ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Časté konkrétní případy/typy – dějové vs. účelové tvoření (rozjasňující vs. rozjasňovací, kropící vs. kropicí)
Klíčové slovo: řídicí
Varianty: řídicí; řídící
Dotaz: Je správně řídicí, nebo řídící orgán (dotačního programu)?
Odpověď: Vhodnější a jednoznačně správné je použít ve spojení s podstatným jménem orgán tzv. účelové přídavné jméno řídicí (s krátkým -i- po -d-): řídicí orgán (dotačního programu). Primárně jde totiž o orgán určený k řízení. Přesvědčit se o tom lze náhradou za synonymní přídavné jméno, u nějž se účelový a dějový "tvar" projeví výraznější změnou kmenotvorné přípony, viz např. účelové přídavné jméno prováděcí orgán vs. dějové přídavné jméno provádějící orgán; je evidentní, že jde daleko spíš a primárně o prováděcí orgán, tj. o orgán určený k provádění, řízení něčeho, a nikoliv o provádějící orgán, tj. o orgán, který právě teď něco provádí, něco řídí. (Tazatelé jazykové poradny sice často argumentují ve prospěch dějového pojetí, a tedy psaní řídící orgán (s dlohým -í- po -d-) formulacemi typu "vždyť to řízení přece probíhá pořád"; vhodnější je však mluvit o tom, že řídicí orgán může být činný v kterémkoli okamžiku, jde tedy o nekonkrétní, obecnou časovou platnost, a proto v těchto případech dáváme přednost pojetí účelovému. Jak se však uvádí v Internetové jazykové příručce, ani dějové pojetí, tj. psaní řídící orgán (s dlouhým -í- po -d-) zde nelze pokládat za jednoznačně chybné.)
Téma: Y = vlastní jméno – tvoření přídavných jmen od jmen zeměpisných (Brandýs > brandýský, Aš > ašský aj.): jména domácí, jednoslovná
Klíčové slovo: holásecký
Varianty: holáský; holásecký
Dotaz: Jakou podobu má přídavné jméno utvořené od názvu brněnské městské čtvrti Holásky? Je to holáský, nebo holásecký?
Odpověď: Přídavné jméno utvořené od názvu brněnské městské čtvrti Holásky má ve spisovném jazyce správnou podobu holásecký. (Podoba holáský se snad může vyskytovat v místním úzu; je-li tomu tak, není ji třeba odsuzovat a jejímu užívání se důsledně vyhýbat. V místním, neoficiálním, neveřejném, psaném i mluveném úzu je zcela v pořádku, a a priori vyloučená není ani v místní komunikaci oficiální, veřejné – lze si ji představit např. v některých rubrikách místního zpravodaje, kde může sloužit jako stylový prostředek k posílení regionální identity, navození regionální soudržnosti atp.)
Téma: Valence sloves – bezpředložková spojení
Klíčové slovo: divit se
Dotaz: Nalezla jsem následující větu: "Vědci se nestačili divit nad tím, že..." Domnívám se, že náležitá vazba slovesa je "divit se někomu/něčemu", nikoli "divit se nad někým/něčím". Mám pravdu?
Odpověď: Ano, slovníky vazeb uvádějí u slovesa "divit se" pouze vazbu s bezpředložkovým 3. pádem. V uvedené větě se pisatel dopustil tzv. kontaminace (zkřížení) vazeb "divit se něčemu" a "podivovat se nad něčím".
Téma: Podmět několikanásobný podřadný
Klíčové slovo: já s Erikem
Dotaz: Je správně shoda "Já s Erikem jsem šla nakupovat", nebo "Já s Erikem jsme šli nakupovat"?
Odpověď: Přijatelné jsou obě varianty. Jestliže se ve větě vyskytuje několikanásobný podmět s předložkou s, nastává zvláštní situace, kdy jsou složky tohoto podmětu významově rovnocenné, ale formálně nikoli. V takových případech lze shodu řídit dvojím způsobem – buď pouze podle jména v prvním pádě (Já s Erikem jsem šla nakupovat), nebo oběma jmény (Já s Erikem jsme šli nakupovat). Pokud následuje přísudek za podmětem, jsou obě uvedené varianty rovnocenné.
Téma: Přivlastňování podmětu
Klíčové slovo: svůj
Dotaz: Jaká je prosím správná podoba přivlastňovacího zájmena ve větě "Loď i se svým / s jejím kapitánem byla..."? Chci tím vyjádřit, že šlo o kapitána dané lodi.
Odpověď: V uvedené větě je podmětem podstatné jméno "loď" a tomuto podmětu je přivlastňováno. Přivlastňujeme-li podmětu, je namístě užít zvratné přivlastňovací zájmeno "svůj". Věta tedy bude znít takto: "Loď i se svým kapitánem byla..."
Téma: Jakou doporučujete příručku pro danou problematiku?
Klíčové slovo: přístavek
Dotaz: Jakou doporučujete příručku pro správné psaní interpunkce u přístavku?
Odpověď: Podrobné informace k psaní interpunkce u přístavku i s mnoha příklady naleznete v Internetové jazykové příručce. Ta se se věnuje interpunkci komplexně, doporučujeme ji proto i k řešení interpunkčních otázek jiného druhu.
Téma: Ediční zásady
Klíčové slovo: ediční praxe
Dotaz: Pokud se v editovaném textu často objevují citace, v nichž jsou interpunkční či jiné chyby, doporučujete je komentovat v ediční poznámce nebo spíše v poznámkách pod čarou?
Odpověď: Ediční zásady stojí mimo jazykové otázky, kterými se Ústav pro jazyk český zabývá. Co je nám však známo, v uvedeném případě je obvyklým edičním postupem užití souhrnné ediční poznámky.
Téma: Ediční zásady
Klíčové slovo: interpunkce
Dotaz: Jak mám postupovat, pokud cituji text, který může být kvůli chybějící interpunkci pro čtenáře obtížněji srozumitelný?
Odpověď: Ediční zásady stojí mimo jazykové otázky, kterými se Ústav pro jazyk český zabývá. Co je nám však známo, obvykle bývá tento problém řešen poznámkou pod čarou, v níž je citovaný text upraven podle platných pravidel pro psaní interpunkce.
Téma: Ediční zásady
Klíčové slovo: ediční praxe
Dotaz: Píšu knihu o historii obce. Jak si mám počínat při citování jazykového zdroje, v němž jsou jednak chyby, jednak jsou v textu uplatňovány starší pravopisné zásady?
Odpověď: Ediční zásady stojí mimo jazykové otázky, kterými se Ústav pro jazyk český zabývá. Co je nám však známo, obvykle se u citací tohoto druhu zachovává původní pravopis. Jednotlivé ediční postupy a konkrétní řešení bývají zároveň uvedeny v ediční poznámce dané publikace.
Téma: Dotazy zaměřené na věcné znalosti
Klíčové slovo: znak
Dotaz: Mám vypracovat sloh o délce nad 1 000 znaků. Co jsou to ty znaky? Slova?
Odpověď: Slova nejsou v daném případě hodnocena jako jeden znak. Znakem je každé písmeno, za znaky se považuje i interpunkce, číslice a další symboly, rovněž mezery.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Staroměstská
Varianty: [staromňestká]; [staromňestská]
Dotaz: V Praze ohlašuje jednotlivé stanice v tramvaji (kromě tradičního ženského) také hlas mužský. V případě zastávky Staroměstská podle mě dotyčný mluvčí vyslovuje [staromňestká], tj. vypouští druhé "s". Je to tak správně?
Odpověď: Máte pravdu, že v pražských tramvajích lze zejména v centru slyšet jak "klasické" hlášení namluvené ženou (tj. Dagmar Hazdrovou), tak i méně obvyklé hlášení nahrané mužem (Zbyňkem Štíbrem). Abychom mohli posoudit, zda opravdu vyslovuje [staromňestká], museli bychom mít danou nahrávku k dispozici. Každopádně podoba [staromňestká] bez hlásky "s" v souladu s výslovnostní kodifikací rozhodně není, jednalo by se o nenáležité zjednodušování souhláskové skupiny, respektive o nesprávné úplné vypuštění souhlásky (podobně by to bylo i s ještě větším zjednodušením na [staromňeská]). Na druhou stranu však není nezbytné vyslovovat "plně" [staromňestská], ale artikulačně pohodlnější a rovněž náležitá je varianta [staromňescká], tj. se splynutím hlásek [ts] na [c] (stejně jako lze podle kodifikace správně vyslovit adjektivum dětský jako [ďetskí] i [ďeckí]). Dále se lze ve veřejné dopravě setkávat v současnosti také čím dál častěji s nahrávkami vzniklými pomocí syntézy řeči. Rovněž právě v případě složitějších souhláskových shluků nemusí výsledek tohoto postupu působit zcela korektně a hlavně přirozeně.
Téma: Obecné principy spisovné výslovnosti
Klíčové slovo: určité tvary slovesa být; jevištní řeč
Varianty: [jsem]; [sem]
Dotaz: Redaktor v rádiu mi říkal, že např. ve spojení "já jsem" se nemá vyslovovat souhláska "j", herci se to tak prý učí ve škole a někteří režiséři striktně zakazují výslovnost [jsem]. Je to opravdu chyba?
Odpověď: V hereckém i mediálním prostředí (a nejen tam) se podle našich zkušeností lze setkat s radikálními názory, že výskyt hlásky [j] je v určitých tvarech slovesa "být" vždy naprosto nevhodný, či dokonce přímo "zakázaný", případně zcela naopak že jakékoli zjednodušení je nepřípustné. Ani jeden z těchto přístupů nelze doporučit.

Je-li tvar slovesa být součástí složeného tvaru nebo přísudku jmenného se sponou, připouštějí ortoepické příručky jak plnou (tj. se souhláskou j), tak i zjednodušenou výslovnost (tj. bez souhlásky j), např. byl [sem] i byl [jsem], pracovali [sme] i pracovali [jsme], kde [ste] byli i kde [jste] byli, všichni [sou] zdraví i všichni [jsou] zdraví. Zejména v pozici po souhlásce je plná výslovnost příručkami hodnocena jako zvlášť pečlivá. Výslovnost nezjednodušená je doporučena tehdy, pokud je tvar užit jako plnovýznamové sloveso v tzv. existenčním či lokalizačním významu (tehdy na něm bývá rovněž důraz) nebo stojí-li na začátku věty (např. možnosti tu [jsou], kde [jsi]?, [jste] to vy?).

Uvedené zásady byly stanoveny především z artikulačních důvodů. Skupina js se poměrně obtížně vyslovuje – tam, kde to působí obzvlášť velké potíže, např. je-li v okolí více souhlásek, se tedy považuje za základní výslovnost bez j. Volba vhodné podoby závisí také na tempu řeči, stylu projevu a na řadě dalších okolností. Je důležité zmínit, že výše uvedená ortoepická pravidla byla popsána např. i v příručce Česká výslovnostní norma, která je stále při výuce herců využívaná a jejíž autorkou je Jiřina Hůrková, mj. dlouholetá pedagožka jevištní mluvy na pražské DAMU.

Při zachování skupiny js se také hodí připomenout, že není dobré počáteční hlásku [j] příliš "vyrážet" a zdůrazňovat. Takováto výslovnost opravdu působí přehnaně, hyperkorektně.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: na shledanou
Varianty: [na schledanou]; [na zhledanou]
Dotaz: Připouští se v češtině jako spisovná výslovnost [na schledanou] i [na zhledanou]? Domnívám se, že jde o nářeční rozdíl.
Odpověď: Na území Česka se opravdu lze setkat se dvěma variantami výslovnosti skupiny zapisované jako "sh": [sch] a [zh]. Za spisovné jsou považovány obě dvě, slova jako shnilý, shánět, shoda, shrbený, shromáždit se nebo právě na shledanou je ortoepické vyslovovat jako [schňilí] i [zhňilí], [scháňet] i [zháňet], [schoda] i [zhoda], [schrbený] i [zhrbený], [schromážďit se] i [zhromážďit se], [na schledanou] i [na zhledanou]. V této souhláskové skupině tedy může probíhat jak spodoba znělosti zpětná, tak postupná. Zjednodušeně řečeno výslovnost [sch] převládá v Čechách, [zh] pak na Moravě a ve Slezsku; toto rozdělení však nemusí platit absolutně, záleží rovněž na konkrétních výrazech obsahujících skupinu "sh", nechovají se totiž vždy zcela jednotně (srov. např. Český jazykový atlas, kde se mj. dozvíme, že varianta [na schledanou] se vyskytuje i mimo oblast Čech, a to zejména ve větších moravských městech).
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: trojnásobek
Dotaz: Je správně třínásobek, nebo trojnásobek?
Odpověď: Podle výkladových slovníků se s komponentem -násobek, -násobný pojí ve významu '3' pouze komponent troj- (jakkoliv s jinými komponenty se pojí jak tří-, tak troj- a s některými jen tří-). Doklady z úzu to jasně potvrzují, databáze Českého národního korpusu syn v8 totiž obsahuje 15 479 výskytů podoby trojnásobek (a jen 53 výskytů podoby třínásobek). V souladu s těmito slovníkovými i korpusovými doklady tedy doporučujeme používat jen podobu trojnásobek.
Téma: Y = vlastní jméno – rodiny, manželé, bratři, sestry atp.: příjmení adjektivní (Veselý)
Klíčové slovo: Seckých, Sečtí
Dotaz: Jaké je společné jméno manželů utvořené od příjmení Secký?
Odpověď: Společné jméno manželů utvořené od příjmení Secký má ve spisovné češtině dvě správné podoby – manželé Seckých a manželé Sečtí.
Téma: Jiné (nepředvídatelné) konkrétní případy (typ letecký vs. letový, létající vs. letový atp.)
Klíčové slovo: familiární
Varianty: familiární; familiérní
Dotaz: Je správně familiérní, nebo familiární?
Odpověď: Podle výkladových slovníků češtiny (SSČ, SSJČ, PSJČ, NASCS) je správná pouze podoba familiární. SSJČ sice uvádí i podobu familiérní, ovšem s poznámkou "méně vhodně"; PSJČ uvádí v exemplifikaci, nikoliv však v záhlaví hesla, podobu familierní: Navykl si hned asi po třetím obědě i vůči mně zcela familierní tón. Podoba familierní/familiérní je tak v nejlepším případě vyšlá, nebo vycházející z užívání – to potvrzují i doklady z databáze Českého národního korpusu syn v8, kde se nachází 1293 výskytů podoby familiární, zatímco jen 367 výskytů varianty familiérní a 24 výskytů podoby familierní. Doporučujeme jednoznačně použít podobu familiární.
Téma: Y = vlastní jméno – tvoření přídavných jmen od jmen zeměpisných (Brandýs > brandýský, Aš > ašský aj.): jména domácí, jednoslovná
Varianty: Solopiští; Solopisečtí
Dotaz: Jakou podobu by mělo mít adjektivní obyvatelské jméno utvořené od názvu (části) obce Solopisky? Je správně Solopiští, nebo Solopisečtí?
Odpověď: V současné době existuje kromě Solopisk, části obce Třebotov (okr. Praha-západ), i několik dalších částí obce s názvem Solopysky či Solopisky. Jelikož jde ve všech případech právě o části obce, není od nich utvořené přídavné jméno uvedeno v příručce Naše místní jména a jak jich užívat, kde se jinak uvádějí – až na nečetné výjimky – pouze přídavná jména tvořená od názvů samostatných obcí (nikoliv jejich částí). Nelze se tedy opřít o literaturu. V případě tvorby přídavných jmen se bohužel nelze opřít ani o slovotvorné analogie, neboť i od stejně zakončených názvů obcí se tvoří různé typy přídavných (a tedy i adjektivních obyvatelských) jmen. A problematické je opírat se i o místní úzus či doklady v databázích Českého národního korpusu (ČNK), neboť zaprvé není často jasné, ke kterým Solopiskům/Solopyskům se vztahují (místní úzy se přitom můžou lišit), a pokud ano, není je zadruhé možné přímočaře vztahovat na ostatní části obce téhož jména. Jak místní úzus, tak databáze ČNK však – zdá se – svědčí pro podobu solopiský. Na internetu se lze hojně setkat např. s tzv. solopiskou koulí, tj. maskotem hokejového týmu TJ Sokol Solopisky (část obce Třebotov, okr. Praha-západ), v databázi ČNK syn v8 lze pak najít 7 dokladů podoby solopyský (zatímco ani jediný doklad podoby solop[iy]secký), z toho se však 5 dokladů objevuje ve spojení Horní solopyský rybník (část obce Sedlčany, okr. Příbram). Na základě těchto skrovných indicií je možné jako vhodnější pro Solopisky, část obce Třebotov (okr. Praha-západ), opatrně doporučit podobu solopiský, a tedy adjektivní obyvatelské jméno Solopiští; jako chybnou však nelze vyloučit ani podobu solopisecký, a tedy ani adjektivní obyvatelské jméno Solopisečtí – je tvořeno náležitě a není "proti němu" dostatek dokladů.
Téma: Telefonické jazykové poradenství
Klíčové slovo: telefon
Dotaz: Telefonní linka jazykové poradny je velmi často obsazena. Jste hodně vytíženi?
Odpověď: Ano, telefonní linka bývá někdy skutečně vytížená, na základě vyjádření našich tazatelů však máme ověřeno, že se na několikátý pokus nakonec dovolali.
Téma: Dotazy zaměřené na věcné znalosti
Dotaz: Potřebuji zaplatit fakturu za ověření jména, můžete mi ji zaslat?
Odpověď: Ověřování jmen a příjmení zajišťuje oddělení onomastiky ÚJČ, veškeré kontakty naleznete na jeho webové stránce: https://ujc.avcr.cz/o-ustavu/oddeleni/oddeleni-onomastiky/index.html.
Téma: Píše se dané spojení s čárkou?
Klíčové slovo: že
Odpověď: Vedlejší větu vloženou do řídící věty oddělujeme čárkami z obou stran.
Téma: Jednoduchý podmět – mn. č. r. ž.
Klíčové slovo: osoby
Dotaz: Bude ve spojení "osoby, které vykonaly" v přísudku tvrdé y také v případě, že "osoby" zahrnují i muže?
Odpověď: Podstatné jméno "osoba" je rodu ženského, ve vedlejší větě je zde jméno "osoby" zastoupeno vztažným zájmenem "které" ve tvaru 1. pádu množného čísla rodu ženského. Náležitý tvar přísudku je tedy skutečně pouze s tvrdým y: "vykonaly".
Téma: Tvar přídavného jména v přívlastku shodném v postpozici
Klíčové slovo: příležitostech věnovaných
Dotaz: Nemohu se rozhodnout, jaký tvar přídavného jména použít ve větě "Budu se s vámi bavit při příležitostech věnovaných/věnovaným potřebám a zájmům".
Odpověď: Přídavné jméno je zde v roli tzv. postponovaného přívlastku, což je shodný přívlastek, který je umístěn až za řídícím jménem. Protože však jde stále o přívlastek shodný, je třeba ohlídat, aby se v pádě, čísle i rodě shodoval s řídícím jménem. V uvedené větě je daný přívlastek závislý na slově "příležitostech", které je v 6. pádě množného čísla. Odpovídající tvar je tedy "věnovaných". Praktickou pomůckou bývá dosadit si přídavné jméno do pozice před řídícím jménem: "při věnovaných příležitostech".
Téma: Jednoduchý podmět – mn. č. r. muž. neživ.
Klíčové slovo: který
Dotaz: Jaké i/y se bude psát v přísudku vedlejší věty v následujícím souvětí? "Rádi bychom vás využili pro konzultaci námětů, které nás napadl_."
Odpověď: Podmětem vedlejší věty je v uvedeném případě zájmeno "který" ve tvaru rodu mužského neživotného (které – 1. pád množného čísla), neboť zastupuje výraz "námětů" z věty hlavní. Proto je ve vedlejší větě náležitý tvar přísudku s tvrdým y, tedy "napadly".
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: kdovíkolik; kdoví kolik; kdo ví kolik
Varianty: kdovíkolik; kdoví kolik; kdo ví kolik
Dotaz: Vím, že můžeme psát bůhvíkolik, bůhví kolik i bůh ví kolik. Platí stejné pravidlo třeba pro psaní kdovíkolik?
Odpověď: Ano, platí. V novém Akademickém slovníku současné češtiny sice hesla od písmene K zatím nejsou zpracována, ale u hesla bůhvíkolik / bůhví kolik / bůh ví kolik jsou jako synonymní uvedeny výrazy kdovíkolik, kdoví kolik, kdo ví kolik. Výrazy najdete i v IJP a SSČ – vedle uvedených podob jsou možné i expresivní varianty kdožvíkolik, kdožví kolik, kdož ví kolik.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: bůhvíjaký; bůhví jaký; bůh ví jaký
Varianty: bůhvíjaký; bůhví jaký; bůh ví jaký
Dotaz: Máme psát bůhvíjaký dohromady, nebo zvlášť?
Odpověď: Podle nového Akademického slovníku současné češtiny jsou v tomto případě možné tři varianty zápisu: bůhvíjaký, bůhví jaký, bůh ví jaký. Podle dokladů v ČNK je výrazně nejfrekventovanější zápis bůhvíjaký. Zápis zvlášť bůh ví jaký se užívá nejméně často.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: bůhvíkolik; bůhví kolik; bůh ví kolik
Varianty: bůhvíkolik; bůhví kolik; bůh ví kolik
Dotaz: Máme psát bůhvíkolik dohromady, nebo zvlášť? Např. ve větě "Bůhvíkolik si toho nabral".
Odpověď: Podle nového Akademického slovníku současné češtiny jsou v tomto případě možné tři varianty zápisu: bůhvíkolik, bůhví kolik i bůh ví kolik. Podle dokladů v ČNK je nejfrekventovanější zápis bůhvíkolik, o něco méně pak bůhví kolik. Zápis zvlášť bůh ví kolik se užívá zřídka.
Téma: Dohromady, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: formálnězdvořilostní
Varianty: formálnězdvořilostní; formálně-zdvořilostní
Dotaz: Je možné psát přídavné jméno formálnězdvořilostní (odpověď) dohromady?
Odpověď: Složená přídavná jména s první složkou zakončenou na -sko, -cko, -ně nebo -ově píšeme buď se spojovníkem, nebo dohromady. Zápis dohromady napovídá, že základem složeného přídavného jména je podřadné spojení, v němž jedna složka rozvíjí druhou. Jestliže vycházíme ze slovního spojení formální zdvořilost (toto spojení není příliš frekventované, ale doloženo je), pak je psaní dohromady v pořádku.  
Nabízí se však i možnost použít místo složeného přídavného jména formulaci formální zdvořilostní odpověď.
Téma: Y = vlastní jméno – tvoření přídavných jmen přivlastňovacích: individuálně přivlastňovací přídavná jména, ze jmen ženských
Klíčové slovo: Emilyino, Emilino
Varianty: Emilyino; Emilino
Dotaz: Jak se správně utvoří přivlastňovací přídavné jméno od jména Emily? Je správně Emilyino přání, nebo Emilino přání?
Odpověď: Individuálně přivlastňovací přídavné jméno utvořené od ženského rodného jména Emily může mít jak podobu Emilyino (přání), tak Emilino (přání). Při tvoření přídavných jmen od ženských jmen zakončených v písmu na ‑y v praxi jednoznačně převažují podoby, u nichž je koncové -y zachováno: Mary >⁠ Maryin, Bet(t)y >⁠ Bet(t)yin, Wendy >⁠ Wendyin, a tedy i Emily > Emilyin. Tyto podoby doporučujeme. V menší míře se lze setkat i s podobami Marin, Bet(t)in, Wendin, a tedy i Emilin. Ty odpovídají podobám šachista < šachy, lobbista < lobby, a proto je nelze hodnotit jako nesprávné. (Jako nesprávné ovšem hodnotíme podoby *Maryn, *Tracyn, a tedy i *Emilyn.)
Téma: Stupňování adjektiv
Klíčové slovo: plašší
Dotaz: Jakou podobu má 1. p. mn. č. r. m. živ. od slova plachý? Je to plaší lidé, nebo plašší lidé? Není plašší druhý stupeň přídavného jména plachý?
Odpověď: Tvar 1. p. mn. č. r. m. živ. od slova plachý je plaší s jedním -š-. Podoba plašší se dvěma -šš- je opravdu druhý stupeň téhož přídavného jména, který se tvoří příponou -š/í, před níž se tzv. měkčí i kořenové -ch- v -š- (plach- + -š/í = plaš-š/í) – odtud pak dvě -šš- vedle sebe: plašší. (V případě tvoření 1. p. mn. č. r. m. živ. se "jen" mění kořenové -ch- v -š- před koncovkou -í (plach- + -í = plaš-í) – odtud pak pouze jedno -š-: plaší; v nepečlivé výslovnosti však obě podoby nezřídka splývají.)
Téma: Podmětem je zájmeno kdo
Klíčové slovo: kdo
Dotaz: Nevím si rady se shodou přísudku s podmětem ve vedlejší větě, jejímž podmětem je zájmeno "kdo": "Jedním z prvních, kdo si toho všiml/všimli, byl bratr." Můžete mi poradit, zda by měl být tvar přísudku v jednotném, nebo v množném čísle?
Odpověď: Zájmeno "kdo" jako takové má pouze tvary jednotného čísla a obvykle mu odpovídá gramatická shoda podle mužského životného rodu v jednotném čísle ("Kdo ho viděl"). Zároveň se však zájmeno "kdo" může vztahovat jak k jednotlivým bytostem, tak k jejich většímu počtu. Akademická Mluvnice češtiny připouští mluvnickou shodu jak s jednotným, tak s množným číslem. V uvedeném větném celku se navíc vedlejší věta, uvozená zájmenem "kdo", může vztahovat jak k výrazu "jedním", který je v jednotném čísle, tak k výrazu "prvních", který má tvar čísla množného. Za přijatelná tedy považujeme obě řešení: "Jedním z prvních, kdo si toho všiml, byl bratr" i "Jedním z prvních, kdo si toho všimli, byl bratr".
Téma: Přivlastňování podmětu
Klíčové slovo: svůj; můj
Dotaz: Můžete mi prosím poradit, zda mám užít zájmeno "můj", nebo "svůj" v následující větě? "Nezvládl bych to bez pomoci mé/své rodiny, rodiny mých/svých kanadských přátel a mého/svého právníka."
Odpověď: V uvedené větě je podmětem zájmeno "já" a tomuto podmětu je přivlastňováno. Přivlastňujeme-li podmětu, je namístě užít zvratné přivlastňovací zájmeno "svůj". Věta tedy bude znít takto: "Nezvládl bych to bez pomoci své rodiny, rodiny svých kanadských přátel a svého právníka."
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: na shledanou
Varianty: na shledanou; nashledanou
Dotaz: Píše se nashledanou nebo taky naviděnou dohromady, nebo zvlášť?
Odpověď: Přestože se někdy setkáváme i s psaním dohromady (nashledanou), správně je jen psaní zvlášť: na shledanou. Zpodstatnělá přídavná jména, která se užívají pouze či převážně s předložkou na a pojí se se 4. pádem, píšeme zvlášť. Vedle na shledanou k nim patří např. spojení na viděnou, na slyšenou, na pováženou, na srozuměnou, (jako) na zavolanou.
Téma: Zápis domácího slova
Klíčové slovo: jet
Varianty: jet; jed
Dotaz: Pořád váhám, jestli mám psát přijet, nebo přijed. Třeba ve větě "Mohl bych jet zítra ráno". Já tam slyším d, ale někdo mi říká, že je to rozkazovací způsob a je tam t. Jak je to správně?
Odpověď: Správný zápis je jedině s t: "Mohl bych jet zítra ráno". Na to, co slyšíme, se nedá vždy při zdůvodnění pravopisné podoby spoléhat. Nejde o rozkazovací způsob, ale o infinitiv slovesa. Infinitivy sloves nekončí na -d, ale na -t (dříve -ti), např. jet, přijet, psát, pracovat, sedět, myslet, číst, dělat. 
D má toto sloveso (a předponová slovesa od něj odvozená) v tvarech přítomného času: jedu, přijedu, vyjedu, odjedu, jedeš, jede, jedeme, jedete, jedou... V rozkazovacím způsobu jsou náležité podoby jeď, jeďme, jeďte.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: aromalampa
Varianty: aromalampa; aroma lampa
Dotaz: Mám psát aromalampy, nebo aroma lampy?
Odpověď: Doporučujeme psát dohromady aromalampa. Komponent aroma- může tvořit první část složených slov, např. aromaterapie, aromamasáž, aromaterapeutka. Slovo aromalampa psané dohromady je zachyceno v IJP, NASCS i ASSČ.