ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: krevsající
Varianty: krevsající; krev sající
Dotaz: Krev sající hmyz mám psát zvlášť, nebo dohromady? V IJP jsem slovo nenašla.
Odpověď: Psaní zvlášť (krev sající hmyz) vyloučeno není a v praxi se rovněž objevuje, ale slovo krevsající doporučujeme psát spíše dohromady, popř. užít obrácené pořadí: hmyz sající krev. Slovo krevsající lze přiřadit k tzv. spřaženým přídavným jménům, která píšeme v obráceném slovosledu dohromady: schopný usnášení – usnášeníschopný; pravděpodobný – podobný pravdě; mrazuodolný – odolný mrazu; politováníhodný – hodný politování apod. IJP zachycuje jen část slovní zásoby, mnohá méně frekventovaná slova v ní nenajdeme.
Téma: Zápis přejatého slova
Klíčové slovo: borrelie; borelie
Varianty: borrelie; borelie
Dotaz: Můžu psát v českém textu borelie s jedním r?
Odpověď: Jazykové příručky bohužel slovo nezachycují, ale vzhledem k tomu, že v souladu s NASCS můžeme psát borrelióza i borelióza, je možné volit obě možnosti i u počeštěného slova borrelie/borelie. Podle dokladů z ČNK v praxi převažuje zjednodušený zápis borelie. Zápis se dvěma rr zachováváme v latinském názvu Borrelia (podle francouzského bakteriologa A. Borrela).
Téma: Zápis přejatého slova
Klíčové slovo: borrelióza; borelióza
Varianty: borrelióza; borelióza
Dotaz: Můžu psát borrelióza i borelióza? Na internetu je to pokaždé jinak.
Odpověď: Pojmenování infekčního onemocnění se může podle IJP a NASCS psát jak se dvěma rr: borrelióza, tak s jedním r: borelióza. V obou případech s dlouhým ó. Doklady z ČNK ukazují, že v publicistických textech je výrazně četnější podoba borelióza.
Téma: Náležitá/oficiální podoba jména
Klíčové slovo: Mědník
Varianty: Měďník; Mědník
Dotaz: U obce Měděnec se nachází vrch, který bývá označovaný buď jako Měďník, nebo Mědník – co je správně?
Odpověď: Toto zeměpisné jméno je v současnosti oficiálně standardizované jako Mědník (viz aplikaci Geoportál Českého úřadu zeměměřického a katastrálního). Při odvozování příponou -ník dochází běžně k tzv. depalatalizaci (ztrátě měkkosti) předcházející souhlásky, srov. např. hruď – hrudník, z vlastních jmen pak např. Kapraď (hora na Šumavě) – Kapradník (lesní cesta pod touto horou). Na okraj však doplňme, že z hlediska spisovné výslovnosti lze jméno Mědník artikulovat jako [mňedňík] i [mňeďňík], podobně pak Kapradník [kapradňík] i [kapraďňík]. Kolísání grafické podoby pak není v daném případě překvapivé.
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: významuplný
Varianty: významoplný; významuplný
Dotaz: Je správně významoplný, nebo významuplný?
Odpověď: Výkladové slovníky (SSJČ, PSJČ) uvádějí jen podobu významuplný. S tím je v souladu i úzus, v databázi ČNK syn v8 se vyskytuje výhradně tato podoba – jednoznačně tedy doporučujeme použít právě ji: správně je významuplný.
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: antagonistický
Varianty: antagonický; antagonistický
Dotaz: Může mít přídavné jméno utvořené od slova antagonismus podobu antagonický, nebo musí mít podobu antagonistický?
Odpověď: Přídavné jméno vztahující se ke slovu antagonismus může mít podle výkladových slovníků jak podobu antagonický, tak antagonistický. Obě slova jsou synonyma. Podobu antagonický slovníky označují za řidší, což potvrzuje i databáze ČNK syn v8.
Téma: Y = vlastní jméno – rodiny, manželé, bratři, sestry atp.: příjmení adjektivní (Veselý)
Klíčové slovo: Vacovských, Vacovští
Dotaz: Jakou podobu má společné jméno manželů utvořené od příjmení Vacovský?
Odpověď: Společné jméno manželů utvořené od příjmení Vacovský má dvě správné podoby – manželé Vacovských a manželé Vacovští.
Téma: Y = vlastní jméno – tvoření přídavných jmen od jmen zeměpisných (Brandýs > brandýský, Aš > ašský aj.): jména domácí, víceslovná
Klíčové slovo: kardašovořečický
Varianty: kardašovořečický; kardašořečický
Dotaz: Jakou podobu má přídavné jméno utvořené od zeměpisného jména Kardašova Řečice (město v okrese Jindřichův Hradec)? Je to kardašovořečický, nebo kardašořečický?
Odpověď: Byť se od některých (obvykle obecně známých) zeměpisných jmen tvoří i "zkrácené" podoby přídavných jmen typu karlo(vo)varský, jindřicho(vo)hradecký atp., od zeměpisného jména Kardašova Řečice se tvoří (v úzu vyskytuje) pouze "nezkrácené" přídavné jméno kardašovořečický (v miliardové databázi ČNK syn v8 není jediný výskyt podoby kardašořečický). Správně je tedy jen kardašovořečický.
Téma: Časté konkrétní případy/typy – dějové vs. účelové tvoření (rozjasňující vs. rozjasňovací, kropící vs. kropicí)
Klíčové slovo: kojící
Varianty: kojicí; kojící
Dotaz: Je správně "pro kojicí maminky", nebo "pro kojící maminky"?
Odpověď: Správně je "pro kojící maminky" (s dlouhým "í"). V případě osoby, člověka je namístě užití tzv. dějového přídavného jména. Tomuto dějovému pojetí se dává přednost (byť maminky nekojí vždy právě teď, ale jen někdy, občas) před pojetím účelovým (neboť nejde o maminky určené ke kojení).
Téma: Časté konkrétní případy/typy – dějové vs. účelové tvoření (rozjasňující vs. rozjasňovací, kropící vs. kropicí)
Klíčové slovo: jizvicí
Varianty: jizvicí; jizvící
Dotaz: Je správně jizvicí, nebo jizvící vosk (vosk, který používají maskéři pro vytvoření (falešných) jizev)?
Odpověď: Správně je jizvicí vosk (s krátkým "i"), jde o vosk – jak už ostatně napovídá dovysvětlení ve vašem dotazu – určený ke tvoření (falešných) jizev, jde tedy o tzv. účelové přídavné jméno, které se správně píše s krátkým "i".
Téma: Y = vlastní jméno – přechylování: příjmení, podstatné jméno zakončené ve výslovnosti na souhlásku: příjmení zakončené v písmu a ve výslovnosti rozdílně
Klíčové slovo: Lagardová, Lagardeová
Varianty: Lagardeová; Lagardová
Dotaz: Jak se správně přechýlí příjmení Lagarde (vysl. [lagárt], bez [lagárda])? Bude to Lagardeová, nebo jen Lagardová?
Odpověď: U příjmení, kde koncové -e neovlivňuje výslovnost předcházejících hlásek, lze toto -e při přechýlení jak ponechat, tak vypustit. V úvahu je pak možné vzít to, jak je dané příjmení známé – jestli hrozí, či nehrozí, že si čtenáři nedokážou z podoby s vypuštěným -e odvodit náležitou nepřechýlenou podobu příjmení, tj. zda je podoba Lagardová nepovede k mylnému přesvědčení, že jde v nepřechýlené podobě o příjmení Lagard. Čím je příjmení známější (i jako typ), tím spíš je možno koncové -e vypustit. V úzu je podle databáze ČNK syn v8 výrazně častější podoba Lagardeová. Užít tedy doporučujeme spíše tu (ovšem s tím, že ani podoba Lagardová není nesprávná, vyloučená.)
Téma: Nemateriálový, nepraktický dotaz
Klíčové slovo: dooorat
Varianty: dooorat
Dotaz: V češtině existuje údajně slovo, kde jsou vedle sebe tři stejné hlásky / stejná písmena. Které slovo to je?
Odpověď: Mohlo by snad jít o slovo dooorat. Jde však o slovo zcela uměle vytvořené právě tak, aby vyhovělo zadání z dotazu. Sice není utvořeno v rozporu se slovotvornými zásadami češtiny, ale reálně se neužívá – veškeré jeho výskyty se objevují v souvislosti s řešením daného zadání a s diskusemi kolem něj.
Téma: Od jakého slova je utvořeno slovo X?
Klíčové slovo: bělošští
Dotaz: Jaké je slovo základové ke slovu bělošští? Existuje vůbec takové slovo v češtině? Jak se dá použít?
Odpověď: Ano, tvar bělošští je správné, existující a užívané české slovo. Jde o 1. p. mn. č. utvořený od přídavného jména bělošský. Jeho základovým slovem je tedy slovo běloch (bělošský znamená 'bělochům vlastní'' 'týkající se bělochů'). Tvar bělošští se užívá např. ve spojeních jako bělošští političtí představitelé, bělošští osadníci, bělošští farmáři atp.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Kugler
Dotaz: Jak se správně v češtině vyslovuje příjmení Kugler, které patří malíři narozenému ve Vídni?
Odpověď: Výslovnost příjmení Kugler by podle obecných pravidel adaptace německých jmen do češtiny měla být [kúgler].
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Marjane
Varianty: [maržan]; [maržán]; [marjane]
Dotaz: Jak se má v češtině správně vyslovit rodné jméno Marjane Satrapiové, francouzské umělkyně narozené v Íránu?
Odpověď: Pro výslovnost jmen cizinců platí, že se do češtiny adaptuje zvuková podoba z výchozího jazyka. Protože výslovnost vlastních jmen se nejen v češtině ne vždy řídí obecnými výslovnostními pravidly, ale často hraje roli i rodinný úzus, je nutno zjistit zvukovou podobu konkrétního jména nejlépe u jeho samotného nositele. Zde situaci navíc komplikuje fakt, že není jasné, z jakého jazyka primárně vycházet. Vzhledem k tomu, že toto konkrétní jméno nezachycují žádné dostupné výslovnostní příručky, jediným možným informačním zdrojem jsou doporučení na internetu, a zejména nahrávky rozhovorů s M. Satrapiovou. Z nich vyplývá, že jméno Marjane se obvykle vyslovuje v souladu s pravidly francouzštiny. Do češtiny by se pak adaptovala jako [maržan], případně [maržán]. Český úzus není v současnosti ustálený, protože nejde o příliš frekventované jméno, výše doporučené podoby jsou však běžné, dále se vyskytuje i výslovnost podle grafiky (evidentně také na základě analogie s obvyklým jménem Mariana).
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Štefánik
Varianty: [šťefáňik]; [štefáňik]; [štefányk]
Dotaz: Jak se má v češtině správně vyslovovat příjmení M. R. Štefánika?
Odpověď: Obecně platí, že u jmen cizího původu se do češtiny adaptuje zvuková podoba z výchozího jazyka, avšak nejsou výjimečné případy, kdy se vžije výslovnost poněkud odlišná (např. na základě grafiky nebo různých analogií, někdy i mylných). Spisovná (kodifikovaná) výslovnost daného příjmení ve slovenštině zní [šťefáňik], avšak jak uvádí i slovenská jazyková poradna, v běžném úzu se vyskytují rovněž jiné varianty (kolísají hlásky [ť] vs. [t] i [ň] vs. [n], více viz https://jazykovaporadna.sme.sk/q/9253/). Situaci v češtině komplikuje nejen tento fakt, ale i nedostatečná znalost vztahu mezi písmem a zvukem u slovenských jmen, neboť tato pravidla jsou ve srovnání s českými odlišná.
Příručka Klíč k výslovnosti cizích vlastních jmen v češtině kromě obecných zásad čtení slovenských jmen uvádí explicitně i doporučení užívat v češtině stejně jako ve slovenštině podobu [šťefáňik] (tj. s "měkkými" souhláskami [ť] a [ň]). Na základě průzkumu nahrávek v mediálních archivech však lze konstatovat, že tato varianta se v českém úzu prakticky nevyskytuje (pomíjíme zde pochopitelně pořady, v nichž se o dotyčném mluví slovensky). Naprosto totiž převažuje výslovnost [štefányk], méně často se lze setkat s podobou [štefáňik], přičemž jsme analyzovali řeč profesionálních mluvčích a také např. historiků, kteří se danou osobností dlouhodobě zabývají. Pozoruhodné pak je, že výslovnost [štefányk] užívali i čeští mluvčí, kteří debatovali se Slovákem dodržujícím spisovnou slovenskou podobu, dále pak např. český zpravodaj působící na Slovensku, případně byl na začátku pořadu o M. R. Štefánikovi rozdíl mezi náležitou slovenskou a vžitou českou výslovností [štefányk] přímo tematizován. Domníváme se, že posluchači jsou na určité kolísání výslovnosti tohoto jména zvyklí a nečiní jim komunikační problémy, obvykle jej zřejmě ani nevnímají. Doporučujeme být v tomto ohledu proto tolerantní.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Zimmel
Varianty: [ciml]; [cimel]; [zimel]
Dotaz: Jak se správně v češtině vyslovuje příjmení Zimmel?
Odpověď: Příjmení Zimmel pochází evidentně z němčiny, proto by jeho výslovnost měla být [ciml], případně [cimel]. U vlastních jmen však do značné míry záleží i na rodinné tradici. Pokud je nositelem daného příjmení Čech a je zvyklý ho vyslovovat na základě grafiky např. jako [zimel], nelze proti tomu nic namítat, a pokud tuto tradici známe, měli bychom ji respektovat. Na druhou stranu by však měl být tolerantní i sám nositel takového jména, protože informace o přesné výslovnostní podobě nemusí být pochopitelně známa všem uživatelům jazyka a výslovnost příjmení může v úzu kolísat.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: přičemž
Varianty: přičemž; při čemž
Dotaz: Ve smlouvě je psáno: "Nájemce se seznámil se stavem předmětu nájmu, při čemž obě smluvní strany konstatují...". Psal bych přičemž dohromady. Jak to má být?
Odpověď: Souhlasíme, zájmenné příslovce přičemž s významem 'a zároveň, a přitom' píšeme v souladu s IJP a SSJČ dohromady. Psaní dohromady je podle dokladů v ČNK naprosto převažující.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: nezáviděníhodný
Varianty: nezáviděníhodný; nezávidění hodný; ne záviděníhodný
Dotaz: Potřebuji se ujistit, že nezáviděníhodná situace se píše dohromady.
Odpověď: Slovo nezáviděníhodný píšeme dohromady. Záporku ne- píšeme dohromady s příslušným slovem (pravda – nepravda; jasný – nejasný). Výraz záviděníhodný patří mezi tzv. spřažená přídavná jména, která píšeme v obráceném slovosledu dohromady: hodný závidění/závisti – záviděníhodný; podobně např. schopný usnášení – usnášeníschopný; pravděpodobný – podobný pravdě; politováníhodný – hodný politování apod.
Téma: Dohromady, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: kulturně-sociální
Varianty: kulturně-sociální; kulturně sociální; kulturněsociální
Dotaz: V našem kulturně-komunitním centru bude provozována kulturně-sociální činnost. Nikde jsem toto spojení nenašla, jen na stránkách obce je to uvedeno zvlášť: kulturně sociální činnost. Předpokládám, že by to ale mělo být spíše se spojovníkem. Je to tak správně?
Odpověď: Psaní zvlášť (kulturně sociální činnost) opravdu není v souladu se současným pravopisným doporučením. Složená přídavná jména píšeme buď se spojovníkem, nebo dohromady. Náplní vašeho centra bude nesporně kulturní a sociální činnost. Složky složeného přídavného jména jsou spojeny souřadně (mohli bychom je vyjádřit i zápisem kulturní a sociální činnost); taková složená přídavná jména píšeme se spojovníkem: kulturně-sociální činnost.
Pokud bychom psali dohromady kulturněsociální činnost, pak by adjektivum vycházelo z podřadného spojení, např. sociální kultura, kulturní sociálnost (?). Toto možnost se však jeví jako nepravděpodobná.
Téma: Dohromady, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: kulturně-komunitní
Varianty: kulturně-komunitní; kulturně komunitní
Dotaz: Máme v textu označení kulturně-komunitní centrum. Je to centrum, ve kterém bude kultura a je to určené pro komunitu naší obce. Na stránkách obce je to uvedeno jako dvě samostatná slova, ale někdo radí psát označení se spojovníkem. Je to tak správně?
Odpověď: Přestože s psaním složek složeného přídavného jména zvlášť se v praxi stále setkáváme, neměli bychom se tím nechat ovlivnit. Složená přídavná jména s první složkou zakončenou na -sko, -cko, -ně nebo -ově píšeme buď se spojovníkem, nebo dohromady, psaní zvlášť není v souladu se současným pravopisným doporučením. 
V tomto případě se nesporně jedná o přídavné jméno, jehož složky jsou spojeny souřadně – mohli bychom je vyjádřit i zápisem kulturní a komunitní centrum. Taková složená přídavná jména píšeme se spojovníkem. Doporučujeme proto psát kulturně-komunitní centrum.
Téma: Přivlastňování podmětu
Klíčové slovo: svůj
Varianty: svého věku; jeho věku
Dotaz: Nejsem si jistá, jestli mám v jedné větě použít zvratné, nebo nezvratné přivlastňovací zájmeno. Věta zní takto: "Spatřil tvář dívky přibližně svého/jeho věku."
Odpověď: První možností je uplatnit formální pravidlo pro užití zvratného přivlastňovacího zájmena, které říká, že přivlastňuje-li se podmětu (původci děje), je namístě právě zvratné zájmeno. Ve vaší větě je podmětem "on" a "věk" je jeho. Věta by tedy zněla "Spatřil tvář dívky přibližně svého věku". Některé typy vět (včetně té vaší) jsou však poněkud komplikovanější, protože do děje vstupují dva subjekty. Mluví se zde o tzv. zanořené (skryté) predikaci, která je prostřednictvím různých jazykových prostředků (elipsa, nominalizace) zhuštěna tak, že není na první pohled patrná. Vaši větu můžeme rozvést např. takto: "Spatřil tvář dívky, která byla přibližně jeho věku." Kromě čistě formálního pojetí popsaného výše lze tedy zvolit i tuto interpretaci a užít nezvratné přivlastňovací zájmeno "jeho": "Spatřil tvář dívky přibližně jeho věku."
Téma: Zápis přejatého slova
Klíčové slovo: kril; krill
Varianty: kril; krill
Dotaz: Marně hledám v IJP a ve slovnících slovo kril/krill. Užívá se běžně v každém přírodovědném dokumentu. Píše se častěji s jedním l, nebo se dvěma ll? Už je nějak kodifikováno? V publikaci, kterou připravujeme, máme v textu podobu kril a v poznámce uvádíme i podobu krill a vysvětlení, že se tak označuje skupina drobných korýšů. Vím, že angličtina zachovává podobu krill (její původ je v norštině) a že korýš krunýřovka krillová se píše se dvěma ll.
Odpověď: Nám dostupné slovníky bohužel slovo nezachycují. Doklady z ČNK ukazují lehkou převahu podoby kril. Protože pravopisná podoba výrazu zatím není ustálená, lze připustit obě možnosti psaní: kril i krill. Řešení, které jste zvolili, považujeme za vhodné; odpovídá i řešení ve Wikipedii: "Kril či krill je souhrnné označení pro malé mořské korýše žijící ve světových oceánech především v polárním pásu. Slovo krill pochází z norštiny, kde označuje mladé rybky neboli potěr. Obecně se používají názvy antarktický kril, severský kril a tichomořský kril... Objevuje se ve velkých a hustých rojích, které mohou pokrývat až několik stovek kilometrů čtverečních. Tito malí bezobratlí korýši představují společně s planktonem nejpočetnější složku biomasy na světě."
Téma: Podmět tvoří spojení zájmena a podstatného jména (např. my dívky jsme si hrály)
Klíčové slovo: my děti
Dotaz: Nemůžeme se shodnout na řešení shody přísudku s podmětem ve větě "My děti jsme pracovaly". Někdo tvrdí, že hlavní jsou "děti" a v přísudku má být tvrdé y, ale já si myslím, že důležitější je zde zájmeno "my", vždyť také stojí na prvním místě. Z kontextu je zřejmé, že je řeč o bratrovi a sestře, takže já bych volila měkké i. Kdo má pravdu?
Odpověď: Jedná se o speciální typ shody, který v běžných příručkách nebývá popsán. Řadu složitějších typů mluvnické shody byste však našla v naší Internetové jazykové příručce (váš případ konkrétně v kapitole Složitější případy shody přísudku s podmětem, sekce 14 – Typ My děti jsme se bály). Uvádí se zde, že ve větách, v nichž tvoří podmět spojení zájmena "my" a libovolného podstatného jména, se shoda řídí podle podstatného jména. To, že zájmeno "my" stojí na prvním místě, tedy není relevantní. V tomto případě je namístě tvrdé y ("my děti jsme pracovaly").
Téma: Podmět tvoří spojení zájmena a podstatného jména (např. my dívky jsme si hrály)
Klíčové slovo: my děti
Dotaz: Potřebovala bych poradit s volbou i/y ve větě "My děti jsme pracovaly". Má přednost zájmeno "my", nebo jméno "děti"?
Odpověď: Ve větách, v nichž tvoří podmět spojení zájmena "my" a libovolného podstatného jména, se shoda řídí podle podstatného jména. V tomto případě je tedy namístě tvrdé y ("my děti jsme pracovaly").
Téma: Součástí několikanásobného podmětu je jméno r. muž. živ. (slovosled podmět – přísudek)
Klíčové slovo: shoda s několikanásobným podmětem
Dotaz: Potřebovala bych poradit s tvarem přísudku ve větě, která zní zhruba takto: "Jak jednotlivec, tak i celé společenství si uchovávají svobodu...". Má být přísudek takto v množném čísle, nebo by měl mít tvar "uchovává"?
Odpověď: Ve větě je několikanásobný podmět ("jednotlivec" a "společenství") a při shodě je třeba zohlednit obě složky; namístě je proto množné číslo – "uchovávají". Shoda s nejbližším jménem je možná pouze při obráceném slovosledu, tedy při pořadí přísudek–podmět ("svobodu si uchovává jak jednotlivec, tak celé společenství").
Téma: Součástí několikanásobného podmětu není jméno r. muž. živ. (slovosled podmět – přísudek)
Klíčové slovo: shoda s několikanásobným podmětem
Dotaz: Snažím se zformulovat právní ustanovení, které zní takto: "Banka vykonávající činnost na území ČR prostřednictvím pobočky a spořitelní a úvěrní družstvo nemusí smlouvu podle věty první uzavřít, jestliže by uzavřením smlouvy porušily ustanovení..." Teď váhám, jakou podobu má mít přísudek – "porušila", "porušilo", nebo "porušily"?
Odpověď: Přísudek se vztahuje k několikanásobnému podmětu a podle toho je třeba řídit shodu. Několikanásobný podmět tvoří jméno rodu ženského ("banka") a jméno rodu středního ("družstvo"), a proto je namístě tvrdé y. Kdybyste zvolil tvar "porušila", resp. "porušilo", znamenalo by to, že se hypotetické porušení ustanovení týká pouze jedné ze stran, což by zásadně změnilo význam souvětí.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: perestrojka
Varianty: [perestrojka]; [pjerestrojka]
Dotaz: Jak se správně vyslovuje v češtině slovo perestrojka? Je to [perestrojka], nebo [pjerestrojka]?
Odpověď: Ruská slova se do češtiny přepisují z azbuky do podoby, která odpovídá jejich výslovnosti. Výraz perestrojka, který je obsažen např. v Novém akademickém slovníku cizích slov, tedy na základě toho, jak jsme zvyklí číst slova domácího původu, vyslovíme jako [perestrojka]. Je pravda, že se někdy lze setkat i s přepisem *pěrestrojka či *pjerestrojka a výslovností *[pjerestrojka], což však odporuje pravidlům přepisu cizích slov do češtiny, která uvádí např. akademické vydání Pravidel českého pravopisu.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Stasi
Dotaz: Jak se správně v češtině vyslovuje název německé tajné služby Stasi?
Odpověď: Výraz Stasi doporučujeme na základě původní německé podoby vyslovovat v češtině [štázi], což odpovídá i současnému úzu, jak jsme ověřili v nahrávkách z mediálních archivů.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: spolubydlení
Varianty: spolubydlení; spolu-bydlení
Dotaz: Jak se správně píše spolubydlení? Hledala jsem v IJP, ale slovo jsem nenašla. Píše se dohromady, nebo má být se spojovníkem?
Odpověď: Příručky výraz nezaznamenávají, ale analogicky k dalším slovům s částí spolu- s významem 'společně', jako např. spolucestující, spolupracovat, spoluhráč, spoluodpovědnost, spolupůsobit, spolubydlící, doporučujeme psát dohromady i výraz spolubydlení. Doklady z ČNK nejsou sice hojné, ale ukazují, že slovo se v této podobě užívá.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: minikoblížek
Varianty: minikoblížek; mini koblížek
Dotaz: Jak mám psát slovo minikoblížek? Píše se dohromady, nebo se má psát zvlášť?
Odpověď: Slovo minikoblížek doporučujeme psát dohromady. Komponent mini- funguje jako první část mnohých složených podstatných jmen. Jejich množství je v podstatě neomezené. Některé z výrazů mají v češtině pevné místo a najdeme je i ve slovníku (minisukně, minigolf, minimarket, minikamera, minipočítač), jiné jsou spíše příležitostné (minianketa, minižárovka, miniskandálek). 
Vedle toho, že je mini- komponentem ve složeninách, může v některých případech fungovat i jako samostatné nesklonné přídavné jméno. Přestože tato možnost není ve slovnících uvedena, uplatňuje se především ve víceslovných slovních spojeních (stylový mini Hi-Fi systém; mini hrací set – hrací miniset).
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: jako by
Varianty: jako by; jakoby
Dotaz: Studentka nazvala svou školní výstavu "Jakoby to bylo včera". Myslím si, že by to mělo být psáno zvlášť: "Jako by to bylo včera". Je to tak?
Odpověď: Souhlasíme a doporučujeme psát zvlášť: "Jako by to bylo včera". Jde o vyjádření slovesným tvarem podmiňovacího způsobu. Pomůckou může být náhrada slovy jako kdyby: "Jako kdyby to bylo včera".