ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Úprava odstavců
Klíčové slovo: odstavec; přímá řeč
Dotaz: Bývá přímá řeč vždy odsazena na nový řádek?
Odpověď: Žádné explicitní doporučení ohledně členění přímé řeči do jednotlivých odstavců nám není známo. Je však pravda, že se v mnohých textech, zvláště v beletrii, setkáváme s tím, že je přímá řeč odsazena na nový řádek. Toto řešení činí text přehlednějším. Jedná se však jen o úzus, který lze porušit, pokud by pro konkrétní text nebyl vhodný.
Téma: Pravopisná úprava výčtu
Klíčové slovo: výčet; apod.
Dotaz: Mám na řádku výčet obsahující tři jednoslovné položky, který je zakončen zkratkou apod. (třídní učitel, metodik prevence, školní psycholog apod.). Je možné, aby výčet začínal malým písmenem, když na jeho konci kvůli zkratce stojí tečka?
Odpověď: Skutečnost, že na konci výčtu stojí tečka, která je součástí zkratky, nehraje při pravopisné úpravě výčtu roli. Výčet obsahující nevětné položky bychom doporučovali začít malým písmenem.
Téma: Výraz na konci řádku
Dotaz: Slyšela jsem, že se nedoporučuje, aby na konci řádku stály předložky a spojky. Jak to s nimi je?
Odpověď: Na konci řádku by neměly stát jednopísmenné neslabičné předložky k, s, v, z. V hodnocení jednopísmenných slabičných předložek (o, u) a spojek (a, i) se příručky rozcházejí. Podle některých na konci řádku stát mohou, podle jiných ne. Doporučujeme, aby pokud to sazba textu umožňuje, ani tyto výrazy na koncích řádku nezůstávaly, a nerušily tak plynulost čtení. Vícepísmenné výrazy na konci řádku zůstat mohou.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: vcelku; v celku
Varianty: vcelku; v celku
Dotaz: Píšeme vcelku, nebo v celku?
Odpověď: Záleží na tom, v jakém kontextu výraz užijeme. Příslovce vcelku psané dohromady má význam 'celkem, zhruba, přibližně', např. vcelku se mi tady líbilo, vcelku se nám to podařilo. Dohromady píšeme i částici s omezovacím významem, např. má vcelku pravdu. 
Zvlášť podle platné kodifikace píšeme spojení jako šaty v celku, plavky v celku, salám v celku.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: v kuse
Varianty: v kuse; vkuse
Dotaz: Když píšu dvě hodiny v kuse, může to být i dohromady (vkuse)?
Odpověď: Příručky spřežku vkuse nezachycují, doporučujeme proto psát pouze zvlášť "v kuse" (dvě hodiny v kuse, dvě hodiny v jednom kuse). Ve spisovném projevu je však vhodné volit jinou formulaci, např. dvě hodiny najednou, bez přestávky apod.
Téma: Jiné, ustálené případy psaní sloves a slov od nich odvozených
Klíčové slovo: zhlédnutí; shlédnutí; předpona z; předpona s
Varianty: shlédnutí; zhlédnutí
Dotaz: Má se psát slovo s/zhlédnutí s předponou s-, nebo z-?
Odpověď: Pravopis se v tomto případě odvíjí od významu. Pokud máme na mysli 'pohled dolů', pak zvolíme zápis s předponou s-, tedy např. shlédnutí z okna na dvůr. Avšak v případě, že toto slovo odvozujeme od slovesa zhlédnout s významem 'prohlížet si, dívat se, spatřit', pak je náležité psaní s předponou z-, tj. např. zhlédnutí filmu.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: žena hrdinka
Dotaz: Potřebuji ujištění, že spojení jako žena hrdinka, žena matka se píše bez rozdělovníku.
Odpověď: Ano, doporučovaný způsob psaní je bez spojovníku, píšeme dvě samostatná slova: žena hrdinka, žena matka. Jde o zápis výrazů, v nichž druhá složka blíže specifikuje první. Analogicky podle zápisů jako učitel češtinář, chemik analytik, borovice vejmutovka doporučujeme psát jako dvě samostatná slova i označení žena hrdinka, žena matka.
Téma: Zápis přejatého slova
Klíčové slovo: lídršip
Varianty: lídršip; leadership
Dotaz: Je možné v popularizačním časopise nechat slovo lídršip psané česky, přestože to Pravidla nemají?
Odpověď: V PČP najdeme jen část slovní zásoby, mnohá slova (zvláště novější či méně frekventovaná) se do nich vzhledem k rozsahu nedostala. Doklady z ČNK a internetu ukazují, že vedle původního zápisu leadership se objevuje (byť zatím jen velmi zřídka) i počeštěná podoba lídršip. První část tohoto složeného slova (lídr) se v počeštěné podobě užívá běžně. Proti ponechání zápisu lídršip v popularizačním textu nelze nic namítat.
Téma: Jiné, ustálené případy psaní sloves a slov od nich odvozených
Klíčové slovo: zhlédnout; předpona z; předpona s
Varianty: zhlédnout; shlédnout
Dotaz: Jaká předpona (s-, nebo z-) se píše ve spojení "s/zhlédnout film"? Neustále to vídám napsané s předponou s-, to se mi ale nějak nezdá. Poradíte?
Odpověď: Protože jde v uvedeném spojení o význam 'dívat se, spatřit', nikoli o význam 'podívat se, pohlédnout dolů', je náležité psaní se z-, tzn. zhlédnout film.
Téma: Psaní c/k
Klíčové slovo: Salamanca
Varianty: Salamanky; Salamancy
Dotaz: V překladu se jeden člověk jmenuje Salamanca. Mám při skloňování psát Salamanky, Salamankou?
Odpověď: Nemusíte. Můžete zvolit jak podobu Salamanky, tak Salamancy. Při skloňování cizích vlastních jmen zakončených na -ca, v nichž se c vyslovuje jako [k], a to jak mužských (Seneca, Petrarca), tak ženských (Medica, Casablanca), je možné (nikoli nutné) psát v nepřímých pádech v souladu s výslovností místo c písmeno k. Ať zvolíte podobu s c, nebo s k, v obou případech píšeme v koncovce -y (Senecy/Seneky, Medicy/Mediky, Salamacy/Salamanky). Z jazykového hlediska jsou varianty rovnocenné, preferenci doporučujeme volit s ohledem na celkový charakter textu. Vzhledem k tendenci v současné češtině, aby ze všech pádových tvarů daného jména byla rozpoznatelná jeho základní podoba, se ponechání c dnes stále více prosazuje (zvláště u méně známých jmen).
Téma: Původní příslovce
Klíčové slovo: seshora; předpona z; předpona s
Varianty: seshora; zeshora
Dotaz: Opravuji text a našla jsem v něm spojení "dívala se na něj zeshora". Je možné psát i "seshora", nebo je správně jen "zeshora"?
Odpověď: Přestože Slovník spisovného jazyka českého uvádí, že příslovce seshora bylo dříve psáno též v podobě zeshora, dle současných pravopisných pravidel je náležité toto slovo psát se s- na začátku i se -s- před hláskou -h-. Kromě toho je možná ještě varianta shora.
Téma: Zápis přejatého slova
Klíčové slovo: oukej
Varianty: oukej
Dotaz: Je možné v beletrii v přímé řeči ponechat slovo o. k. v podobě oukej?
Odpověď: Ano, v krásné literatuře je možné volit i nekodifikované podoby slov; zápis oukej proto ponechat můžete. V ČNK (SYN v10) je 1900 dokladů tohoto zápisu, a to jak v beletrii, tak v publicistice.
Téma: Matematické znaky
Klíčové slovo: minus
Varianty: − 4 700 000; −4 700 000
Dotaz: Píše se mezera za znaménkem minus ve spojení − 4 700 000? Dle pravidel by měla znaménka + nebo −, která vyjadřují kladnou nebo zápornou hodnotu čísla, přiléhat k číslici bez mezer. Je tomu tak ale i v případě, kdy je zápis čísla takto dlouhý a je oddělen mezerami?
Odpověď: Po znacích plus a minus, které vyjadřují kladnou či zápornou hodnotu čísla, by se mezera správně psát neměla. Současně však platí, že se u čísel, která jsou více než čtyřmístná, oddělují trojice číselných řádů mezerou. Při dodržení obou pravidel dostaneme zápis −4 700 000. Tento zápis je jistě přípustný, jeho nevýhodou však je, že v něm vzniká falešné spojení −4. Proto je podle našeho názoru namístě i tolerance k zápisu s mezerou po znaménku minus, tzn. − 4 700 000. V účetních sestavách lze trojice číselných řádů oddělovat tečkou, v takovém případě je zápis bez mezery neproblematický: −4.700.000.
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: mýtopoetický; mytopoetický
Varianty: mytopoetický; mýtopoetický
Dotaz: Mám psát mytopoetický, nebo mýtopoetický? A nemělo by se to psát se spojovníkem?
Odpověď: Nejprve ke spojovníku. V zápisu vhodný není, slova s konektémem -o- píšeme dohromady (srov. hluchoněmý, sladkokyselý).
Slovníky bohužel tento výraz nezachycují, v ČNK je doložen pouze 3x, a to v obou podobách: mytopoetický i mýtopoetický. Vzhledem k tomu, že se slovo užívá velice málo, nelze vysledovat preferenci jedné z variant. Slovotvorně přicházejí v úvahu obě možnosti. Slovo mýtus píšeme s ý, ale mytický, mytologie píšeme krátce. Lze poto tolerovat obě varianty. Určitým "vzorem" by mohlo být slovo mýtotvorný – to se píše s ý.
Téma: I, nebo y?
Klíčové slovo: vízt
Varianty: vízt; výzt
Dotaz: Pokud mám nespisovnou formu slovesa vézt, tak bych asi použil zápis vízt. Myslím, že to odpovídá hláskovým změnám v historickém vývoji češtiny. Je to tak?
Odpověď: Souhlasíme. Zápis nespisovné podoby slovesa vézt bude vízt s í. Pokud by nešlo o obojetnou, ale tvrdou souhlásku, pak bychom v souladu s výslovností psali ý, např. nést – nýst.
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: odpočinutí
Varianty: odpočinutí; odpočinuti
Dotaz: Na náhrobku bude psáno "Odpočinutí věčné dej jim...". Píše se na konci i, nebo í?
Odpověď: Podstatné jméno odpočinutí se píše s dlouhým í na konci. Je středního rodu a patří ke vzoru stavení.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: vysokocyklický
Varianty: vysokocyklický; vysoko cyklický
Dotaz: Máme v textu ukázky vysokocyklických lomů, je správné, že píšeme slovo vysokocyklických dohromady?
Odpověď: Ano, náležitý zápis je dohromady: vysokocyklický lom. Komponenty typu vysoko- (ultra-, anti-) píšeme dohromady s příslušným slovem, např. vysokozdvižný, vysokorychlostní, vysokofrekvenční, vysokotlaký.
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: fólie
Varianty: fólie; folie
Dotaz: Píše se folie, nebo fólie? Jsou možné obě varianty?
Odpověď: Náležitá podoba je podle IJP i výkladových slovníků češtiny fólie.
Téma: I, nebo y?
Klíčové slovo: babi
Dotaz: Proč je v oslovení babi měkké i? Jak to zdůvodním?
Odpověď: Babi je zkrácenina slova babička, přípona -ička se píše jedině s i.
Téma: I, nebo y?
Klíčové slovo: ližiny
Varianty: ližiny; lyžiny
Dotaz: Proč se ve slově ližiny (třeba na autě nebo u vrtulníku) píše i? Mám to spojeno se slovem lyže, ale tak to asi není, že?
Odpověď: Není. Slovo ližina není odvozeno od výrazu lyže, jak se mnozí mylně domnívají, ale souvisí se slovem líha, což je trámec pro posun těžkých břemen nebo to bývalo postranní nebo spodní prkno povozu. Slovo líha se dnes užívá jen výjimečně, v základu slova ližiny však zachováno zůstalo. V souladu s jazykovými příručkami píšeme proto jedině ližiny.
Téma: I, nebo y?
Klíčové slovo: vyplývat
Varianty: vyplývat; vyplívat
Dotaz: Ve větě "Z toho vypl_vá, že bude něco užito" bych psala ý, ale překvapuje mě, že korektor zápis vyplívá nepodtrhává.
Odpověď: Ve větě je náležité užít sloveso vyplývat s ý: Z toho vyplývá, že... Skutečnost, že textový korektor některé věci neopraví, je dána jeho nastavením, nelze na něj spoléhat stoprocentně.
Téma: Dvě samohlásky vedle sebe
Klíčové slovo: Kennedyovi
Varianty: Kennedy-ovi; Kennedyo-vi
Dotaz: Jak se správně na konci řádku dělí slovo Kennedyovi? Mělo by se správně dělit Kennedy-ovi, nebo Kennedyo-vi?
Odpověď: Slovo Kennedyovi se na konci řádku správně dělí takto: Ke-n-ne-dyo-vi. Nacházejí‑li se vedle sebe dvě samohlásky, které nejsou rozdělené morfematickým švem nebo jde o šev příponový či koncovkový, nedělíme je. Ve slově Kennedyovi jsou sice dvě samohlásky vedle sebe (-yo-) odděleny morfematickým švem, jde ale o šev příponový, nedělíme je tedy. Odtud pak správné dělení Kennedyo-vi.
Téma: Dvě samohlásky vedle sebe
Klíčové slovo: reunion
Varianty: re-union; reu-nion
Dotaz: Jak se na konci řádku správně dělí slovo reunion? Mělo by se dělit re-union, nebo reu-nion?
Odpověď: Cizí slovo reunion by se na konci řádku mělo správně dělit takto: re-union. Nacházejí‑li se vedle sebe dvě samohlásky, které jsou rozdělené morfematickým švem (a nejde přitom o příponu), pak dělíme na švu. A naopak: Nacházejí‑li se vedle sebe dvě samohlásky, které nejsou rozdělené morfematickým švem (nebo jde o příponu či koncovku), nedělíme je. Ve slově reunion je evidentně předpona re- a kořen -un-, resp. -union-, odtud tedy dělení re-union – a nemožnost dělit *re-u-nion.
Téma: Skupina souhláska + l v jiné než slabikotvorné pozici
Klíčové slovo: Pawlas
Dotaz: Jak se na konci řádku dělí příjmení Pawlas? Je správné dělit Paw-las?
Odpověď: Příjmení Pawlas se na konci řádku správně dělí takto: Paw-las. Pokud ve skupině samohláska + souhláska + -l- + samohláska předchází písmenu -l- jiná souhláska než -s-, -š- nebo -d-, dělíme vždy před -l-, odtud tedy dělení Paw-las (před -l- není -s-, -š- ani -d-, ale -w-).
Téma: Výraz na konci řádku
Klíčové slovo: typ automobilu
Dotaz: Může být zalomen řádek mezi značkou automobilu a označením jeho typu (např. Mercedes 35HP)?
Odpověď: Obecně se nedoporučuje zalomit řádek v ustálených spojeních, v případě potřeby však lze dělit podle dílčích celků. Pokud je to tedy možné, zalomení řádku bychom v tomto případě spíše nedoporučovali, aby nebyla narušena plynulost čtení. V případě nutnosti je však přípustné.
Téma: Poštovní adresa
Klíčové slovo: poštovní směrovací číslo; PSČ
Dotaz: V adrese píšu před poštovním směrovacím číslem kód CZ (např. CZ 290 01  Poděbrady), na poště mi však bylo řečeno, že do poštovního směrovacího čísla žádná písmena nepatří. Je možné, abych zde ta písmena zanechal? Zásilku budu posílat mimo Evropskou unii, chtěl bych proto pod řádek, na němž je uvedeno PSČ a město, uvést kód EU.
Odpověď: Na poště Vám podali správnou informaci, do poštovního směrovacího čísla v české adrese skutečně žádná písmena nepatří. Doporučujeme na jeden řádek uvést poštovní směrovací číslo a město a na řádek následující uvést název země. Název země se píše v některém z mezinárodně známých jazyků, a to verzálkami. Informaci, že jsme součástí Evropské unie, uvádět nutně nemusíte. Pokud však přesto považujete za vhodné tuto informaci v adrese mít, měla by být umístěna na samostatném řádku pod názvem země. Adresa bude tedy vypadat např. takto: 290 01  Poděbrady || Czech Republic || European Union.
Téma: Přivlastňování podmětu
Klíčové slovo: svůj
Dotaz: Mám větu "Syn byl ubodán v den jeho 14. narozenin". Pisatel chtěl sdělit, že syn měl 14. narozeniny a v tento den byl (syn) ubodán. Nemělo by v takovém případě být místo zájmena "jeho" užito zájmeno "svůj"?
Odpověď: Máte pravdu. Ve větách, v nichž přivlastňujeme podmětu (resp. původci děje), užíváme zvratné zájmeno. V uvedené větě je podmětem "syn" a tomuto podmětu jsou "narozeniny" přivlastňovány. Proto je namístě řešení se zvratným zájmenem, tj. "Syn byl ubodán v den svých 14. narozenin". Pokud užijeme zájmeno nezvratné ("v den jeho 14. narozenin"), dojde navíc k významové nejednoznačnosti, neboť věta může vyznít tak, že mluvíme o narozeninách někoho jiného, než je "syn".
Téma: S, nebo z?
Klíčové slovo: filozofie
Varianty: filozofie; filosofie
Dotaz: Rád bych konzultoval psaní s/z ve slově filosofie/filozofie. Zápis filosofie odkazuje ke slovu sofos a znamená mít rád moudrost, zatímco zofos etymologicky jasně odkazuje k výrazu temnota, ďábel. Má to tedy jinou konotaci. Pokud fakulta nabízí obor filozofie, pak nabízí výchovu a vzdělání v oblasti temnoty. Musím se držet striktně pravopisu se z? Nebo můžu psát filosofie? Mám se držet etymologického významu, nebo pravopisných doporučení? Můžu se rozhodnout, že budu psát filosofie, protože to je v souladu s mým filosofickým myšlením? Nerad bych udělal chybu a narazil v rámci obhajoby své práce.
Odpověď: Původní etymologie řečtiny nehraje roli v české výslovnosti ani v přepisu. Většina uživatelů českého jazyka neodvozuje českou podobu cizího slova z jeho původního významu. 
Slovo filozofie (stejně jako třeba organizace, muzeum, teze) patří k zdomácnělým výrazům, v nichž se původní "s" vždy v češtině vyslovuje jako [z], zápis filozofie se proto dnes považuje za základní, tedy stylově neutrální. Psaní filosofie je rovněž možné, tato podoba není chybná, ale je považována za stylově příznakovou, v běžných textech je méně častá. Pokud dáváte přednost psaní filosofie, nikdo vám v tom nemůže bránit. Pravidla českého pravopisu, v nichž je možné základní pravopisné podoby ověřit, mají charakter doporučení, žádným právním předpisem není stanovena povinnost jejich dodržování. Zápis se "s" (filosof, filosofie) nemůže být hodnocen jako chybný (za chybu lze považovat např. zápis ženy šli), avšak při hodnocení práce můžete být upozorněn, že jste užil méně častou podobu.
Téma: Exponenty a indexy
Klíčové slovo: horní index; poznámka pod čarou
Dotaz: V textu uvádím citaci vloženou do věty, která se skládá z několika vět (např. TEXT "CITACE. CITACE".), za níž následuje odkaz na poznámku pod čarou. Bude horní index odkazující na poznámku pod čarou uveden za horními uvozovkami, nebo za koncovou tečkou?
Odpověď: Česká státní norma doporučuje umístit horní index bezprostředně za výraz, k němuž se poznámka vztahuje. Pokud se tedy poznámka vztahuje pouze k citaci, doporučovali bychom umístit horní index za uvozovky, pokud k celé větě, bude horní index až za koncovým interpunkčním znaménkem.
Téma: Exponenty a indexy
Klíčové slovo: horní index; poznámka pod čarou
Dotaz: V textu uvádím citaci (např. TEXT "CITACE".), za níž následuje odkaz na poznámku pod čarou. Bude horní index odkazující na poznámku pod čarou uveden za horními uvozovkami, nebo za koncovou tečkou?
Odpověď: Česká státní norma doporučuje umístit horní index bezprostředně za výraz, k němuž se poznámka vztahuje. Pokud se tedy poznámka vztahuje pouze k citaci, doporučovali bychom umístit horní index za uvozovky, pokud k celé větě, bude horní index až za koncovým interpunkčním znaménkem.
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: minus
Varianty: minus; mínus
Dotaz: Myslím si, že stále platí, že vyslovujeme [mínus] dlouze, ale píšeme jedině krátce minus. Nebo už jsou možné obě varianty?
Odpověď: V souladu s jazykovými příručkami (IJP, NASCS, SSČ, PČP) je jedině podoba minus. K žádné změně nedošlo.
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: fosilie
Varianty: fosilie; fosílie
Dotaz: Můžu v bakalářské práci psát fosílie, nebo je slovo v češtině správně jen s krátkým i?
Odpověď: Jazykové příručky zaznamenávají pouze pravopisnou podobu s krátkým i: fosilie.
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: převáděč; převaděč
Dotaz: Řešíme v redakci, zda máme v textech o migraci psát převaděč, nebo převáděč. Na stránkách uvádíte obojí, nevíme, kterou variantu preferovat.
Odpověď: Můžete užít kteroukoli z podob, obě jsou v pořádku. Starší SSJČ a PČP zaznamenávají v obou významech (člověk i zařízení) pouze podobu převáděč, nověji se prosadila i podoba převaděč. Podle dokladů z ČNK je v praxi dokonce frekventovanější.
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: gadžo
Varianty: gadžo; gádžo
Dotaz: Nevím, jestli mám psát gádžo, nebo gadžo.
Odpověď: V romsko-českém slovníku (Hübschmannová a kol., SPN 1991) je uvedena podoba s krátkým a: gadžo. Doplňujeme, že zápis s krátkým "a" je doložen také v Novém akademickém slovníku cizích slov (a IJP), slovo je zde však uvedeno ve tvaru gadža.
Téma: Y = vlastní jméno – tvoření obyvatelských jmen: příponou -an
Klíčové slovo: Poříčané, Poříčáci
Varianty: Poříčané; Poříčáci
Dotaz: Jakou podobu by mělo mít obyvatelské jméno utvořené od zeměpisného jména Poříčí (nad Sázavou)? Dosud jsme používali podobu Poříčáci, ale nyní se objevil názor, že máme používat podobu Poříčané. Jak je to správně?
Odpověď: Ve spisovném jazyce má obyvatelské jméno utvořené od zeměpisného jména Poříčí (nad Sázavou) podobu Poříčan, v mn. č. Poříčané. Podoba Poříčák, v mn. č. Poříčáci, je stylově nižší, na hranici spisovnosti. V nadregionální komunikaci, např. v celostátním deníku, v celoplošné televizi atp., by nejspíš působila rušivě, v regionální, místní komunikaci, např. v místním zpravodaji, se však může uplatňovat bez problémů, jelikož ji lidé znají, jsou na ni zvyklí a neruší je. (Volbě mezi uvedenými tvary se lze v mn. č. vyhnout užitím podoby Poříčští.) Jména na ‑ák jsou tradičně označována za nespisovná či hovorová, patrně mj. s ohledem na expresivní status jiných takto tvořených pojmenování (Staromák, slepák, auťák), jména na ‑an naopak někdy působí knižně nebo neobvykle. Přijatelnost jednotlivých jmen ve spisovném textu se může lišit, např. regionálně, a to jak z hlediska příslušného jména, tak uživatelů. Blíže neutrální vrstvě spisovné češtiny může být v některých případech stylově nižší varianta (např. běžné Jičíňák proti okrajovějšímu Jičíňan), v jiných případech varianta stylově vyšší (např. běžnější Kroměřížan proti prakticky neužívanému Kroměřížák) a někdy nelze považovat za neutrální ani jednu z nich.
Téma: Jsou slova X a Y příbuzná?
Klíčové slovo: pramínek
Varianty: pramínek
Dotaz: Jsou slova pramen a pramínek příbuzná? Děti měly v písemce napsat dvě slova příbuzná ke slovu pramen, některé z nich napsaly pramínek a kolegyně mi tvrdí, že tuto odpověď nemám dětem uznávat, protože ve slově pramen je -e- a ve slově pramínek -í- a protože slovo pramen bylo v textu užito ve významu 'léčebný pramen'. Může mít kolegyně pravdu?
Odpověď: Slova pramen a pramínek jsou bezpochyby příbuzná. Ve slově pramínek se pouze kořen PRAMEN- vyskytuje v podobě pramín- (srov. kámen > kamín-ek, blázen > blázín-ek, řemen > řemín-ek atp.). Jev, kdy mají dva kořeny evidentně totožný význam, ale drobně se od sebe liší typicky tzv. pravidelnou hláskovou alternací, se označuje jako alomorfie a je v češtině velmi běžný. Má-li slovo více významů, nemá to, v jakém z nich je použito, na posuzování jeho příbuznosti k jiným slovům žádný vliv. Posuzujeme čistě to, je-li dané slovo odvozeno ze stejného kořene (přičemž může dojít k jeho změně, tak jako v tomto případě), nebo nikoliv.
Téma: Skupiny tří souhlásek v blízkosti přípony nebo předpony
Klíčové slovo: Jindřich
Varianty: Jind-řich; Jin-dřich
Dotaz: Jak se správně na konci řádku dělí slovo Jindřich? Mělo by se dělit Jind-řich, nebo Jin-dřich, nebo je správně obojí?
Odpověď: Slovo Jindřich se na konci řádku správně dělí takto: Jind-řich a Jin-dřich. Není-li v případě skupiny tří (případně i více) souhlásek, z nichž poslední je souhláska -ř-, zřetelný morfematický šev, je možné dělit jak před -ř-, tak před předcházející souhláskou. Odtud tedy dvojí možné dělení: Jind-řich (dělení před -ř-) i Jin-dřich (dělení před předcházející souhláskou).
Téma: Jiné, ustálené případy psaní sloves a slov od nich odvozených
Klíčové slovo: spustit; předpona s; předpona z
Varianty: spustit; zpustit
Dotaz: Jaká předpona (s-, nebo z-) se píše ve slově spustit ve spojení "spustit provoz čističky"?
Odpověď: Sloveso spustit se v obou svých hlavních významech, tedy jak ve významu 'uvolnit a nechat klesnout vlastní váhou', tak i ve významu 'uvést v činnost, do chodu', píše pouze s předponou s-. Náležitý je tedy zápis "spustit provoz čističky".
Téma: Podoba titulu
Klíčové slovo: doc.; prof.
Varianty: doc.; Doc.; prof.; Prof.
Dotaz: Jak psát zkratky titulů doc. a prof., pokud jsou uvedeny na samostatném řádku v úvodu prezentace nebo pokud uvozují popisek obrázku? Mají se v takovém případě psát zkratky titulů s velkým, nebo malým počátečním písmenem?
Odpověď: Vědecko-pedagogické tituly docent a profesor se zapisují zkratkami "doc." a "prof.", píší se tedy s malým počátečním písmenem a jsou zakončeny tečkou. S malým počátečním písmenem se tyto zkratky píší např. i na vizitkách nebo jmenovkách na dveřích, proto je doporučujeme psát s malým písmenem i v případě, že stojí na začátku řádku pod názvem prezentace či uvozují popisek obrázku. Velké počáteční písmeno bychom volili jen v případě, že by zkratka stála na začátku věty.
Téma: Podoba titulu
Klíčové slovo: doc.; prof.
Varianty: doc.; Doc.; prof.; Prof.
Dotaz: Jak psát zkratky titulů doc. a prof., pokud jsou uvedeny na začátku řádku v dopise u informací o adresátovi? Mají se v takovém případě psát zkratky titulů s velkým, nebo malým počátečním písmenem?
Odpověď: Vědecko-pedagogické tituly docent a profesor se zapisují zkratkami "doc." a "prof.", píší se tedy s malým počátečním písmenem a jsou zakončeny tečkou. S malým počátečním písmenem doporučujeme tyto zkratky psát i v případě, že stojí na samostatném řádku například právě v rámci informací o adresátovi v dopise, ale také třeba na vizitkách nebo jmenovkách na dveřích. Velké počáteční písmeno bychom volili jen v případě, že by zkratka stála na začátku věty.
Téma: Zápis základní číslovky číslicí (typ od 13 let)
Klíčové slovo: minus
Varianty: −20 %; − 20 %
Dotaz: Jak by se mělo správně zapisovat spojení "minus dvacet procent", pokud volíme číselný zápis a užití znaků pro minus a procento? Má se psát mezi číslicí a znakem minus mezera, nebo ne?
Odpověď: Vyjadřují‑li znaménka + nebo − kladnou nebo zápornou hodnotu čísla, přiléhají k číslici bez mezer (např. +24 °C, −1 °C). Protože daný příklad můžeme chápat právě jako vyjádření záporné hodnoty, náležitý je zápis bez mezery, tedy v podobě −20 %. Značku procenta naopak od číselné hodnoty mezerou oddělujeme.