Френските Илюминати или накратко Мартинистите
Докато Дридрих Велики, свободните зидари, енциклопедистите и орлеанистите продължавали да работят върху важния план за разклащане основите на църквата и монархията във Франция, възникнал друг култ, който до средата на века успя да се промъкне в ложите. Това била повторна поява на старата мания по окултизма, която сега вече се разпространявала като горски пожар из цяла Европа от Бордо до Санкт Петербург. През царуването на Ана Курландска (1730-1740) руският двор бил просмукан от суеверие, а професионалните магьосници и всякакви шарлатани били поощрявани да развиват дейността си. Висшите класи в Германия през XVIII век се оказали еднакво податливи на примамките на свръхестественото и князете, които желаели дълголетие или по-голяма вас, се занимавали ревностно с търсенето на философския камък и ,,еликсира на живота" и викали духове под ръководството на окултистите, които се намирали на служба при тях. Във Франция окултизмът, сведен до една система, възприемала външните форми на масонството като прикрие за разпространяването на неговите доктрини. През 1764г. Мартин дьо Паскуали (или Пасхалис) - розенкройцер масон, основава своя Орден на Избраниците Коени (,,Elus Cohens"), известен по-късно като мартинистите или френските илюминати. Въпреки че е възпитан в християнската вяра, Паскукали често бива описван като евреин. Барон де Глайхен - сам мартинист и член на ,,Събраните приятели" (,,Amis Reunis"), хвърля интересна светлина върху този въпрос в следния откъс: ,,Паскуали е по произход испанец, може би от еврейската раса, тъй като последователите му наследили от него много еврейски ръкописи." ,,Тази кабалистична секта", мартинистите, сега станала третата велика масонска сила във Франция. Ритуалът на мартинистите се състоял най-общо от две обредни лектории, в първата от които било представяно падението на човека, а във втората - неговото окончателно възстановяване - още една вариация на класическата масонска тема за загубата и възвръщането. След първите три Занаятчийски степени идвали Коен-степените - Чирак Коен, Калфа Коен и Майстор Коен - а след тях степените Велик Архитект, Велик Избраник на Зеруббабел или Рицар на Изтока; но над тях се криели онези, които водели към Розенкройцера - степен, която представлявала най-горният камък на зданието. Първоначално, Паскуали установил местата за провеждане на своя ритуал в Марсилия, Тулуза и Бордо, а след това в Париж и не след дълго мартинистките ложи се разпространили из цяла Франция - с главен център в Лион, под ръководството на Вилермоз, преуспяващ търговец, който живеел там. От този момент нататък други окултни ордени почнали да изникват навсякъде. През 1760г. Дом Перети основал своята секта ,,Озарените от Авиньон" ,,Illumines d‘Avignon") в същия град, обявявайки се за висш посветен в свободното зидарство и преподаващ доктрините на Сведенборг. По-късно някой си Шастание основал ,,Озарените теософи" (,,Illumines Theosophes"), частично променена версия на ритуала на Перети; а през 1785г. маркиз дьо Томе основал една пречистена разновидност на сведенборгството под името ,,Ритуал на Сведенборг". Зад всички тези окултни секти трябва да бъде търсен един общ източник на вдъхновение - изопачената и магическа Кабала на евреите, онова струпване на безумни теософки фантазии и варварски суеверия, чиито основи се коренят в древните езически култове и към което правят добавки цели седемнадесет столетия поколения еврейски окултисти. Това влияние трябва да бъде открито най-вече в различните форми на степента Розенкройцер, която в почти всички тези сдружения формира най-високата и най-тайна степен. Ритуалът на ,,Бележития Орден на Рицарите на Черния Орден или Суверените на Розата на Кръста", с един таен и непубликуван документ от XVIII век, който се различава напълно от публикуваните ритуали, обяснява, че никой не може да достигне познанието за висшите науки без ,,Ключовете на Соломон", чиито истински тайни не са били отпечатвани никога и за които се твърди, че обхващат цялата кабалистическа наука. Катехизисът на същата степен се занимава главно с трансмутацията (превръщането) на металите, философския камък и т.н. В Ритуала на Съвършенството - такъв, какъвто е оформен във Франция и Америка, кабалисичното влияние проличава в степените, известни под името ,,Неизразимите степени", които пък произлизат от еврейската вяра в мистерията, обгръщаща Йехова и Яхте, съставено от четирите букви йод, йе, вау, хе, които образуват тетраграматона, никога не трябва да бъде произнасяно от мирянина, който е длъжен да си служи вместо с него, с думата ,,Адонай". Тетраграмата може да бъде произнасяна само веднъж годишно в деня на Изкуплението от първосвещеника в светая светих сред звуците на тръби и цимбали, които да пречат на народа да го чуе. Твърди се, че като резултат от въздържането на народа от произнасяне, накрая е било загубено истинското произношение на името. Освен това евреите вярват, че в тетраграматона се крие безкрайна мощ. ,,Този, който го произнесе, разтърсва небето и земята и вдъхва удивление и ужас на самите ангели." Оттук следва, че Неизразимото име дава чудотворни способности на произнасящия го; то е издълбано върху жезъла на Моисей и му дава възможност да извършва чудеса точно така, както според ,,Толедот Йешу", то е дало същата мощ на Христос. Това суеверие очевидно е част от розенкройцерската традиция, защото символът на тетраграматона, описна в триъгълник, възприет от масонските ложи, фигурира в кабалистичната система на Флъд. В ,,Неизразимите степени" този символ присъства с цялото мистично благоговение, с което е обгърнат в еврейската теология и според ранния американски начин на действие: ,,Братята и Спътниците на тези степени приеха името на Бога такова, каквото е било разкрито на Енох и се заклеха да го произнасят само веднъж в живота си." В алхимическата версия на степента Розенкройцер, споменатата по-горе, Неизразимото име в действителност е надарено с магическа мощ, както в еврейската Кабала. Рагон, след като описва еврейската церемония, в която думата Йехова е произнасяна от първосвещеника в светая светих, твърди, че ,,Шем-хам-фораш" - друг един термин за тетраграматона, представлява свещената дума на една шотландска степен и че тази вяра в нейните мистични свойства ,,ще бъде изложена в началото на инструкциите за третата степен на Рицаря на Черния орел, наречен Розенкройцер", по следния начин: Въпрос: Кое е най-могъщото име на Бога върху пентакулуна? Отговор: Адонай. Въпрос: Какво е в състояние да направи то? Отговор: Да размести Вселената. Този от рицарите, който е имал късмета да го произнесе по кабалистичен начин, щял да има на свое разположение и силите, които обитават четирите елемента и небесните духове и ще притежава всички добродетели, достъпни за човека Така става напълно очевидно, че тази форма на Розенкройцера има чисто еврейски произход. В обръщението към кандидата, който иска да бъде посветен в степента Розенкройцер в ложата ,,Обществен договор", се посочва: Тази степен, включваща един Орден на Съвършените масони, е разкрита от Брат Р,, който я взел от кабалистичното съкровище на доктор и равин Неамут - глава на синагогата в Лайден, Холандия, запазил нейните скъпоценни тайни и одеждите на посветения в нея, които ще видим в същия ред, в който той ги поставя в своя загадъчен Талмуд. И така, ние знаем, че през XVIII век във Флоренция е било основано едно общество на розенкройцерски магьосници, за което се вярва, че води началото си от XV век и е било частично - ако не и изцяло! - съставено от ориенталци; но вероятно тази секта, докато вдъхновявала тайно розенкройцерите масони, сама или не носела име, или се намирала под прикритие. Така през 1782г. един английски свободен зидар пише: ,,Открих в Алжир няколко твърде любопитни ръкописа на еврейски, които имат отношение към обществото на розенкройцерите, понастоящем съществуващи под друго име, но в същите форми. При това се надявам да бъда допуснат до тяхното познание." Често се твърди, че евреите не са могли да играят никаква роля в свободното зидарство по онова време, тъй като самите те не са били допускани в ложите. Но това изобщо не е сигурно; в статията от ,,The Gentleman‘s Magazine", че евреите допускани в ложите; освен това дьо Люше дава за пример Давид Моисей Херц, който бил приет в една лондонска ложа през 1787г.; а авторът на ,,Унищожените свободни зидари" (,,Les Franc-Macons ecrases"), труд, публикуван през 1746г., твърди, че е видял да приемат трима евреи в една ложа в Амстердам. В ,,Ложите на Мелхиседек" на Континента нехристияните били допускани открито и тук пак степента Розенкройцер, заемала най-важното място. Висшите степени на този ритуал били ,,Посветените Братя от Азия", ,,Господарите на Мъдростта" и ,,Царските Свещеници", известни иначе като степента Мелхиседек (,,Melchisedeck") или истинските Братя на Розата и Кръста. За този Орден, обикновено описван като ,,Азиатските Братя", чийто център се намирал във Виена, а лидер му бил някой си барон фон Екхофен, се твърди, че е продължение на ,,Братята на Златната и Розовия Кръст" - възродена организация на розенкройцерите от XVII век, създадена през 1710г. от един саксонски свещеник на име Самуел Рихтер, известен като Синцерус Ренатус (,,Sincerus Renatus") или ,,Искреният Ренат". Обаче действителният произход на Азиатските Братя е неясен и малко литература по този въпрос може да бъде открита в страната. Другата им известна титла - ,,Рицари и Братя на Евангелиста Йоан" - навежда на мисълта, че са били вдъхновени от йоанитството, но очевидно е фалшива, тъй като сред тях има евреи, турци, персийци и арменци. Като съвременник, дьо Люше е могъл да получи информация от първа ръка и описва така организацията: ,,Висшето управление се нарича Малкият и постоянен Синедрион на Европа. Имената, които използват, за да се крият от своите низшестоящи, са еврейски. Знаците на третата главна степен (т.е. Розата и Кръста) са Урим и Тумим... Орденът притежава истинските тайни и духовните и материални тълкувания на йероглифите на най-уважавания Орден на свободните зидари." Посветеният трябва да се закълне, че ще се подчинява безпрекословно на законите на Ордена и че ще спазва безусловно неговите закони до края на живота си, без да пита от кого са били дадени те или откъде произлизат. ,,Кой", пита де Люше, ,,даде на Ордена тези така наречени тайни? Това е ключовият и най-коварен въпрос към тайните общества. Но Посветеният, който остава и трябва да остане завинаги в Ордена, никога не разбира това; той дори не дръзва да попита; той трябва да обещае, че никога няма да пита. Така онези, които споделят тайните на Ордена, остават Майстори." Пак, както в Строгото Съблюдение, се натъкваме на същата система на ,,Незнайните Повелители" - същото сляпо подчинение на неизвестни ръководители! Под ръководството на тези различни секти на илюминати вълна от окултизъм заляла Франция и ложите навсякъде станали центрове за обучение по Кабала, магия, гадаене, алхимия и теософия; масонските ритуали се изродили в церемонии за викане на духове - жените, които вече били допускани на тези събрания, пищяли, припадали, гърчели се конвулсивно и вземали участие в страховити експерименти. Посредством тези окултни практики след известно време Илюминатите станали третата велика масонска сила във Франция и съперничещите Ордени забелязали изгодата от обединяването на своите сили с техните. Съответно през 1771г. се извършило сливането на всички масонски групи в новата ложа на Събраните приятели (,,Amis Reunis"). Основателят на тази ложа е Савалет дьо Ланж - управител на кралската хазна, Велик служител във Великия Ориент и висш посветен в масонството - ,,запознат подробно с всички мистерии, всички ложи и всички заговори". За да ги обедини, той направил от своята ложа смес от всички софистични, мартинистки и масонски системи, ,,и като примамка за аристокрацията организира балове и концерти, на които адептите от мъжки и женски пол танцуват и пируват или възпяват прелестите на своята свобода и равенство, почти без да подозират, че над тях има таен комитет, който се готви да разпространи това равенство отвъд лъжа - сред аристократите и богаташите, сред замъците и вилите, сред маркизите и буржоата." По-нататъшно развитие на Събраните приятели бил Ритуалът на Филалетите, съставен от Савалет дьо Ланж през 1773г. от сведенборгските, мартинистките и розенкройцерските мистерии и които били достояние на висшите посветени от Събраните приятели - граф дьо Гибелин, хесенският принц, Кондорсе, виконт дьо Таван, Вилермоз и други. Частично изменена форма на този ритуал била учредена в Нарбон през 1780г. под името ,,Свободни и Приети масони на най-ранният Ритуал" (,,Free and Accepted Masons du Rit Primitif"), като е възприета английската терминология (според Клавел), за да стане ясно, че ритуалът произлиза от Англия. В действителност неговият основател, маркиз дьо Шефдебиен д‘Армисон, член на Великия Ориент и на Събраните приятели, черпил вдъхновението си от някои германски свободни зидари, с които поддържал тесни връзки през цялото време и които вероятно са били членове на Строгото съблюдение, тъй като Шефдебиен е бил член на този орден и в него носел титлата ,,Рицар на Главата с Шлема". Кореспонденцията, която поддържали помежду си Шефдебиен и Савалет дьо Ланж, открита и публикувана неотдавна във Франция, предоставя данни, хвърлящи ярка светлина върху масонските разклонения, съществували преди Революцията, каквито никога преди не са били обществено достояние, Съдейки по тона на тези писма, лидерите на ,,Най-ранния Ритуал" изглеждат като почтени и верни на краля джентълмени, предани на католическата религия, обаче тъй като копнеят за нови форми на масонството и жадуват за окултни познания, те били готови да общуват с всякакви авантюристи и шарлатани, които могат да ги посветят в още мистерии. illuminatibg.blogspot.bg/