ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Dohromady, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: vojenskoekonomický; vojensko-ekonomický
Varianty: vojenskoekonomický; vojensko-ekonomický
Dotaz: Ráda bych se poradila o psaní přídavného jména vojenskoekonomický, popř. vojensko-ekonomický (rovina, povaha). Myslím si, že jde o vojenskou ekonomiku, proto bych volila zápis dohromady vojenskoekonomický. Přídavné jméno jsem nikde nedohledala, ale vojenskou ekonomiku jsem našla.
Odpověď: Máte pravdu, že pokud by východiskem bylo slovní spojení vojenská ekonomika, tedy podřadné spojení, v němž jedna složka rozvíjí druhou, pak bychom měli psát složené přídavné jméno dohromady: vojenskoekonomický (vojenskoekonomická rovina, povaha). 
Při psaní složených přídavných jmen s první složkou zakončenou na -sko, -cko, -ně nebo -ově vycházíme z věcné znalosti. Některá přídavná jména je teoreticky možné zapsat dvěma způsoby, psaním či nepsaním spojovníku rozlišujeme různé významy. Bohužel bez znalosti širšího kontextu není v tomto případě možné rozhodnout jednoznačně. Teoreticky lze uvažovat také o souřadnosti složek, tedy takovém spojení, jehož složky jsou na stejné úrovni a mohly by být spojeny spojkou a (např. vojenský a ekonomický vliv). Pak by bylo namístě použít spojovník: vojensko-ekonomický vliv, vojensko-ekonomická rovina. Posouzení, zda je v textu namístě zápis dohromady, nebo se spojovníkem, přísluší autorovi textu – ten by měl vědět, co přesně složeným přídavným jménem pojmenovává.
Téma: Dohromady, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: vojenskopolitický; vojensko-politický
Varianty: vojenskopolitický; vojensko-politický
Dotaz: Ráda bych se poradila o psaní přídavného jména vojenskopolitický, popř. vojensko-politický (rovina, povaha). Myslím si, že jde o vojenskou politiku, proto bych volila zápis dohromady vojenskopolitický.
Odpověď: Máte pravdu, že pokud by východiskem bylo slovní spojení vojenská politika, tedy podřadné spojení, v němž jedna složka rozvíjí druhou, pak bychom měli psát složené přídavné jméno dohromady: vojenskopolitický. 
Při psaní složených přídavných jmen s první složkou zakončenou na -sko, -cko, -ně nebo -ově vycházíme z věcné znalosti. Některá přídavná jména je teoreticky možné zapsat dvěma způsoby, psaním či nepsaním spojovníku rozlišujeme různé významy. Bohužel bez znalosti širšího kontextu není v tomto případě možné rozhodnout jednoznačně. Teoreticky lze uvažovat také o souřadnosti složek, tedy takovém spojení, jehož složky jsou na stejné úrovni a mohly by být spojeny spojkou a (např. vojenský a politický zásah do suverenity nějaké země). Pak by bylo namístě použít spojovník: vojensko-politický. Posouzení, zda je v textu namístě zápis dohromady, nebo se spojovníkem, přísluší autorovi textu – ten by měl vědět, co přesně složeným přídavným jménem pojmenovává.
Téma: 3. a 6. p.
Klíčové slovo: pan doktor magistr Jan Novák
Varianty: panu doktoru Michalu Svobodovi; panu doktorovi Michalu Svobodovi
Dotaz: Jaký tvar by měla mít jednotlivá slova ve spojení "Ráda bych na tomto místě poděkovala panu doktoru/doktorovi Michalu/Michalovi Svobodovi"?
Odpověď: Pokud jde o kombinaci několika podstatných jmen, je možné dát delší koncovku -ovi až k poslednímu z nich: panu doktoru Michalu Svobodovi. Je však možné zvolit i jinou variantu - dát koncovku -ovi ob jedno jméno: panu doktorovi Michalu Svobodovi. Podstatné je, aby ze stylových důvodů nebyla koncovka -ovi dvakrát za sebou.
Téma: Zájmeno vztažné
Klíčové slovo: jenž
Varianty: jenž; jež
Dotaz: Jaký bude tvar zájmena jenž ve spojení "palác, jenž/jež prošel rekonstrukcí"?
Odpověď: Jde-li o mužský rod (životný i neživotný), v 1. p. j. č. má zájmeno základní tvar jenž: palác, jenž prošel rekonstrukcí. Tvar jež by byl použit, pokud by se zájmeno vztahovalo k podstatnému jménu rodu ženského, např. vila, jež prošla rekonstrukcí.
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Ilak
Varianty: Ilak; Ilaku
Dotaz: Jak by se skloňovalo mužské jméno Ilak?
Odpověď: Jméno Ilak (ať už by šlo o rodné jméno, nebo příjmení) by mělo mít v 5. p. koncovku -u: pane Ilaku.
Téma: Zájmeno přivlastňovací
Klíčové slovo: vaše
Varianty: vaši; vaší
Dotaz: Mělo by mít zájmeno vaše dlouhý, nebo krátký tvar ve větě "dovoluji si obrátit vaši/vaší pozornost k..."?
Odpověď: Zájmeno je použito ve 4. p., proto by mělo mít krátkou koncovku: vaši (pozornost). Dlouhá varianta vaší by se použila ve 2., 3.  nebo 6. p.: bez vaší pozornosti, k vaší pozornosti, o vaší pozornosti.
Téma: Zeměpisná jména: ženský rod
Klíčové slovo: Troja
Varianty: Troji; Troje
Dotaz: Jaký by měl být tvar jména Troja ve spojení "podoba Troji/Troje"?
Odpověď: Jména, ve kterých předchází koncovému ‑a ve výslovnosti měkká souhláska, mají ve 2. p. tvary primárně podle vzoru "růže". V současné době se však u nich prosazuje výrazně vzor "žena" (u některých z nich dokonce v úzu převažuje) a ani tyto tvary nelze považovat za chybné: 2. p. Troji. Obě podoby jsou tudíž možné. Stejné pravidlo platí jak u pražské čtvrti, tak u antického města.
Téma: Osobní jména: mužský rod
Klíčové slovo: Miko
Varianty: Mika
Dotaz: Chci se zeptat na skloňování mužských jmen zakončených na -o, konkrétně Miko. Jak bude vypadat 2. a 4. p.?
Odpověď: Osobní jména mužského rodu zakončená na -o se skloňují podle vzoru "pán", takže 2. a 4. pád budou mít koncovku -a: Mika.
Téma: Osobní jména: ženský rod
Klíčové slovo: Megha
Dotaz: Jak se skloňuje ženské jméno Megha? Jde o překlad z angličtiny a děj knihy se odehrává v Americe.
Odpověď: Při skloňování se vždy vychází z výslovnosti. Pokud není známý původ jména, podle kterého bychom mohli výslovnost zjistit, můžeme pouze spekulovat. Pokud budeme předpokládat, že se jméno čte [mega], pak by se mělo skloňovat pravidelně podle vzoru "žena", jen ve 3. a 6. pádě dochází k hláskové alternaci (jako u jména Olga): Meghy, Meze, Meghu, Megho, Meghou.
Téma: Slovní druh
Klíčové slovo: především
Dotaz: Mám ve cvičení pro devátou třídu větu "lesk vycházel především z bílých tašek". Jaký slovní druh je především? Je to příslovce, nebo částice? Můžou to děti v deváté třídě vůbec poznat?
Odpověď: Slovník spisovné češtiny uvádí, že výraz především lze hodnotit jako příslovce (ve významu "zvláště, hlavně, zejména": především jde o čas; "nejprve, nejdříve, předně, napřed": především chci zdůraznit, že ...), ale zároveň je možné ho chápat i jako částici zdůrazňovací (ve významu "hlavně, zvláště": myslí především na sebe). Rozdíl mezi oběma slovními druhy je zde velmi malý a významově se překrývají. Obě charakteristiky jsou tedy obhajitelné.
Téma: Slovesa: vid
Klíčové slovo: zapřísahat
Dotaz: Mám  větu: "Jde o to, že se obě strany budou zapřísahat jménem někoho jiného." Přijde mi zvláštní spojení budou a dokonavého slovesa. Nemělo by být, že se zapřísahají?
Odpověď: Sloveso zapřísahat je nedokonavé, viz např. Slovník spisovné češtiny a Slovník spisovného jazyka českého. Budoucí čas se tedy skutečně tvoří kombinací pomocného slovesa být a infinitivu významového slovesa. Dokonavá varianta je zapřisáhnout. Tvar slovesa je tedy v pořádku.
Téma: Zeměpisná jména: ženský rod
Klíčové slovo: Chmelištná
Dotaz: Jak se skloňuje název Chmelištná, což je část obce Nepomyšl?
Odpověď: Přestože název neobsahují kodifikační ani jiné jazykové příručky, skloňování názvu Chmelištná je neproblematické. Na základě zakončení patří k ženskému rodu a skloňuje se podle vzoru "mladá": do Chmelištné, na Chmelištnou atd.
Téma: Zeměpisná jména: ženský rod
Klíčové slovo: Dětaň
Dotaz: Jak se skloňuje a jaký je rod názvu místní části Dětaň? Je to část Nepomyšle. Tady se říká ta Dětaň.
Odpověď: Příručky kodifikační ani standardizační Dětaň neuvádějí. Obvykle se totiž v příručkách objevují názvy obcí, ale jejich části spíše sporadicky. Vyjdeme-li ze zakončení, pak by název měl být spíše ženského rodu, protože jména obcí zakončená na -ň jsou rodu ženského: Toušeň, Lipeň, Plzeň apod. Což podporuje i to, že je Dětaň podle vás v místním úzu také rodu ženského. V tom případě se bude název skloňovat podle vzoru "píseň".
Téma: Slovní druh
Klíčové slovo: nade
Dotaz: Když máme spojení "nade mnou", tak nade je předložka?
Odpověď: Ano, výraz nade je předložka. Častější je varianta nad. Nade je pouze vokalizovaná varianta s -e na konci, které se přidává kvůli pohodlnější výslovnosti.
Téma: Časté konkrétní případy/typy – dějové vs. účelové tvoření (rozjasňující vs. rozjasňovací, kropící vs. kropicí)
Klíčové slovo: kořenicí
Varianty: kořenicí; kořenící
Dotaz: Je správně kořenicí, nebo kořenící směs?
Odpověď: Jelikož jde o směs určenou ke kořenění (která mj. po většinu doby své existence nic aktuálně nekoření, ale čeká na své použití v sáčku či skleničce kdesi v kuchyni v šuplíku či na poličce), je namístě ve spojení se slovem směs použít tzv. účelové přídavné jméno kořenicí s krátkým -i- po -n-. Správně je tedy kořenicí směs.
Téma: Y = vlastní jméno – tvoření přídavných jmen od jmen zeměpisných (Brandýs > brandýský, Aš > ašský aj.): jména domácí, jednoslovná
Klíčové slovo: vrbátecký
Varianty: vrbátecký; vrbatecký
Dotaz: Jakou podobu má přídavné jméno vytvořené ze zeměpisného jména Vrbátky (obec v okr. Prostějov s velkým cukrovarem)? Je vedle vrbátecký správná i podoba vrbatecký?
Odpověď: Přídavné jméno vytvořené ze zeměpisného jména Vrbátky má správnou podobu vrbátecký (s dlouhým -á-). Tuto podobu uvádějí jazykové příručky (Internetová jazyková příručka, Alena Polívková: Naše místní jména a jak jich užívat) a jako jediná se také podle databáze Českého národního korpusu syn v9 vyskytuje v úzu (podoba vrbatecký s krátkým -a- nemá v korpusu syn v9 žádný výskyt).
Téma: Y = obecné jméno – jiné (nepředvídatelné) příklady
Klíčové slovo: výjimka
Dotaz: Proč se ve slově výjimka píše v předponě dlouhé -ý- (když je vyjímat s -y- krátkým)?
Odpověď: Slovo výjimka je utvořeno od slovesa vyjímat. U takto tvořených názvů od sloves s předponou vy- se v řadě případů po odvození předpona dlouží, srov. vymínit si > výminka, vyčítat > výčitka, vytknout > výtka, vyvěsit > vývěska, vyhýbat > výhybka, vyšívat > výšivka, vypustit > výpustka, a obdobně tedy i vyjímat > výjimka. (U některých slov však předpona i po odvození zůstává krátká, např. vyhlížet > vyhlídka, někdy jsou možné obě varianty, krátká i dlouhá, např. vyhrožovat > výhrůžka i vyhrůžka.)
Téma: Y = obecné jméno – jiné (nepředvídatelné) příklady
Klíčové slovo: za sklem, *záskelný, *záskelní
Varianty: zasklený
Dotaz: Syn dostal v rámci distanční výuky za úkol vytvořit přídavné jméno od spojení za sklem. Jakou má takové přídavné jméno podobu? Může to být přídavné jméno zasklený?
Odpověď: Jako řešení úlohy "vytvořte přídavné jméno od spojení za sklem" se sice velmi nabízí přídavné jméno zasklený, a je pravděpodobné, že paní učitelka, příp. klíč či metodická příručka toto přídavné jméno uvádějí jako řešení dané úlohy, toto řešení nicméně nelze považovat za správné. Slovo zasklený není vytvořeno od spojení za sklem, ale jde o zpřídavnělé příčestí trpné, viz sklít > zasklít > zasklen (např. okno bylo zaskleno) > zasklený (např. zasklené okno). Možná je sporné, zda tu předpona za- má čistě vidový ("zdokonavující") význam, Slovník afixů užívaných v češtině uvádí u předpony za-/zá- jediný takový příklad, sloveso zaplatit (pak by bylo sklít > zasklít jako platit > zaplatit); je však jisté, že předpona za- v přídavném jméně zasklený nevyjadřuje význam 'jsoucí na druhé straně (skla), na takovém místě, že mezi mnou a danou věcí je sklo'. Řešením této úlohy by mohla být jedna z uměle vtvořených variant *záskelný, *záskelní, *zaskelný, *zaskelní (možná též *zásklový či *zasklový), které jsou tvořeny na základě analogií a slovotvorných zásad češtiny, srov. následující přídavná jména, která jsou skutečně tvořena z dvouslovného předložkového výrazu, přičemž se původní předložka za přehodnocuje v předponu za-/zá-, pádový tvar jména je rozšířen o slovotvornou příponu (-n-) a pomocí adjektivní pádové koncovky (v 1. p. j. č. r. m. živ. i neživ.) -í/-ý celý změněn v přídavné jméno: zánártní (< za nártem), zahraniční (< za hranicí), zákulisní (< za kulisami), zákeřný (< za keřem) atp. Problém je, že ani jedna z uvedených variant – přestože by šlo uvažovat o jejich slovotvorné náležitosti – se reálně nepoužívá; v databázi Českého národního korpusu nelze dohledat žádný výskyt ani jedné z nich. To je také důvod, proč není jasná konkrétní podoba přídavného jména vytvořeného ze spojení za sklem. Jak je vidět z uvedených příkladů, v některých případech se předpona dlouží (zákulisní, zákeřný), v některých nikoliv (zahraniční), v některých případech má nově vzniklý tvar po příponě -n- (v 1. p. j. č. r. m. živ. i neživ.) koncovku -í (zánártní, zákulisní), v některých však -ý (zákeřný) – kromě toho v úvahu připadají i jiné slovotvorné přípony, např. -ov- (*zásklový, *zasklový). Správným řešením úlohy by tedy musela být některá z uvedených variant, nikoliv však přídavné jméno zasklený. Z celého rozboru je snad dobře patrné, že tento úkol je nedomyšlený, nešťastný, a pro školní praxi tedy zcela nevhodný.
Téma: Zeměpisná jména: ženský rod
Klíčové slovo: Bukovice
Varianty: ta Bukovice; ty Bukovice
Dotaz: Jaký rod a číslo je název Bukovice? Je to ta Bukovice, nebo ty Bukovice? Jedná se o část obce v Písařově.
Odpověď: Bukovice v Písařově je název ženského rodu v jednotném čísle: ta Bukovice. Obcí i městských částí s názvem Bukovice je však víc a ne ve všech případech se musí gramatická charakteristika shodovat. U některých částí jiných obcí může být název i v množném čísle (ty Bukovice). Informace o rodě a čísle nelze bohužel vždy dohledat v příručkách nebo v jazykových korpusech. Z hlediska zakončení -ice se může jednat o obě varianty. Srov. ta Sušice v Čechách a ty Sušice na Moravě nebo kolísání ta/ty Hostivice. Vždy záleží na věcné znalosti. Zda jde o jednotné, nebo množné číslo u konkrétního názvu (ať už jde o obec, nebo jen část obce). Pokud jde o obce, gramatické údaje lze dohledat v různých příručkách, např. Internetová jazyková příručka, Naše místní jména (A. Polívková). Jde-li o části obce, jazykové příručky neobsahují všechny názvy a úzus často není průkazný, proto je někdy třeba je zjišťovat přímo u místních úřadů.
Téma: Odděluje se vložená věta čárkou (čárkami)?
Klíčové slovo: že
Dotaz: Píše se čárka ve větě: "Výjimečně se vám může stát, že opomenete zajistit dostatek finančních prostředků na běžném účtu(,) a pak se splátka neprovede"?
Odpověď: Vedlejší větu vloženou mezi souřadně spojené věty oddělujeme čárkami z obou stran. V některých souvětích však není snadné určit, zda jde skutečně o vedlejší větu vloženou mezi dvě věty hlavní, nebo zda se v daném souvětí vyskytují dvě souřadně spojené věty vedlejší (viz "konkrétní případ").
Téma: Píše se dané spojení s čárkou?
Klíčové slovo: cokoli
Dotaz: Píše se čárka ve větě "Nebyli jsme schopni odmítnout udělat(,) cokoli nám nařídili"?
Odpověď: Podřadně připojené vedlejší věty uvozené vztažnými zájmeny je třeba od řídících vět, popř. řídících výrazů, oddělit čárkami.
Téma: Píše se v daném spojení čárka?
Klíčové slovo: anebo
Dotaz: Píše se čárka před spojkou "anebo" ve větě "Sáčky je možné vložit do kruhové vazby(,) anebo do kapsy v zadní části šanonu"?
Odpověď: Složky několikanásobného větného členu spojené souřadicí spojkou v poměru slučovacím neoddělujeme čárkou. Oddělíme je pouze v případě, že jsou spojeny beze spojky.
Téma: Slovotvorná přípona
Klíčové slovo: zákeřný
Dotaz: Myslím si správně, že -n- ve slově zákeřný je tvarotvorná nefinální přípona a že pochází z příčestí trpného?
Odpověď: Segment -n- ve slově zákeř-n-ý nepochází z příčestí trpného, a nemůže tedy být nefinální tvarotvornou příponou; jde o slovotvornou příponu, neboť slovo zákeřný není odvozeno od slovesa, ale od spojení za keřem – znamenalo původně 'kdo číhá za keřem'.
Téma: Stížnost týkající se výuky češtiny
Klíčové slovo: diktát
Dotaz: Nechápu, proč měly děti v diktátu slovo polyteistický, aniž jim bylo vysvětleno.
Odpověď: Bohužel vám nemůžeme pomoci, nejsme didaktické pracoviště. Jazyková poradna dokáže posoudit konkrétní jazykový problém, nikoli však přiměřenost požadavků didaktického testu. Můžete se zkusit obrátit na Asociaci češtinářů (www.ascestinaru.cz).
Téma: Stížnost na určité jazykové pravidlo
Klíčové slovo: jazykové pravidlo
Dotaz: Proč se nezjednoduší pravopis u slova "měkký"? Vždyť to děti nemohou pochopit.
Odpověď: Úprava pravidla zápisu přídavného jména obsahujícího příponu -ký (-kk- na obou stranách morfematického švu, tj. na konci kořenu a na začátku přípony, kterou obsahují i výrazy měkkost či (na)měkko ap.), by byla žádoucí jedině v případě, kdy by došlo ke změně spisovné normy. K ní však nedošlo, a proto podobná úprava není namístě.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: do prdele; doprdele
Varianty: do prdele; doprdele
Dotaz: Potřebujeme v beletrii sjednotit psaní expresivního vyjádření doprdele / do prdele, které je v textu užíváno ve významu citoslovečného zvolání, např.: Co to doprdele / doprdele má znamenat? Co to do prdele / doprdele říkal? Autor to má oběma způsoby, myslíme, že je vhodné to sjednotit.
Odpověď: Sjednocení je jistě vhodné, záleží na vás, které z variant dáte přednost. Psaní zvlášť zachycuje jak starší SSJČ (do prdele – výraz nevole nebo nesouhlasu), tak rovněž novější Slovník nespisovné češtiny (do prdele – zaklení, nadávka, odmítnutí). Doklady z ČNK ukazují, že psaní dohromady se ve významu odmítnutí, zaklení v praxi objevuje jak v beletrii, tak i publicistických textech (např. Doprdele, já si připadám starej; Kdy tady doprdele dostanem to pivo ?). Zápis zvlášť je zatím výrazně častější. Nejnovější příručka – ASSČ  – uvádí obě varianty zápisu citoslovečného výrazu pro vyjádření zlosti, zděšení, zklamání, silného překvapení ap. jako rovnocenné.
Téma: Zápis přejatého slova
Klíčové slovo: sex-appeal; sexepíl
Varianty: sex-epíl; sexepíl
Dotaz: V beletrii jsou záměrně některá slova psána česky, protože je používá dítě. Autor chce zápisem zdůraznit jeho nepoučenost. Vím, že správně se má psát sex-appeal (se spojovníkem). Jak máme zapsat českou podobu? Se spojovníkem (sex-epíl), nebo dohromady jako jedno slovo (sexepíl)?
Odpověď: Máte pravdu, že toto slovo podle jazykových příruček v češtině zachovává původní pravopisnou podobu sex-appeal. Podle dokladů v ČNK tato podoba v textech jednoznačně převažuje; výrazně méně často se objevuje psaní zvlášť (sex appeal). Pokud chcete užít adaptovanou počeštěnou podobu odpovídající výslovnosti, doporučujeme psát slovo dohromady: sexepíl (doklady užití v češtině jsou však jen ojedinělé). Možná vás bude zajímat, že pravopisná podoba sexepíl se užívá ve slovenštině. Slovenské jazykové příručky ji uvádějí jako základní pravopisnou podobu užívanou namísto dřívějšího slovenského zápisu sexappeal.
Téma: Dohromady, nebo zvlášť?
Klíčové slovo: nade mnou
Varianty: nade mnou; nademnou
Dotaz: Potřebuji mít jistotu, že nade mnou se píše zvlášť.
Odpověď: Ano, nejde o spřežku; předložku a zájmeno píšeme jedině zvlášť: nade mnou.
Téma: Píše se v daném spojení čárka?
Klíčové slovo: nebo
Dotaz: Píše se čárka před spojkou "nebo" ve větě "Rozsah může(,) nebo nemusí být navýšen"?
Odpověď: Pokud spojka "nebo" souřadně spojuje věty v poměru slučovacím, nepíšeme před ní čárku (viz "konkrétní případ").
Téma: Píše se v daném spojení čárka?
Klíčové slovo: ale
Dotaz: Píše se čárka před spojkou "ale" ve větě "Rozsah může(,) ale nemusí být navýšen"?
Odpověď: Hlavní věty spojené souřadně v poměru odporovacím oddělujeme čárkou (viz "konkrétní případ).
Téma: Píše se dané spojení s čárkou?
Klíčové slovo: vhodný
Dotaz: Mám oddělit čárkou přívlastek ve větě "Cílem je údržba lokalit(,) vhodných pro dudka chocholatého"?
Odpověď: Těsný přívlastek se čárkou (čárkami) neodděluje (viz "konkrétní případ").
Téma: Píše se dané spojení s čárkou?
Klíčové slovo: nebo
Dotaz: Píše se čárka před spojkou "nebo" ve větě "Zajímá nás, jaká témata čtete raději, jak se vám líbí nová rubrika nebo jaké reportáže vám chybějí"?
Odpověď: Pokud spojka "nebo" souřadně spojuje vedlejší věty v poměru slučovacím, nepíšeme před ní čárku (viz "konkrétní případ").
Téma: Píše se v daném spojení čárka?
Klíčové slovo: nebo
Dotaz: Píše se čárka před spojkou "nebo" ve větě "Navštivte čtrnáct vrcholů Koruny nebo jen sedm libovolných míst Korunky"?
Odpověď: Pokud spojka "nebo" souřadně spojuje složky několikanásobného větného členu v poměru slučovacím, nepíšeme před ní čárku (viz "konkrétní případ").
Téma: Y = obecné jméno – jiné (nepředvídatelné) příklady
Klíčové slovo: červenající se
Dotaz: Syn dostal v rámci distanční výuky za úkol vytvořit přídavné jméno od slovesa červenat se. Jakou má takové přídavné jméno podobu?
Odpověď: Od slovesa červenat se lze vytvořit např. přídavné jméno červenající se.
Téma: Časté konkrétní případy/typy – dějové vs. účelové tvoření (rozjasňující vs. rozjasňovací, kropící vs. kropicí)
Klíčové slovo: cvičicí
Varianty: cvičicí
Dotaz: Píše se ve spojení cvičicí nářadí ve slově cvičicí po -č- krátké -i-?
Odpověď: Ano, jelikož jde o nářadí určené ke cvičení (které jednak necvičí samo, vždy ho musí někdo použít, a jednak je v mnoha okamžicích své existence nevyužíváno, po skončení cvičení např. leží nevyužito v nářaďovně), je ve spojení cvičicí nářadí namístě užití tzv. účelového přídavného jména cvičicí s krátkým -i- po -č-. Správně je tedy cvičicí nářadí.
Téma: Obecné principy spisovné výslovnosti
Klíčové slovo: asimilace znělosti
Varianty: [schoda]; [zhoda]
Dotaz: Má herec, když načítá text k dokumentu, užívat výslovnost [schoda]? Domnívám se spolu s ním, že je v uměleckém světě běžnější než podoba [zhoda].
Odpověď: Pokud jde o výslovnost skupiny zapisované jako "sh", na území Česka se lze setkat se dvěma variantami: [sch] a [zh]. Za spisovné jsou považovány obě dvě: slova jako shoda, dále pak např. shnilý, shánět, shrbený, shromáždit se nebo na shledanou je náležité vyslovovat jako [schoda] i [zhoda], [schňilí] i [zhňilí], [scháňet] i [zháňet], [schrbený] i [zhrbený], [schromážďit se] i [zhromážďit se], [na schledanou] i [na zhledanou]. Zjednodušeně řečeno výslovnost [sch] převládá v Čechách, [zh] pak na Moravě a ve Slezsku; toto rozdělení však nemusí platit absolutně, záleží rovněž na konkrétních výrazech obsahujících skupinu "sh", nechovají se totiž vždy zcela jednotně (srov. např. Český jazykový atlas). Ústav pro jazyk český se mluvou v uměleckém prostředí, respektive např. jevištní řečí a jejími specifiky hlouběji nezabývá, avšak nedomníváme se, že by se zde asimilace znělosti typu [zhoda] obecně nepřipouštěla (zcela jiná otázka ovšem je, zda je vhodné užívat např. typicky moravský/slezský jazykový prostředek v mluvě postavy, která pochází evidentně z Čech). Jako spisovné a rovnocenné jsou obě možnosti explicitně popsány např. i v příručce Česká výslovnostní norma, která je stále při výuce herců využívaná a jejíž autorkou je Jiřina Hůrková, mj. dlouholetá pedagožka jevištní mluvy na pražské DAMU. Výslovnost typu [schoda] bude v uměleckém prostředí převažovat mimo jiné proto, že z hlediska počtu jejích uživatelů celkově v české populaci převládá. Pokud jde o načítání textu k dokumentu, neplatí jistě pro tento typ projevů žádná speciální pravidla a je na každém jednotlivém mluvčím, kterou z obou spisovných podob zvolí.