ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Jsou slova X a Y příbuzná?
Klíčové slovo: plyn, plynout
Dotaz: Jsou slova plyn a plynout příbuzná?
Odpověď: Podstatné jméno plyn bylo přejato v 19. století Preslem z polského płyn 'kapalina'. Sloveso plynout pochází z praslovanského slova *plynõti, které je z plyti ve významu 'plout'. Odpověď na otázku, zda jde o slova příbuzná, vzhledem k tomu není snadná. Jsou a nejsou. Jsou, protože i ono polské płyn a dnešní české plynout vlastně nakonec pocházejí ze stejného praslovanského slovesa plyti (u polského płyn 'kapalina' je navíc zřejmá i významová souvislost, neboť kapalina plyne, teče, zatímco u českého plyn s významem 'plyn' je významová souvislost rozrušena). A nejsou, protože české plyn – jakkoliv jako přejímka z polského płyn, a tedy i z prasovanského plyti, souvisí se současným českým plynout; viz výše) – se do češtiny dostalo jaksi oklikou, přes polštinu, jde-li tedy ještě vůbec o příbuznost, pak čistě náhodnou, jaksi sekundárně ustavenou; navíc tu došlo ke ztrátě významové souvislosti, neboť české plyn s významem 'plyn' už nesdílí společné významové rysy se slovesem plynout 'téct' (plyn neteče, ale proudí). Odpovědět na otázku, zda jsou slova plyn a plynout příbuzná, dává tedy smysl oběma způsoby – jak kladně, tak záporně. Jak je evidentní z tohoto výkladu, je zcela nesmyslné konfrontovat s touto otázkou žáky ZŠ, kteří pochopitelně nemůžou mít naznačené znalosti o vývoji jazyka.
Téma: Od jakého slova je utvořeno slovo X?
Klíčové slovo: mýto, mýtina
Dotaz: Je slovo mýto odvozeno od slova mýtina?
Odpověď: Podle Českého etymologického slovníku Jiřího Rejzka spolu slova mýto a mýtina nesouvisejí, nejsou příbuzná. Slovník sice doslova uvádí v hesle mýtina: "Ještě méně přesvědčivý je výklad od mýto". I kdyby to ovšem byla pravda, šlo by o souvislost, která je doložitelná jen ve velmi starých fázích vývoje jazyka, a tudíž je dnes pro běžného uživatele češtiny, natož dítě na prvním stupni ZŠ nepostřehnutelná.
Téma: Časté konkrétní případy/typy – předpona dvoj-/dvou-
Klíčové slovo: dvoujazyčný, dvojjazyčný
Varianty: dvoujazyčný; dvojjazyčný
Dotaz: Je správně dvoujazyčný, nebo dvojjazyčný?
Odpověď: Správné jsou obě podoby – jak dvoujazyčný, tak dvojjazyčný. Podoba dvojjazyčný je však (podle databáze ČNK syn v8) výrazně, téměř 12krát častější.
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: loterní, loterijní, loteriový
Varianty: loterní; loterijní
Dotaz: Jakou podobu má přídavné jméno utvořené od slova loterie? Je to loterní nebo loterijní nebo jsou možné oba tvary?
Odpověď: Přídavné jméno utvořené od slova loterie může mít dokonce tři správné podoby – loterní, loterijní a loteriový. Nejužívanější je podoba loterijní, méně častá podoba loterní, nejméně užívaná je podoba loteriový.
Téma: Kmenotvorná přípona
Klíčové slovo: kuřete
Dotaz: Ve tvaru kuřete je -t- součástí koncovky, nebo jde o kmenotvornou příponu?
Odpověď: Tvar kuřete se morfematicky člení takto: kuř-et-e. Kuř- je kořen, -et- je kmenotvorná přípona, -e je pádová koncovka. Zmíněné -t- tedy není součástí koncovky, ale kmenotvorné přípony.
Téma: Členění specifických čísel
Klíčové slovo: telefonní číslo
Dotaz: Jakým způsobem by se měla členit telefonní čísla (pokud je to vůbec nutné)?
Odpověď: Česká telefonní čísla, jež obsahují šest nebo devět číslic, se doporučuje členit po třech číslicích, tedy např. +420 257 531 793. Pětimístná čísla se obvykle člení zleva na trojici a dvojici číslic, popřípadě se nečlení. Čtyřmístná místa se nečlení, popřípadě se člení do dvojic.
Téma: Výraz na konci řádku
Klíčové slovo: či
Dotaz: Může stát na konci řádku spojka či?
Odpověď: Slabičné vícepísmenné výrazy na konci řádku mohou zůstat.
Téma: Bibliografický údaj
Klíčové slovo: citace; přechylování
Dotaz: Mají se ženská jména autorek ze zahraničí v bibliografických údajích přechylovat?
Odpověď: Citační norma ČSN ISO 690 uvádí, že by se jména tvůrců měla uvádět v podobě, která je zaznamenána v citovaném informačním zdroji. Z této formulace lze usuzovat, že se preferuje příjmení tvůrkyň nepřechylovat (pokud není příjmení přechýleno v samotném citovaném zdroji). V úzu se ovšem setkáváme též s opačným řešením, kdy se příjmení důsledně přechylují. Toto řešení je v českých textech podle našeho názoru rovněž přijatelné.
Téma: Slovotvorná předpona
Klíčové slovo: obložený
Dotaz: Proč slovo obložený není slovo s předponou (v klíči k jedné příručce není jmenováno jako slovo s předponou)?
Odpověď: Slovo obložený je slovo s předponou, a to s předponou ob-. (V klíči musí být chyba.)
Téma: Kořen
Klíčové slovo: přesný
Dotaz: Jaký je kořen slova přesný?
Odpověď: Kořenem slova přesný je z hlediska současné češtiny bezpochyby přesn-. (Původně je sice -n- nejspíš slovotvornou příponou, a historicky by tedy bylo třeba počítat spíš s kořenem přes-, souvislost s praslovanským prěsk-n-ъ však přestala být zřetelná ještě v průběhu vývoje praslovanštiny; navíc je zřejmé, že tuto znalost lze očekávat jedině u hrstky odborníků.)
Téma: Kořen
Klíčové slovo: zlý
Dotaz: Jaký je kořen slova zlý?
Odpověď: Kořenem slova zlý je zl-.
Téma: Slovotvorná přípona
Klíčové slovo: stínidlo
Dotaz: Je ve slovech jako stínidlo (zrcadlo, umyvadlo, struhadlo aj.) přípona -dlo?
Odpověď: Ve slovech typu stínidlo (zrcadlo, umyvadlo, struhadlo aj.) je důsledně vzato (slovotvornou) příponou jen -dl-, -o je pádová koncovka. (Běžně se lze sice dočíst o příponě -dlo, z hlediska přesného morfematickéko členění je však nutno počítat s uvedeným dělením na morfémy; lze se setkat i se zápisy přípona -dl/o či -dl(o).)
Téma: Kořen
Klíčové slovo: vydra
Dotaz: Jaký je kořen slova vydra?
Odpověď: Kořenem slova vydra je vydr-.
Téma: Odkaz na bibliografický údaj v textu
Klíčové slovo: odkaz; index
Dotaz: Měl by být číselný odkaz na bibliografický údaj umístěn v textu před interpunkční znaménka, či za ně?
Odpověď: Umístění odkazu by mělo odpovídat tomu, k čemu se vztahuje. Jestliže se odkaz vztahuje k jednomu slovu (spojení nebo části věty), měl by být umístěn za tímto slovem (spojením, částí věty). V případě, že za tímto slovem ap. následuje interpunkční znaménko, které patří ke členění věty, nikoliv k odkazovanému slovu, bude odkaz stát před tímto interpunkčním znaménkem. Jestliže se vztahuje k celé větě (odstavci), umisťujeme odkaz za poslední interpunkční znaménko věty (odstavce).
Téma: Odkaz na bibliografický údaj v textu
Klíčové slovo: odkaz; index
Dotaz: Odkazuji do seznamu bibliografických údajů pomocí číselných indexů. Co dělat v případě, kdy odkazuji na více údajů najednou? Oddělují se jednotlivé číselné údaje čárkou?
Odpověď: V praxi se vyskytují všechna představitelná řešení, v souladu s ČSN ISO 690 bychom však doporučovali čísla oddělit čárkou, aby nedošlo k záměně (aby se např. odkazy č. 1 a 2 nepřečetly jako odkaz č. 12). V uvedené normě následuje za čárkou mezera, která je však podle našeho názoru fakultativní, záleží na grafickém řešení celého textu.
Téma: Grafická úprava poznámky pod čarou
Klíčové slovo: poznámka pod čarou
Dotaz: Číslo, kterým je uvozena poznámka pod čarou, by mělo stát v horním indexu, nebo  ne? Píše se za ním tečka?
Odpověď: Pro úpravu poznámek pod čarou se doporučuje využít přednastavení textových procesorů. V těchto procesorech bývá číslo uvozující poznámku ve formě horního indexu a tečka se za ním nepíše.
Téma: Odkaz na poznámku pod čarou
Klíčové slovo: poznámka pod čarou; odkaz; index
Dotaz: Píše se za číslicí v indexu, kterou se odkazuje na poznámku pod čarou, tečka?
Odpověď: Pokud odkazujeme na poznámku pod čarou číslicí v indexu, tečku za ní nepíšeme (to ostatně odpovídá přednastavení textových procesorů).
Téma: Kořen
Klíčové slovo: lásce
Varianty: lás-; lásc-
Dotaz: Jaký kořen je ve tvaru lásce (3. a 6. p. j. č. slova láska)?
Odpověď: Historicky, etymologicky je kořenem slova láska – jak o tom svědčí výklad v Českém etymologickém slovníku Jiřího Rejzka – jen lás-, z hlediska současné češtiny, a zejména školní praxe, je adekvátnější za kořen slova láska považovat celé lásk-. (V současné češtině neexistuje příbuzné slovo, v němž by se ono -k-, původně slovotvorná přípona, nevyskytovalo, je přítomno ve všech odvozeninách, a je tak zcela namístě považovat ho za součást kořene). Ve tvaru 3. a 6. p. j. č. lásce je pak z hlediska současné češtiny kořenem celé lásc- (dochází tu jen k pravidelné alternaci -k- v -c-).
Téma: Odkaz na bibliografický údaj v textu
Klíčové slovo: odkaz
Dotaz: Pokud v textu odkazuji na literaturu v bibliografickém seznamu na konci článku formou římských číslic v indexu, píše se za těmito číslicemi tečka?
Odpověď: Za číselnými odkazy v indexu tečku nepíšeme. O tom svědčí i norma ČSN ISO 690 věnovaná bibliografickým odkazům, která sice v příkladech odkazů na bibliografické údaje uvádí jen arabské číslice, nicméně je tato situace zcela analogická té, v níž se v indexu objeví římské číslice.
Téma: Výraz složený z čísla a slova/značky (typ pětiletý, 5letý, 5%)
Klíčové slovo: složený číselný výraz; 140hektarový
Varianty: 140hektarový; 140 hektarový
Odpověď: Složené číselné výrazy, které vznikají spojením číslovky psané číslicí nebo číslicemi s jiným slovem (přídavným jménem, podstatným jménem či příslovcem) nebo značkou, píšeme bez mezer, bez spojovníku a nevpisujeme do nich koncové části číslovek, neboť slabiky -ti- a -mi- jsou už obsaženy ve tvaru číslovky.
Téma: Výraz na konci řádku
Klíčové slovo: spojovník
Dotaz: Když se mi na konci řádku objeví spojovník v cizojazyčném pojmenování, např. Saint-Germain-en-Laye, opakuji tento spojovník na začátku následujícího řádku?
Odpověď: Pokud se spojovník objeví na konci řádku a nenaznačuje neúplné slovo, opakuje se na začátku řádku dalšího.
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: vestavný, vestavěný
Varianty: vestavný; vestavěný
Dotaz: Je správně vestavná skříň, nebo vestavěná skříň?
Odpověď: Přídavné jméno vestavný znamená 'takový, který lze vestavit, určený k vestavení, vestavitelný', zatímco přídavné jméno vestavěný znamená 'takový, který byl vestavěn'. Vzhledem k tomu je namístě ve spojení se slovem skříň použít daleko spíš přídavné jméno vestavěný – vestavěná skříň. Jde totiž o 'takovou skříň, která byla vestavěna'; má-li být skříň vestavěna, je obvyklé, nebo dokonce pravidlem, že předtím ve své hotové podobě vůbec neexistovala, že vznikla až vestavěním, a dá se tak obtížně mluvit – jakkoliv to nelze zcela vyloučit – o tom, že předtím šlo o skříň, 'kterou lze vestavit, která je určená k vestavení' – důsledně vzato totiž typicky nešlo o skříň, ale o materiál k jejímu sestavení a vestavění. Tuto úvahu – zdá se – potvrzují i data z databáze ČNK syn v8, kde se ve spojení se slovem skříň vyskytuje přídavné jméno vestavěný zhruba 5× častěji než přídavné jméno vestavný.
Téma: Kořen
Klíčové slovo: strčí
Varianty: strč-; -trč-
Dotaz: Jaký kořen je ve slově strčí?
Odpověď: Kořenem slova strčí je -trč-.
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: otvírat, otevírat
Varianty: otvírat; otevírat
Dotaz: Je správně otvírat, nebo otevírat?
Odpověď: Správně je jak otvírat, tak otevírat (a obdobně ve všech odvozených tvarech). Podle databáze ČNK syn v8 je otevírat zhruba 3krát častější než otvírat. Zcela bez problémů lze ovšem samozřejmě používat obě varianty.
Téma: Y = obecné jméno – přechylování: časté konkrétní případy/typy, pracovní pozice/funkce
Klíčové slovo: sekačka
Dotaz: Jak se přechýlí slovo sekáč ('ten, kdo seká louku kosou')?
Odpověď: České výkladové slovníky (PSJČ, SSJČ) uvádějí jako přechýlenou podobu k podstatnému jménu sekáč slovo sekačka. Jakkoliv je tato podoba nevýhodná, protože daná forma je (v myslích uživatelů češtiny) silně spojena s významem 'stroj na sekání', jinak ji utvořit nelze.
Téma: Kořen
Klíčové slovo: závodník
Varianty: závod-; -vod-
Dotaz: Ve slově závodník je kořenem závod-, nebo -vod-? (Má slovo něco společného se slovem voda?)
Odpověď: Ve slově závodník je kořenem -vod-. (Slovo nesouvisí se slovem voda, ale se slovesem vést, srov. vedu, a zejm. vodit.)
Téma: Slovotvorná přípona
Klíčové slovo: slovotvorná přípona, koncovka
Dotaz: Jaký je rozdíl mezi příponou a koncovkou? V jedné učebnici se člení slova truhlářský jako -ář-, -ský, v jiné -ář-, -sk-, -ý. Jak je to správně?
Odpověď: Z hlediska vědeckého popisu morfematické skladby slov jsou ve slově truhlářský dvě slovotvorné přípony -ář- a -sk- a pádová koncovka -ý. Vymezují-li se v některých učebnicích u slova truhlářský jen dvě přípony -ář- a -ský, je to nejspíš kvůli zjednodušení celé problematiky (-ský je na konci, tak je to koncovka). Odlišnost popisů ve školním prostředí nemá jednoduché východisko, v nejasných případech, jak a co učit, je dobré veškeré problémy konzultovat s pedagogickými fakultami.
Téma: I, nebo y?
Klíčové slovo: cymbál; cimbál
Varianty: cimbál; cymbál; cymbal
Dotaz: Jde nám o označení součásti rejstříku varhan. Máme doklady v dobových materiálech, kde je uvedeno cymbal. Nikde ve slovnících ale tato podoba uvedena není, nacházíme jen cimbál.
Odpověď: Máte pravdu, že novější slovníky zachycují jen podobu cimbál, a to pro označení strunného nástroje lichoběžníkového tvaru rozeznívaného údery paliček. SSJČ vedle toho připojuje i význam bicí zařízení (hodinové, návěstní, nádražní). PSJČ uvádí navíc i definici 'bicí zařízení signálové na železnicích, bicí zařízení věžních hodin'. To, že by mohlo jít i o součást varhan, žádný z výkladových slovníků češtiny neuvádí, pouze internetová Wikipedie nabízí výraz cimbál, s variantami cymbál a cymbel jako synonymum pro varhanní rejstřík (nemáme bohužel k dispozici podrobnější zdroje, v nichž by to bylo možné ověřit).
Zápis cymbál je zachycen v SSJČ a PSJČ, v obou slovnících je však z této pravopisné podoby odkázáno na definici uvedenou u hesla cimbál. Je velice pravděpodobné, že dobové doklady, které máte k dispozici, vycházejí ze starších pravopisných podob (pro srovnání se nabízí název Heydukovy básnické sbírky Cymbál a husle z 2. poloviny 19. století) a mohly být předávány mezi generacemi varhaníků či výrobců varhan. Podle etymologického slovníku je základem výrazu latinské cymbalum, související z řeckým kýmbalon. Původně se tak označovalo cosi jako činely, což dokládá i heslo cymbál v Jungmannově Slovníku česko-německém.
Téma: Užití otazníku
Klíčové slovo: otazník
Dotaz: Má být na konci titulku článku "Jak se dělá rozhovor" otazník?
Odpověď: Interpunkční řešení závisí na tom, jestli titulek chápete jako větu oznamovací, nebo tázací. Otázka se signalizuje právě otazníkem. Tatáž věta však stejně dobře může mít i funkci konstatování. Pak by ji bylo možné chápat jako eliptickou, tzn. že by to byla jakási zhuštěná verze hypotetické plné věty ve znění např. "Nabízíme vám návod na to, jak se dělá rozhovor.". Taková věta by měla být uzavřena tečkou. Pakliže však plní funkci titulku, tečka se za ní nepíše.
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: právní, právnický
Varianty: právní; právnický
Dotaz: Je správně právní, nebo právnická konference (jako označení pro konferenci, která se zabývá otázkami práv)?
Odpověď: Jak přídavné jméno právní, tak právnický jsou utvořena náležitě, ale vzhledem k tomu, že přídavné jméno právní je odvozeno od slova právo, zatímco přídavné jméno právnický od slova právník (příp. též právnictví), doporučujeme v případě konference, která se bude zabývat právy či právem, použít přídavné jméno právní (užití přídavného jména právnický by mohlo sugerovat, že jde o konferenci určenou (jen) právníkům).
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: transcendentální, transcendentní
Varianty: transcendentální; transcendentní
Dotaz: Je správně transcendentální, nebo transcendentní? Je mezi těmito dvěma přídavnými jmény významový rozdíl?
Odpověď: Podle českých výkladových slovníků jsou obě slova synonymní, znamenají 'týkající se poznání, jsoucího mimo naši zkušenost, v idealistické filozofii nebo v náboženství, transcendentní, nadsmyslný'. (Pouze v matematice lze ve spojení se slovy funkce, rovnice apod. použít jen přídavné jméno transcendentní.)
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: participační
Varianty: participativní; participační
Dotaz: Jakou podobu má přídavné jméno od slova participace? Je správně participativní, nebo participační?
Odpověď: Jako přídavné jméno od slova participace české výkladové slovníky uvádějí přídavné jméno participační. V databázi ČNK syn v8 se však zcela běžně vyskytuje i přídavné jméno participativní, a to dokonce zhruba 4× častěji než přídavné jméno participační. S uvedením na tyto dva typy zdrojů lze tedy říct, že neproblematické je užití obou přídavných jmen – užít lze jak participativní, tak participační. Obě přídavná jména jsou synonyma.
Téma: Případy (ne)užití genderové korektnosti
Klíčové slovo: referentka
Dotaz: Zastává-li danou funkci žena, mělo by se na vizitku napsat referent matriky, nebo referentka matriky?
Odpověď: Zastává-li danou funkci žena, je žádoucí na vizitku napsat její označení v přechýlené podobě – doporučujeme tedy podobu referentka matriky.
Téma: Vokalizace předložky
Klíčové slovo: ve
Varianty: v; ve
Dotaz: Je správně ve vinařském domě? Má se za předložku v přidat ještě "e"?
Odpověď: Správně je ve vinařském domě. Začíná-li slovo po předložce na stejnou hlásku, jaká tvoří předložku, předložka se tzv. vokalizuje, tj. přidává se za ní kvůli usnadnění výslovnosti samohláska "e".
Téma: Signalizace alternativ
Klíčové slovo: lomítko
Dotaz: Pokud chci uvést dvě slova, která mají část společnou a zčásti se liší, a nechci zbytečně vypisovat obě, jak to mám pravopisně provést?
Odpověď: Pro takové případy lze použít lomítko – můžete vypsat jedno slovo a za lomítkem uvést tu část, jíž se druhé slovo liší. Možnost nevypisovat sdílenou část slova u jednoho ze slov však doporučujeme použít pouze v případě, že před lomítkem nebude nic, co za lomítko nepatří. Např. "prodavač/ka" je v pořádku, ale "prodavači/ky" ne, protože by to naznačovalo čtení druhého slova jako "prodavačiky".
V ostatních případech doporučujeme vypsat před i za lomítkem plné znění slov, tj. např. "prodavači/prodavačky".
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: soudní, soudcovský
Varianty: soudní; soudcovský
Dotaz: Je správně soudní, nebo soudcovská stolice?
Odpověď: Přídavné jméno soudní je utvořeno od slova soud, přídavné jméno soudcovský od slova soudce. Ve spojení se slovem stolice ve významu 'významný úřad, instituce' dává tedy smysl použít jak přídavné jméno soudní (jde o instituci soudu), tak soudcovský (jde o úřad soudce). V databázi ČNK syn v8 ve spojení s podstatným jménem stolice velmi výrazně převažuje přídavné jméno soudní – soudní stolice.
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: operátor
Varianty: operatér; operátor
Dotaz: V souvislosti s obsluhou vysílačky při řízení městské hromadné dopravy je správně operatér, nebo operátor?
Odpověď: Slovo operatér označuje 'lékaře, který provádí operace, chirurga', slovo operátor má významy 1. 'pracovník obsluhující počítač a řídící činnost výpočetního systému' a 2. 'pomocník výpravčího nebo dispečera'. V souvislosti s obsluhou vysílačky při řízení městské hromadné dopravy je tedy namístě použít podstatné jméno operátor.
Téma: Y = vlastní jméno – přechylování: příjmení, dotaz na nutnost přechýlit ženské příjmení
Klíčové slovo: Nimrichterová
Varianty: Nimrichter; Nimrichterová
Dotaz: Je třeba v obchodní korespondenci přechýlit příjmení Nimrichter, jehož nositelkou je evidentně Česka? Bude mít podobu Nimrichterová?
Odpověď: Ano, ženská příjmení doporučujeme přechylovat. V případě příjmení Nimrichter bude přechýlená podoba Nimrichterová.
Téma: Y = obecné jméno – jiné (nepředvídatelné) příklady
Klíčové slovo: románský sloh
Dotaz: Existuje jednoslovné označení pro románský sloh (obdobně jako pro gotický sloh existuje označení gotika)?
Odpověď: Jednoslovné označení pro románský sloh (obdobně jako pro gotický sloh existuje označení gotika) v češtině neexistuje. Je nutno použít dané spojení – románský styl/sloh aj.
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: pořádající, pořadatelský
Varianty: pořádající; pořadatelský
Dotaz: Lze použít spojení pořádající agentura/společnost i pořadatelská agentura/společnost? Nebo je správně jen jedna z uvedených variant?
Odpověď: Přídavné jméno pořádající je tzv. dějové, znamená 'ten, kdo právě (něco) pořádá'. Přídavné jméno pořadatelský je vztahové, znamená 'týkající se pořadatele, tj. toho, kdo něco pořádá, organizátora'. Z uvedených významů lze vidět, že daná přídavná jména jsou synonyma – ve spojení s podstatnými jmény agentura a společnost lze použít obě dvě. (V databázi ČNK syn v8 ve spojení se slovem agentura i společnost jednoznačně převažuje přídavné jméno pořádající.)
Téma: Vyjádření alternativního výrazu
Klíčové slovo: závorky
Dotaz: Jak nejlépe úsporně vyjádřit, že může platit jednotné i množné číslo určitého slova? Když chci např. napsat, že něco může být "v jazyce" nebo případně i "v jazycích", můžu ono množné číslo připojit od závorky jen ve formě koncovky, tj. "v jazyce(ích)"? Tu závorku jsem viděl psanou takto natěsno, ale i oddělenou mezerou, tj. "v jazyce (ích)". A nemá být před tou koncovkou spojovník, tj. "v jazyce(-ích)"? Případně nemělo by se tam opakovat poslední společné písmeno, tj. "v jazyce(cích)"?
Odpověď: Obecně vzato je pravda, že závorky lze užít pro uvedení části alternativního výrazu. To však můžeme doporučit pouze v případech, kdy by se výraz v závorce připojil k plně uváděnému bez dalších změn (pak by se závorka psala natěsno, bez mezery). Tak tomu ovšem není v uváděném případě, neboť tam přebývá pádová koncovka -e. Zápis pak budí dojem, že nabízené alternativy jsou "v jazyce" a "v jazyceích". Do spisovného textu tedy doporučujeme vypsat i alternativní výraz celý, tj. "v jazyce (jazycích)" – zde už by před závorkou měla být mezera, protože v ní stojí samostatné slovo. Kromě závorky lze užít také lomítko, to by se v tomto případě psalo natěsno, bez mezer, protože jde o jednoslovné výrazy – "v jazyce/jazycích".
Téma: Y = vlastní jméno – rodiny, manželé, bratři, sestry atp.: příjmení adjektivní (Veselý)
Klíčové slovo: Satoranští, Satoranských
Varianty: Satoranští; Satoranských
Dotaz: Jakou podobu má v 1. p. společné jméno rodiny utvořené od příjmení Satoranský – je správně Satoranští, nebo Satoranských?
Odpověď: Společné jméno rodiny utvořené od příjmení Satoranský má v 1. p. dvě možné podoby – Satoranští a Satoranských.
Téma: Y = vlastní jméno – rodiny, manželé, bratři, sestry atp.: příjmení adjektivní (Veselý)
Klíčové slovo: Satoranskou, Satoranských
Varianty: Satoranskou; Satoranských
Dotaz: Jakou podobu má společné jméno rodiny utvořené od příjmení Satoranský ve 4. p. – je správně pro rodinu Satoranskou, nebo pro rodinu Satoranských?
Odpověď: Společné jméno rodiny utvořené od příjmení Satoranský má ve 4. p. dvě možné podoby – pro rodinu Satoranskou a pro rodinu Satoranských.
Téma: Y = vlastní jméno – rodiny, manželé, bratři, sestry atp.: příjmení adjektivní (Veselý)
Klíčové slovo: pro Satoranské, pro Satoranských
Dotaz: Jakou podobu má ve 4. p. společné jméno manželů utvořené od příjmení Satoranský – je správně pro Satoranské, nebo pro Satoranských?
Odpověď: Společné jméno manželů utvořené od příjmení Satoranský má ve 4. p. dvě možné podoby – pro Satoranské a pro Satoranských.
Téma: Náležitá/oficiální podoba jména
Klíčové slovo: Česko
Varianty: Česká republika; Česko
Dotaz: Lze místo Česká republika používat i Česko?
Odpověď: Ano, vedle Česká republika lze (v kontextech, kde není nutno použít tento plný oficiální název) používat i Česko. Slovo Česko se plně prosadilo jako jednoslovný geografický název naší republiky vedle politického dvouslovného názvu Česká republika, a to nejen v běžné komunikaci (například ve sportovních přenosech).