ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Časté konkrétní případy/typy – dějové vs. účelové tvoření (rozjasňující vs. rozjasňovací, kropící vs. kropicí)
Klíčové slovo: zkrášlující
Varianty: zkrášlující; zkrášlovací
Dotaz: Je správně zkrášlující efekt, nebo zkrášlovací efekt (kosmetického přípravku)?
Odpověď: Jelikož jde o efekt přípravku, tj. o výsledek jeho aplikace, který (alespoň po nějakou dobu) přetrvává, je ve spojení s tímto podstatným jménem namístě užití dějového přídavného jména zkrášlující – zkrášlující efekt.
Téma: Součástí několikanásobného podmětu je jméno r. muž. živ. (slovosled podmět – přísudek)
Klíčové slovo: shoda s několikanásobným podmětem
Dotaz: Chtěla bych se zeptat, zda je ve větě "Petr a Hana šli" v přísudku správně měkké i. Manžel mi tvrdí, že pokud stojí blíže přísudku jméno rodu ženského, je možné napsat v přísudku tvrdé y. Je to pravda?
Odpověď: Jestliže přísudek následuje až za podmětem, je třeba řídit shodu oběma složkami. Proto je v uvedené větě správný jedině tvar s měkkým i: šli. Pouze pokud přísudek předchází podmětu, je možné vedle základního pravidla o přednosti mužského životného rodu uplatnit i pravidlo o shodě s bližším členem. V takovém případě (za předpokladu, že blíže přísudku bude stát jméno rodu ženského) by ovšem slovesný tvar ve vaší větě nekončil na tvrdé -y, nýbrž na -a: "Na procházku šla Hana a Petr" vedle "Na procházku šli Hana a Petr". Tvar s tvrdým y bychom uplatnili tehdy, pokud by jméno rodu ženského bylo v čísle množném, např. "Na procházku šly dívky a chlapci" vedle "Na procházku šli dívky a chlapci".
Téma: Přísudek jednoduchý vs. složený
Klíčové slovo: přísudek slovesný složený; způsobové sloveso
Dotaz: Hodnotili bychom přísudek ve větě "Můžete obdivovat krásy..." jako tzv. slovesný složený?
Odpověď: Ano, v uvedené větě je přísudek slovesný složený, který se skládá ze dvou slovesných tvarů – z určitého tvaru způsobového slovesa "moci" a z infinitivu plnovýznamového slovesa "obdivovat".
Téma: Počet vět v souvětí
Klíčové slovo: souvětí; počet vět
Dotaz: Pomůžete mi prosím učit počet vět v následujícím souvětí? "Překontrolujte si všechny prvky kolem domu a přesvědčte se, že jsou všichni seznámeni s bezpečností."
Odpověď: V uvedeném souvětí se vyskytují tři určité slovesné tvary: "překontrolujte si", "přesvědčte se" a "jsou", které signalizují, že toto souvětí se skládá ze tří vět. První dvě věty jsou hlavní (souřadně spojené v poměru slučovacím), třetí věta je vedlejší, závislá na druhé větě hlavní.
Téma: Odkazování k podmětu
Klíčové slovo: o vás; o sobě
Dotaz: Je správně věta "Řekněte nám o vás něco více", nebo "Řekněte nám o sobě něco více"?
Odpověď: Jestliže zájmeno označuje vztah k osobě nebo věci, která je v dané větě podmětem, je namístě užít zájmeno zvratné. V uvedené větě je nevyjádřený podmět "vy" a na tento podmět je odkazováno. Správná podoba věty je proto "Řekněte nám o sobě něco více". Existují však kontexty, kdy zájmeno odkazuje na širší množinu osob než samotný podmět, v nich by pak bylo namístě zájmeno "vás", např. "Petře, máte velkou rodinu, řekněte nám o vás (= o celé rodině) něco více."
Téma: Vedlejší věta předmětná
Klíčové slovo: věta bezpodmětná; vedlejší věta předmětná
Dotaz: Ve škole jsme narazili na souvětí "Z toho lze usoudit, že to z jeho strany nebyl výstřelek". Nemohu se rozhodnout, zda vedlejší větu v tomto souvětí určit jako větu podmětnou, nebo předmětnou. Můžete mi poradit?
Odpověď: Hlavní věta "Z toho lze usoudit" patří k typu věty, který bývá v mluvnicích hodnocen jako věta jednočlenná (některé mluvnice preferují označení "věta bezpodmětná"). Vedlejší věta v tomto souvětí pak nemůže mít platnost podmětu. Navíc se na uvedenou vedlejší větu ptáme "Koho/co lze usoudit?", tudíž bychom ji určili jako větu předmětnou. Rádi bychom však dodali, že nejsme didaktické pracoviště, proto nemůžeme s určitostí říci, jak k tomuto typu vět přistupuje současná školská praxe.
Téma: Dotaz pro jiné odborníky (lingvisty)
Klíčové slovo: němčina
Dotaz: Máte k dispozici německé texty, v nichž se v rámci jazykové korektnosti užívá místo lomítka hvězdička?
Odpověď: Bohužel, práce s německými texty a jejich archivace není součástí praxe jazykové poradny Ústavu pro jazyk český.
Téma: Stížnost na určité jazykové pravidlo
Klíčové slovo: přechylování cizích ženských příjmení
Dotaz: Nelíbí se mi, že je přechylováno jméno předsedkyně Evropské komise Ursuly von der Leyen.
Odpověď: Z povahy jazykového systému češtiny jde v případě přechylování o přirozený způsob zacházení s vlastním jménem. Ve flektivním jazyce, jako je čeština, koncovky vyjadřují různé gramatické významy slov. Příponu -ov(á) připojujeme, abychom jméno mohli skloňovat a zapojit do věty. Ponecháním jména v nepřechýlené, a tudíž nesklonné podobě nelze bez obtíží signalizovat ani rod jména, ani větněčlenské vztahy, do nichž vstupuje. Je však pravda, že přechylování není povinné a není nařízeno zvláštním zákonem, vyhláškou ap., můžete se proto rozhodnout ženská jména nepřechylovat.
Téma: Přípustnost porušení normy
Klíčové slovo: Pravidla českého pravopisu
Dotaz: Jsou dnes skutečně pravidla psaní velkých písmen tak rozvolněná, že si může psát kdo chce co chce?
Odpověď: Pravidla psaní velkých písmen jsou shrnuta v Pravidlech českého pravopisu (PČP). Je pravda, že tato příručka má závazný charakter pouze pro školní jazykovou výchovu, respektive podávaná pravidla jsou závazná pro výuku na základních a středních školách. (PČP jsou označena doložkou MŠMT, která školní užívání povoluje, a pravopisné podoby uvedené v PČP musí respektovat i autoři dalších učebnic, kteří žádají o udělení doložky MŠMT.) Pro ostatní uživatele mají PČP charakter doporučení a při jejich porušování nehrozí právní sankce (Česká republika nemá jazykový zákon), avšak lze očekávat sankce, jež jsou svou povahou společenské a které v důsledku znamenají například menší komunikační úspěšnost.
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: zplynovat, zplyňovat
Varianty: zplynovat; zplyňovat
Dotaz: Jako chemik ve své praxi používám podobu zplynovat, někteří mí kolegové ale podobu zplyňovat. Protože toto sloveso souvisí s podstatným jménem plyn, myslím, že podoba zplyňovat je chybná. Je to pravda?
Odpověď: Kdybychom považovali za chybnou podobu zplyňovat, museli bychom stejně hodnotit i výrazy ochraňovat (příbuzné slovo ochrana), oceňovat (cena), uveřejňovat (veřejný) atp. Při odvozování slov dochází totiž k různým hláskovým změnám, např. ke krácení kořenové samohlásky (dívat se > divadlo, prodávat > prodavač), naopak k jejímu dloužení (list > lístek, stihnout > stíhat), ke změně kořenové souhlásky (snaha > snažit se, ruch > rušit), a dokonce ke změně samohlásky i souhlásky (kniha > knížka). Podobu zplyňovat tedy nelze označit jako chybnou. Existuje však i podoba zplynovat. Obě lze najít ve výkladových slovnících češtiny. Příruční slovník jazyka českého obě slovesa označuje jako synonymní, a to jako obouvidá, kdežto novější Slovník spisovného jazyka českého (SSJČ) výraz zplynovat považuje za dokonavé a zplyňovat jako nedokonavé. Dokonavá podoba zplynovat je částečně synonymní s podobou zplynit. Podle SSJČ se oba výrazy užívají ve významu ,změnit v plyn'; ve významu ,získat užitečné plynné složky ložiska přímo pod zemí' a také jako dokonavý protějšek ke slovesu plynovat ,usmrcovat v plynových komorách' jen sloveso zplynovat. Dvojice zplynovat – zplyňovat se tedy liší videm, viz např. Uhlí se nejprve zplynuje a vyfiltruje a posléze přemění v elektřinu vs. Samotná štěpka se neskladuje, zplyňuje se v hermeticky uzavřených nádobách. Záleží proto na tom, zda autor chce vyjádřit dokončení děje, pak by měl použít podobu zplynovat, nebo proces časově neohraničený, pak je namístě podoba zplyňovat.
Téma: Kořen
Klíčové slovo: kreslit, výkres
Varianty: kres-; kresl-
Dotaz: Učím se se synem z 5. třídy určovat kořeny slov. V učebnici jsou na jedné stránce slova kreslíř, kreslení, výkres, nakreslený, nedokreslit a jako kořen je u nich určeno kres-, ale hned na protější stránce jsou slova nakreslím, nakreslíš, nakreslíme, kreslíře, kreslířem, kreslíři a jako kořen je u nich určeno kresl-. Jak je to možné? Neměla by mít všechna tato evidentně příbuzná slova stejný kořen? A pokud ano, tak jaký?
Odpověď: Ano, všechna uvedená slova jsou příbuzná, a proto musí mít jediný kořen, který se u nich ovšem vyskytuje ve dvou variantách kresl- (kreslit, kreslení, kreslíme, kreslíř atp.) a kres- (výkres, nákres atp., kresba). Z historického, etymologického hlediska je kořenem slova kreslit kresl-. Toto slovo bylo za národního obrození převzato z polského kreślić, jež pochází z polského kresa 'čára, črta', které je buď z německého Kreis 'kružnice, obvod' (tak Jiří Rejzek v Českém etymologickém slovníku), nebo ze středodolnoněmeckého krisselen 'škrábat, škrtnout napsané' (tak Ľubor Králik ve Stručném etymologickém slovníku slovenčiny). Ve slově kresba a ve slovech nákres, výkres se ovšem tento kořen kresl- vyskytuje ve variantě kres-. V případě slova kresba je tato varianta důsledkem zjednodušené výslovnosti původního *kreslba – hláska l mezi souhláskami s a b zanikla. Podoby nákres a výkres jsou pak buď opakováním či využitím kořenové varianty kres- v nových slovech (Václav Machek v Etymologickém slovníku jazyka českého (s. 292) uvádí: "podle toho [= podle slova kresba] pak postv.[erbále] výkres, nákres"), anebo vznikly obdobným zjednodušením výslovnosti původních podob *výkresl a *nákresl (Ľubor Králik ve Stručném etymologickém slovníku slovenčiny (s. 300) píše: "podobne aj nákres, výkres (namiesto *-kresľ, od nakresliť, vykresliť)"). Z hlediska současné češtiny však lze – zejména ve školské praxi – jako kořen slova kreslit chápat také jen kres-, a to právě kvůli existenci výrazů kresba, výkres a nákres. Bez specializovaných znalostí nemůže být současným uživatelům češtiny zřejmé, že i slova kresba, výkres a nákres měla původně kořen kresl-. (Budeme-li jako kořen slova kreslit chápat jen kres-, zůstává ovšem z hlediska současné češtiny otázka, jak hodnotit segment -l-, musíme pak totiž předpokládat členění kres-l-i-t.) Jak je z uvedeného výkladu snad dobře zřejmé, je otázka po kořenu slova kreslit z hlediska školské praxe zcela nevhodná.
Téma: I, nebo y?
Klíčové slovo: bikiny
Varianty: bikiny; bikini
Dotaz: V textu o plavkách je napsáno bikini. Opravdu se tak slovo píše?
Odpověď: V češtině se pro dvoudílné plavky užívá označení bikiny. Pravopisnou podobu je možné ověřit ve slovnících a rovněž v IJP a novém ASSČ. Zápis s -y na konci není žádnou novinkou, podoba bikiny je zachycena už v SSJČ z 60. let. Zápis bikini se někdy v českém textu objevuje jako citátový výraz z angličtiny. Jeho užití vzhledem k ustálenosti české podoby za vhodné nepovažujeme. Koncové měkké i je náležité u zeměpisného jména: tichomořský atol Bikini.
Téma: Y = obecné jméno – jiné (nepředvídatelné) příklady
Klíčové slovo: čekat
Dotaz: Vnuk dostal ve škole za úkol vytvořit příslovce od slovesa čekat – jak takové příslovce vypadá?
Odpověď: Od slovesa čekat nelze utvořit příslovce. Příslovce se přímo od sloves tvoří zřídka (např. ležmo). V našem případě bychom tedy museli počítat s mezičlánkem a řadou sloveso čekat > od něj odvozené přídavné jméno > od něj odvozené příslovce. Od slovesa čekat lze utvořit přídavná jména čekací a čekající, ani z jednoho z nich ovšem nelze utvořit příslovce. Školní zadání tedy podle našeho názoru nemá uspokojivé řešení. (V případě negovaného slovesa nečekat by šlo uvažovat o řadě nečekat > nečekaný > nečekaně; sloveso nečekat však není v žádném smyslu tvarem či variantou slovesa čekat, nýbrž samostatným slovesem).
Téma: Y = vlastní jméno – tvoření obyvatelských jmen: příponou -an
Klíčové slovo: Cornwallan
Varianty: Cornwallan; Cornwallec; Korňan
Dotaz: Jakou podobu má obyvatelské jméno utvořené od zeměpisného jména Cornwall (anglické hrabství)?
Odpověď: Podobu obyvatelského jména od anglického hrabství Cornwall se nám nepodařilo dohledat v žádné příručce a podle databáze Českého národního korpusu syn v9 se nepoužívá (v syn v9 lze nalézt jediný výskyt, a to podoby Corwallec). Pokud už je třeba příslušné obyvatelské jméno vytvořit, doporučovali bychom využít nejzákladnější slovotvorný postup a vytvořit podobu Cornwallan. Jelikož však dané obyvatelské jméno není ani kodifikováno, ani není uzuální, či dokonce noremní, mohla by podoba Cornwallan čtenáře/posluchače zarážet, či rušit. Doporučujeme proto zvážit užití opisu: obyvatel/ka / obyvatelé Cornwallu.
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: sezona; sezóna
Varianty: sezona; sezóna
Dotaz: Píše se divadelní sezona, nebo sezóna?
Odpověď: Máte možnost volby. Přestože SSČ i NASCS zachycují jen podobu sezona, je možné v souladu s Dodatkem k PČP psát slovo jak s krátkým o (sezona), tak dlouhým ó (sezóna). Pravopisnou podobu lze ověřit v IJP.  Databáze ČNK ukazují výraznou převahu pravopisné podoby sezona.
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: téma
Varianty: téma; tema
Dotaz: Jen se chci ujistit, že téma se píše s é.
Odpověď: Ano, podstatné jméno téma píšeme s é, krátké e je v odvozeném přídavném jméně tematický.
Téma: Nemateriálový, nepraktický dotaz
Klíčové slovo: australský
Dotaz: Je slovo australský odvozené, nebo přejaté?
Odpověď: Slovo australský je odvozené od slova Austrálie, které je ovšem přejaté.
Téma: Nemateriálový, nepraktický dotaz
Klíčové slovo: neúčinný
Dotaz: Vzniklo slovo neúčinný odvozováním, nebo skládáním?
Odpověď: Slovo neúčinný je slovo odvozené, vzniklo přidáním předpony ne- k základu -účinný.
Téma: Nemateriálový, nepraktický dotaz
Klíčové slovo: pračlověk
Dotaz: Je slovo pračlověk odvozené, nebo složené?
Odpověď: Slovo pračlověk je slovo odvozené, vzniklo přidáním předpony pra-, zde s významem 'prvotní, původní', k základu -člověk.
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: citron; citrón
Varianty: citron; citrón
Dotaz: Jsem učitelka češtiny v důchodu. Když jsem učila, tak se podle SSČ z roku 1978 psal citrón s čárkou. V Pravidlech je ale citron krátce. Vím, že se jazyk vyvíjí, ale připadá mně samoúčelné, že se to jednu generaci píše tak a pak zase jinak. Proč se tedy nepovolí obojí, když třeba chemické názvy jako chrom/chróm, bor/bór můžu psát dvojím způsobem? Ptám se na to, protože vnuk v 8. třídě napsal citrón s čárkou a bylo to hodnoceno jako hrubka.
Odpověď: Přestože platná PČP v části nazvané Pravopisný slovník uvádějí citron jen s -o-, můžete použít jak podobu citron, tak citrón, z jazykového hlediska jsou varianty rovnocenné. 
 Naprostá většina slov se zakončením -on se může psát oběma způsoby. Podle Dodatku k PČP ve slovech se zakončením -on, -onek (a rovněž ‑en, ‑in, ‑iv, ‑iva, ‑ivum, ‑ivní, ‑emie, ‑erie, ‑ona, ‑onka, ‑ped), kde PČP z roku 1993 uvádějí jen psaní se samohláskou krátkou (např. balon, faraon) a předchozí PČP z roku 1957 jen se samohláskou dlouhou (balón, faraón), je psaní se samohláskou dlouhou rovněž správné. Obě možnosti zápisu platí i pro původní dublety, mezi něž patří mj. citron/citrón, vagón/vagon, kamión/kamion.
Způsob psaní lze ověřit v Internetové jazykové příručce – u hesla citron s tabulkou tvarů jednotlivých pádů je uvedeno "lze i citrón". Najdete tu rovněž odkaz do výkladové kapitoly Psaní samohlásek v zakončení přejatých slov, v níž jsou informace z Dodatku vysvětleny. Obě možnosti zápisu (i s uvedením výslovnosti) najdete také v postupně doplňovaném novém Akademickém slovníku současné češtiny. 
Nejsme didaktické pracoviště a nemáme zkušenosti se školním prostředím, ale zápis citrón by neměl být hodnocen jako chybný, přestože doklady užití v ČNK ukazují, že zápis citron je výrazně častější.
Téma: Y = vlastní jméno – tvoření přídavných jmen přivlastňovacích: individuálně přivlastňovací přídavná jména, ze jmen ženských
Klíčové slovo: Janiin
Varianty: Janiin
Dotaz: Jakou podobu má přivlastňovací přídavné jméno utvořené od ženského jména Janie vyslovovaného jako [džejní]?
Odpověď: U anglických jmen zakončených v psané podobě na -ie- vyslovované jako [í] je obvyklé koncové ‑e odsouvat: Debbiin, Anniin. Analogicky k tomu tedy doporučujeme podobu Janiin (vyslovovanou jako [džejníin]).
Téma: Jak mám používat danou příručku?
Klíčové slovo: závaznost příručky
Dotaz: Jsou informace uvedené v České technické normě (ČSN 01 6910 – Úprava dokumentů zpracovaných textovými procesory) nařízení, nebo doporučení?
Odpověď: České technické normy mají podobu doporučení. Na stránkách Úřadu pro technickou normalizaci, metrologii a státní zkušebnictví (ÚNMZ) je v sekci často kladených dotazů uvedeno, že "[n]ovela zákona č.22/1997 Sb. (provedená zákonem č.71/2000 Sb.) výslovně uvádí, že česká technická norma není obecně závazná. Z toho vyplývá, že ČSN nejsou považovány za právní předpisy a není stanovena povinnost jejich dodržování." (https://www.unmz.cz/caste-dotazy/casto-kladene-otazky-technicka-normalizace/)
Téma: Najdu v dané příručce určitou informaci?
Klíčové slovo: úprava
Dotaz: Obsahuje Česká technická norma (ČSN 01 6910 – Úprava dokumentů zpracovaných textovými procesory) informace o nevhodných výrazech na konci řádků?
Odpověď: Ano, tyto informace jsou obsaženy v bodě 12.6 nazvaném Pevná spojení a výrazy, které nemají stát na konci řádků.
Téma: Nejasný rod, kolísání rodu
Klíčové slovo: kasárna
Varianty: kasárny; kasárna
Dotaz: Je správně kasárna, nebo kasárny? Říkáme tedy "před dělostřeleckými kasárny", nebo "před dělostřeleckými kasárnami"?
Odpověď: Spisovné jsou podoby kasárny i kasárna. Toto pomnožné podstatné jméno může být rodu středního (kasárna) nebo ženského (kasárny). Proto říkáme "před dělostřeleckými kasárny" i "před dělostřeleckými kasárnami".
Téma: Slovesa: časování
Klíčové slovo: obléci
Varianty: obléct; obléci
Dotaz: Měla bych napsat v knize obléct, nebo obléci?
Odpověď: Oba tvary infinitivu - obléct i obléci - jsou spisovné. Infinitiv zakončený na ‑ct je novější, vznikl analogicky podle infinitivů ostatních sloves (péct, obléct jako např. nést) a nabyl postupně ve spisovném jazyce platnosti neutrální. Tvar na ‑ci je jím vytlačován do vrstvy prostředků knižních. Ve spisovném textu jsou však oba přijatelné.
Téma: Ženský rod
Klíčové slovo: fotovoltaika
Varianty: fotovoltaik; fotovoltaiek
Dotaz: Má být ve 2. p. mn. č. tvar fotovoltaiek, nebo fotovoltaik?
Odpověď: Jednotlivé pádové tvary závisí na výslovnosti. Vzhledem k tomu, že se podstatné jméno fotovoltaika čte  [fotovoltajika], nepřidává se v 2. p. mn. č. vkladné -e-, ale pouze se odtrhává koncovka -a: 2. p. mn. č. fotovoltaik.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Tel Moca
Varianty: [tel moca]; [tel moka]
Dotaz: Jak by se v češtině měl vyslovovat název lokality Tel Moca v Izraeli: [moca], nebo [moka]? Když to zkouším odvodit z původní hebrejské podoby, vůbec mi tento přepis neodpovídá.
Odpověď: Tuto informaci žádná z nám dostupných příruček neobsahuje, avšak přepis z hebrejštiny do češtiny by měl být v podstatě fonetický, tj. náležitá výslovnost by byla ve shodě s písmem [tel moca]. Pokud jsme nalezli na internetu správnou výchozí podobu v hebrejštině, tj. מוצא‎, pak na příslušném místě je znak צ, jehož název je cade a vyslovuje se jako [c] (upozorňujeme, že hebrejština se čte zprava doleva, takže předposlední písmeno je nutno hledat na 2. místě zleva). Výslovnost [tel moca] jsme navíc zachytili i u profesionálních mluvčích v rozhlase a u vědce věnujícího se výzkumu v dané lokalitě. Vzhledem k tomu, že nejsme odborníky na tuto problematiku, doporučujeme s podobnými dotazy kontaktovat hebraisty.
Téma: Součástí několikanásobného podmětu není jméno r. muž. živ. (slovosled podmět – přísudek)
Klíčové slovo: shoda s několikanásobným podmětem
Dotaz: Bude mít přísudek ve větě "Mé dlouholeté zkušenosti a touha učit se novým věcem jsou/je tomu důkazem" tvar jednotného, nebo množného čísla?
Odpověď: V uvedené větě se vyskytuje několikanásobný podmět, jehož složkami jsou "zkušenosti" a "touha". Protože přísudek následuje až za podmětem, je třeba řídit jeho tvar oběma jmény, sloveso "být" bude tedy ve tvaru množného čísla: "Mé dlouholeté zkušenosti a touha učit se novým věcem jsou tomu důkazem". Nad rámec vašeho dotazu bychom ještě chtěli upozornit na formulaci "jsou tomu důkazem". Namísto nepříliš vhodné vazby "být někomu/něčemu důkazem" bychom doporučili volit vazbu "být důkazem někoho/něčeho" či "být důkazem o někom/něčem".
Téma: Odděluje se daný výraz čárkou?
Klíčové slovo: viď
Odpověď: Citoslovce se zpravidla stávají základem samostatné neslovesné věty (ve školské terminologii takové výpovědi nazýváme větné ekvivalenty) a tyto citoslovečné věty oddělujeme čárkou.
Téma: Existuje příručka daného typu?
Klíčové slovo: výslovnost cizích vlastních jmen
Dotaz: Existuje vůbec nějaká příručka, kde je možné se dozvědět správnou výslovnost cizích vlastních jmen?
Odpověď: Ano, je jich dokonce větší množství. Základní obecná pravidla výslovnosti cizích vlastních jmen lze zjistit např. z kodifikační ortoepické příručky Výslovnost spisovné češtiny (ed. M. Romportl, 1978) a také z Klíče k výslovnosti cizích vlastních jmen (V. Strahl, 1999). Z výslovnostních slovníků doporučujeme zejména příručku Čteme je správně? (F. Honzák – M. Honzáková – M. Romportl, 2004). Dále existují výslovnostní slovníky specializované na jednotlivé jazykové oblasti, z nichž daná jména pocházejí, např. Jak užívat francouzská vlastní jména ve spisovné češtině (K. Sekvent – D. Šlosar, 2002), Antická jména: jak je číst a skloňovat (J. Hůrková, 2005) a celá série knih J. Zemana (v jednom případě s J. Kučerou) Výslovnost a skloňování cizích osobních jmen v češtině (1998–2006). Seznamy jmen včetně doporučené výslovnosti obsahuje též např. Slovník spisovné češtiny a mnoho informací v tomto ohledu lze nalézt rovněž v Internetové jazykové příručce.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: influencer
Varianty: [influencer]; [influencr]; [influensr]
Dotaz: Jak se správně v češtině vyslovuje výraz influencer: [influencer], nebo [influencr]?
Odpověď: Slovo influencer je v češtině poměrně nové a jeho výslovnost není ustálena. Ve shodě s Internetovou jazykovou příručkou považujeme za noremní dokonce podoby tři: [influencer], [influencr] a [influensr]. Frekvence jejich výskytu je závislá mj. na konkrétních tvarech daného výrazu, tj. jinak se chovají přímé a nepřímé pády, jednotné versus množné číslo atd. Domníváme se, že v tomto případě není jistá zvuková pestrost, kterou mnozí posluchači zřejmě ani nevnímají, komplikací v porozumění.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: tlustší
Varianty: [tlustší]; [tlusčí]; [tlustčí]
Dotaz: Jak se správně česky vyslovuje druhý stupeň přídavného jména "tlustý"? Vyslovuje se snad stejně, jako se píše, tedy [tlustší]? Nebo se vyslovuje [tlustčí], případně [tlusčí]?
Odpověď: Podle příručky Výslovnost spisovné češtiny I psané -tš- (a -dš-) na hraně základu slova a přípony (např. větší, hustší, tlustší) vyslovíme buď se souhláskou -č-, tj. [tlusčí], nebo – při zvlášť pečlivé výslovnosti – uchováme výslovnost nesplývavou, tj. [tlustší]. U skupiny -stš- při splývavé výslovnosti -tš- v -č- je podle ortoepické kodifikace třeba dbát správného vyslovování [tlusčí], nikoli *[tluščí].
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Kubec
Varianty: Kubče; Kubci; Kubec
Dotaz: Když oslovuju pána jménem Kubec, tak je správně tvar pane Kubče, nebo Kubec?
Odpověď: Tvar 5. p. jména Kubec je pane Kubče, případně pane Kubci. Oba tvary jsou v pořádku. Oslovení pane Kubec není spisovné a může být v komunikaci vnímáno jako nezdvořilé, zvlášť pokud se jedná o formální komunikaci např. v e-mailu nebo v dopise.
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Pavelec
Varianty: Pavelče; Pavelci; Pavelec
Dotaz: Vždycky jsme si mysleli, že tvar 5. p. jména Pavelec je Pavelče, ale teď jsme si přečetli oslovení pane Pavelci. Je to správně?
Odpověď: Tvar 5. p. jména Pavelec je pane Pavelče, případně pane Pavelci. Oba tvary jsou v pořádku. Tvar Pavelče je původní a tvar Pavelci je novější, oba jsou však rovnocenné. Oslovení pane Pavelec není spisovné a může být v komunikaci vnímáno jako nezdvořilé.
Téma: Slovní druh
Klíčové slovo: jako
Dotaz: Jaký slovní druh je jako ve větě "...který pracoval jako lékař na frontě"?
Odpověď: Výraz jako je v této větě spojka podřadicí a má zde identifikační význam.