Сучасні відомості про ризики гепато- та нефро- токсичних ефектів нестероїдних протизапальних засобів
Creators: name: Hladkykh, Fedir
Publisher: name: Zenodo
Year: 2023

description: <strong>Гладких ФВ</strong>. Сучасні відомості про ризики гепато- та нефро- токсичних ефектів нестероїдних протизапальних засобів. <em>Матеріали науково-практичної конференції з міжнародною участю «XІ наукова сесія інституту гастроентерології НАМН України. Новітні технології в теоретичній та клінічній гастроентерології»: тези доп. (м. Дніпро, 14–15 червня 2023 р.,). Гастроентерологія</em>. 2023;57(2):96–97. DOI: http://doi.org/10.5281/zenodo.8094593 <strong>Сучасні відомості про ризики гепато- та нефро- токсичних ефектів нестероїдних протизапальних засобів </strong> <strong>Гладких Ф.В.</strong> <em>ДУ «Інститут медичної радіології та онкології ім. С.П. Григор’єва Національної академії медичних наук України», м. Харків, Україна</em> <strong>Мета роботи:</strong> узагальнити сучасні відомості про механізми гепатотоксичної дії нестероїдних протизапальних засобів (НПЗЗ) даними відкритих джерел інформації та результатами власних досліджень. <strong>Матеріали та методи.</strong> Підбір літературних джерел проводили за ключовими словами: нестероїдні протизапальні засоби, гепатотоксичність, медикаментозний гепатит, нефротоксичність. На другому етапі вивчались резюме статей та виключались публікації, які не відповідали критеріям дослідження. На третьому етапі вивчали повні тексти на релевантність. <strong>Результати та їх обговорення.</strong> Токсичний вплив НПЗЗ на печінку має складний і багатокомплексний механізм. Однією з ключових ланок виступає порушення екскреції жовчі внаслідок утворення комплексів із жовчними кислотами та ентеропечінкової рециркуляції НПЗЗ, що призводить до прогресуючого накопичення реактивних лікарських метаболітів у гепатоцитах та індукції холестазу. Оцінка відносного ризику розвитку гострої печінкової недостатності показала, що німесулід менш небезпечний ніж парацетамол та ібупрофен, і фактично дорівнює за гапатотоксичністю диклофенаку та кетопрофену. Диклофенак частіше викликає змішаний цитолітично-холестатичний гепатит, суліндак – холестатичний або цитолітично-холестатичний гепатит, ацетилсаліцилова кислота (у високих дозах) може спричинити помірний цитоліз або мікровезикулярний стеатоз. Сумарний ризик ураження печінки на тлі застосування НПЗЗ (відношення шансів) становить 1,69 (95 % довірчий інтервал (ДІ): 1,21–2,37), для німесуліду – 2,1 (95 % ДІ: 1,28–3,47), для ІБП – 1,92 (95 % ДІ: 1,13–3,26), для диклофенаку – 1,5(95 % ДІ: 0,74–3,06), для парацетамолу – 2,97 (95% ДІ: 2,09–4,21) <em>(</em><em>Donati M.,2016; Гладких Ф.,2022</em><em>)</em>. Іншим загрозливим ускладненням застосування НПЗЗ виступає їх токсична дія на нирки. Застосування неселективних НПЗЗ розглядається в якості однієї з ключових причин розвитку хронічної ниркової недостатності, а збільшення ризику гострого порушення функції нирок (скоригований ВР) становить 1,82 (95 % ДІ:1,68–1,98). Ризик ураження нирок значно варіює залежності від НПЗЗ, при цьому токсичність препарату зростає зі зменшенням його селективності щодо ЦОГ-2. Так, рофекоксиб (ВР 0,95), целекоксиб (ВР 0,96) та МКС (ВР 1,13) практично не мають негативного впливу на функцію нирок, в той час як ІНД (ВР 1,94), кеторолак (ВР 2,07), ІБП (ВР 2,25) та високі дози АСК (ВР 3,64) значно підвищують ризик порушення функції нирок. <strong>Висновок.</strong> Гепато- та нефротоксична дії НПЗЗ має складний механізм, включаючи порушення екскреції жовчі та ризик розвитку гострої печінкової та ниркової недостатності.