za "Kneževe"je igrao do 2000, kad je prešao u Juventus, s kojim je triput bio prvak italijanske Serie A.
Dana 30. augusta 2010. potpisao je dvogodišnji ugovor s novim španskim prvoligašem Hérculesom. Međutim, klub nije uspio ostati u La Ligi, pa je Trezeguet napustio klub početkom ljeta.
Nakon sezone u Baniyasu sljedeće dvije igrao je u Argentini, za River Plate i Newell's Old Boyse, da bi karijeru završio u januaru 2015. kao član indijskog Pune Cityja.
Reprezentacija
Za francusku reprezentaciju nastupio je 71 put i postigao 34 gola. Na Svjetskom prvenstvu 2006. bio je jedini igrač koji nije realizirao penal u finalu protiv Italije (Italija je postala prvak svijeta, pobijedivši Francusku 5:3 nakon boljeg izvođenja penala).
Suvad Grabus
Suvad Grabus (rođen 14. decembra 1981) je nogometaš, koji trenutno igra za NK Travnik. Igra na poziciji lijevog beka.
Karijera
Grabus je karijeru počeo u NK Travnik, a igrao je još u Čeliku, Zrinjskom, te u Sloveniji. U prijelaznom roku u sezoni 2010/2011 vratio se u NK Travnik.
NGC 3601
NGC 3601 (također poznat kao IRAS 11129+0523, MCG 1-29-24, PGC 34335 i UGC 6282) je spiralna galaksija koja je udaljena oko 361 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Lav. Najveći prečnik je 0,50 (53 hiljade sg) a najmanji 0,5 uglovnih minuta (53 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Albert Marth 22. marta 1865. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Oružane snage Sjedinjenih Američkih Država
Oružane snage Sjedinjenih Američkih Država (službeno na engleskom United States Armed Forces) predstavljaju vojsku SAD-a. Sastoje se od 6 vidova: kompnene vojske, zračnih snaga, marinskog korpusa, ratne mornarice, obalne straže i svemirskih snaga. Predstavljaju najveće oružane snage svijeta. Vrhovni komadant oružanih snaga je predsjednik države koji uz Ministarstvo odbarne i Ministarstvo državne sigurnosti predstvaljaju organe pomoću kojih se provodi vojna politika.
Od svojeg osnivanja Oružane snage SAD-a imale su važnu ulogu u historiji SAD-a. Njena historija počinje još u borbi u američkom ratu za nezavisnost. Odigrala je važnu ulogu u američkom građanskom ratu služeći odano kao oružana sila SAD-a, iako su je neki njeni pripadnici napustili i prešli vojsku Konfederacije. Aktom o nacionalnoj sigurnosti iz 1947. godine nakon završetka drugog svjetskog rata i početkom hladnog rata utemeljeni moderni vojni okviri vojske. Ovim aktom osnovano je Ministarstvo odbrane sa ministrom odbrane na čelu, ministarstvo zračnih snaga i vijeće državne sigurnosti.
Historija
Početak oružanih snaga SAD-a datira još od 14. juna 1775. osnivanjem Kontinetalne armije, čak prije proglašenja Deklaracija o nezavisnosti. Kontinentalna mormarica osnovana je 13. oktobra 1775. godine, a Kontinentalni marinci vežu svoju osnivanje za 10. novembar 1775. godine, u blisko vrijeme drugog Kontinentalnog kongresa u svrhu odbrane nove nacije od Britanskog Carstva u američkom ratu za nezavisnost.
Ove snage su demobilizirane 1978. godine nakon potpisivanja sporazuma iz Pariza 1783. godine. Konfederacijski kongres forira današnju kopnenu vojsku SAD-a 3. juna 1784. godine, zatim ratnu mornaricu 27. marta 1794. godine i sadašnji marinski korpus 11. jua 1798. godine. Sva ova tri vida vojske nastavljaju tradiciju prethodnih kontinetalnih vidova.
Obalna straža SAD-a vuče svoje porijeko od osnivanja Revenue Cutter Service 4. augusta 1790. godine koja se spojila sa Službom za spašavanje života SAD-a 28. januara 1915. godine. Zračne snage Sjedinjenih Američkih Država kao samostalan vid su osnovane 18. septembra 1947. godine, a svoje porijeklo vode od aernoautičke divizije, korpusa veze SAD-a koja je formirana 1. augusta 1907. godine i djelovale su kao zračne snage kopnene vojske SAD-a u sklopu kopnene vojske do donošenja akta o nacionalnoj sigurnosti 1947. godine.
Svemirske snage SAD-a su osnovane 20. decembra 2019. godine i predstavljaju šesti vid oružanih snaga SAD-a i prvu novu granu vojske od uspostave zračnih snaga 1947. godine.
Komandna struktura
Predsjedničko upravljanje Oružanim snagama SAD-a definisano je članom II u Ustavu SAD-a gdje je predsjednik imenovan vhovnim komdantom oružanih snaga. Ustavom je opisano postojanje Saveznih izvršnih ministarstava čije je imenovanje opisano klauzulom o imenovanju. Ove stavke u Ustavu su bile osnova za formiranje Ministarstva odbrane SAD-a (DoD) 1947. godine zakonom o državnoj sigurnosti. Na čelu DoD-a je sekretar odbrane (ministar odbrane) koji je civil i koji je član Kabineta Sjedinjenih Američkih Država. Ministar odbrane je druga osoba u lancu komande sa izuzetkom obalne straže koja se nalazi pod ingerencijom Ministarstva unutrašnje sigurnosti SAD-a. Ministar odbrane je odmah poslije predsjednika u komandnom lancu i on je glavni pomoćnik predsjednika u pitanjima vezanim za odbranu. Predsjednik i sekretar odbarne zajedno predstavljaju National Command Authority (NCA) (bos. Nacionalno komandno tijelo).
U svrhu kooradinacije vojne strategije i političkih poslova, predsjednik ima Vijeće za državnu sigurnost sa savjetnikom za naciolanu sigurnost. Kolektivno tijelo ima prema predsjedniku savjetodavnu ulogu, ali nekoliko članova koji zakonski čine vijeće (državni tajnik, ministar energetike i ministar odbrane) imaju izvršnu vlast u svojim resorima.
Baš kao i predsjednik, ministar odbrane i ministar državne sigurnosti imaju nadležnosti u sklopu vojne strukture, radi održavanja civilne kontrole nad vojskom, svaki od čelnika odjela ministarstva odrane je civil. Četiri branše ministarstva odbrane su organizovana u tri dijela. Jedno je ministartsvo kopnene vojske, drugo ministarstvo ratne mornarice i treće ministarstvo zračnih snaga. Marinski korpus spada u ministarstvo ratne mornarice. Obalna straža spada pod ingerenciju ministarstva državne sigurnosti. Međutim u slučaju rata, predsjednik ili kongres može premjestiti obalnu stražu pod ingerenciju ministarstva ratne mornarice u sklopu ministarstva odbrane.
Budžet
Sjedinjene Američke Države imaju najveći vojni proračun u svijetu. U fiskalnoj 2019. godini odobreno je 693 milijarde američkih dolara za ministarstvo odbrane za "Overseas Contingency Operations" u ratu protiv terorizma. Izvan direktnih izdvajanja za ministarstvo odbrane, SAD potroši 218 do 262 milijadi američkih dolara godišnje za druge programe koji se odnose na odbranu kao što veterani, drđavna sigurnost, održavanje nuklearnog oružja i ministarstvo odbrane.
27.
Godina 27. (XXVII) bila je redovna godina koja počinje u srijedu u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao Godina konzulstva Pizona i Frugija ili, rjeđe, '''godina 780. Ab urbe condita'''. Oznaka "27." za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavna metoda za imenovanje godina.
Oružane snage Sjedinjenih Američkih Država
Budžet
Fisklane 2016. godine 146.9 milijardi $ je dodijeljeno ministarstvu kopnene vojske, 168.8 milijardi $ ministarstvu ratne mornarice, 161.8 milijardi $ ministarstvu zračnih snaga i 102.8 milijardi $ za izadtke ministarstva odbrane. Prema funkciji, 138,6 milijardi dolara je bilo potrebno za personal, 244,4 milijarde dolara za operacije i održavanje, 118,9 milijardi dolara za nabavke, 69,0 milijardi dolara za istraživanje i razvoj, 1,3 milijarde dolara za revolving i upravljačke fondove, 6,9 milijardi dolara za vojnu izgradnju i 1,3 milijarde dolara za porodična stambena pitanja.
Personal
Ukupni aktivni sastav oužanih snaga SAD-a na dan 28. feburara 2019. godine iznosio je 1.359.685 pripadnika uz dodatnih 799.845 pripadnika rezervnog sastava. Broj službenika u civilnom odjelu u decembru 2018. iznosio je 744.005. Ministarstvo odbrane SAD-a je najveći poslodavac na planeti.
Služenje u oružanim snagama SAD-a je na dobrovoljnoj bazi, ali se regrutiranje može izvršiti putem sistema selektivne službe na zahtjev predsjednika ili kongresa. Svi muškarci dobi od 18 do 25 godina koji žive u SAD-u su se dužni javiti ovoj službi. Oružane snage SAD-a su treća vojska u svijetu po broju pripadnika poslije kineske i indijske vojske, a imaju trupe raspoređene diljem planete.
Od 31. decembra 2010. godine Oružane snage SAD-a su raspoređene u 150 zemalja svijeta, broj raspoređenih pripadnika van kontigenata u drugim zemljama se kreće od jednog u Surinamu do preko 50.000 u Njemačkoj. Po prisutnosti američkih vojnika mogu se nabrojati: 103.700 (Afganistan), 52.440 (Njemačka), 35.688 u Japanu, 28.500 u Južnoj Koreji, 9.660 u Italiji i 9.015 u Velikoj Britaniji. Broj vojnika se često mijenja.
Sastav
mini|M1 Abrams je glavni borbeni tenk (MBT) američke vojske. mini|Bombarder B-2 mini|Nosač aviona USS Nimitz mini|Američki marinci mini|Helikopter HH-65 Dolphin američke obalne straže.
Kopnena vojska
Kopnena vojska oružanih snaga SAD-a broji 476.000 pripadnika regularnog sastava. Karakteristike kopnene vojske su moderna motorizacija, mobilnost, komandoske misije, specijalne snage kao i kombinovane borbene snage. Kopnena vojska u svojem posjedu ima avijaciju. Kopnena vojska predstavlja najstariji vid američke vojske koji svoje korijene vuče još od rata za nezavisnost.
Ratna mornarica
Ratna mornaricaje 2007. brojala 280 brodova i 3.700 letjelica raspoređenih u pet flota. Predstavlja drugi najstariji vid oružanih snaga SAD-a, važnu ulogu odigrala je tokom drugog svjetskog rata. Osim brodova, u sastavu mornarice se nalaze zračne i pješadijske jedinice, te jedinice za specijalne namjene kao što su Navy Seal.
Marinski korpus
Američki marinski korpus (USMC) je usko vezan za američku ratnu mornaricu. Dok je ratna mornarica zadužena za ratovanje na moru, marinci su mornaričke kopnene snage zadužene za pomorski desant, iskrcavanje na kopno i ratovanje na kopnu. Smatraju se za elitne snage te američki marinci čuvaju američke ambasade diljem svijeta. 2017. godine brojali su u aktivnom sastavu 182.000 pripadnika.
Obalna straža
Obalna straža SAD-a je 2018. godine brojala 56.569 pripadnika. Za razliku od ostalih grana oružanih snaga, Obalna straža karakteristična je po tome što objedinjuje poslove pomorske policije (s jurisdikcijom u obalnom moru i u međunarodnim vodama), vojnopomorske podrške, te saveznog tijela. Radi se o agenciji Ministarstva domovinske sigurnosti (Department of Homeland Security), dok u vrijeme rata potpada pod Ratnu mornaricu obavljajući vojne operacije.
Svemirske snage
Svemirske snage predstavljaju šesti vid oružanih snaga SAD-a koji je formiran u decembru 2019. godine.
NGC 6552
NGC 6552 (također poznat kao IRAS 18001+6638, MCG 11-22-18, PGC 61252 i UGC 11096) je prečkasta spiralna galaksija koja je udaljena oko 365 miliona sg od Zemlje i nalazi se u sazviježđu Zmaj. Najveći prečnik je 1,00 (106 hiljada sg) a najmanji 0,7 uglovnih minuta (74 hiljade sg). Prvo otkriće je napravio Heinrich Louis d'Arrest 6. oktobra 1866. godine.
Najbliži NGC/IC objekti
Sljedeći spisak sadrži deset najbližih NGC/IC objekata.
Period civilne uprave
Odlike perioda
Okupacijom 1878. godine BiH je u punom smislu ušla u sastav Austrougarske monarhije iako je zaposjednuta teritorija sve do aneksije 1908. godine formalno-pravno ostala pod sultanovim suverenitetom. Usljed osobenosti međunarodnih okolnosti u kojima je izvršena okupacija, unutrašnjih prilika i odnosa u okupiranoj zemlji i veoma složene ustavne strukture Habsburške monarhije, BiH je u njenom okviru sve vrijeme imala poseban državno-pravni položaj i posebnu organizaciju i strukturu vlasti. Osnovni međunarodnopravni akti koji su određivali taj položaj bili su Član XXV Berlinskog ugovora i tzv. "Novopazarska konvencija", poznata i kao "Carigradska konvencija". Član XXV Berlinskog ugovora je uopšteno odredio austrougarski okupacioni mandat kao pravo zaposjedanja i upravljanja pokrajinom Bosnom i Hercegovinom. Osmansko carstvo i Austro-Ugarska su 21.aprila 1879. zaključile u Istanbulu "Međusobni sporazum" ili "Konvenciju". U uvodu te konvencije na prvom se mjestu ističe da okupacija ne vrijeđa suverena prava sultana nad Bosnom i Hercegovinom. Konvencija obezbjeđuje slobodu vjeroispovijesti svim stanovnicima okupirane zemlje. Muslimanima se posebno garantuje lična i imovinska sloboda i sigurnost, pravo da održavaju veze sa svojim duhovnim poglavarom u Carigradu, da javno u molitvama spominju ime halifa (sultana) i da na džamijama ističu osmansku zastavu tamo gdje je to već bio običaj. Konvencijom je određeno da se prihodi BiH mogu koristiti isključivo za upravu i potrebe ove pokrajine. Time je postavljen princip samofinansiranja bosanskohercegovačke uprave, kojeg se Austro-Ugarska cijelo vrijeme svoje vladavine pridržavala.
Organizacija vlasti
22. februara 1880. godine parlamenti Austrije i Ugarske su paralelno usvojili "Zakon o upravljanju Bosnom i Hercegovinom." Ovaj je zakon odredio da nadzor nad privremenom upravom u BiH pripada zajedničkoj vladi, ali da se pravci i načela te uprave (posebno izgradnja željeznica i drugih javnih građevina, donošenje propisa o carinama, indirektnim porezima i novcu) ne mogu utvrđivati bez saglasnosti vlada oba dijela Monarhije. Zakonom je posebno određeno da se bez saglasnosti parlamenta Austrije i Ugarske ne može promijeniti odnos u kojem se BiH nalazi prema Monarhiji. Austro-Ugarska je, tako, u biti zadržala: (1) zatečenu osmansku administrativnu organizaciju u BiH; (2) pravni poredak; (3) poreski sistem; (4) postojeće stanje agrarnih odnosa.
Preduzimanjem zatečene upravne strukture, Bosna vilajet je postao Rekhsland, sandžaci ili live postali su okruzi, (srezovi) su prebačeni u kotare, a nahije u kotarske ispostave. Valija je postao zemaljski poglavar (njem. Landesschef), mutesarifi (upravnici sandžaka) postali su okružni predstojnici, a kajmakami ili mudiri (upravnici srezova) preimenovani su u kotarske predstojnike. Okupacija je zatekla u BiH 64 kotara i 23 kotarske ispostave, te sistem opštinskih samouprava u okviru seoskih opština (džemata ) i gradskih opština ili beledija. Nova vlast je zadržala ovu opštinsku strukturu, ali su njena samoupravna prava i djelokrug bili veoma ograničeni. Slično upravi, i u pravosuđu je zadržana osmanska organizacija sudstva. Prvostepeni su bili kotarski sudovi kojih je bilo 48. U Sarajevu je od 7. jula 1879. godine počeo djelovati Vrhovni zemaljski sud (njem. Landesgericht). Pri svim kotarskim sudovima postojali su i šerijatski sudovi za porodične i nasljednopravne poslove Muslimana. Pri Vrhovnom sudu u Sarajevu djelovao je u svojstvu apelacije Vrhovni šerijatski sud (njem. Scheriatsobergericht). Okružni sudovi su djelovali i kao trgovački sudovi.