ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Zeměpisná jména: mužský rod
Klíčové slovo: Jeruzalém
Varianty: Jeruzalémě; Jeruzalému
Dotaz: Jaký tvar jména Jeruzalém by měl být v 6. p.? O Jeruzalémě, nebo o Jeruzalému? Nebo lze obojí?
Odpověď: U jména Jeruzalém je možné použít oba tvary. V 6. p. j. č. dochází u jmen tohoto typu ke kolísání mezi koncovkami -ě(e) a -u. Podle mluvnic rozdílné uplatnění koncovek -u/-ě(e) záleží také na funkci jména ve větě. Koncovka -ě(e) se užívá spíše pro vyjádření příslovečného určení místa a v ostatních funkcích je častější užití koncovky -u (být v Jeruzalémě – snít o Jeruzalému). Toto funkční rozdělení je však pouze orientační, nelze je uplatnit vždy a není pro mluvčího či pisatele závazné.
Téma: Zkratky iniciálové
Klíčové slovo: NAKIT
Dotaz: Firma Národní agentura pro komunikační a informační technologie má zkratku NAKIT. Jakým způsobem by se měla zkratka skloňovat, pokud to vůbec jde?
Odpověď: Doporučuje se iniciálová zkratková slova v psaném spisovném textu neskloňovat a pro vyjádření pádu případně použít opěrné podstatné jméno typu agentura, instituce, společnost apod. Prosazuje se vlivem mluveného projevu i skloňování tím způsobem, že se k iniciálové zkratce končící na souhlásku přidávají koncovky psané malými písmeny (2. p. NAKITu), ale v oficiálních, formálnějších textech tento způsob nedoporučujeme.
Téma: Číslovka druhová
Klíčové slovo: dvoje
Varianty: dvojích; dvou
Dotaz: Jaký je správný tvar číslovky dvoje ve spojení "na dvojích/dvou olympijských hrách"?
Odpověď: Tvar číslovky by měl být dvojích: na dvojích olympijských hrách.
Téma: Slovesa: časování
Klíčové slovo: pomoci
Varianty: nepomůžu; nepomohu
Dotaz: Mám titulek "Dcera to vzdala. Už jí nepomůžu". Lze použít nepomůžu, nebo je třeba použít tvar nepomohu?
Odpověď: Tvar nepomůžu je zcela v pořádku. Je to tvar spisovný. Je sice ve slovnících hodnocen jako hovorový, to znamená méně formální, ne zcela neutrální, ale stále spisovný. Hranice mezi jednotlivými stylovými vrstvami není vždy ostrá a roli může hrát i subjektivní vnímání. Někomu může tvar nepomohu připadat v souladu se slovníkovým hodnocením neutrální a tvar nepomůžu stylově nižší. Někdo už by naopak tvar nepomohu mohl vnímat jako příliš formální, až knižní a za neutrální považovat tvar nepomůžu.  V každém případě jde stále o tvar spisovný a v titulku jej lze použít. Jeho vhodnost navíc může podpořit fakt, že je titulek stylizován jako citace běžného vyjádření, které bývá obvykle méně formální.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: poškolák
Dotaz: Psaní slova "poškole" dohromady jsem odvozovala od zápisu slov poškoláctví, poškolák, která se píšou dohromady.
Odpověď: Obrat "být po škole" má opravdu významovou spojitost se slovy poškoláctví a poškolák, ale přesto se píše zvášť, zatímco slovo poškolák (psané dohromady) zachycuje už PSJČ.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: standard
Varianty: [standard]; [standart]
Dotaz: Jak se správně v češtině vyslovuje slovo standard? Proč by se mělo číst na konci [d], když je to nepohodlné?
Odpověď: Slovo standard se vyslovuje [standart], tj. s koncovým [t], nikoli s [d], dochází zde totiž k tzv. koncové ztrátě znělosti před pauzou, což je jev v češtině zcela přirozený a pochopitelně i spisovný. Výslovnost *[standard] (přesněji spíše *[standardə]) se může vyskytovat zejména v hyperkorektní mluvě. Pokud se bezprostředně za výrazem standard vysloví další slovo, které začíná např. na znělou souhlásku, ke ztrátě znělosti rovněž nedochází, např. standard bezpečnosti [standard bespečnosťi].
V nepřímých pádech by již ke ztrátě znělosti docházet nemělo (tj. např. standardu [standardu]), protože za poslední souhláskou nenásleduje pauza, ale samohláska, která znělost nijak neovlivňuje. V rozporu s kodifikací se však i zde výslovnost s koncovým [t] v úzu objevuje, tj. např. 2. p. j. č. standardu jako *[standartu], což může být ovlivněno nejen analogií s přímými pády, ale zřejmě i existencí slova standarta a kontaminací s ním. Podle našich zkušeností se postoje k výslovnosti podob typu [standartu] mezi uživateli češtiny liší. Jedni je považují za neutrální a mohou se divit, proč i vzhledem ke své rozšířenosti nejsou označovány za spisovné, jiní je vnímají negativně jako příznakové a jejich výskyt označují např. za projev nevzdělanosti. Ačkoli doporučujeme ve spisovných projevech užívat kodifikovanou podobu, varianty s [t] bychom měli posuzovat shovívavě, a to i proto, že jejich výskyt nezpůsobuje v řeči žádná nedorozumění, některé analogické znělostní změny jsou kodifikovány jako spisovné atp.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: standardní
Varianty: [standartňí]; [standardňí]
Dotaz: Jak se správně v češtině vyslovuje slovo standardní? Proč není připuštěna i varianta [standartňí]?
Odpověď: Příručky se shodují na doporučení vyslovovat ve spisovném jazyce [standardňí]. Jsme si vědomi toho, že v úzu se velmi často vyskytuje i podoba *[standartňí]. Ta je zřejmě ovlivněna tím, že samotné slovo standard se v nepřímých pádech v rozporu s kodifikací vyslovuje s koncovým [t], tj. např. 2. p. j. č. standardu jako *[standartu], což může být způsobeno nejen pravidelnou koncovou ztrátou znělosti v 1. pádě (standard [standart]), což je jev zcela spisovný, ale zřejmě i existencí slova standarta a kontaminací s ním. (Např. u podobně zakončeného slova hazardní se výslovnost *[hazartňí] běžně neobjevuje, ač u slova hazard [hazart] ke ztrátě znělosti samozřejmě rovněž dochází.) Podle našich zkušeností se postoje k výslovnosti *[standartňí] mezi uživateli češtiny liší. Jedni ji považují za neutrální a mohou se divit, proč i vzhledem ke své rozšířenosti není označována za spisovnou, jiní ji vnímají negativně jako příznakovou a její výskyt označují např. za projev nevzdělanosti, za spisovnou ji tedy rozhodně nepovažují. Ačkoli doporučujeme ve spisovných projevech užívat kodifikovanou podobu [standardňí], variantu *[standartňí] bychom měli posuzovat shovívavě, a to i proto, že její výskyt nezpůsobuje v řeči žádná nedorozumění, v rychlejší mluvě pak obvykle ani nepostřehneme, která z podob lišících se pouze znělostí jedné souhlásky byla užita, atp.
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Suchomel
Varianty: Suchomeli; Suchomele; Suchomel
Dotaz: Měla bych v dopise oslovit  pána "vážený pane Suchomele", "vážený pane Suchomeli", nebo "vážený pane Suchomel"?
Odpověď: Jména zakončená na -el, u kterých se -e- v nepřímých pádech nevypouští, ve skloňování kolísají a v 5. p. je možné užít oba tvary: Suchomeli i Suchomele (podobně Zavřeli i Zavřele, Rafaeli i Rafaele). Oslovení "vážený pane Suchomel" není plně spisovné, a v dopise bychom ho proto nedoporučovali použít.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Kuiperův pás
Varianty: [kajprúf]; [kujperúf]
Dotaz: Jak se má správně v češtině vyslovovat název oblasti sluneční soustavy Kuiperův pás?
Odpověď: Česká výslovnost tohoto speciálního astrofyzikálního termínu není nikde kodifikována. Obecně platí, že bychom v těchto případech měli vycházet z výslovnosti jména v původním jazyce a adaptovat ji podle stanovených fonetických pravidel do češtiny. Vědec, podle nějž je pás pojmenován, byl však původem Nizozemec, který následně působil v USA, což situaci samozřejmě komplikuje. Vzhledem k tomu, že dotyčný si sám změnil ("poangličtil") jméno z původního Gerrit Pieter Kuiper na Gerard Peter Kuiper a že ve vědeckém prostředí má angličtina značný vliv, lze doporučit výslovnost [kajpr], respektive [kajprúf pás]. Podle našich zjištění však čeští odborníci užívají i výslovnost [kujperúf pás] na základě grafiky.
Téma: Ženský rod
Klíčové slovo: ayahuasca
Varianty: ayahuascy; ayahuasky
Dotaz: Mělo by se při skloňování domorodého názvu ayahuasca měnit c na k, nebo má pravopisná podoba zůstat zachována?
Odpověď: U jmen zakončených na -ca [ka] je možné v nepřímých pádech změnit c na k, nebo je možné pravopisnou podobu ponechat. Obě možnosti jsou v pořádku. V poslední době se prosazuje spíše tendence při skloňování pravopisnou podobu ponechávat stejnou jako v základním tvaru.
Téma: Pády a vzory
Dotaz: Podle jakého vzoru se skloňuje slovo radní? Se žáky 5. třídy jsme hledali vzor podstatného jména a nenašli jsme ho.
Odpověď: Jde o jméno, které vzniklo substantivizací přídavného jména (z přídavného jména se stane jméno podstatné podobně jako u slov hajný, nemocný, cestující apod.). Formálně se proto stále skloňují podle vzoru přídavného jména. V tomto případě tedy skloňovací vzor je "jarní".
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Oleksa Žirnyk
Dotaz: Jak zní 3. p. od jména Oleksa Žirnyk? Mělo by být "Pocta Oleksovi Žirnykovi"?
Odpověď: Běžně se doporučuje ve 3. a 6. p. užít u rodného jména kratší tvar, aby se neopakovala dvakrát za sebou koncovka -ovi. V tomto případě však nemáme jinou možnost, než koncovku použít u obou částí jména, protože jména zakončená na -a jinou spisovnou koncovku než -ovi mít nemohou. Měli bychom tedy napsat: pocta Olexovi Žirnykovi.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Chamberlain
Varianty: [čembrlejn]; [čejmbrlin]
Dotaz: Jak by se mělo správně vyslovit v češtině anglické příjmení Chamberlain?
Odpověď: Ačkoli se výslovnostní příručky shodují na doporučení podoby [čejmbrlin], která je z hlediska adaptace z angličtiny náležitá, může být tato výslovnost pro některé posluchače překvapivá a paradoxně zhoršovat porozumění, protože je v úzu silně zakořeněna podoba [čembrlejn]. Ani jednu z nich nelze striktně odmítat, obě mají svá opodstatnění (ne všechny přejímky se v češtině vyslovují "správně" na základě původní zvukové podoby, někdy hraje velkou roli i grafika nebo různé analogie) i své nevýhody. Záleží také na situaci a na preferenci konkrétního mluvčího, kterou z nich zvolí. Pokud jde např. o dokument o nositeli daného jména, je vhodné daný výslovnostní problém krátce tematizovat a odůvodnit zvolené řešení. Dodejme ještě, že podobná situace je i např. ve slovenštině (srov. uvedení dublety ve Slovníku anglických vlastných mien v slovenčine z roku 2006).
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Máslo
Varianty: Máslovi; Máslo
Dotaz: Jestliže se pán jmenuje Máslo, měli bychom psát panu Máslovi,  nebo panu Máslo?
Odpověď: Jména zakončená na -o se skloňují podle vzoru "pán" s výjimkou 5. pádu, který zůstává stejný jako pád první: pane Máslo. Ve 3. p. bychom tedy měli použít tvar panu Máslovi.
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Helory
Dotaz: Jak by se mělo skloňovat francouzské jméno Helory [elori]? Skloňuje se jako přídavné jméno, tzn 2. p. bude Heloryho?
Odpověď: Jména, která ve výslovnosti končí na [i], se skloňují tzv. zájmenným způsobem, respektive lze o něm mluvit i jako o způsobu adjektivním, protože koncovky se shodují: Heloryho, Helorymu apod.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: hrad
Varianty: [hrat]; [hrad]
Dotaz: Jak se má ve spisovné češtině vyslovovat slovo hrad? Dochází zde k asimilaci znělosti?
Odpověď: Slovo hrad se spisovně vyslovuje [hrat], dochází zde k tzv. koncové ztrátě znělosti před pauzou, což lze považovat za druh asimilace znělosti. Výslovnost *[hrad] (přesněji spíše *[hradə]) se může vyskytovat v hyperkorektní, případně nářeční mluvě. Dodejme ještě, že v nepřímých pádech již ke ztrátě znělosti nedochází (např. hradu [hradu]), protože za poslední souhláskou nenásleduje pauza, ale samohláska, která znělost nijak neovlivňuje. Pokud se bezprostředně za výrazem hrad vysloví další slovo, které začíná např. na znělou souhlásku, ke ztrátě znělosti rovněž nedochází, např. hrad hořel [hrad hořel].
Téma: Slovní druh
Klíčové slovo: houby
Dotaz: Jaký je pád slova houby ve větě "roste jako houby po dešti"?
Odpověď: Ve větě "roste jako houby po dešti" je podstatné jméno houby v 1. p. Ptáme se: Roste jako kdo, co? Jako houby.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: po škole
Varianty: po škole; poškole
Dotaz: "Děti byly po škole" – píše se to zvlášť, nebo dohromady? Psala bych to dohromady. A jak bych psala větu "Děti byly po škole po škole"?
Odpověď: Výraz "po škole" slovníky jako spřežku neuvádějí, píšeme stále zvlášť jako předložku a podstatné jméno: po škole. Věta by nejspíš byla formulována jinak (Děti byly po škole. Děti byly po vyučování po škole), ale pokud byste ji chtěla zapsat tak, jak uvádíte, pak by to bylo Děti byly po škole po škole.
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Szali
Dotaz: Jak se skloňuje příjmení Szali?
Odpověď: U skloňování jmen je určující jejich výslovnost, záleží tedy na tom, jak se jméno vyslovuje. Pokud se jméno vyslovuje s -i [i] na konci, pak by mělo být skloňováno tzv. zájmenným způsobem: Szaliho, Szalimu, o Szalim.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Pchjongjang
Varianty: [pchjongjank]; [pchjonjan]
Dotaz: Jak se má správně v češtině vyslovit název hlavního města KLDR Pchjongjang? Je možná i výslovnost bez [g], které se v originální výslovnosti nevyskytuje?
Odpověď: U českého názvu tohoto města uvádějí jazykové i zeměpisné příručky shodně pouze podobu Pchjongjang bez konkrétního výslovnostního doporučení, což znamená, že by se jméno mělo číst v souladu s grafikou, tj. žádnou hlásku nevypouštět. Je pravda, že v korejštině se přímo [g] nevyslovuje, avšak vyskytuje se zde tzv. velární n, které se fonetickým přepisem zachycuje jako [ŋ]. Tuto hlásku máme v češtině rovněž, ale vyskytuje se výhradně ve spojení s hláskami k nebo g (např. maminka [mamiŋka], tango [taŋgo]), nemůže tedy stát před jakoukoli jinou hláskou nebo na konci slova před pauzou. I u přejímek z cizích jazyků se toto české fonotaktické pravidlo zachovává. Např. slova z angličtiny zakončená na -ing typu briefing, v nichž se v originální výslovnosti vyskytuje rovněž pouze [ŋ], se do češtiny adaptují jako [brífiŋk] (2. p. [brífiŋgu]). Podobně by tomu mělo být i u jména Pchjongjang [pchjongjank] (2. p. [pchjongjangu]). Doplňme ještě, že dříve se některé podobné názvy přepisovaly a zřejmě i vyslovovaly v češtině na základě odlišných pravidel, např. Pekin [pekin] (2. p. Pekinu [pekinu]) místo dnešního Peking, avšak tento způsob počešťování nelze doporučit.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: deeskalace
Varianty: deeskalace; de-eskalace
Dotaz: Protože vídám podstatné jméno deeskalace a přídavné jméno deeskalační psáno se spojovníkem (de-eskalace), chci se ujistit, že se slova mají psát dohromady.
Odpověď: Ano, máte pravdu, zápisy deeskalace, deeskalační jsou v pořádku. Předpona de- se pojí přímo s konkrétním výrazem, nepřipojuje se spojovníkem.
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Károlyi
Dotaz: Jak se skloňuje mužské příjmení Károlyi? Nositelem je Čech.
Odpověď: Skloňování tohoto příjmení se odvíjí od jeho výslovnosti [károji], a proto se k němu připojují koncovky zájmenného skloňování: Károlyiho, Károlyimu atd.
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Pavelek
Dotaz: Jaký je tvar 5. pádu vlastního jména Pavelek?
Odpověď: Vlastní jméno Pavelek se skloňuje podle vzoru "pán" a zároveň v něm dochází v nepřímých pádech k vypouštění tzv. pohybného -e- (pokud není rodinnou tradicí jej ponechávat). Tvar 5. pádu je tedy Pavelku.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Charles
Dotaz: Jak se má v češtině správně vyslovovat francouzské rodné jméno Charles? Jde mi hlavně o výslovnost ve 2. pádě.
Odpověď: Na základě francouzštiny by se jméno Charles mělo v češtině vyslovovat krátce [šarl], ve 2. p. j. č. pak [šarla]. V úzu je však velice častá podoba [šárl], která je pociťována řadou uživatelů jazyka jako noremní. Vzhledem k tomu, že rozdíl mezi oběma variantami je leckdy nepatrný a těžko rozlišitelný a že ani jedna z nich nepůsobí komunikační obtíže, doporučujeme být tolerantní k oběma výslovnostním podobám (ostatně ani např. příručka Čteme je správně? neposkytuje v tomto ohledu jednotné doporučení). V grafice může toto jméno mít ve 2. p. j. č. tvary Charlese i Charlesa, varianta Charla není častá; o této problematice blíže pojednává např. Akademická příručka českého jazyka (2019, s. 380) nebo článek R. Adama: Jacquese je špatně (Naše řeč, ročník 92, 2009, číslo 2, s. 101–104). Ve zvukové podobě pak ve 2. p. j. č. převažují podoby [šárlse], respektive [šarlse], protože příručkami doporučovaná varianta [šarla] vůbec nekoresponduje s grafickou formou Charlese, která v psaném úzu naprosto převažuje. Vzhledem k těmto okolnostem není dost dobře možné zmíněné genitivní podoby ve výslovnosti odmítat. Více se o výslovnosti francouzského jména Charles lze dočíst v příručce J. Zemana: Výslovnost a skloňování cizích osobních jmen v češtině 4. Francouzská osobní jména. Hradec Králové: Gaudeamus, 2003.
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Pech
Varianty: Pechu; Pecha
Dotaz: Jaký je tvar 5. pádu vlastního jména Pech?
Odpověď: Vlastní jméno Pech má na základě zakončení na -ch v 5. pádě tvar Pechu.
Téma: Mužský rod neživotný
Klíčové slovo: rádius
Dotaz: Jak se skloňuje slovo rádius?
Odpověď: Podstatné jméno rádius je rodu mužského neživotného, kromě 1. a 4. pádu jednotného čísla se zakončení -us odtrhává: rádia, rádiu, rádie, rádiu, rádiem, v množném čísle rádie, rádiů, rádiům, rádie, rádie, rádiích, rádii. Pokud se vyskytne v odborném textu připojení koncovky za celý základní tvar (2. p. rádiusu), jde o odchylku od kodifikace. V některých specifických situacích může být žádoucí odlišit v nepřímých pádech pomocí skloňování tvary rádio (2. p. rádia), radium (2. p. radia) a rádius (rádia/rádiusu) a v takovém případě je možné takovou odchylku od kodifikace přijmout.  V běžných textech, kde k záměně tvarů dojít nemůže,  to ovšem nedoporučujeme.
Téma: Zájmeno osobní
Klíčové slovo: já
Dotaz: Mám větu: Když si mě lidé váží, vždycky budou mít pro mě místo. V obou případech má být mě?
Odpověď: Ano, jsou to tvary 2. pádu a 4. pádu zájmene já, a píše se tedy mě. Možný je v obou případech i tvar mne, ale ten je stylově hodnocen jako knižní.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: Spacil
Dotaz: Jak se má v češtině správně vyslovit příjmení Spacil, které má německého nositele?
Odpověď: Na tuto otázku bohužel neexistuje jednoduchá a jednoznačná odpověď. Pro výslovnost jmen cizinců platí, že se do češtiny adaptuje zvuková podoba z výchozího jazyka. Protože výslovnost vlastních jmen se nejen v češtině ne vždy řídí obecnými výslovnostními pravidly, ale často hraje roli i rodinný úzus, je nutno zjistit výslovnost konkrétního příjmení nejlépe u jeho samotného nositele. Pokud to není možné, nelze s jistotou nikdy hovořit o "správnosti" zvolené zvukové podoby a je zde přijatelné zvolit např. způsob výslovnosti podle grafiky, tj. [spacil]. V případě příjmení Spacil, které je zcela jistě slovanského původu, není zejména v českém prostředí vyloučena ani výslovnost [spáčil] na základě zřejmé podobnosti a souvislosti s běžným českým příjmením Spáčil.
Téma: Vlastní jména ostatní: víceslovná
Klíčové slovo: Café Imperial
Varianty: Café Imperial; Café Imperialu
Dotaz: Mám větu: v Pohlreichově Café Imperial. Nemělo by být v Café Imperialu?
Odpověď: U víceslovných názvů tohoto typu se může skloňovat druhá část nebo může zůstat celý název nesklonný. Pokud pisateli či mluvčímu ani jedna varianta nevyhovuje, je možné předsunout před celý název nějaké obecné jméno, např. restaurace, a pak skloňovat toto podstatné jméno a název ponechat v základním tvaru: v restauraci Café Imperial.
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Jakubičko
Varianty: Jakubičko; Jakubičkovi
Dotaz: Skloňuje se příjmení Jakubičko? Mám tady větu: věnujeme medaili Tomáši Jakubičko, nebo Jakubičkovi?
Odpověď: Příjmení Jakubičko se skloňuje podle vzoru "pán", ve 3. pádě je tedy vhodný tvar Jakubičkovi.
Téma: Dohromady, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: bramborovošpaldový
Varianty: bramborovošpaldový; bramborovo-špaldový
Dotaz: Mám v kuchařce pokrm bramborovošpaldové houstičky. Píšeme to dohromady, nebo se spojovníkem? Je to proto, že ingredience jsou smíchané?
Odpověď: Přídavné jméno bramborovošpaldové (houstičky) píšeme dohromady, není to však proto, že ingredience jsou smíchané. Spojovník používáme pro oddělení obou souřadných složek tehdy, je-li první složka složeného přídavného jména zakončena na -sko, -cko, -ně nebo -ově. Pokud je zakončení první části -(ov)o, pak píšeme složené přídavné jméno dohromady.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: T-Mobile
Varianty: [té mobil]; [tý mobajl]
Dotaz: Jak by se měl správně vyslovovat název německé firmy T-Mobile?
Odpověď: Výslovnost názvů firem není nikde kodifikována, obvykle se vžije taková podoba, kterou používá sama daná společnost (např. v reklamě). Daná společnost sice sídlí v Německu, avšak působí různě po Evropě a její název byl evidentně motivován angličtinou (i v samotném Německu se užívá výslovnostní podoba vycházející z angličtiny, nikoli z němčiny). Z toho vyplývá i počeštěná výslovnost [tý mobajl], kterou daná společnost u nás používá a přebrala ji také např. česká média.
Téma: Matematické znaky
Klíčové slovo: krát
Dotaz: Píše se mezera okolo znaménka krát (x) ve spojení: 3×25 A? Vídám toto spojení napsáno natěsno.
Odpověď: V uvedeném spojení není znaménko krát (×) součástí rovnice, nýbrž je součástí násobné číslovky třikrát. Spojení třikrát dvacet pět ampérů by se proto mělo zapsat jako 3× 25 A.
Téma: Výslovnost konkrétního slova (hláskového spojení, spojení slov atp.)
Klíčové slovo: O2
Varianty: [ó dva]; [ou tú]
Dotaz: Jak by se měl správně vyslovovat název české firmy O2?
Odpověď: Výslovnost názvů firem není nikde kodifikována, obvykle se vžije taková podoba, kterou používá sama daná společnost (např. v reklamě). Tato firma sice sídlí v Česku, ale svůj název se evidentně rozhodla vyslovovat na základě angličtiny jako [ou tú].
Téma: Číslice v textu
Klíčové slovo: 80letý; osmdesátiletý
Varianty: 80letý; osmdesátiletý
Dotaz: Mám vyjádřit ve složeném číselném výrazu číslo číslicí nebo slovem (např. s 80letou tradicí nebo raději s osmdesátiletou tradicí)? Dává se některému ze zápisů, tj. slovem, nebo číslicí, přednost?
Odpověď: V případě složených číselných výrazů jsou obě možnosti přípustné. Zápis číslicí je graficky nápadnější, jeho použití je tak vhodné v případě, že chcete k číslu upoutat pozornost čtenáře.
Téma: Výraz složený z čísla a slova/značky (typ pětiletý, 5letý, 5%)
Klíčové slovo: složený číselný výraz; 80letý
Varianty: 80letý; 80 letý; 80-letý
Odpověď: Složené číselné výrazy, které vznikají spojením číslovky psané číslicí nebo číslicemi s jiným slovem (přídavným jménem, podstatným jménem či příslovcem) nebo značkou, píšeme bez mezer, bez spojovníku a nevpisujeme do nich koncové části číslovek, neboť slabiky -ti- a -mi- jsou už obsaženy ve tvaru číslovky.
Téma: Obecné principy spisovné výslovnosti
Klíčové slovo: oo
Dotaz: Jak se mají správně vyslovovat slova, v nichž se píší dvě o za sebou?
Odpověď: Na takto obecně položenou otázku nelze jednoduše odpovědět, záleží totiž na mnoha faktorech (jakého je dané slovo původu, jaká se u něj ustálila spisovná výslovnost atp.). Např. v domácí slovní zásobě vyslovujeme standardně dvě samohlásky [o], mezi nimiž se případně může vyskytnout tzv. ráz (srov. např. slova typu doopravdy, doorat). Ve slovech cizího původu obvykle vycházíme z výslovnosti v původní jazyce, kterou do češtiny adaptujeme. Např. anglicismy typu cool, zoom vyslovíme jako [kúl], [zúm], avšak jméno Cook je doporučeno vyslovit krátce [kuk]. Ve výrazech přejatých z jiných jazyků pak mohou být pravidla zcela odlišná.