ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Heger
Varianty: [heger]; [hegr]; [hégr]
Dotaz: Jak by se mělo v českých médiích vyslovovat příjmení slovenského premiéra Eduarda Hegera?
Odpověď: Výslovnost cizích příjmení v češtině by měla vycházet ze zvukové podoby v jazyce původu s ohledem na rodinnou tradici daného nositele. Podle našich zjištění převažuje ve slovenštině výslovnost [heger], 2. pád j. č. [hegera] atp., podobnou tendenci jsme již zaznamenali i v médiích českých. Z čistě jazykového hlediska však není nesprávná ani podoba [hegr] či [hégr], která se může vyskytovat u mluvčích, kteří si uvědomují německý původ daného příjmení. V praxi proto může výslovnost kolísat, což však v tomto případě zřejmě srozumitelnost a plynulost komunikace příliš nenaruší.
Téma: Kořen
Klíčové slovo: mateřídouška
Dotaz: Jaký je kořen slova mateřídouška? Složené slovo má jeden, nebo dva kořeny?
Odpověď: Každé složené slovo (kompozitum) má dva kořeny (resp. víc kořenů). Slovo mateřídouška má kořeny: 1. mat- (historicky), příp. též mateř- (z hlediska současné češtiny), a 2. -douš- (s významem 'malá duše, dušička'; asi duše > dúška > douška).
Téma: Názvy ostrovů, pohoří, hor, moří, řek, nížin
Klíčové slovo: kopec Černá studnice
Varianty: Černá Studnice; Černá studnice
Dotaz: Píše se v názvu kopce Černá studnice u slova studnice velké, nebo malé písmeno?
Odpověď: Protože výraz studnice je obecné podstatné jméno a jde o označení kopce, nikoli obce, je namístě podoba Černá studnice.
Téma: Stížnost na špatnou úroveň češtiny v médiích
Klíčové slovo: jakoby
Dotaz: Nelíbí se mi nadužívání výrazu "jakoby" v televizním vysílání.
Odpověď: Lidé, kteří vystupují v rozhlase nebo v televizi, by měli věnovat pozornost nejen obsahové, ale i zvukové stránce češtiny. Souhlasíme s vámi, že je často možné (i u profesionálních mluvčích) slýchat různá nadbytečná výplňková slova, popřípadě i tzv. hezitační zvuky (hmmm, eeee) apod. Jazyková poradna může doporučovat, ovšem to, že jsou lidem nabídnuta jistá doporučení, neznamená, že se jimi mluvčí budou řídit. Domníváme se, že především samotným médiím by mělo záležet na posluchačově pohodlí a na dobré úrovni mluveného projevu. Jediným řešením je oslovit samotné rozhlasové (televizní) mluvčí, případně jejich nadřízené. Je možné, že podněty od posluchačů mohou stávající situaci změnit.
Téma: Obecná lingvistická terminologie
Klíčové slovo: příklonná pozice
Dotaz: Existuje v češtině termín příklonné zájmeno?
Odpověď: Ano, avšak zřídka. Tento termín užívá např. Eva Koktová v článku Segmentace výpovědi (Slovo a slovesnost, 1995). Jeho ekvivalentem je termín zájmenné klitikon. Běžněji se hovoří obecně o příklonkách. Více k danému tématu naleznete v Novém encyklopedickém slovníku češtiny, hesle klitikon.
Téma: Školy – mateřské, základní, střední
Klíčové slovo: g/Gymnázium Kolín
Dotaz: Píše se ve spojení g/Gymnázium u slova gymnázium velké písmeno? Oficiální název zní Gymnázium, Kolín III,  Žižkova 162.
Odpověď: Jde o zkrácený název a je možné ho chápat jako zástupný název a psát velké písmeno, nebo jako neoficiální a psát malé písmeno. S malým písmenem by se mělo psát spojení gymnázium v Kolíně.
Téma: Jiné
Klíčové slovo: Evropská společenství
Varianty: Evropská společenství; evropská společenství
Dotaz: Má se psát název Evropská společenství s velkým, nebo malým písmenem u výrazu evropský?
Odpověď: Evropská společenství je souhrnné označení pro tři hospodářsko-politická sdružení evropských států mezi lety 1967–2009, a to Evropské společenství uhlí a oceli, Evropské společenství pro atomovou energii a Evropské hospodářské společenství. Pokud má autor na mysli právě toto sdružení, chápe se tento název jako vlastní jméno a namístě je pak velké písmeno.  Mohou však existovat kontexty, v nichž půjde pouze o obecné označení, tedy ne o název organizace (např. jedno ze tří evropských společenství).
Téma: Dotazy pro jiné odborníky
Klíčové slovo: mezera
Dotaz: Jaký typ mezery mám užít při psaní čtyřciferného čísla? Jak má být mezera za první číslicí velká?
Odpověď: Bohužel, tato otázka přesahuje možnosti jazykové poradny. Doporučujeme vám daný problém konzultovat s typografy.
Téma: Jaký jazykový korpus doporučujete pro danou problematiku?
Klíčové slovo: jazykový korpus
Dotaz: Kde je možné vyhledávat informace o jednotlivých tvarech slov a údaje, jak často jsou konkrétní tvary v češtině užívány?
Odpověď: Informace o jazykovém úzu, mimo jiné i četnost jednotlivých slovních tvarů v psaných textech, je možné vyhledávat v databázi Českého národního korpusu (www.korpus.cz).
Téma: Školní výuka
Klíčové slovo: didaktické postupy
Dotaz: Jsem učitelka a žák do písemné práce napsal: Bydlím v Brnu. Mám tvar zakončený na -u hodnotit jako chybu?
Odpověď: Záležitost školního hodnocení není v kompetencích jazykové poradny. V každém případě jde v daném případě o periferní jev, jehož vysvětlení je složitější. Doporučili bychom proto při celkovém hodnocení k uvedenému tvaru nepřihlížet.
Téma: Historické (říše, království, knížectví)
Klíčové slovo: rakousko-uherská monarchie
Varianty: Rakousko-uherská monarchie; rakousko-uherská monarchie
Dotaz: Je správná podoba Rakousko-uherská monarchie, nebo rakousko-uherská monarchie?
Odpověď: PČP, SSJČ i SSČ uvádějí pouze podobu rakousko-uherská monarchie. Podle publikace Psaní velkých písmen v češtině není vyloučeno chápat toto spojení i jako vlastní jméno a psát na jeho začátku velké písmeno. V ČNK naprosto jednoznačně převládá podoba s malým písmenem a tu doporučujeme užívat. Pokud by však autor zvolil podobu s velkým písmenem, je tento zápis tolerovatelný.
Téma: Jde v daném případě o chybu?
Klíčové slovo: spojovník
Dotaz: Je vypuštění spojovníku ve spojení slabo- a silnoproud gramatická chyba?
Odpověď: V tomto případě nejde o chybu gramatickou, z hlediska pravopisu to však chyba je. V neposlední řadě je třeba brát v potaz významové hledisko – pokud spojovník nebude uveden, výraz "slabo" již z grafického hlediska nebude slovo, které má své pokračování později (slaboproud), ale příslovce označující stav nevolnosti ("udělalo se mi slabo").
Téma: Obecná lingvistická terminologie
Klíčové slovo: zkratka
Dotaz: Jak se při určování tvaroslovných kategorií zkracuje mužský rod životný? M. živ., nebo m. ž.?
Odpověď: Obvyklá podoba, kterou užívá například Internetová jazyková příručka nebo mluvnice Čeština, řeč a jazyk, je m. živ.
Téma: Obecná lingvistická terminologie
Klíčové slovo: didaktika
Dotaz: Jaký vzor je kodifikován u přídavného jména sněhová (koule)? Žák napsal "mladý", a učitelka jako jediné správné řešení uznává "mladá".
Odpověď: Příručka užívaná pro školní výuku, Základní mluvnice českého jazyka, uvádí, že "přídavná jména tvrdá se skloňují podle vzoru mladý (mladá, mladé)". Jak jsou zásady užívání skloňovacích vzorů zasazeny do výuky, je záležitost didaktická, nicméně v mluvnicích a cvičebnicích se dané vzory užívají v jejich základním tvaru, u tvrdých přídavných jmen jde tedy o 1. pád jednotného čísla mužského rodu (vzor "mladý").
Téma: Stížnost na nedodržování určitého jazykového pravidla
Klíčové slovo: přechylování cizích ženských příjmení
Dotaz: Vadí mi, že v tisku bývají přechylována jména, jako např. Monroeová nebo Lollobrigidová, která mají tradičně podobu nepřechýlenou.
Odpověď: Máte pravdu, jména některých známých osobností podle tradice v češtině obvykle nepřechylujeme. Je to i případ uvedených jmen hereček Marilyn Monroe a Giny Lollobrigidy, k nim lze připojit ještě například jméno zpěvačky Edith Piaf.
Téma: Zápis přejatého slova
Klíčové slovo: rozinky; hrozinky
Varianty: rozinky; hrozinky
Dotaz: Je správně hrozinky, nebo rozinky?
Odpověď: Obě možnosti – rozinky i hrozinky – jsou správné, obě jsou zachyceny v IJP, NASCS, SSČ, SSJČ, PČP. 

Není bez zajímavosti, že argument, který se jeví jako zcela logický, a to, že hrozinky jsou z hroznů, a proto se slovo píše s h- na počátku, není z etymologického hlediska správný. Pravopisná varianta hrozinka není původní, vznikla teprve dodatečným přikloněním k českému slovu hrozen. Etymologicky opodstatněné a správné je slovo rozinka psané s r na počátku. Rozinka je totiž původem slovo přejaté: do češtiny bylo přejato z německého Rosine, a to z francouzského raisin – hrozen (francouzsky se rozinky řeknou raisins secs, doslova sušené hrozny, sušené víno). Slovo souvisí s latinským racēmus (zrno, hrozen).
Téma: Jsou slova X a Y příbuzná?
Klíčové slovo: poledník
Dotaz: Je slovo poledník příbuzné se slovem den?
Odpověď: Ano, slova poledník a den jsou příbuzná. Slovo poledník je utvořeno od slova poledne, které se skládá (mj.) ze dvou kořenů: pol- (s významem 'půl', 'polovina') a -dn- (s významem '24 hodin', 'doba od rána do večera').
Téma: Zápis domácího slova
Klíčové slovo: kterýkoli; kterýkoliv
Varianty: kterýkoli; kterýkoliv
Dotaz: V knížce je na jedné straně uvedeno "kterákoli část matematiky" a na další straně "násobíme jakékoliv číslo". Nemělo by to být řešeno jednotně? A je vhodnější podoba s -v na konci (kterýkoliv, jakýkoliv), nebo bez ní (kterýkoli, jakýkoli)?
Odpověď: Zájmena kterýkoli(v), jakýkoli(v), kdokoli(v), cokoli(v), příslovce kdykoli(v), kamkoli(v), odkudkoli(v), částice nikoli(v) a spojka ačkoli(v) mají dvě zcela rovnocenné podoby zakončení: ‑koli a ‑koliv. Samotné ‑koli je od původu zesilovací nebo zobecňovací částice. Koncové -v je pozůstatkem částice -věk, která se dříve ke slovu rovněž připojovala (kdokolivěk, nikolivěk apod.). Dnes už částici ‑koli, a zejména částici ‑věk nepociťujeme jako samostatná slova, ale jako specifický druh zakončení. Máte pravdu, že je vhodné, aby v jednom textu byla zvolena jednotná podoba. Vzhledem k tomu, že jsou jazykově rovnocenné, máte možnost zcela svobodné volby. Doklady z ČNK ukazují velice mírnou preferenci tvaru kterýkoli nad kterýkoliv.
Téma: Y = vlastní jméno – tvoření přídavných jmen od jmen zeměpisných (Brandýs > brandýský, Aš > ašský aj.): jména cizí, jednoslovná
Klíčové slovo: osloský, oselský
Varianty: osloský; oselský
Dotaz: Jakou podobu má přídavné jméno utvořené od zeměpisného jména Oslo (hlavní město Norska)? Je to osloský, nebo oselský, a pokud obojí, co by měla být "první volba"?
Odpověď: Přídavné jméno utvořené od zeměpisného jména Oslo má ve spisovné češtině dvě správné podoby – osloský a oselský. Podle dokladů z databáze ČNK syn v8 je výrazně častější podoba oselský. Ptáte-li se na "první volbu", je tedy namístě dát předost spíš častější podobě oselský. Varianta osloský však v žádném případě není vyloučená nebo nevhodná.
Téma: Y = vlastní jméno – tvoření přídavných jmen od jmen zeměpisných (Brandýs > brandýský, Aš > ašský aj.): jména domácí, jednoslovná
Klíčové slovo: dnebožský
Dotaz: Jakou podobu má přídavné jméno utvořené od zeměpisného jména Dneboh (dnes část obce Mnichovo Hradiště)? (Vím, že příjmení odvozené od stejného zeměpisného jména mívá podobu Dneboský.)
Odpověď: Přídavné jméno utvořené od zeměpisného jména Dneboh má (ve spisovném jazyce) správnou podobu dnebožský, srov. Zbiroh > zbirožský. (V příjmení Dneboský, které skutečně dost dobře může souviset s obcí Dneboh, došlo ke zjednodušení skupiny -žsk- na skupinu -sk, a to nejspíš při písařském zápisu příjmení do matriky někdy v 19. století atp. Na správnou podobu přídavného jména od zeměpisného jména Dneboh to však nemá žádný vliv.)
Téma: S, nebo z?
Klíčové slovo: přejatá slova
Dotaz: Proč se ve slovech jako filosofie, universita má psát z, ale například v názvu hlavního města Bulharska Sofie píšeme s?
Odpověď: Výrazy univerzita, filozofie patří ke skupině mnoha dalších slov latinského, popř. řeckého původu, která jsou v češtině zcela zdomácnělá. Slova, v nichž se původní s vždy v češtině vyslovuje jako [z], se podle platné kodifikace píšou se z a tyto podoby se považují za základní, tedy stylově neutrální. Podoby se s mohou být považovány za základní v úzce odborných textech. Zeměpisné jméno Sofie se vyslovuje s [s], proto se rovněž tak i píše.
Téma: Nominativ jmenovací
Klíčové slovo: cukr krystal
Dotaz: Mám v textu spojení "cukr krystal bílý" a nevím, jakým způsobem s ním nakládat. Je nutné skloňovat všechny části spojení, nebo stačí skloňovat pouze "cukr"? Tedy: "300 g cukru krystalu bílého", nebo "300 g cukru krystal bílý"?
Odpověď: Z větněčlenského hlediska je podstatné jméno "krystal" ve spojení "cukr krystal" shodným přívlastkem řídícího jména "cukr". V češtině se sice častěji setkáme se shodným přívlastkem vyjádřeným přídavným jménem, avšak ani spojení dvou shodných podstatných jmen není nijak výjimečné, viz např. "mistr kuchař", "hřib satan", "hora Říp". Jelikož jde o přívlastek shodný, měl by se při ohýbání skloňovat ve shodě s řídícím podstatným jménem (tedy "cukru krystalu"). Je však třeba doplnit, že u spojení obecného jména se jménem vlastním (např. "hora Říp") se poslední dobou prosazuje tzv. nominativ jmenovací: přívlastkové jméno zůstává v 1. pádě, a stává se tak zvláštním typem přívlastku neshodného ("na hoře Řípu" X "na hoře Říp"). Přestože výraz "krystal" není vlastním jménem, není vyloučeno, že se zde uplatňuje podobný mechanismus: data Českého národního korpusu totiž dokazují, že v úzu výrazně převažují případy, v nichž se při skloňování spojení "cukr krystal" slovo "krystal" ponechává v 1. pádě. Přestože systémově je tedy náležité celé spojení skloňovat ("300 g cukru krystalu"), je třeba tolerovat i zažitou strukturu "300 g cukru krystal" – v příslušném žánru (např. v kuchařkách) by naopak mohla být systémová podoba pociťována jako příznaková. Problematické je i dodatečné rozvití přívlastkem "bílý"; pro spojení "cukr krystal bílý" relevantní doklady v ČNK chybějí a ani mluvnice tento případ (kombinace jméno + přívlastek shodný substantivní + přívlastek shodný adjektivní) nezmiňují. Vzhledem k tomu, že přívlastek "bílý" rozvíjí celé spojení "cukr krystal", tedy i "cukr", nezdá se jako vhodné řešení jej při skloňování celého spojení ponechat v 1. pádě. Je-li nezbytně nutné spojení skloňovat v tomto pořadí, doporučujeme podobu "300 g cukru krystalu bílého". Elegantnějším řešením by však bylo upravit slovosled takto: "300 g bílého cukru krystal(u)".
Téma: Obecné principy spisovné výslovnosti
Klíčové slovo: určité tvary slovesa být; zpěv
Varianty: [jsem]; [sem]
Dotaz: Má se při zpěvu lidových písní v určitých tvarech slovesa "být" vyslovovat souhláska "j"?
Odpověď: V pěveckém prostředí se podle našich zkušeností lze setkat s radikálními názory, že výskyt hlásky [j] je v určitých tvarech slovesa být při zpěvu vždy naprosto nevhodný, či dokonce přímo "zakázaný", případně zcela naopak že jakékoli zjednodušení je nepřípustné. Ani jeden z těchto přístupů nelze doporučit.

Je-li tvar slovesa být součástí složeného tvaru nebo přísudku jmenného se sponou, připouštějí ortoepické příručky jak plnou (tj. se souhláskou j), tak i zjednodušenou výslovnost (tj. bez souhlásky j), např. byl [sem] i byl [jsem], pracovali [sme] i pracovali [jsme], kde [ste] byli i kde [jste] byli, všichni [sou] zdraví i všichni [jsou] zdraví. Zejména v pozici po souhlásce je plná výslovnost příručkami hodnocena jako zvlášť pečlivá. Výslovnost nezjednodušená je doporučena tehdy, pokud je tvar užit jako plnovýznamové sloveso v tzv. existenčním či lokalizačním významu (tehdy na něm bývá rovněž důraz) nebo stojí-li na začátku věty (např. možnosti tu [jsou], kde [jsi]?, [jste] to vy?).

Uvedené zásady byly stanoveny především z artikulačních důvodů. Skupina js se poměrně obtížně vyslovuje – tam, kde to působí obzvlášť velké potíže, např. je-li v okolí více souhlásek, se tedy považuje za základní výslovnost bez j. Volba vhodné podoby závisí také na tempu řeči, stylu projevu a v případě zpěvu pochopitelně i na řadě dalších okolností. Pokud jde o interpretaci lidových písní, je zcela namístě respektovat v tomto ohledu rovněž např. nářeční specifika.

Při zachování skupiny js se také hodí připomenout, že není dobré počáteční hlásku [j] příliš "vyrážet" a zdůrazňovat. Takováto výslovnost působí přehnaně, hyperkorektně.
Téma: Přepis konkrétního jevu/slova atp.
Klíčové slovo: yedoo
Dotaz: Je zápis yedoo mezinárodním fonetickým přepisem českého výkřiku [jedú] do angličtiny? Nebo je lepší říci, že yedoo je přepisem do angličtiny?
Odpověď: Forma yedoo rozhodně mezinárodnímu fonetickému přepisu (tj. tzv. IPA) neodpovídá. Jde spíše o jakési pravopisné přizpůsobení anglickým zvyklostem, velmi zjednodušeně a laicky řečeno "přepisem do angličtiny". Způsobů, jak pomocí běžné anglické abecedy zachytit zvukovou podobu slov (tzv. pronunciation respelling for English), je však velmi mnoho, srov. např.: https://en.wikipedia.org/wiki/Pronunciation_respelling_for_English. Doporučujeme proto v tomto ohledu kontaktovat spíše anglisty, případně rodilé mluvčí angličtiny.
Téma: Přepis konkrétního jevu/slova atp.
Klíčové slovo: [jedú]
Dotaz: Lze nějak mezinárodně foneticky přepsat český výkřik [jedú]?
Odpověď: Ano, přepis této hláskové kombinace pomocí mezinárodní fonetické abecedy IPA by byl [jɛduː]. K tomu více viz např. stránky Fonetického ústavu FF UK: https://fonetika.ff.cuni.cz/o-fonetice/foneticka-transkripce/transkripce-cj-ipa/.
Téma: Obecné principy fonetické transkripce
Klíčové slovo: mezinárodní fonetická transkripce
Dotaz: Existuje něco takového jako mezinárodní fonetický přepis?
Odpověď: Ano, jde o všeobecně uznávanou a užívanou tzv. mezinárodní fonetickou transkripci, zkráceně IPA (International Phonetic Alphabet). Podrobnější informace o ní i o dalších možnostech přepisu výslovnosti naleznete např. na stránkách Fonetického ústavu FF UK: https://fonetika.ff.cuni.cz/o-fonetice/foneticka-transkripce/o-foneticke-transkripci/.
Téma: Příslovečné určení
Klíčové slovo: stejně jako
Dotaz: Při určování větných členů jsme narazili na větu "Stejně jako vy i rodiče chtějí..." Přiznám se, že si nevím rady, co s tím "stejně jako vy".
Odpověď: Upozorňujeme, že nejsme didaktické pracoviště, takže nevíme, jak k této problematice přistupuje současná školská praxe; při řešení školských úloh doporučujeme obracet se spíše na Asociaci češtinářů. Větu bychom nicméně rozebrali takto: "rodiče" je ve větě podmětem, "chtějí" přísudkem a celé spojení "stejně jako vy" příslovečným určením zřetele (některé zdroje uvádějí dokonce podtyp příslovečné určení zřetelově srovnávací). Ve školním prostředí by možná přicházelo v úvahu i příslovečné určení způsobu.
Téma: Shoda podle smyslu (několikanásobný podmět)
Klíčové slovo: matka s dětmi
Dotaz: Ráda bych si ujasnila, jak se z hlediska shody řeší případy typu: "Máma s dětmi šly do obchodu. Koupili/y tam jídlo." Jde mi o tvar přísudku v té druhé větě. Musím i zde zachovat formální shodu z předchozí věty, nebo – když například vím, že mezi dětmi jsou i chlapci – je zde přijatelné i měkké i, odpovídající nevyjádřenému podmětu "oni"?
Odpověď: Analogicky k výkladu v Pravidlech českého pravopisu (§ 15, písmeno C, bod 4 – Shoda podle smyslu) lze zvolit obě řešení; PČP uvádějí příklad "Na sportovním soustředění se sešla samá děvčata. Brzo se navzájem poznala/poznaly a prožila/prožily krásné dva týdny." Doplňme však, že tato dvojí možnost je přijatelná pouze v případě, že jsou jednotlivé celky od sebe odděleny: buď se jedná o dvě samostatné věty, nebo jsou sice součástí jednoho souvětí, ale jsou odděleny např. vedlejší větou. Řešit tímto způsobem souřadné souvětí sestávající ze dvou bezprostředně následujících vět ve slučovacím poměru nedoporučujeme (nikoli tedy "Matka s dětmi šly do obchodu a nakoupili tam jídlo"). Je také třeba počítat s tím, že míra přijatelnosti řešení shody podle smyslu může být u různých uživatelů češtiny vnímána odlišně.
Téma: Války
Klíčové slovo: první světová válka
Dotaz: Bylo mi doporučeno, že mám psát První světová válka. Je velké písmeno správné?
Odpověď: Ne. Názvy válek se považují za obecná pojmenování, a proto je namístě podoba první světová válka.
Téma: Názvy území
Klíčové slovo: Sudety
Dotaz: Píše se ve slově Sudety velké písmeno?
Odpověď: Ano. Tento výraz se považuje za vlastní jméno. Jde o tradiční označení pohraničních oblastí dnešního Česka.
Téma: Tvar přídavného jména v přívlastku shodném v postpozici
Klíčové slovo: přívlastek a několikanásobný podmět
Dotaz: Nejsem si jist, jaký tvar má mít přídavné jméno "blízký" ve větě "byli pozváni umělci, organizace a sdružení, blízcí něčemu". Je tvar "blízcí" v pořádku, nebo by měl mít podobu "blízká" podle nejbližšího jména "sdružení"?
Odpověď: Tento typ shody není v mluvnicích uspokojivě popsán. Pokud se však má přívlastek vztahovat ke všem členům několikanásobného podmětu, doporučujeme řídit shodu mužským životným rodem, tedy stejně jako v případě řešení shody přísudku s několikanásobným podmětem. Tvar "blízká" (podle slova "sdružení"), by mohl budit dojem, že se přívlastek vztahuje pouze ke "sdružení", nikoli k celému několikanásobnému podmětu.
Téma: Historické (říše, království, knížectví)
Klíčové slovo: Říše
Dotaz: Jaké písmeno se píše ve slově říše ve větě "Část území byla připojen k Říši"?
Odpověď: Pro označení fašistického Německa se má podle PČP má volit podoba Říše, aby bylo zřejmé, že nejde o užití tohoto slova v obecném významu.
Téma: Mezinárodní smlouvy, dohody, úmluvy
Klíčové slovo: mnichovská dohoda
Dotaz: Jaké písmeno se píše u slova mnichovský ve spojení mnichovská dohoda?
Odpověď: Přestože mnohé jiné názvy dohod či smluv, v jejichž názvu je přídavné jméno utvořené od názvu města, v němž byla dohoda podepsána,  lze psát jak s malým, tak s velkým písmenem, např. m/Maachstritská smlouva, mnichovská  dohoda se v češtině tradičně píše s malým písmenem. Důvodem je bezesporu její obsah (někdy se mluví o mnichovském diktátu) a její negativní důsledky pro naši republiku.
Téma: Suprasegmentální rovina
Klíčové slovo: intonace oznamovací věty
Dotaz: Proč v současnosti zejména mladí lidé zvyšují intonaci na koncích oznamovacích vět? Jde vlastně o zdůrazňování posledního slova a mám obavu, že je to vliv angličtiny.
Odpověď: Na tuto poměrně obecně položenou otázku není snadné odpovědět, protože takovýchto intonačních průběhů může být více typů a důvodů pro jejich vznik lze najít u každého více. Stručně řečeno může jít kupř. o užívání stoupavé neukončující intonace (přesněji melodému), která je důsledkem nejistoty či nervozity mluvčího, jeho nezkušenosti zejména s veřejným mluveným projevem, ale  i např. snahy udržet si v rozhovoru slovo, o něž by mohl snáze přijít, pokud by jeho intonace byla klesavá, ukončující. Dále můžete mít na mysli specifický jev nazývaný někdy jako tzv. středočeské vytýkání, což ovšem není jev nikterak nový, byl popsán již ve 40. letech 20. století (od té doby se mohl ale samozřejmě rozšířit jak z hlediska frekvenčního, tak územního). Posluchač jej často interpretuje právě jako (často nemístné) zdůraznění posledního slova ve větě a je příznačný pro emocionálně zabarvený projev. Pokud si popisovaného jevu všímáte u lidí, kteří jsou v častém kontaktu s angličtinou, respektive ovládají její zvuková specifika, je samozřejmě možné, že si intonační schémata přenášejí z jednoho jazyka do druhého, anglická intonace je od té české pochopitelně značně odlišná.
Téma: Přístavek
Klíčové slovo: přístavek vysvětlovací
Dotaz: Jakými větnými členy jsou výrazy "odborné" a "popularizační" ve větě "Měli tam knihy, a to odborné i popularizační"?
Odpověď: Upozorňujeme, že nejsme didaktické pracoviště, takže nevíme, jak k této problematice přistupuje současná školská praxe. Celé spojení "odborné i popularizační" bychom nicméně určili jako přístavek (v některých mluvnicích uváděný též jako tzv. komplexní větný člen). Konkrétně jde o vysvětlovací přístavek, který bývá uvozen spojkovými výrazy typu "a to", "totiž", "tj." a podobně.
Téma: Rozporné případy v určování větných členů ve školském pojetí
Klíčové slovo: několikanásobný vs. postupně rozvíjející přívlastek
Dotaz: V knize Oty Pavla jsem narazila na větu "Prošek měl dlouhý, žlutý bambusový prut". Je tam ta čárka správně? Jde skutečně o několikanásobný přívlastek? Není to spíš přívlastek postupně rozvíjející?
Odpověď: Hranice mezi několikanásobným a postupně rozvíjejícím přívlastkem není vždy ostrá. Základní mluvnice češtiny uvádí jako typický příklad spojení "dlouhé(,) černé vlasy", které lze chápat oběma způsoby a v závislosti na pojetí buď psát, nebo nepsat čárku. Obdobným případem je i spojení "dlouhý(,) žlutý prut". Spojení "žlutý bambusový prut" už lze chápat pouze jako přívlastek postupně rozvíjející.