ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Krátce, nebo dlouze?
Klíčové slovo: kariéra
Varianty: kariéra; kariera
Dotaz: Píše se kariéra dlouze, nebo krátce kariera?
Odpověď: Podstatné jméno kariéra (i jeho odvozeniny jako kariérní, kariérista, kariéristka, kariérismus) píšeme v souladu s jazykovými příručkami s é.
Téma: Případy (ne)užití genderové korektnosti
Klíčové slovo: profesor; profesorka
Dotaz: Nelíbí se mi užívání názvů pracovních pozic jen v mužském rodě. Vypadá to, že v různých výběrových řízeních hledají profesory a nedávají šanci profesorkám. Co si o tom myslíte?
Odpověď: V češtině dlouhodobě funguje generické maskulinum – název osoby v mužském rodě tedy může označovat jak muže, tak ženy. Z tohoto pohledu je tedy jeho užití zcela v pořádku. Na druhou stranu se v současnosti šíří společenská poptávka po genderové korektnosti a inkluzivním vyjadřování, a tak se stále častěji setkáváme s uváděním podob obou rodů, např. profesor/profesorka. I to je z jazykového hlediska zcela v pořádku.
Téma: Hodnocení formulace
Dotaz: Mohu v glose, kritizující užívání generického maskulina v inzerátech, použít následující větu? "Čeština nabízí od nepaměti tři rody včetně ženského." Nevím totiž přesně, odkdy jsou v češtině užívány tři rody, tak bych se tomu chtěla vyhnout.
Odpověď: Uvedená formulace je v pořádku, v glose jistě není třeba uvádět přesnější dataci.
Téma: Oslovování
Klíčové slovo: 1. pád; 5. pád
Dotaz: Natočili jsme reklamu. Její děj se odehrává v obchodě, kde zaznívá hlášení: "Pan Hvězda, zapomněl jste na svého syna Honzíka Hvězdu!" Co si o formě oslovení "pan Hvězda" myslíte?
Odpověď: Zdvořilé oslovení v češtině má formu 5. pádu, doporučovali bychom tedy zvolit podobu "pane Hvězdo". Občas se setkáváme s ponecháním příjmení ve tvaru 1. pádu (pane Hvězda), ovšem toto oslovení nepovažujeme za vhodné, neboť může být vnímáno jako nezdvořilé. Oslovení využívající tvaru 1. pádu jak u slova pan, tak u příjmení (pan Hvězda) je nejen nezdvořilé, ale také nezvyklé, může na sebe strhávat nežádoucí pozornost, a proto bychom se mu raději vyhnuli.
Téma: S, nebo z?
Klíčové slovo: verze
Varianty: verze; verse
Dotaz: Je možné psát verze i verse?
Odpověď: Doporučujeme užít podobu verze. Slovo patří k zdomácnělým výrazům, v nichž se původní s vždy v češtině vyslovuje jako [z], zápis verze se proto dnes považuje za základní, tedy stylově neutrální. Psaní verse není vysloveně chybné, tato podoba je však vnímána jako zastaralá. Doklady z ČNK potvrzují, že zápis verze se užívá běžně, podoba verse je užívána jen ojediněle.
Téma: Oslovování
Klíčové slovo: ambasador; velvyslanec
Dotaz: Jaké je správné oslovení velvyslance – "Vaše Excelence velvyslanče", nebo "Vaše Excelence pane velvyslanče"?
Odpověď: Postupovali bychom stejně jako v případě oslovení  "Vaše Excelence pane arcibiskupe", tedy "Vaše Excelence pane velvyslanče".
Téma: Oslovování
Dotaz: Jak mám oslovit nositele titulů Mgr. a ThLic.?
Odpověď: ThLic. je zkratka licenciáta teologie. Tento titul je vyšší než titul magisterský, a proto je náležité oslovení "pane licenciáte".
Téma: Valence ostatní
Klíčové slovo: na zdraví
Varianty: na zdraví čeho; na zdraví čemu
Dotaz: Potřebovala bych vědět, s jakým pádem se správně pojí zvolání při přípitku "na zdraví": "na zdraví Jardovi, na zdraví novomanželům", nebo "na zdraví Jardy, na zdraví novomanželů"? Osobně bych volila druhý pád, zdá se mi, že třetí pád by byl namístě pouze v případě, kdybych použila i sloveso "připíjíme". Okolí mě ale přesvědčuje, že je správně pouze třetí pád, setkala jsem se také s oficiální kampaní výrobce alkoholických nápojů, jejímž ústředním heslem bylo "na zdraví zdravému rozumu". Tak už sama nevím.
Odpověď: Jádro problému tkví v tom, že zde mluvíme o dvou, resp. třech různých vazbách, z nichž každá se pojí k jinému slovu. Přestože většinou říkáme pouze "na zdraví", původ frazému je třeba hledat ve spojení "připít (někomu) na zdraví". U slovesa "připít" uvádí Slovník slovesných, substantivních a adjektivních vazeb a spojení vazby "připít někomu, něčemu" a "připít na koho, na co". Sloveso tedy může mít dva předměty, ve třetím a ve čtvrtém pádě, např. "připít Jardovi/novomanželům na zdraví". Třetí pád se pak do spojení dostává i v případech, kdy je sloveso formálně elidováno (vypuštěno): "(připíjíme) na zdraví Jardovi, na zdraví novomanželům". Uváděná vazba s druhým pádem se naproti tomu nepojí se slovesem "připít", ale s podstatným jménem "zdraví": na zdraví koho, čeho (na čí zdraví)? "Na zdraví Jardy/novomanželů (na Jardovo zdraví)". Zcela v pořádku je tedy i vazba s druhým pádem. Jinými slovy: obě vazby jsou náležité, záleží pouze na tom, zda pisatel/mluvčí formálně obsadí pozici předmětu ve třetím pádě (sloveso její obsazení nevyžaduje), nebo rozvine podstatné jméno zdraví.
Téma: Původ slova
Klíčové slovo: mlít; mlýn
Dotaz: Proč se ve slově mlít píše í, ale ve slově mlýn ý?
Odpověď: Pravopisná různost je v tomto případě dána rozdílným původem a následujícím hláskovým vývojem obou slov. Sloveso mlít pochází z praslovanského melti (které má dále původ v indoevropském melh- 'drtit, mlít, drobit'). Naproti tomu hláskově podobné slovo mlýn pochází z praslovanského mъlinъ, přejatého ze starohornoněmecké podoby mulīn, z níž vznikl dnešní německý výraz Mühle (a která má původ v pozdnělatinském molīna, molīnum téhož významu, které zase vychází z latinského molere 'mlít').
Téma: Původ slova
Klíčové slovo: ryc
Dotaz: Jaký je původ slova ryc?
Odpověď: Podstatné jméno ryc 'prudký pohyb, trhnutí' a citoslovce ryc, které zachycuje 'zvuk při trhnutí nebo vyjadřující prudkost děje', zaznamenává Etymologický slovník jazyka českého od Václava Machka v hesle rycnouti. Toto sloveso pochází z německého ritzen 'rýpati'.
Téma: Původ slova
Klíčové slovo: hnus fialovej; fialový hnus
Dotaz: Jaký je původ frazému hnus fialovej?
Odpověď: V dostupných zdrojích se nám nepodařilo původ frazému dohledat. Na internetu koluje teorie, že spojení hnus fialovej odkazuje na šumivý prášek fialové barvy a nevalné chuti, který se k nám dostal po druhé světové válce v rámci potravinové pomoci poskytované Správou Spojených národů pro pomoc a obnovu. Tuto teorii bohužel nemůžeme ani potvrdit, ani vyvrátit.
Téma: Původ slova
Klíčové slovo: úpol
Dotaz: Jaký je původ slova úpol?
Odpověď: Český etymologický slovník slovo úpol 'zápas, zápolení' neobsahuje. Ovšem v hesle zápolit jsou zmíněna staročeská spojení v poly, u poly s významem 'uprostřed, v pase'. Elektronický slovník staré češtiny zase zaznamenává příslovce upoly 'vejpůl, napůl'. Původ slova úpol tedy zřejmě souvisí právě s výrazem upoly / u poly.
Téma: Původ slova
Klíčové slovo: plískanice
Dotaz: Jaký je původ slova plískanice?
Odpověď: Český etymologický slovník odvozuje podstatné jméno plískanice 'déšť se sněhem za větrného počasí' od slovesa plískat, které podle Slovníku spisovného jazyka českého nese význam 'pleskat, plácat, bít (zvláště o dešti)'. Sloveso pochází z praslovanského pl'uskati, které je zvukomalebného původu.
Téma: Původ frazému
Klíčové slovo: ostošest; o sto šest
Dotaz: Jak vznikl slovní obrat "o sto šest"?
Odpověď: O původu frazému "o sto šest" se psalo již v roce 1937 v časopise Naše řeč (roč. 21, č. 9–10, s. 282): "[O]tiskujeme zajímavou zprávu, kterou nám o původu rčení 'o sto šest' podal pan řídící učitel v. v. Ladislav Malý z Příbramě, ovšem s nutnou výhradou stran její konečné platnosti: 'R. 1880 jsem se přel s přítelem K., že děvče, do jehož očí jsem se zadíval, nikdy nezíská. Kolega se se mnou vsadil, že do sv. Jana Nepomuckého bude ta dívka jeho. Měl na to času od 29. ledna do 15. května, tedy celých sto šest dní. To jsme si často připomínali rčením, že jde 'o sto šest', a některý z kolegů je brzo zanesl do vtipů Humoristických listů. Odtud se pak rychle rozšířilo do obecného usu, třebas tehdy nikdo nechápal první a vlastní význam těchto slov. Dnes je to rčení všeobecně známé.' Ověří-li se tato zpráva pana říd. uč. Malého, poskytne velmi řídký a vzácný příklad, jak se rčení běžné toliko jednotlivci může rozšířiti po celém území jazyka." Vysvětlení pana učitele Malého však dodnes zůstává nepotvrzenou verzí. Publikace S. Kovářové Proč se říká 222x (Alda, 2000) nabízí další možné vysvětlení: "Podle jiného názoru však toto rčení vzniklo z výrazu 'být s to' (= moci) a došlo k tomu následovně: říkávalo se totiž 'pijme pivo, kdo s to jest', což prý někdo žertem pozměnil tak, aby zůstal zachován rým, na 'pijme pivo o sto šest'." Obecně je u většiny frazémů velmi těžké dohledat způsob, jakým vznikly, jelikož se jedná o přenesená pojmenování. Spojení "o sto šest" mohlo vzniknout také na základě prosté rytmiky a zvukomalebnosti. Ovšem nepopíráme, že zde mohlo svou roli sehrát i např. významové hledisko.
Téma: Původ slova
Klíčové slovo: level
Dotaz: Z jakého jazyka jsme převzali slovo level? (Objevuje se např. ve spojení vyšší level.)
Odpověď: Jedná se o přejímku z angličtiny.
Téma: Původ slova
Klíčové slovo: fata morgána
Dotaz: Jaký je původ spojení fata morgána?
Odpověď: Podle Českého etymologického slovníku jsme slovní spojení fata morgána 'vzdušný přelud' přejali z italského fata morgana, které má původ ve fata Morgana s významem 'víla Morgana'. Morgana byla kouzelnice z artušovských legend a byly jí připisovány atmosférické jevy, které byly pozorovány nejprve v Messinském průlivu a později především na poušti. Italské slovo fata 'víla' pochází z latinského fātum 'osud', které má původ v latinském fārī 'mluvit'.
Téma: Valence sloves – konkurence předložkového a bezpředložkového spojení
Klíčové slovo: odvykání, odvyknout
Varianty: odvykání drog; odvykání drogám; odvakání od drog
Dotaz: Pracuji v poradně, která pomáhá lidem zbavit se různých závislostí, a často se setkávám se spojeními typu "odvykání drog", "odvykání léků" apod. To na mě ale působí, jako by si měly odvykat ty drogy, případně léky, a ne dotyční lidé. Osobně používám vazby "odvyknout od něčeho" nebo "odvyknout něčemu". Jaká vazba je tedy vlastně správně?
Odpověď: Slovník slovesných, substantivních a adjektivních vazeb a spojení (SSSAVS) slovesné podstatné jméno "odvykání" přímo neuvádí, uvádí však sloveso "odvykat", resp. "odvyknout", z něhož je podstatné jméno odvozeno. Na prvním místě slovník uvádí vazbu se třetím pádem, tedy "odvyknout něčemu, někomu": Znám několik mladých lidí, kteří odvykli drogám. Stařík za ta léta, co žije na samotě, odvykl lidem. Slovník spisovného jazyka českého (SSJČ) zachycuje kromě zmíněných vazeb také vazbu s infinitivem: Odvykli nazývat věci pravými jmény. SSSAVS dále uvádí vazbu s předmětem ve čtvrtém pádě, tedy "odvyknout někoho něčemu / něco dělat": Přísný učitel odvykl žactvo neposlušnosti a odmlouvání. Odvykněte děti mlaskat při jídle, dokud jsou malé. SSJČ nadto uvádí také vámi zmíněnou předložkovou vazbu, ovšem pouze při použití s předmětem ve čtvrtém pádě – "odvyknout někoho od něčeho": Od veškeré společnosti jej odvykl. Nutno ovšem dodat, že samotný SSJČ tuto vazbu hodnotí jako řídkou, což potvrzuje i nízký výskyt v současném úzu, doložený v Českém národním korpusu. Závěrem: jednoznačně doporučujeme užívat vazbu se třetím pádem: "odvyknout drogám, lékům", resp. "odvykání drogám, lékům". Bezpředložkovou vazbu s druhým pádem ("odvykání drog, léků") slovníky neuvádějí a ani není relevantně doložena v úzu, doporučit ji tedy určitě nelze. Užití vazby s předložkou "od" a druhým pádem sice nelze vyloučit, je však třeba počítat s tím, že jde o vazbu spíše řídkou, takže může některé uživatele přinejmenším zarazit.
Téma: Původ slova
Klíčové slovo: jurodivý
Dotaz: Jaký je původ slova jurodivý?
Odpověď: Původ přídavného jména jurodivý (s významem 'slabomyslný, bláznivý, bigotními věřícími považovaný za tzv. božího člověka s prorockým darem') není zaznamenán v žádném etymologickém slovníku. Nový akademický slovník cizích slov pouze uvádí, že se jedná o výraz přejatý z ruštiny. Původ slova však vykládá v jazykovém sloupku na webu Českého rozhlasu Michal Novotný (viz https://region.rozhlas.cz/jurodivy-7290308). Ten spojuje slovo jednak s přídavným jménem divý, které nese tři významy: 1. 'nezkrocený, divoký', 2. 'prudký, zuřivý, zběsilý', 3. 'dychtivý a posedlý', jednak s přídavným jménem jarý, respektive járyj, které má v ruštině význam 'zuřivý, horlivý'. Český etymologický slovník pak původ slova jarý 'mladě svěží, bujný' vyvozuje z praslovanského jarъ s negativními významy jako 'zuřivý' či 'přísný' a zároveň ho spojuje se slovem jaro. Zřejmě došlo k vývoji významu: 'jarní' > 'svěží, čilý' > 'prudký, horlivý'. Co se slova divý týče, to je připojeno k heslu divoký. Jeho původ je spojován s praslovanskými výrazy divъ a dikъ, které oba nesou význam 'divoký'. Existuje však i teorie, která přídavné jméno spojuje se slovem div. Praslovanské slovo divъ vychází z indoevropského deiṷ-ó-, které se uplatnilo např. v litevském diẽvas ' bůh' či latinském dīvus 'božský' a je odvozeno od indoevropského dei- 'zářit'. V případě přídavného jména divoký tedy zřejmě došlo k významovému posunu 'boží' > 'volně žijící' > 'divoký'.
Téma: Rozporné případy v určování větných členů ve školském pojetí
Klíčové slovo: doma je doma
Dotaz: Vnučka přišla ze školy s úkolem, v němž měla mimo jiné určit podmět ve větě "Doma je doma". Marně si tu s tím lámeme hlavu.
Odpověď: Jde o specifický typ věty, v níž je podmět tvořen týmž slovem jako přísudkové jméno. V takových případech je přísudkové jméno vždy v prvním pádě, a není tedy možné jednoznačně rozhodnout, které jméno je podmětem a které částí přísudku – i z toho důvodu, že čeština nemá pevný slovosled. Jako podmět je tedy možné určit buď první, nebo druhé "doma". Jako primární řešení bychom doporučovali určit jako podmět první "doma", neboť slovosled podmět–přísudek je neutrálnější než slovosled přísudek–podmět. Ještě dodejme, že tato problematika se týká i vět, v nichž v roli podmětu a přísudku figuruje slovní druh, který nemá kategorii pádu (např. adverbium, infinitiv).
Téma: Původ slova
Klíčové slovo: nádraží
Dotaz: Jaký je původ slova nádraží? Nevymyslel ho Jungmann?
Odpověď: Český etymologický slovník odkazuje z hesla nádraží k předložce na a podstatnému jménu dráha, žádného autora slova neuvádí, lze tedy předpokládat, že slovo vzniklo přirozeně. Slovo dráha pak pochází z praslovanského dorga, které souvisí se slovesy drhnout a drát. Původní význam slova dráha byl 'cesta mezi poli, kudy se vyháněl dobytek', byla vlastně 'vydrhnutá (dobytkem)'. Později se slovo dráha začalo užívat také ve významu 'železnice'. Nádraží své jméno tedy získalo zřejmě podle umístění na dráze.
Téma: Původ slova
Klíčové slovo: majlant; majland; majlont
Dotaz: Jaký je původ slova majlant?
Odpověď: Dle Českého etymologického slovníku má slovo majlant původ ve starší podobě českého názvu města Milána Majland či Majlant, která pochází z německého Mailand. Město ztotožnili s bohatstvím a blahobytem čeští vojáci za rakousko-italských válek.
Téma: Užívání titulů, hodností, funkcí a jejich konkurence
Klíčové slovo: inženýr ekonomie
Dotaz: V němčině existuje titul "inženýr ekonomie". Mohu jej v českém textu nahradit titulem "inženýr"? Jde mi konkrétně o překlad této věty: "Na Technické univerzitě v Liberci získal titul inženýra."
Odpověď: Jelikož se v textu hovoří o titulu získaném na české vysoké škole, přiklonili bychom se k podobě "inženýr", neboť v ČR se uděluje právě tento titul, nikoliv titul "inženýr ekonomie".
Téma: Oslovování
Klíčové slovo: pan
Dotaz: Jak se správně oslovuje vysokoškolským titulem – "inženýre", nebo "pane inženýre"?
Odpověď: Za zdvořilé je považováno užití kombinace výrazu pan (potažmo paní) a vysokoškolského titulu, tedy např. "pane inženýre" (potažmo "paní inženýrko").
Téma: Užívání titulů, hodností, funkcí a jejich konkurence
Klíčové slovo: pan
Dotaz: Pokud používám vysokoškolský titul v kombinaci se jménem, mám použít i slovo pan/paní (zvu pana inženýra Jana Nováka), či nikoliv (zvu inženýra Jana Nováka)?
Odpověď: Pro užití výrazu pan (potažmo paní) v kombinaci s akademickým titulem a vlastním osobním jménem nejsou stanovena žádná závazná pravidla, záleží především na kontextu a typu textu. Můžete si tedy vybrat.
Téma: Oslovování
Dotaz: Jak mám oslovit faráře – "pane faráři", nebo "otče Patriku"?
Odpověď: Užívají se obě oslovení. Varianta "otče Patriku" je spjata spíše s komunikací v rámci církve, varianta "pane faráři" se užívá i mimo církevní prostředí. (Podrobněji viz Mendelová, Edita: Oslovení v náboženském prostředí. Český lid, roč. 85, č. 4, 1998, s. 362–366.)
Téma: Identifikace komunikační funkce
Dotaz: Jakou komunikační funkci byste připsali následujícímu sdělení? "Práci si bude rozvrhovat sám, respektive mu ji bude rozvrhovat zaměstnavatel, nebudete ho úkolovat, kritizovat a nebudete mu nic sdělovat!"
Odpověď: První část souvětí (práci si bude rozvrhovat sám, respektive mu ji bude rozvrhovat zaměstnavatel) působí jako oznámení, ovšem druhá část souvětí (nebudete ho úkolovat, kritizovat a nebudete mu nic sdělovat) naznačuje, že cílem sdělení je vymezit, potažmo omezit, pravomoci adresáta. Jedná se tedy o sdělení direktivní, jako celek bychom jej interpretovali jako zákaz.
Téma: Oslovování
Dotaz: Nejsem si jistá, jak oslovit ženu, jež má nepřechýlené příjmení. Napadlo mě vyřešit problém tím, že v oslovení užiju i křestní jméno, např. "vážená paní Jano Lepša". Co si o tom myslíte?
Odpověď: Jelikož v češtině není obvyklé kombinovat v oslovení rodné jméno a příjmení, nepovažujeme navrhované řešení za vhodné. V případě nepřechýleného příjmení Lepša doporučujeme ponechat příjmení v základním tvaru (vážená paní Lepša), nelze ovšem zavrhovat ani skloňování jména (vážená paní Lepšo) či jeho přechýlení (vážená paní Lepšová).
Téma: Různé
Dotaz: Pro referendum byla zformulována otázka: "Souhlasíte s tím, aby zastupitelstvo města neschválilo změnu územního plánu?" Nezdá se vám tato otázka zavádějící či matoucí? Pochopí lidé, že pokud změnu územního plánu nechtějí, mají odpovědět "ano"?
Odpověď: Pokud budou příjemci textu číst otázku pozorně, měli by být schopni pochopit její význam a náležitě odpovědět. Obecně lze však říci, že nečteme texty vždy s maximální pozorností a máme tendenci si význam sdělení domýšlet. Z toho důvodu může být problematická kombinace kladné (souhlasíte s tím) a záporné výpovědi (aby zastupitelstvo města neschválilo změnu územního plánu), neboť vyžaduje od čtenářů větší interpretační úsilí – pokud respondenti něco nechtějí, musí zvolit kladnou odpověď ano. Bezpečnější by tedy bylo otázku přeformulovat, aby nedošlo ke zbytečným nedorozuměním.
Téma: Y = vlastní jméno – rodiny, manželé, bratři, sestry atp.: příjmení adjektivní (Veselý)
Klíčové slovo: Nejedlých, Nejedlá
Varianty: Nejedlých; Nejedlá
Dotaz: Jaké je společné jméno rodiny utvořené od příjmení Nejedlý? Je správně rodina Nejedlých, nebo rodina Nejedlá?
Odpověď: Společné jméno rodiny utvořené od příjmení Nejedlý má ve spisovné češtině dvě možné podoby – rodina Nejedlých a rodina Nejedlá.
Téma: Y = vlastní jméno – rodiny, manželé, bratři, sestry atp.: příjmení adjektivní (Veselý)
Klíčové slovo: Bukovští, Bukovských
Dotaz: Jaké je společné jméno rodiny utvořené od příjmení Bukovský (chceme si ho dát na zvonky)? Je správně Bukovští, nebo Bukovských?
Odpověď: Společné jméno utvořené od příjmení Bukovský má ve spisovné češtině dvě správné podoby – na zvoncích může stát buď Bukovští, nebo Bukovských.
Téma: Nevyjádřený podmět – podmět z předchozího větného kontextu
Klíčové slovo: osoby
Dotaz: Chtěla bych se jen ujistit o správném i/y v přísudku v souvětí "Program je určen pro tělesně postižené osoby s průkazem ZTP a ZTP/P, které doposud nejsou držiteli řidičského průkazu a jejichž handicap umožňuje, aby řídily vůz". Jde mi o to sloveso "řídily" v poslední větě.
Odpověď: V poslední větě je podmět nevyjádřený, avšak z předchozího větného kontextu je zřejmé, že jsou podmětem "osoby". Jde o jméno rodu ženského, a proto je třeba v přísudku napsat tvrdé y: "... aby řídily vůz".
Téma: Součástí několikanásobného podmětu není jméno r. muž. živ. (slovosled podmět – přísudek)
Klíčové slovo: několikanásobný podmět
Dotaz: Potřebovali bychom poradit, jaké i/y napsat v přísudku ve větě "Moment, kdy se naše srdce, duše a příjmení spojily".
Odpověď: Ve větě je několikanásobný podmět sestávající ze jmen středního ("srdce", "příjmení") a ženského rodu ("duše"). Podle pravidel o přednosti rodů v přísudku napíšeme tvrdé y.
Téma: Shoda dvou jmen – ostatní
Klíčové slovo: jedno sto
Dotaz: Je správně spojení "jeden sto tisíc korun", nebo "jedno sto tisíc korun"?
Odpověď: Číslovka "jedna" zde rozvíjí číslovku "sto", která má povahu podstatného jména, je rodu středního a skloňuje se podle vzoru město. Náležitá podoba vámi uvedeného spojení je tedy "jedno sto tisíc korun".
Téma: Valence sloves ostatní (včetně valenčního rámce)
Klíčové slovo: vypíchnout
Varianty: vypíchnout útočníkovi oči; vypíchnout útočníkovy oči
Dotaz: Jaké i/y mám napsat ve slově "útočníkovi/y" ve spojení "vypíchnout útočníkovi/y oči"?
Odpověď: Obě varianty jsou možné, rozdíl je ve větněčlenském uspořádání. Slovník slovesných, substantivních a adjektivních vazeb a spojení uvádí u slovesa "vypíchnout" vazby se čtvrtým i se třetím pádem (vypíchnout něco někomu). Pokud použijete čtvrtý pád, bude v daném slově tvrdé y, protože slovo "útočníkovy" je zde přivlastňovacím přídavným jménem v pozici přívlastku shodného k předmětu "oči": vypíchnout koho, co? > oči > čí oči? > útočníkovy. Pokud zvolíte třetí pád, bude v daném slově měkké i, protože výraz "útočníkovi" je zde předmětem skloňovaným podle vzoru pán: vypíchnout koho, co? > oči > komu, čemu? > útočníkovi.
Téma: Oslovování
Klíčové slovo: mladý muži; mladá ženo
Dotaz: Existují oslovení "mladá paní" a "mladý pane", také "mladý muži", ale nikoliv "mladá ženo". Jak je to možné?
Odpověď: Jazyková vyjádření nemusí být vždy stoprocentně analogická. V tomto konkrétním případě lze jako určitý protějšek k mladému muži chápat výraz slečna.
Téma: Oslovování
Klíčové slovo: mladý muži
Dotaz: Jak si mám vykládat oslovení "mladý muži", jsem-li dospělý? Jako kompliment?
Odpověď: Oslovení "mladý muži" určené dospělému člověku není příliš obvyklé. Interpretace tohoto oslovení je do značné míry závislá na konkrétní situaci, v níž zaznívá, na vztahu mezi komunikačními partnery, v mluveném projevu též na intonaci. Oslovením "mladý muži" může mluvčí adresátovi např. zalichotit, může ho pronést v žertu, ale i se pokusit dotyčného zesměšnit. Záleží tedy na širokém kontextu užití.
Téma: Užívání titulů, hodností, funkcí a jejich konkurence
Dotaz: Vydáváme obecní zpravodaj a u každého článku uvádíme jméno autora, jeho vysokoškolské tituly a zaměstnání, např. "Mgr. Jana Nováková, učitelka ZŠ". Kolega nyní přišel s tím, že pokud je autorem starosta či místostarosta, měli bychom uvést jen tuto funkci a vysokoškolský titul vynechat. Existuje takové pravidlo?
Odpověď: Uvedené pravidlo nám není známo, doporučujeme postupovat v celém zpravodaji jednotně, tedy uvádět vysokoškolské tituly i u starosty a místostarosty – nebo naopak neuvádět tituly u žádného z  publikujících nehledě na jejich zaměstnání či funkci.
Téma: Případy (ne)užití genderové korektnosti
Dotaz: Připravuji pozvánku, kde budou uvedena jména přednášejících. Kdo má být uveden na první místě – profesor, protože má vyšší titul, nebo docentka, protože je žena?
Odpověď: Na tuto otázku nelze poskytnout jednoznačnou odpověď, obě kritéria (titul a pohlaví) mají své opodstatnění. Bylo by možno zvolit i jiná kritéria – abecední řazení (podle příjmení) či pořadí, v jakém přednášející vystupují. Roli může hrát i funkce, kterou přednášející zastávají – např. děkan je společensky výše postavený než běžný vysokoškolský vyučující (nehledě na jejich vysokoškolské tituly). Zvažte tedy, které kritérium považujete v dané situaci za nejvhodnější.
Téma: Užívání titulů, hodností, funkcí a jejich konkurence
Dotaz: Můj manžel měl tituly doc., RNDr. a CSc. Mám na jeho náhrobku uvést všechny tituly, nebo stačí jen RNDr.?
Odpověď: Toto není čistě jazyková otázka. Ovšem domníváme se, že pokud chcete tituly na náhrobku zaznamenat, bylo by vhodnější uvést všechny.