לחיות את הטקסט: מחקר פולקלוריסטי כאתגר אישי וחברתי - משל, אגדה, חידה ופתגם בפרשת מח בבראשית רבה (Fable, Legend, Puzzle and Proverb in Genesis Rabbah Parasha Xlviii)

תקציר בעברית: על ההקשר החברתי של סיפורי העם במדרש האגדה כותבת גלית חזן-רוקם: 'יצירות הספרות העממית אשר נכללו במדרשי האגדה: הפתגמים, האגדות ההיסטוריות, האגדות הביוגרפיות, החידות והבדיחות – נושאות מסרים המשקפים את שרשרת המסירה הקולקטיבית של היצירות טרם הגיען למצב של קיבוע בצורה הכתובה.' המעיין בפרשה מ"ח במדרש בראשית רבה יגלה שעורך הפרשה זימן בכפיפה אחת פתגמים, אגדות, משלים וחידות. בנוסף, מכניסים הדרשנים אלמנטים של דיאלוג, מידה כנגד מידה, שילוש המאפיינים את הסיפור העממי, אין ספק שהדבר מעיד על דרכי המסירה בעל פה שאפיינו את הטקסט לפני כתיבתו, אך ברצוני לשאול מעבר לכך, האם גודש הסוגות הינו מקרי? או שמא עורך הפרשה בבראשית רבה שילב במודע דרכי מסירה עממיות מגוונות?חזן-רוקם שואלת את שאלת המודעות לשאלת הפולקלור לגבי יוצרי התלמוד הבבלי: 'האם היוצרים בתקופה הקדומה המשיגו ברמת מודעות כלשהי את הקטגוריה התרבותית המשמשת אותנו, אף שלא השתמשו בהכרח במינוח המקובל עלינו לתיאורה?... האם ליוצרי התלמוד הבבלי הייתה מודעות סוגתית לתחום יצירה ייחודי, הפולקלור? האם היו מודעים ל 'פולקלור כצורה מיוחדת של יצירה'?' ומגיעה למסקנה שליוצרי הבבלי הייתה מודעות לתחום היצירה הייחודי, והם השתמשו בה על מנת להעביר מסרים סמויים וגלויים בכתיבתם.במאמר זה אבקש לבחון את הערך המוסף שמעניק השימוש בכל אחת מהסוגות ששייכות ליצירה העממית ומופיעות בפרשה מ"ח, בחינה זו תוכל להוות בסיס לדיון בשאלת מודעות העורך ליתרונות המתודולוגיים של שילוב דרכי מסירה אלו בפרשה.English Abstract: About the social context of folk tales in Midrash legend writes Galit Hasan-Rokem: 'text of folk literature which included in Midrash Legend: proverbs, histories legends, biographies legends, puzzles and jokes - bear messages that reflect the chain of tradition of collective works before they reach a state of fixation in its written form.'Reading in Genesis Rabbah Parash XLVIII will reveal that the Midrash editor puts together proverbs, legends, fables and puzzles. In addition, the preachers introduce elements of dialogue, tit for tat, the number 'three' as a formulas number, and others features of folk tales. Certainly it is an indicative of oral tradition methods that have been characterized the Midrash before it became in a written form. But, I would like to ask furthermore, whether the congestion of those genres is coincidence? Or whether the editor of Genesis Rabbah consciously incorporated those genres because of its special characters which necessary to give some unique messages?Hasan-Rokem asks about the awareness to the method of folklore according to the Talmud creators: "Is the creators in the ancient times conceptualized, with any awareness, the cultural category that serves us, even so they not necessarily use the terminology used by us? ... Are the creators of the Babylonian Talmud had a genre awareness for the unique creative field, the folklore? Were they aware of 'Folklore as a special form of creation?' thus Hasan-Rokem concludes that Babylonian Talmud creators aware to the unique field, and they used it to convey hidden or visible messages in their writing.In this paper I will explore the value of using each genre: fable, legend, puzzle and proverb, which appear in Genesis Rabbah Parash XLVIII, this exploration can be the basis for the discussion about the editor methodological awareness to the opportunities of using these ways of telling in the article.