ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Přepis konkrétního jevu/slova atp.
Klíčové slovo: čtení staršího českého textu
Dotaz: Potřebuji nechat strojově přečíst text z roku 1521 zapsaný spřežkovým pravopisem, ale nevím, zda zde chápu vztah mezi písmeny a hláskami vždy správně. Můžete mi pomoci se správným výslovnostním přepisem? Jde o tyto úryvky: Czernicze ves celú – lesu kus, kterýž leží v žlabích po Milessowsku horu – les w Milessowske horze – s rybníčkem, kterýž leží pod Milessowsku horu.
Odpověď: Domníváme se, že náležitý (zjednodušený) fonetický přepis by byl: [čerňice ves celú – lesu kus, kteríš leží v žlabích po milešovskú horú – les v milešovské hoře – s ribňíčkem, kteríš leží pod milešovskú horú]. Celou problematiku by však bylo dobré konzultovat ještě i s odborníky na vývoj jazyka. Upozorňujeme také, že v citovaném dokladu z roku 1521 je chyba, podle Antonína Profouse nemá jít o Černice, ale o Černčice, srov. heslo Černčice (1), vztahující se k obci v dnešním okrese Louny, v jeho díle Místní jména v Čechách.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Miscellanea historica regni Bohemiae
Dotaz: Nevím, jak mám přečíst latinský název Balbínova díla Miscellanea historica regni Bohemiae. Můžete mi poradit?
Odpověď: Doporučujeme tento název číst takto: [miscelánea historika regný bohémijé]. Je však třeba dodat, že výslovnost latiny se časem různě proměňovala a v jednotlivých jazycích se postupně ustálily odlišné zvyklosti. Jazyková poradna ÚJČ se navíc této problematice nevěnuje, v podobných případech je proto lepší obracet se na klasické filology než na bohemisty.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Arenberger
Varianty: [arenbergr]; [arenberger]; [árnbergr]; [arnbergr]
Dotaz: Jak by se mělo vyslovovat příjmení Arenberger? Proč všichni říkají dlouze [árnbergr], když k tomu není důvod, neboť se píše krátké "a"?
Odpověď: Výslovnost cizích příjmení v češtině by měla vycházet ze zvukové podoby v jazyce původu s ohledem na rodinnou tradici daného nositele, pokud je známa. Dané příjmení je německého původu, vzniklo pravděpodobně z hebrejského jména Aron (psaného též např. Aaron, v češtině pak Áron) a německého výrazu pro horu, tj. Berg (srov. Dictionary of American Family Names, Oxford University Press, 2013). Podobu [árnbergr] lze tedy považovat za zcela náležitou, respektující německá výslovnostní pravidla, v českých médiích je navíc zřejmě převažující. Podobu [ar(e)nberg(e)r] budou volit spíše ti mluvčí, kteří si neuvědomují německý původ daného příjmení či nemají povědomí o výslovnosti němčiny. V praxi proto může docházet ke kolísání, což však v tomto případě zřejmě srozumitelnost a plynulost komunikace příliš nenaruší.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Josquin Desprez
Dotaz: Jak se má v češtině číst jméno renesančního umělce, které se píše Josquin Desprez?
Odpověď: Příručka Čteme je správně? doporučuje v tomto případě výslovnost [žosken depre]. Vzhledem k obecným tendencím zvukové adaptace francouzských jmen do češtiny však nelze vyloučit ani podobu [žoskén depré], kterou jsme zaznamenali např. ve vysílání Českého rozhlasu a pro posluchače pravděpodobně nebude nijak rušivá. Doplňme ještě, že i grafická podoba daného jména kolísá. Výše zmíněná příručka uvádí varianty: Josquin des Prés, Després či Desprez.
Téma: Odchylka ve výslovnosti hlásek
Klíčové slovo: výslovnost samohlásek
Dotaz: Existuje nějaký specificky pražský nebo středočeský způsob výslovnosti samohlásek?
Odpověď: Takzvaná kvalita vokálů se na území Česka opravdu liší. Velmi zjednodušeně řečeno: např. v Praze, ve středních, ale zejména v severních Čechách je obecná tendence spíše k otevřenosti samohlásek, naopak na Moravě a ve Slezsku se vyskytují spíše zavřenější (úzké) samohlásky. V jednotlivých nářečně specifických regionech, a to i v rámci Čech, tj. např. na Plzeňsku či na Chodsku, je pak kvalita dlouhých i krátkých vokálů u mnohých mluvčích opravdu výrazně a nápadně odlišná.
Téma: Náležitá/oficiální podoba jména
Klíčové slovo: Rodopy
Dotaz: Jak mám zapsat název balkánského pohoří: Rodopy, nebo Rodopi? Podobu s měkkým "i" vídám spíše v zahraniční literatuře.
Odpověď: V českých textech doporučujeme zápis Rodopy, což je standardizované exonymum, tj. domácí podoba cizího názvu. Tato varianta navíc v úzu silně převažuje.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: do zbraně
Varianty: do zbraně; dozbraně
Dotaz: Povolat někoho do zbraně bych psala zvlášť. Je to tak?
Odpověď: Máte pravdu, spřežku dozbraně nezachycuje žádný jazykový zdroj, v obratu píšeme předložku a podstatné jméno zvlášť: do zbraně.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: vzít zavděk
Dotaz: V obratu "vzít zavděk" bych psala zavděk dohromady. Je to správně?
Odpověď: Ano, zápis "vzít zavděk" je zcela v pořádku a je v souladu s tím, co uvádějí slovníky i IJP. V SSJČ z 60. let minulého století najdeme zavděk jako spřežku, je zde i poznámka, že dříve se psalo zvlášť za vděk. Psaní dohromady zachycuje dokonce už i PSJČ. Doklady z ČNK syn v8 ukazují, že se i dnes psaní zvlášť občas užívá, spřežka zavděk však výrazně převažuje.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: fruktooligosacharidy
Varianty: fruktooligosacharidy; frukto-oligosacharidy
Dotaz: Potřebuji se poradit, jak správně psát fruktooligosacharidy. Nacházím zápis dohromady, ale i se spojovníkem: frukto-oligosacharidy.
Odpověď: Názvy sloučenin tradičně píšeme dohromady. Stejně jako např. chlorovodík, fluorkarbon, osinkocement doporučujeme psát i fruktooligosacharidy. Psaní dohromady potvrzují i doklady z Českého národního korpusu a internetu.
Varianta zápisu se spojovníkem či dohromady se obvykle týká zápisu složených přídavných jmen (v tomto případě tedy slova fruktooligosacharidový). 
Spojovník se užívá při zápisu přídavných jmen s první složkou zakončenou na -sko, -cko, -ně nebo -ově. Pokud je první část zakončena na -o, popř. -ovo, pak bychom měli psát složené přídavné jméno dohromady. Příručky uvádějí příklady jako hluchoněmý, sladkokyselý, hlinitopísčitý, tvarohovomakový. Do této skupiny pojmenování patří i množství odborných výrazů, převážně chemického názvosloví (chlorovodíkový, osinkocementový, fluorokarbonový). Přídavné jméno  fruktooligosacharidový by se rovněž mělo psát dohromady.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: zaprvé; za prvé
Varianty: zaprvé; za prvé
Dotaz: Píše se zaprvé, zadruhé dohromady, nebo zvlášť (za prvé, za druhé)?
Odpověď: Příslovečné spřežky vzniklé spojením předložek s číslovkami můžeme psát dohromady i zvlášť: zaprvé i za prvé, zadruhé i za druhé. Obvykle platí, že čím delší je číslovka, tím spíše ji budeme psát zvlášť – např. za třicáté první apod. V praxi se obvykle slovně zapisují pouze nižší hodnoty, běžně se pro zápis užívá výčet s řadovou číslovkou.
Téma: Náležitá/oficiální podoba jména
Klíčové slovo: Mezopotámská nížina
Varianty: Mezopotamská nížina; Mezopotámská nížina
Dotaz: Má se v učebnicích psát Mezopotámská, nebo Mezopotamská nížina? V jedné vydané učebnici je uvedeno Mezopotámská nížina.
Odpověď: Starší slovníky doporučovaly od názvu Mezopotámie tvořit přídavné jméno mezopotamský, avšak Internetová jazyková příručka uvádí dubletu mezopotamský/mezopotámský (v úzu si obě varianty silně konkurují). Vzhledem k tomu, že např. Geografický místopisný slovník světa obsahuje heslo Mezopotámská nížina a tutéž podobu jste nalezli v již vydané učebnici, volili bychom v daném případě shodný zápis s dlouhým "á", praxe však není v tomto ohledu jednotná.
Téma: Náležitá/oficiální podoba jména
Klíčové slovo: Bijakovići
Dotaz: Má se v českém překladu z chorvatštiny zapsat místní název Bijakovići v původní podobě s ć s čárkou, nebo jako Bijakoviči?
Odpověď: Doporučujeme v českém textu pokud možno zachovat původní podobu jména. Textové procesory i další programy obvykle umožňují zapsat i písmena, která v české abecedě nejsou. Pokud to nelze, nahrazují se písmeny s nejbližší zvukovou platností (Buñuel – Buňuel) nebo příslušnými písmeny bez rozlišovacího znaménka (François – Francois, Ernö – Erno). U jména Bijakovići by zápis ć neměl být problém.
Téma: Vedlejší věta přívlastková
Klíčové slovo: než
Dotaz: Na gymnáziu jsme v gramatickém cvičení objevili větu "Někdy jde před startem až o půlhodinové čekání, než bude ranvej volná" a nevíme, jestli vedlejší větu určit jako větu přívlastkovou, nebo příslovečnou časovou. Můžete nám prosím poradit?
Odpověď: Upozorňujeme, že nejsme didaktické pracoviště, takže nevíme, jak k tomuto problému přistupuje současná školská praxe. Přikláněli bychom se k tomu považovat danou vedlejší větu za větu přívlastkovou, protože rozvíjí podstatné jméno "čekání" (ptáme se: "Jaké čekání?"). V gramatice často dochází k případům, kdy mají věta či větný člen příslovečnou či předmětnou povahu, avšak mají platnost přívlastku, protože rozvíjejí podstatné jméno (zpravidla utvořené právě od slovesa), nikoli sloveso. Tak je tomu při určování samotného přívlastku – slovesné podstatné jméno nezřídka přebírá vazbu od slovesa, od něhož bylo utvořeno, ovšem je-li řídícím členem právě podstatné jméno, skutečně jde o přívlastek (např. "čekat na něco" versus "čekání na něco" – v prvním případě je předložkový pád "na něco" předmětem, ve druhém případě přívlastkem). Pokud jde o dotazované souvětí, pouze tehdy, pokud bychom mohli uvedenou vedlejší větu oddělit od podstatného jména a umístit na jinou pozici v souvětí, by to znamenalo, že je závislá na slovese, a tudíž je větou příslovečnou časovou, například: "Než bude ranvej volná, jde někdy před startem až o půlhodinové čekání." Toto řešení není v uvedeném případě příliš pravděpodobné, ale nelze jej zcela vyloučit.
Téma: Tvar přivlastňovacího přídavného jména v přívlastku shodném v antepozici (Novákovi kolegové)
Klíčové slovo: Jitčini; Jitčiny; přívlastek shodný
Dotaz: Nejsem si jistá, jaký by měl být správný tvar přivlastňovacího přídavného jména ve větě "Jitčini/Jitčiny kamarádky a kamarádi byli spokojení". Spíše bych zvolila tvar "Jitčiny" podle "kamarádky", ale přijde mi divná kombinace tvarů "Jitčiny" a "byli spokojení". Můžete mi poradit?
Odpověď: Předchází-li shodný přívlastek dvěma souřadně spojeným řídícím jménům a obě tato jména rozvíjí, máme dvě možnosti. Obvyklejší (a pro čtenáře opticky přirozenější) je shoda s bližším členem, např. "milá Evo a Petře". U této varianty se však někdy mohou vyskytnout případy, kdy není jednoznačné, zda se přívlastek vztahuje skutečně k oběma jménům, nebo jen k prvnímu z nich (např. "český jazyk a literatura"). Druhou možností je řídit shodu oběma jmény, tj. např. "milí Evo a Petře". Spojení "milí Evo..." či "Jitčini kamarádky..." však může čtenáře zarazit, ačkoli se přídavné jméno z formálního hlediska správně vztahuje k oběma jménům. Pokud naopak zvolíme shodu pouze se jménem rodu ženského ("Jitčiny kamarádky a kamarádi byli spokojení"), vzniká zde nesoulad mezi tvarem přídavného jména a tvarem přísudku – tento nesoulad může recipient vnímat jako problematický, ale lze jej připustit. František Daneš v publikaci Malý průvodce po dnešní češtině (1964) dokonce hovoří ve prospěch asymetrických struktur typu "Jednoho rána byly všechny ženy a zbylí muži naloženi...". V zásadě lze tedy akceptovat obě navrhovaná řešení, je však třeba mít na paměti, že každé z nich může na čtenáře působit v určitém ohledu rušivě. Za ideální, čtenářsky příznivé řešení považujeme přestylizovat danou větu tak, aby se pisatel tomuto jevu vyhnul, například "Jitčiny kamarádky a také její kamarádi byli spokojení".
Téma: Y = vlastní jméno – přechylování: příjmení, podstatné jméno zakončené ve výslovnosti na samohlásku: příjmení zakončené ve výslovnosti na [a], [á]
Klíčové slovo: Okarová, Okaraová
Varianty: Okarová; Okaraová
Dotaz: Jak se správně přechýlí africké příjmení Okara? Je to Okarová, nebo Okaraová?
Odpověď: Cizí ženská příjmení zakončená ve výslovnosti i v písmu na [a] přechylujeme od základu s odtrženým ‑a, popř. i od základu plného. Správné jsou tedy obě možnosti, jak Okarová, tak Okaraová. Častější je přechylování od základu zkráceného.
Téma: Y = obecné jméno – jiné (nepředvídatelné) příklady
Klíčové slovo: měkoučký
Dotaz: Proč se ve slově měkoučký píše jen jedno -k-, když je nejen měkký, ale i měkkost, měkkota, měkkýš s dvěma -kk-?
Odpověď: Slovo měkký je tvořeno kořenem měk- a příponou -k/ý. Při odvození slov měkoučký a měkounký přípona -k/ý odpadá a přípony -oučk/ý a -ounk/ý se připojují přímo ke kořeni měk-, srov. obdobné případy jako heb-k/ý > heb-oučk/ý, hlad-k/ý > hlaď-oučk/ý, slad-k/ý > slaď-oučk/ý atp., kde se tento typ tvoření projeví výrazněji, neboť kořen končí na jinou souhlásku než -k-. (U slov měkkost, měkkota, měkkýš atp. se přípony -ost/0, -ot/a a -ýš/0 nepřipojují k holému kořeni, ale ke kořeni rozšířenému o příponu -k-, která je v měk-k/ý.)
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: bezdýmný, bezdýmý
Varianty: bezdýmný; bezdýmý
Dotaz: Je správně bezdýmné nikotinové výrobky, nebo bezdýmé nikotinové výrobky?
Odpověď: Správná je jak podoba bezdýmný, tak bezdýmý. V kontextu spojení nikotinové výrobky (tabák, produkt, výrobek, cigareta, kouření, technologie, zařízení atp.) však doporučujeme použít přídavné jméno bezdýmný, uvádí ho Slovník spisovného jazyka českého a ve spojení s podstatnými jmény vztahujícími se ke kouření je (podle databáze Českého národního korpusu syn v9) výrazně frekventovanější než podoba bezdýmý.
Téma: Najdu v dané příručce určitou informaci?
Klíčové slovo: jazyková příručka
Dotaz: Kde v Internetové jazykové příručce najdu poučení o 5. pádu příjmení?
Odpověď: Informace o skloňování osobních jmen (a tedy i o tvarech 5. pádu osobních mužských jmen) naleznete ve výkladové části Internetové jazykové příručky (https://prirucka.ujc.cas.cz/) ve stejnojmenném oddílu.
Téma: Proč daná příručka neobsahuje určitou informaci?
Klíčové slovo: důvěryhodnost jazykového zdroje
Dotaz: Našla jsem na skloňuj.cz jen jedno možné řešení jazykového problému, a vy říkáte, že mohou být dvě.
Odpověď: Ústav pro jazyk český není autorem internetové stránky sklonuj.cz a nezodpovídá za informace, které jsou na ní uvedeny. Chcete-li mít záruku, že jde o důvěryhodný jazykový zdroj, doporučujeme vám užívat jazykové zdroje, které naleznete na webových stránkách ujc.cas.cz (například Internetovou jazykovou příručku dostupnou též na adrese prirucka.cas.cz), stejně tak se lze spolehnout na zdroje, jejichž autory jsou pracovníci Ústavu pro jazyk český.
Téma: Kořen
Klíčové slovo: otvor
Dotaz: Co je kořenem slova otvor?
Odpověď: Z historického (diachronního) hlediska je kořenem slova otvor nepochybně -vor-. Segment ot- je původní varianta předpony od-, která se běžně vyskytovala ve staré češtině, ale dodnes se dochovala jen v izolovaných slovech, zatímco kořen -vor- pochází z praslovanské opětovací podoby slovesa *voriti (od *verti), která je dodnes dobře patrná např. ve slovenském ot-vor-iť (či polském ot-worz-yć). Kořenový morfém -VOR- se v dnešní češtině kvůli různým historickým hláskovým změnám vyskytuje v mnoha variantách; patří mezi ně nejen probírané -vor- (závora, závorka), ale např. též -vír- (zavírat, otevírat, uzavírka), -vří- (otevřít, zavřít) či -vře- (zavřeno). Z hlediska současné češtiny je však (zejména pro žáky a studenty) tato historická stavba slova otvor značně neprůhledná, historickým vývojem zastřená, a není proto vyloučené – z pohledu současného jazyka – jako kořen chápat též celé otvor-.
Téma: Nemateriálový, nepraktický dotaz
Klíčové slovo: hnědovlasý, rovnostranný
Dotaz: Jakým slovotvorným postupem vznikla slova hnědovlasý a rovnostranný? Metodická příručka uvádí, že slovo hnědovlasý vzniklo odvozováním a slovo rovnostranný skládáním, což se nám nezdá. Není v metodické příručce chyba?
Odpověď: Slova hnědovlasý a rovnostranný vznikla skládáním. Pokud by mělo jít o odvozování, museli bychom předpokládat podoby *hnědovlas (> hnědovlasý) a rovnostran (> rovnostranný), obdobně jako v případě zeměpis > zeměpisný. Jelikož podoba *hnědovlas neexistuje a podoba rovnostran je přinejlepším velmi řídký, asi profesní výraz, takže nelze předpokládat, že by byl pro slovo rovnostranný motivujícím výrazem, je třeba u slov hnědovlasý a rovnostranný předpokládat motivaci spojeními hnědý vlas nebo hnědé vlasy a rovná strana či rovné strany a obě slova pak chápat jako vzniklá tzv. afixální kompozicí neboli příponovým skládáním. (Metodická příručka se tak podle všeho skutečně mýlí.)
Téma: Jsou slova X a Y příbuzná?
Klíčové slovo: sluch, slyšet
Dotaz: Jsou slova sluch a slyšet příbuzná?
Odpověď: Jakkoliv se to nemusí zdát, jde o velmi složitou otázku. Český etymologický slovník J. Rejzka pojednává oba výrazy v samostatných heslech. Oba výrazy podle těchto hesel sice pocházejí ze stejného indoevropského kořene, nicméně už v praslovanštině vedle sebe existovala dvě samostatná slovesa *slyšati (z něhož je dnešní slyšet) a *slušati/*sluchati s významem 'poslouchat' (z něhož je dnešní sluch, poslouchat atp.). Odpověď na otázku, zda jsou slova sluch a slyšet příbuzná, pak závisí na tom, jak hluboko v historii budeme chtít tuto příbuznost vidět. Vzhledem k tomu, že se obě slova od sebe formálně (a trochu i významově: slyšet vs. poslouchat) vzdálila ještě předtím, než se čeština vydělila z praslovanštiny jako samostatný jazyk, chápali bychom je v souladu s etymologickým slovníkem spíš jako nepříbuzná. Vzhledem k jejich společnému indoevropskému kořeni však dává smysl i opačná odpověď. Jako školní úloha je tato otázka zcela nevhodná, vzhledem k významové blízkosti obou slov jednoznačně doporučujeme uznávat jako správné obě možné odpovědi.
Téma: Součástí několikanásobného podmětu není jméno r. muž. živ. (slovosled podmět – přísudek)
Klíčové slovo: shoda s několikanásobným podmětem
Dotaz: Jaká koncovka bude v přísudku ve větě "Můj život a můj osud se naplnil_"?
Odpověď: V uvedené větě je několikanásobný podmět, který je tvořen dvěma jmény rodu mužského neživotného ("život" a "osud"), proto je náležitý tvar s tvrdým y, tedy "naplnily".
Téma: Součástí několikanásobného podmětu není jméno r. muž. živ. (slovosled podmět – přísudek)
Klíčové slovo: několikanásobný podmět; střední rod
Dotaz: Je správně věta "Peříčko a kladivo dopadla", nebo "Peříčko a kladivo dopadly"?
Odpověď: Několikanásobný podmět se skládá ze jmen středního rodu v čísle jednotném, proto je náležitý tvar "dopadly". Tvar "dopadla" bychom užili tehdy, pokud by obě jména rodu středního byla v množném čísle, např. "Peříčka a kladiva dopadla".
Téma: Píše se dané spojení s čárkou?
Klíčové slovo: při
Odpověď: Příslovečné určení uvozené předložkou "při" a umístěné na začátku větného celku neoddělujeme od zbytku větného celku čárkou.
Téma: Píše se v daném spojení čárka?
Klíčové slovo: a
Dotaz: Píše se čárka před spojkou "a" ve větě "Vánoce přišly dříve a Ježíšek nám pod stromeček nadělil ten nejlepší dárek"?
Odpověď: Hlavní věty spojené souřadně v poměru slučovacím čárkou neoddělujeme, jsou-li spojeny souřadicími spojkami. Jestliže jsou spojeny beze spojek, oddělují se čárkou (viz "konkrétní případ").
Téma: Píše se v daném spojení čárka?
Klíčové slovo: a
Dotaz: Píše se čárka před spojkou "a" ve větě "Ježíšek nás navštívil o něco dříve(,) a my bychom nemohli mít větší radost"?
Odpověď: Hlavní věty spojené souřadně v poměru slučovacím čárkou neoddělujeme, jsou-li spojeny souřadicími spojkami. Jestliže jsou spojeny beze spojek, oddělují se čárkou (viz "konkrétní případ").
Téma: Píše se dané spojení s čárkou?
Klíčové slovo: a to
Dotaz: Píše se čárka před výrazem "a" ve větě "... se rozšířilo ze současných 86 členů na minimálně 100 členů(,) a to vše v rámci roku 2022"?
Odpověď: Zpřesňující a vysvětlující konstrukce uvozené výrazy "a to" se oddělují z obou stran čárkami.
Téma: Píše se dané spojení s čárkou?
Klíčové slovo: zatímco
Odpověď: Vedlejší větu uvozenou podřadicí spojkou nebo podřadicím spojovacím výrazem je potřeba oddělit od řídící věty (popř. řídícího výrazu) čárkou.
Téma: Odděluje se tato ustálená vsuvka čárkou (čárkami)?
Klíčové slovo: prosím
Odpověď: Vsuvky tohoto typu jsou tvořeny ustáleným jednoslovným či víceslovným spojením. Nepřinášejí zpřesňující či dodatečně připojené informace o žádném větném členu věty, do níž jsou vsunuty, spíše jsou významově samostatným promluvovým pásmem a vyjadřují nejrůznější postoje či komentáře mluvčího k tomu, co je řečeno větou, do níž jsou vsunuty. Ustálené vsuvky mohou mít oslabenou větnou platnost, a proto je možné je do věty včlenit těsně a neoddělovat je čárkou (čárkami), nebo je čárkou (čárkami) naopak oddělit a signalizovat tak jejich větnou povahu. Interpunkční řešení u nich často záleží na kontextu i na preferenci pisatele.
Téma: Tvar zájmena ve vztažné větě
Klíčové slovo: který
Dotaz: Jaký tvar bude mít zájmeno "který", pokud se váže ke spojení "čas a úsilí"?
Odpověď: Vztažné zájmeno v uvedeném případě bude odkazovat k několikanásobnému větnému členu, který se skládá ze jména rodu mužského neživotného ("čas") a jména rodu středního ("úsilí"). Náležitým tvarem je proto "které". Pokud by dané vztažné zájmeno bylo podmětem vedlejší věty a přísudek vedlejší věty by obsahoval příčestí, bylo by namístě napsat v něm -y, například "čas a úsilí, které byly".
Téma: Případy (ne)užití genderové korektnosti
Klíčové slovo: hvězdička; asterisk
Dotaz: Jaký máte názor na užívání asterisku (*) v psané češtině, který se užívá s ohledem na různé genderové menšiny? Setkal jsem se s formulacemi jako "jste v rámci AMU napojení*é i na další fakulty" nebo "najednou jsme nechápali*y, proč jsme tlačeni*y k tak stereotypnímu přemýšlení". Počítá čeština s užíváním hvězdičky, nebo jde o nežádoucí deformování jazyka?
Odpověď: V češtině se běžně používá pro signalizaci alternativ lomítko, a to jak u výrazů jednoslovných, tak víceslovných, např.: "student/ka si musí zapsat dva volitelné předměty"; "všichni studenti / všechny studentky, kteří psali / které psaly vstupní test". Stále častěji se však můžeme setkat s užitím asterisku neboli hvězdičky namísto lomítka, jak také dokazuje váš dotaz. Tento znak se objevuje především v textech spojených s LGBT+ problematikou, kde má sloužit jako jeden z prostředků inkluzivního, senzitivního jazyka. Užívání hvězdičky se k nám dostalo zřejmě vlivem němčiny, v níž hvězdička plní tutéž funkci jako v češtině lomítko (srov. "Student*in" a "student/ka"). Dále vychází motivace pro užití hvězdičky z představy, že lomítko omezuje uvedené alternativy ("student/studentka" = buď student, nebo studentka), kdežto hvězdička jakožto zástupný znak bez nutnosti určení, co všechno nebo co přesně zastupuje, má naznačovat zahrnutí celého spektra genderových identit (včetně té nebinární). Tato interpretace však ještě není ve společnosti všeobecně známá, a proto lze předpokládat, že někomu může užití pro něj neobvyklé hvězdičky ztěžovat porozumění textu nebo ho aspoň překvapit, grafická podoba tak na sebe může strhávat nežádoucí pozornost.
Téma: Časté konkrétní případy/typy – dějové vs. účelové tvoření (rozjasňující vs. rozjasňovací, kropící vs. kropicí)
Klíčové slovo: značicí
Varianty: značicí
Dotaz: Existuje účelové přídavné jméno značicí? Je např. značicí technologie (pro označování obalů)? Uplatňuje se lišení účelového a dějového přídavného jména i v případě jmen utvořených od slovesa značit?
Odpověď: Ano, i v případě přídavných jmen odvozených od slovesa značit existuje rozdíl mezi účelovým přídavným jménem značicí s krátkým -i- po -č- (právě např. značicí technologie) a dějovým přídavným jménem značící s dlouhým -í- po -č- (např. anděl s roztaženými křídly značícími dobro). V databázi Českého národního korpusu syn v9 se přídavné jméno značicí vyskytuje 65×, mj. i s podstatným jménem technologie. Přídavné jméno značicí a spojení značicí technologie je tedy zcela v pořádku, lze ho bez problémů používat.
Téma: Tvar přídavného jména v přívlastku shodném v postpozici
Klíčové slovo: odpovídající
Dotaz: Nejsem si jistá tvarem přídavného jména ve větě  "Vrátíme jej do stavu odpovídajícímu/odpovídajícího dvacátému století". Můžete mi poradit?
Odpověď: Přídavné jméno "odpovídající" zde plní funkci přívlastku shodného, proto se musí v pádě, čísle a rodě shodovat s řídícím jménem, v tomto případě se slovem "stavu". Protože je řídící podstatné jméno ve 2. pádě, náležitý tvar je "odpovídajícího". Praktickou pomůckou bývá dosadit si přídavné jméno do pozice před řídícím jménem: "do odpovídajícího stavu".