ctu-aic/questions_ujc_cas_cs huggingface dataset:
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: spoluzákonodárce
Varianty: spoluzákonodárce; spolu zákonodárce
Dotaz: Píše se slovo spoluzákonodárce (ten, kdo vytváří např. evropskou legislativu) dohromady, nebo zvlášť (spolu zákonodárce)? Na googlu psaní zvlášť převažuje, ale spíše bych slovo psala dohromady.
Odpověď: Slovo je poměrně nové a málo frekventované. Doporučujeme ho psát jako jedno slovo: spoluzákonodárce. Jde o ústrojně vytvořené kompozitum s první částí spolu- ve významu 'společně'. Stejně jsou tvořeny frekventovanější výrazy jako např. spolupracovník, spolupachatel, spolucestující, spolujezdec, spolumajitel.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: paraplavání
Varianty: paraplavání; para plavání
Dotaz: Máme psát paraplavání (dohromady), nebo para plavání (zvlášť)? Nacházím obě možnosti.
Odpověď: Pravopis obdobných výrazů není v praxi úplně ustálený, proto nacházíte doklady obojího zápisu. Komponent para-, který v tomto případě odkazuje k výrazům paraplegie, paraplegický, paraplegik, se chová stejně jako části bio-, eko-, maxi- apod. Tyto komponenty píšeme obvykle dohromady s příslušným základovým slovem. Dohromady se píše např. vžité označení paralympiáda/paraolympiáda, paralympionik/paraolympionik a výrazy jako parasport, paragolf, parahokej (parahokejista), paraflorbal (paraflorbalista). Z jazykového hlediska proto doporučujeme psát slovo paraplavání dohromady.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: paraplavec
Varianty: paraplavec; para plavec
Dotaz: Máme psát paraplavec (dohromady), nebo para plavec (zvlášť)? Nacházím obě možnosti.
Odpověď: Pravopis obdobných výrazů není v praxi úplně ustálený, proto nacházíte doklady obojího zápisu. Komponent para-, který v tomto případě odkazuje k výrazům paraplegie, paraplegický, paraplegik, se chová stejně jako části bio-, eko-, maxi- apod. Tyto komponenty píšeme obvykle dohromady s příslušným základovým slovem. Dohromady se píše např. vžité označení paralympiáda/paraolympiáda, paralympionik/paraolympionik a výrazy jako parasport, paragolf, parahokej (parahokejista), paraflorbal (paraflorbalista). Z jazykového hlediska proto doporučujeme psát slovo paraplavec (popř. paraplavkyně) dohromady.
Téma: Dohromady, zvlášť, nebo se spojovníkem?
Klíčové slovo: postkvantový
Varianty: postkvantový; post-kvantový; post kvantový
Dotaz: Ve své práci mám několikrát slovo postkvantová kryptografie. Nevím, jestli to má být s pomlčkou, s mezerou, nebo dohromady.
Odpověď: Psaní zvlášť nedoporučujeme. Pomlčka se pro zápis slov neužívá, v angličtině se v obdobných výrazech užívá spojovník (post-quantum cryptography). V češtině však komponent post- (značící následnost) tvoří první část složených slov, tzn. že ho píšeme dohromady s příslušným výrazem (a to jak s podstatným, tak s přídavným jménem). Stejně jako píšeme např. postmoderna, postpuberta, postimpresionismus; postmoderní, postpubertální, postgraduální, doporučujeme psát dohromady i adjektivum postkvantový (postkvantová kryptografie).
Téma: Tvar zájmena – ostatní
Klíčové slovo: těma nohama
Dotaz: Pokud je jméno "noha" v 7. pádě množného čísla rozvito tvarem zájmena "ten", bude správný tvar "těmi nohama", nebo "těma nohama"? V Internetové jazykové příručce jsem tvar "těma" nikde nenašla.
Odpověď: Pro podstatná jména "ruce", "nohy", "oči", "uši", označují-li části těla, platí, že jsou v 7. p. mn. č. zakončena na ‑a. Pokud jsou tato podstatná jména rozvita přídavnými jmény, zájmeny či číslovkami, budou také tyto výrazy zakončeny v 7. p. mn. č. na ‑a. Proto je náležité spojení "těma nohama", stejně jako by bylo např "velkýma nohama", "čtyřma nohama" apod.
Téma: Přísudek jmenný se sponou
Klíčové slovo: přísudek jmenný se sponou
Dotaz: Můžete mi poradit, co je přísudkem ve větě "Je to jeho živobytí"?
Odpověď: Ve větě "Je to jeho živobytí" je základní skladební dvojice "to je živobytí" a samotný přísudek pak "je živobytí". Jde o přísudek jmenný se sponou, který se skládá z určitého tvaru sponového slovesa "být" a podstatného jména.
Téma: Význam slova
Klíčové slovo: podcast
Varianty: ‚pořad‘; ‚díl pořadu‘
Dotaz: V práci jsem se v souvislosti s přípravou nového pořadu setkala s větou "Chystáme novou sérii podcastů". Myslím si, že by to měla být spíše "série dílů jednoho podcastu", případně že by autor měl jednoduše napsat "Chystáme nový podcast". Je podle vás přípustné, aby se výraz podcast v češtině užíval také pro označení jednoho dílu, nikoli celého pořadu?
Odpověď: Z výkladových slovníků anglického jazyka, z něhož byl výraz podcast přejat, vyplývá, že v současné angličtině má toto slovo vcelku široký význam, v různých kontextech může nabývat různých významových odstínění. Vzhledem ke skutečnosti, že v rámci slovní zásoby českého jazyka se jedná o výraz relativně nově přejatý, jeho významové užívání ještě není plně ustáleno a ani slovníky současné češtiny toto heslo zatím neobsahují. Lze jej ale již nalézt v IJP. Zde se můžeme dozvědět, že podcast je pořadem, který se skládá z jednotlivých zpětně dostupných zvukových (popř. i obrazových) záznamů. Tím se v češtině pojem podcast odlišuje například od širšího pojmu audiozáznam (popř. videozáznam), označujícího jakýkoli záznam určený k poslechu (popř. i ke zhlédnutí).  
 
Mnohé doklady korpusu SYN v11 svědčí o tom, že výraz podcast lze užít kromě významu celého pořadu i k označení jednoho dílu (např. Malé divadlo natočilo čtvrthodinový podcast Robot a drak; Rozesílal konzultatntům krátké podcasty obsahující rady; poslechnout si nejnovější podcast anebo se podívat na nový díl přírodopisného seriálu). Jde patrně o metonymické přenesení pojmenování celku na část, které v češtině není nikterak neobvyklé. Považujeme tedy za přípustné říci např. jak "Pustila jsem si dnešní díl podcastu", tak "Pustila jsem si dnešní podcast". 
 
Ve vaší větě se však přikláníme k variantě "Chystáme nový podcast", protože formulace "Chystáme novou sérii podcastů" je významově nejednoznačná. Čtenář, který toto slovo užívá výhradně k označení celého pořadu, by ji totiž mohl pochopit tak, že se chystá série několika pořadů, nikoli série jednotlivých dílů.
Téma: Významový posun slova
Klíčové slovo: odoperovat
Varianty: ‚amputovat‘; ‚provést operaci‘
Dotaz: V práci se s kolegou přeme o význam slova odoperovat. On tvrdí, že odoperovat ruku znamená 'amputovat', já si myslím, že význam odoperovat je stejný jako u slova operovat. Kdo má pravdu?
Odpověď: Podíváme-li se do výkladových slovníků, zjistíme, že Slovník spisovného jazyka českého (1960–1971) i starší Příruční slovník jazyka českého (1935–1957) uvádějí u slovesa odoperovat význam 'operativně oddělit, odstranit' a SSJČ jej doplňuje příkladem odoperovat prst. To potvrzuje mínění vašeho kolegy, že je sloveso odoperovat významově shodné se slovesem amputovat, které – dle Slovníku spisovné češtiny pro školu a veřejnost (3. vyd. 2003) i podle PSJČ a SSJČ – znamená 'chirurgicky odejmout, odnímat část těla'.  

Ke slovníkovým výkladům je však užitečné doplnit příklady ze současného užívání daného slovesa, které najdeme v korpusu SYN v11. Ty totiž ukazují dva významy, v nichž se dané sloveso používá. Mezi vyhledanými výskyty najdeme nejen význam 1. 'amputovat' (např. Jakmile jimi ledvinu odoperuje, vloží ji do sáčku; V 60. letech minulého století musel sám a bez anestezie odoperovat slepé střevo v divokých podmínkách Antarktidy), ale i význam 2. 'provést operaci', přičemž sloveso odoperovat v takovém užití funguje jako vidový protějšek nedokonavého slovesa operovat ('provádět operaci'). Např.: odoperovat více než 3500 pacientů; Nebyl lékař, který by takový mnohahodinový zákrok zvládl odoperovat. Mezi významově jednoznačné doklady lze zařadit i tento: Před Vánocemi odoperoval poraněnou ruku tenistky Petry Kvitové, neboť lze ověřit, že sportovkyni skutečně nebyla ruka amputována.

Než svou odpověď uzavřeme smířlivým zhodnocením, že ani vy se ve svém úsudku zásadně nemýlíte, musíme doplnit, že u druhého významu slovesa odoperovat (tj. 'provést operaci') je třeba ještě zvážit jeho stylovou platnost. Zkušební zjišťování, které jsme v Českém národním korpusu provedli, totiž naznačuje, že užívání daného významu proniká do širšího úzu z profesní mluvy, slangu, a proto je někteří uživatelé češtiny mohou vnímat jako stylově nižší a pro formální a psanou komunikaci jako nevhodné.
Téma: Vhodnost/správnost slova
Klíčové slovo: lockdown
Dotaz: Proč se používá anglické slovo lockdown místo českého výrazu? Existuje nějaký český ekvivalent?
Odpověď: Anglický výraz lockdown se začal v češtině objevovat v souvislosti s pandemií nemoci covid-19. Používá se pro označení situace, kdy jsou lidé nařízením vlády nuceni zůstat až na nezbytně nutné případy doma a je zakázán, respektive omezen volný pohyb osob, aby se zabránilo dalšímu šíření nákazy. V češtině se tento výraz uplatňuje patrně proto, že je jednoslovný a je spjatý přímo s dnešní situací. České ekvivalenty typu uzamčení, uzavření nebo uzávěra se v této souvislosti obvykle neužívají samostatně, ale ve spojení s dalšími specifikujícími výrazy (hromadné, plošné uzamčení), protože mají samy o sobě příliš obecný význam. Mluví se také o hromadné/plošné/celostátní karanténě. Pokud pomineme fakt, že ani karanténa není slovo původem české, jde opět o víceslovné spojení. Nemluvě o doslovném opisu typu zákaz volného pohybu osob. Přejímání cizích slov není nijak ojedinělé a děje se soustavně. Především v situacích, kdy je třeba rychle najít pojmenování pro nově vzniklou skutečnost, je pro uživatele jednodušší sáhnout po už existujícím výrazu než vytvářet nový. Z hlediska morfologického je tento výraz neproblematický, protože jde o podstatné jméno rodu mužského neživotného, které se skloňuje pravidelně podle vzoru "hrad", což také napomáhá jeho šíření. Problém tedy není v tom, že jde o slovo cizího původu nebo že by měli mluvčí potíže s jeho zápisem nebo skloňováním. Problém může způsobit, pokud ho použijeme v komunikaci s uživatelem, který nezná jeho význam. Především zpočátku užívání podobných nových slov je tedy třeba se ujistit, že význam slova je posluchači nebo čtenáři jasný, a nepředpokládat automaticky, že slovo zná.
Téma: Výběr ze dvou variant
Klíčové slovo: hromosvod, bleskosvod
Varianty: hromosvod; bleskosvod
Dotaz: Proč se říká hromosvod, a ne bleskosvod? Blesk je přece ten, který udeří, hrom je jen doprovodný zvuk.
Odpověď: Podle Slovníku spisovné češtiny je hrom slovo víceznačné. Jako první význam je uveden 'silný dunivý zvuk doprovázející blesk', druhý význam je pak definován jako 'úder blesku'. Při tvorbě slova hromosvod se tedy uplatnil zřejmě druhý význam, neboť hromosvod chrání budovy (a tím i lidi v nich) před nebezpečným úderem blesku. Dále je třeba poznamenat, že v českém jazyce lze dané zařízení pojmenovat oběma výrazy – jako hromosvod i jako bleskosvod. Tato pojmenování jsou zcela synonymní, ovšem první z nich v úzu výrazně převažuje, jak dokládají data z korpusu SYN v11. V něm nalézáme 8427 dokladů užití slova hromosvod oproti 1517 dokladům slova bleskosvod.
Téma: Vhodnost/správnost slova
Klíčové slovo: kurzarbeit
Dotaz: V televizi i v rozhlase slýchám slovo kurzarbeit. Podle mě jde o germanismus, který v češtině nemá co dělat.
Odpověď: Uvedené slovo skutečně pochází z němčiny. Die Kurzarbeit označuje zkrácenou pracovní dobu, kterou zavádí zaměstnavatel (spolu s odpovídajícím krácením mezd) kvůli nedostatku zakázek apod. Dosavadní tištěné příručky slovo kurzarbeit nezachycují, protože jde o výraz v češtině poměrně nový (nepracuje s ním ani dvoudílný slovník Nová slova v češtině, který se neologismům systematicky věnuje). V poslední době se však o této podobě pracovního poměru hodně mluví, a tak je přirozené, že vznikla i akutní potřeba najít pro tuto skutečnost přiléhavé označení. Vzhledem k tomu, že čeština žádný odpovídající ekvivalent nemá a skutečnost by tak musela opisovat několika slovy, jednoduše převzala výraz německý, což je také zcela přirozený jev. Zatímco dnes čeština přejímá nejvíce slov z angličtiny, dřív hrála v tomto ohledu hlavní úlohu právě němčina. Je však třeba zdůraznit, že čeština přejímkami nijak netrpí, ba naopak se jimi obohacuje a postupně si je přizpůsobuje po stránce pravopisné i výslovnostní. V mnoha případech už tak člověk ani nepozná, že jde o slovo přejaté, viz např. původně německá slova hřbitov, brýle nebo puška. 

Pro výraz kurzarbeit se u nás vžil mužský rod, ačkoli v němčině je slovo Kurzarbeit rodu ženského; zřejmě z toho důvodu se můžeme vzácně setkat i s ženskou nesklonnou podobou. Doporučujeme však držet se mužského rodu a slovo skloňovat podle vzoru "hrad".
Téma: Význam slova
Klíčové slovo: suchovod
Dotaz: V nedávné době jsem v médiích narazil na slovo suchovod. Co znamená? Vede snad sucho?
Odpověď: Slovo suchovod pozornost jazykovědců už v minulosti upoutalo (psala o něm Hana Prokšová v Literárních novinách), žádný výkladový slovník češtiny ho však neobsahuje. Podle české wikipedie je to požární potrubí, které najdeme obvykle ve výškových budovách. Není trvale připojen na vodovodní síť, ale může nahradit velkou část délky hasičských hadic, které by jinak byly potřeba, a přivést vodu blízko k místu požáru.
 
Slovo je zajímavé napětím mezi jeho významem a formální utvářeností. Úvaha, že suchovod vede sucho, je založena na analogii s podobnými, známějšími slovy. Téměř všechna ostatní nevlastní složená slova se spojovacím morfémem -o- a druhou částí složeniny -vod totiž skutečně mají význam 'potrubí / zařízení / část těla vedoucí něco', přičemž ono "něco" je právě to, co v podobě kořenu do slova vstupuje jako první část složeniny. Máme tedy ropovod, plynovod a jiné produktovody, dále vodovod, parovod nebo kouřovod, metaforicky založený penězovod, pod českobudějovickým Piaristickým náměstím vede dokonce pivovod. Také anatomické termíny žlučovod, vejcovod nebo chámovod uvedenému principu odpovídají. Jiná jsou jen pojmenování osob, jako jsou lodivod, veslovod nebo psovod. Pokud víme, z potrubí či obecněji zařízení se právě jen suchovod od ostatních odlišuje.
 
Jak nebo kdy přesně slovo vzniklo, nevíme, ale jisté opodstatnění pro něj nalézt přece jen lze. Zaprvé: Přestože je to potrubí určené k rozvodu vody, jeho význam je specifičtější, nelze tedy mluvit o vodovodu. Zadruhé: Sucho (které naštěstí bývá obsahem potrubí po většinu času jeho existence) najdeme i v obdobných pojmenováních v dalších jazycích. V angličtině je vedle jiných výrazů dry riser, ve francouzštině colonne sèche a třeba v rumunštině coloană uscată. Každopádně je suchovod zajímavým dokladem toho, že uplatňování požadavků logiky na jazyk někdy selhává.
Téma: Vhodnost/správnost slova
Klíčové slovo: memoáry, memoár
Varianty: memoáry; memoár
Dotaz: V Pravidlech českého pravopisu jsem dohledal, že slovo memoáry může být jen pomnožné. Dá se toto slovo použít i v jednotném čísle?
Odpověď: Pravidla českého pravopisu zachycují skutečně pouze výraz memoáry coby pomnožné podstatné jméno, stejně tak Slovník spisovného jazyka českého uvádí memoáry, tedy ,paměti, vzpomínky, zápisky (zprav. vynikajících jedinců)', pouze ve tvaru množného čísla. Nový akademický slovník cizích slov už ale rozlišuje pomnožné memoáry (s významem ,paměti, vzpomínky') a výraz memoár, který značí diplomatický spis, případně může označovat také spis pamětní (v takovém případě se však dle NASCS memoár užívá spíše v podobě aide-mémoire).

Ze slovníků tedy vyplývá, že ve významu ,paměti, vzpomínky' se užívá pomnožné podstatné jméno memoáry, výraz memoár je omezen především pro oblast diplomacie. Důvod, proč se memoáry ustálily ve tvaru množného čísla, je pravděpodobně etymologický – jak se lze dočíst v Českém etymologickém slovníku, memoáry pocházejí z francouzského mémoires, tedy ze slova, které má rovněž plurálovou podobu.

Preference plurálové formy pro označení (literárních) pamětí je patrná i v úzu – korpus SYN verze 11 obsahuje celkem 7280 výskytů lemmatu memoáry v daném významu, naopak výraz memoár v jednotném čísle se v korpusu vyskytl pouze 172krát. Zajímavé však je, že singulárová forma se v korpusu nepoužívá v diplomatických kontextech, jak bychom mohli očekávat na základě informací ze slovníků, ale vyskytuje se ve stejných významech jako jeho pomnožná varianta (viz např. memoár Marie Holubové Vzpřímená chůze; Theroux napsal o jejich přátelství memoár; v memoáru vyhrabáváte vzpomínky sem a tam, jedna navazuje na druhou). Je tedy patrné, že i ve významu ,(literární) paměti, vzpomínky' se může singulárová forma objevit, vzhledem k převaze pomnožné podoby ale doporučujeme pro daný význam užívat spíše výraz memoáry.
Téma: Psaní u/ú/ů
Klíčové slovo: bú; bů
Varianty: bú; bů
Dotaz: Citoslovce vyjadřující bučení krávy píšeme s kroužkem, nebo s čárkou?
Odpověď: Starší jazykové příručky (slovníky i PČP z roku 1993) doporučovaly psát v citoslovcích pouze ú (např. vrkú, bú, cukrú). Nověji se prosadila i varianta s ů – jsou tedy možné obě podoby: bú i bů. Doporučení lze ověřit v IJP, a to jak u hesla bú/bů, tak ve výkladové části v kapitole Psaní ú – ů, popř. v elektronickém ASSČ.
Téma: Psaní u/ú/ů
Klíčové slovo: vrkú; vrků
Varianty: vrkú; vrků
Dotaz: V učebnici je psáno vrkú s čárkou. Ale v jedné pohádkové knížce je psáno vrků. Jak je to správně?
Odpověď: PČP z roku 1993 a starší slovníky češtiny doporučovaly psát v citoslovcích pouze ú (např. vrkú, bú, cukrú). Nověji se prosadila i varianta s ů – jsou tedy možné obě podoby: vrkú i vrků. Doporučení lze ověřit v IJP, a to jak u hesla vrkú/vrků, tak ve výkladové části v kapitole Psaní ú – ů.
Téma: Možnosti vyznačování v textu
Klíčové slovo: verzálky; p. o.
Dotaz: Jak se zapisuje zkratka p. o. (příspěvková organizace) v textu psaném verzálkami? Zůstává tato zkratka psána malými písmeny, nebo je možné ji zapsat též verzálkami?
Odpověď: Podle aktuální ČSN 01 6910 je v textu psaném verzálkami dovoleno psát velkými písmeny i zkratky. Tato formulace znamená, že přípustné jsou obě možnosti, doporučovali bychom přitom spíše zápis verzálkami.
Téma: Zápis přejatého slova
Klíčové slovo: kardamom; kardamon
Varianty: kardamom; kardamon
Dotaz: Je správně kardamom, kardamon, nebo oboje?
Odpověď: Až dosud české výkladové slovníky počítaly jen s podobou kardamom. Tímto výrazem se podle nich označuje jednak rostlina kardamovník obecný, jednak koření vyráběné z plodů této rostliny (že se kromě tzv. pravého či zeleného kardamomu užívá také černý kardamom získávaný z jiné rostliny, nechme stranou).
Přestože kardamon nenajdeme ve Slovníku spisovné češtiny pro školu a veřejnost ani v jeho předchůdcích, v autentických česky psaných veřejných textech "existuje". V korpusu ČNK SYN v8 je poměr výskytů kardamonu proti kardamomu 1 : 4,3 (nebo jen 1 : 2,25 – pokud použijeme citlivější výpočet mírnící vliv několika málo textů s mnoha výskyty téže podoby). To je dost kardamonu na to, abychom ho brali jako spisovně užívanou podobu, jelikož se objevuje v korigovaných textech. Navíc nevíme, kolik bylo původně napsáno kardamonů a teprve pak korektorem opraveno na kardamom. Jinak řečeno, v textech, v nichž lze očekávat spisovnost, je kardamon výrazem užívaným nezřídka.
Nemusí být divu. V češtině je mnoho přejatých slov končících na -on (např. akordeon, balkon, balon, beton, biatlon, bonbon, demižon, dron, emotikon, faraon, fejeton, chameleon, karton, lampion, lexikon, milion, panteon, plankton, region, salon, šampon, šanon, teflon, telefon a jiné -fony, vagon, žeton), z nich některá i na -mon (např. démon, hormon, mamon, mormon), ale znatelně méně na -om (astronom, atom, autodrom, brom, diplom, fantom, chrom, chromozom, melanom) a téměř žádné na -mom (snad jen velmi exkluzivní ependymom, mezenchymom, tymom). Vliv analogie je tedy třeba brát přinejmenším v úvahu.
Proti odmítání kardamonu hovoří i pohled do jiných jazyků – variantu s koncovým -n uvádí např. pro angličtinu i Cambridge Dictionary nebo oxfordské Lexico.
Téma: Zkratky grafické
Klíčové slovo: tbl.; tableta
Varianty: tbl.; tbl
Dotaz: Píše se zkratka slova tableta s tečkou, nebo bez tečky?
Odpověď: Výraz tableta je možné nahradit tzv. čistě grafickou zkratkou v podobě tbl., kterou můžeme nalézt například ve Slovníku zkratek. Tato zkratka zároveň spadá do skupiny grafických zkratek, jež jsou tvořeny vypsáním souhlásek a vynecháním samohlásek zkracovaného slova. Mezi takové zkratky patří třeba kpt., plk., mld., rtg., a jak je patrné i z uvedených příkladů, za těmito zkratkami píšeme tečku, proto i zkratku tbl. budeme psát s tečkou.
Téma: Neustálená podoba, přejímky
Klíčové slovo: postskriptum
Dotaz: Jak se má zapisovat zkratka výrazu postskriptum? A má za touto zkratkou následovat dvojtečka?
Odpověď: Postskriptum můžeme zkrátit třemi různými způsoby, a to pomocí zkratky P. S. s tečkami a mezerami, dále zkratky P.S. s tečkami a bez mezer, ale je možné užít i iniciálovou zkratku PS. Dvojtečka po zkratce postskriptum následovat může, není to však nutné, lze rovněž uvést pouze zkratku a za ní rovnou příslušnou větu s poznámkou.
Téma: Píše se dané spojení s čárkou?
Klíčové slovo: jak; to jak
Dotaz: Píše se čárka v následující větě? "Ucítila jsem pod nohama pevnou zem. To(,) jak nás proud odnesl na mělčinu."
Odpověď: Větu "To(,) jak nás proud odnesl na mělčinu" je možno napsat s čárkou i bez čárky, ovšem pokaždé půjde o jinou syntaktickou strukturu. Pokud zvolíme variantu s čárkou, je výraz "to" předmětem hlavní věty, v níž je elipsa: "(Ucítila jsem) to, jak nás proud odnesl na mělčinu." Jestliže čárku nenapíšeme, bude výraz "to" částicí, a tudíž nemá větněčlenskou platnost, stejně jako ve větách typu: "Slyšeli jsme šramot v předsíni. To (jak) se tatínek vrátil z práce." "To prší." apod.  Záleží tedy na tom, které interpretaci dá pisatel přednost.
Téma: Píše se dané spojení s čárkou?
Klíčové slovo: já prcek
Dotaz: Bude oddělen výraz "prcek" v následující větě? "Protože břeh byl porostlý kopřivami, v nichž jsem já(,) prcek(,) nebyla vidět."
Odpověď: Tento typ přístavku nemá pevná interpunkční pravidla, některé případy píšeme s čárkou, jiné nikoli (viz "konkrétní případ").
Téma: Valence předložek
Klíčové slovo: o svátek; o svátku
Dotaz: Je v pořádku formulace "čerpání dovolené o státní svátek"?
Odpověď: Vazba "o + 4. pád" pravděpodobně vychází ze staré češtiny. V ní mívala předložka "o" v některých kontextech vedle spojení se 6. pádem také náležitou vazbu se 4. pádem. Současný Slovník spisovného jazyka českého uvádí u předložky "o" se 4. pádem doklady z umělecké literatury (o Štědrý večer, o Bílou sobotu), které ale z celoúzemního hlediska již hodnotí jako zastaralé. O problematice této vazby se můžeme dočíst také v článku J. Beneše z roku 1939 v časopise Naše řeč (ročník 23, číslo 6, s. 163–165). Zde se píše, že předložka "o" s akuzativem v časovém významu ("o Vánoce", "o veselku" nebo právě "o přestávku") je jevem v té době typicky užívaným v Praze, na Kladensku, Lounsku a Roudnicku a na přistěhovalce z jiných oblastí zpravidla působí velmi nezvykle. Jak nám potvrdili kolegové z dialektologického oddělení Ústavu pro jazyk český, na Kladensku je tento jev stále živý a častý (o víkend, o prázdniny, o matiku apod.). Značně rozšířený je například také na Rakovnicku. V současném jazyce ale evidentně jde o nářeční jazykový prostředek, proto bychom ve spisovném projevu doporučili buď užívat spisovnou vazbu předložky "o" se 6. pádem: "čerpání dovolené o státním svátku", nebo vazbu se 4. pádem s předložkou v (ve): "čerpání dovolené ve státní svátek".
Téma: Nevyjádřený podmět – podmět z předchozího větného kontextu
Klíčové slovo: nevyjádřený podmět; učitelky
Dotaz: Na webu mateřské školy jsem našla následující větu: "S dětmi jsme si povídaly o tradicích, mnohé jsme si vyzkoušely, ochutnaly cukroví a potom došlo na rozbalování dárků." Pisatel chtěl evidentně dát najevo, že podmětem jsou učitelky, tedy ženy. Přesto se chci zeptat, zda by nebylo vhodnější napsat v přísudku měkké i, tj. uvažovat o podmětu "my všichni".
Odpověď: Pokud je z kontextu zřejmé, že nevyjádřeným podmětem jsou učitelky, tedy ženy, je náležité napsat v přísudku tvrdé y. Nic na tom nemění ani předpoklad, že by do podmětu byly zahrnuty i "děti", zejména ve druhé a třetí větě souvětí: "děti" v množném čísle jsou též rodu ženského.