Шипове – ефикасни и изпитани народни рецепти
За справяне с досадните шипове и за облекчаване на състоянието – рецепти от народната медицина, видове лечения, лекарства, магнезиев гел, хрян, целина Съдържание на статията: ♠ Шипове. ♠ Лечение на шипове. ♠ Шипове в гърба. ♠ Шипове на петата. ♠ Шипове на врата лечение. ♠ Шипове симптоми. ♠ Мермерски рецепти за шипове. ♠ Магнезиев гел шипове. ♠ Стопяване на шипове. ♠ Дафинов лист за шипове. ♠ Целина за шипове. ♠ Хрян за шипове. ♠ Рецепти на Ванга за шипове. ♠ Шипове на кръста. ♠ Шипове в рамото. ♠ Спондилоза. Шипове. У много хора се срещат така наречените шипове. Те представляват ненормално образувание на костната тъкан, която се намира в различните повърхности на костите, където нарастват. Тъй като появата на образуванията прилича удължена израстък, затова те са наричани шипове или разклонения, за научното им название е остеофити. Нещо повече, остеофитите по стъпалата на костите на краката са почти винаги в допир с подметката на обувката и затова се наричат разклонения на петите, които приличат на плантарен фасциит, но не са едно и също нещо. Шийни шипове (остеофити) – стеноза на гръбначния стълб. Като правило, остеофитите са оформени на ръба на костта, подложени на силно натоварване и стрес на подлежащата им кост и деформиране на нормалната структура. В допълнение шиповете могат да се образуват върху костите в резултат на процес на заболяване, което ги засяга пряко или косвено, например, остеомиелит, диабет, остеохондроза и така нататък. Тъй като те нарушат нормалните контури на костите, могат да предизвикат ограничение на движенията и болка, но най-често тези израстъци не причиняват неудобство, преминават безсимптомно и се откриват случайно с рентгеновите изследвания. Шиповете като правило се образуват след умерени и тежки травми и фрактури на костите. Също те се развиват в резултат от наличието на дегенеративни промени, засягащи ставите и гръбначния стълб. Често хронични възпалителни процеси, които се случват в костите и в околните тъкани, допринасят за костни образувания. Остеофитите не са нищо друго освен един патологичен растеж на костната тъкан. Името остеофити е дадено, от неговата форма (на гръцки osteon – кост и phyton – растение, израстък). Растежът на костната тъкан може да бъде или еднократен или многократен. Формите на остеофитите могат да варират – от тънки в крайниците под формата на зъби или шипове до дебели и масивни израстъци под формата на туберкули – туберкулозни възли. Остеофитите, както и нормалната кост, съдържат същите структурни елементи. Интересни факти Шиповете могат да възникнат от всякакъв вид костна тъкан. Шиповете също се наричат костни разклонения. Костеливите израстъци с големи размери значително ограничават движението в засегнатата става. В някои случаи могат да се появят шипове след контакт с костни туморни метастази от други органи. Костеливите израстъци обикновено имат шиповидна или шилообразна форма. Остеофити могат да възникнат на фона на диабет. Съществуват следните видове шипове: Шипове от компактна костно вещество – костно-компактни; Шипове от пореста костна тъкан – костно-порести; Шипове от остеохондрална тъкан – костно-хрущялни; Метапластични шипове. Костно-компактни остеофити Костно-компактните шипове са получени от компактно вещество на костната тъкан. Компактният материал представлява един от двата вида костна тъкан, която образува костите. Компактното вещество на костната тъкан изпълнява много различни функции. Първо, веществото има значителна сила и е в състояние да издържи на високи механични натоварвания. Компактният материал се явява външен слой на костта. На второ място, компактното вещество служи като хранилище за някои химични елементи. То съхранява много калций и фосфор. Компактният слой на костите е единна и специално разработена в средата на дългите и късите тръбни кости (бедрена кост, тибия, фибула, раменна, лакътната кост, радиална, както и костите на стъпалото, и фалангите). За отбелязване е, че кортикалната кост е около 75 – 80% от общото тегло на човешкия скелет. Компактни костни шипове се формират основно върху повърхността на костите на краката ( метатарзалните кости) и фалангите на краката и ръцете. Най-често този тип шипове са разположени в крайните участъци на дългите кости. Порести костни остеофити Костните порести шипове се формират от пореста костна тъкан. Тази тъкан има структура тип пчелна пита и се формира от костни плаки и прегради (трабекули). За разлика от компактната пореста кост, порестото вещество е по-леко, с по-малка плътност и няма конкретно съдържание. Порестите вещества участват във формирането на крайните участъци на дългите кости, и всъщност представлява целия обем на порестите кости (карпална кост, пищяла, прешлени, ребра, гръдна кост). В дългите кости порестият материал съдържа червен костен мозък и е отговорен за процеса на хематопоеза. Порестите костни шипове възникнат след сериозни натоварвания върху костта. Този тип шипове могат да се появят в почти всеки сегмент на спонгиозните и кортикалните кости, като порестата кост има относително голяма повърхностна площ. Лумбални шипове – дегенерация на гръбначния стълб. Остеохондрални костно-хрущялни остеофити Остеохондралните шипове възникнат след хрущялна деформация. В състава на ставната повърхност влиза ставния хрущял, който покрива ставите отгоре. Хрущялът играе важна роля в ставите, защото благодарение на него триенето, което се получава между ставните повърхности на съчленените кости, става много по-малко. Хрущялът е обект на постоянни прекомерни натоварвания, а също и на възпалителни или дегенеративни ставни заболявания настъпва изтъняване и разрушаване на тъканите. Костта под влиянието на голямо механично натоварване започва да расте. Тези остеохондрални израстъци, увеличаване на площта на повърхността на ставния хрущял, за да се разпредели равномерно целия товар. Остеохондралните остеофити често се образуват в големите стави, където натоварването на повърхността на ставния хрущял достига своя максимум в коляното и бедрото. Метапластични шипове Метапластичните шипове възникват, когато има заместване на един клетъчен тип кост в друг тип кост. На изолираните костни клетки има три основни типа – остеобласти, остеоцити и остеокласти. Остеобластите са костни млади клетки, които произвеждат специфично междуклетъчно вещество. След време те са като зазидани във веществото и се превръщат в остеоцити. Остеоцитите губят способността да се делят и да произвеждат междуклетъчно вещество и участват в метаболизма, както и в поддържане на постоянен състав от органични и минерални вещества в костите. Остеокластите са получени от бели кръвни клетки и от необходимостта да се разруши старата кост. Делът на остеобластите, остеокластите и остеоцитите в метапластичните шипове е нетипична. Тези шипове се дължат на възпаление или инфекция, която прониква в костите. Също така, в някои случаи, метапластични остеофити могат да възникнат, когато започва регенерация на счупена кост. Заслужава да се отбележи, че остеофитите играят важна роля, тъй като ако няма пълна регенерация пълна на разпадащият се хрущял или на кост, то шиповете ограничават амплитудата на движенията му, и забавят процеса на неговото унищожаване. Причини за възникване на шипове Причина за остеофитите могат да бъдат различни нарушения в обмяната на веществата. Често костни израстъци възникват в резултат на голямо натоварване на ставата, което води до разрушаване на хрущяла. Също така причината може да бъде директна травма или нараняване на гръбначния стълб и / или на ставите. Причини за поява на шипове Възпаление на костта; Дегенеративни процеси в костната тъкан; Костни фрактури; Дълъг престой в принудително положение; Туморно заболяване на костите; Ендокринни заболявания. Лечение на шипове. Лечението трябва да започне само след наличие на шипове потвърдени от рентгенографски изследвания. В зависимост от стадия на заболяването, както и въз основа на различните им параметри ( размер, форма, структура, оформление), хирургът-ортопед във всеки случай избира желания режим на лечение. Лечението може да включва: Лекарства за шипове; Физиотерапия; Масаж и лечебна физкултура; Хирургия. Лекарства за шипове Премахването на образувани шипове с лекарства е невъзможно. Използването на лекарства е насочено към предотвратяване на болките и възпалението (ако има такива). Медикаментозното лечение на остеофити не зависи от тяхното местоположение, то се прилага нвсякъде. Външно се прилага върху засегнатата област гел или мехлем. Най-честата употреба е на НСПВС. Такива са диклофенак, индометацин, волтарен, кетопрофен. Физиотерапия Физиотерапията както и лекарствата, не водят до пълното изчезване на шиповете. И то е едно и също за всички видове израстъци, независимо от тяхното местоположение. Най-голям ефект има от такова лечение, когато заболяването е в ранен етап. Физиотерапия – процедури за шипове. Единственото специално изискване е, ако шиповете се намират на гръбначния стълб – шоковата терапия не е приложима. Следващата таблица обобщава основните техники физически терапия, които се използват при лечението на остеофити. Основни техники за лечение на шипове. Електрофореза. Под влияние на електрически ток, лекарствата (обикновено новокаин) успяват да проникнат към засегнатите тъкани, с осигуряване на ясно изразен и продължителен обезболяващ ефект. Диадинамотерапия. Тя стимулира обмяната на веществата в тъканите, затопля и премахва болката. Лазерна терапия. С нея се елиминира болката, възпалението и подуването на тъканите. Масаж и лечебна физкултура В допълнение към по-горе описаните процедури, се прилага масаж и лечебна физкултура. Продължителността, броят какви техники да се използват се назначава от лекар в зависимост от стадия на заболяването, локализацията на шиповете и физическото състояние на пациента. Масажът и физическата терапия са предназначени, за да помогнат за премахване на задръстванията в мускулите, подобряване на нашите обмяната на веществата и кръвообращение. Акупунктура. Назначава се от лекар, процедурата трае 20-30 минути. Пробождат се специфични точки. Използва се и при спондилоза. Ултразвукова терапия. Значително подобрява процеса на метаболизма в тъканите. Физикална терапия е противопоказана при следните патологии: злокачествен тумор; заболявания на вените (тромбофлебит , тромбоза); масивен кръвоизлив; високо кръвно налягане (хипертония етап 3); атеросклероза (отлагане на холестерол в артериалната стена); активна форма на туберкулоза; бъбречна недостатъчност ; чернодробна недостатъчност ; обостряне на инфекциозни заболявания. Хирургично лечение Операция за отстраняване на шипове в шийните прешлени. Чрез прибягване до операция, когато консервативната терапия е неефективна, болката продължава, и човек губи способността да работи. Методите за отстраняване на шиповете зависят от местоположението им: Гръбначен стълб. Методът за него е ламинектомия (отстраняване на израстъците на гръбначния стълб). Процедурата е по отваряне на задната част на гръбначния канал. Прави се с цел облекчаване на налягането получено върху гръбначния мозък или окончанията на нервите, които излизат в случая от гръбначния канал. Методът може да бъде използван и при лечение на гръбначна стеноза или херния. Процедурата се извършва под обща анестезия. Времето за възстановяване е от две седмици до шест месеца. Крака. Изпиляване на формираните израстъци по костите ендоскопски. То се извършва под местна упойка и времето за възстановяване е няколко дни. Стави. За тяхното лечение, методът е артропластика. Чрез ексцизионната артропластика се отстранява част от израстъка – тъканта на костите, които участват в ставата и в кухината се поставя съединителна тъкан, До 2 месеца е времето за възстановяване. Характеристики на лечение на шиповете с различна локализация В допълнение към общите (обсъдени по-горе) лечения, има също и специфични, които са в зависимост от това къде точно са шиповете. Ортези за кракаta. Препоръчва се намаляване на натоварването на мястото, в подножието на образованието, като се носят специални ортопедични устройства – ортези. Целта е да се намали увреждането на тъканите, в които са се образували шиповете. Ортезата позволява използването на специално лепило, което поддържа ставата и връзките физиологично нормални. При лечението на шипове се използват съвместно и хондропротектори (препарати за възстановяване на хрущялната тъкан на ставите), които спират растежа им. В допълнение към успоредно лечение на остеоартрит те помагат за предотвратяване появата на нови форми. При откриване на шипове, трябва по възможно най-скоро да се потърси лекар специалист за точна диагноза и лечение.И както шиповете не са независимо заболяване, но са само следствие от друго – трябва да се лекува основната на патологията, която ги провокира. Шипове в гърба. Причината за появата на шипове в г Шипове на гръбначния стълб. ърба и особено на гръбначния стълб в повечето случаи е деформираща спондилоза. При това заболяване костните израстъци могат да възникнат от предния ръб на гръбначния орган или да се отклоняват от ставните процеси ( процеси, които участват в образуването на ставите в горните и долните прешлени ). В развитието си досадните шипове на гръбначния стълб нарастват и се усеща болка, получава се костна дегенерация на гръбначните връзки и се ограничава мобилността в гръбначния стълб. Синдром на болка В началния етап на заболяването обикновено болки не се усещат. С времето се получава деформация на прешлените, което в повечето случаи води до образуването на остеофити. В бъдеще процесът дегенеративно-дистрофичните явления прогресира, което води до намаляване на канала, в който се намира гръбначният мозък. В някои случаи, шиповете могат да бъдат значителни и по този начин се притискат нервните корени, които се появяват от гръбначния мозък и са част от периферната нервна система. В случая, когато има увреждане на нервните корени, се проявява болка. В засегнатите сегменти на гръбначния стълб тя се усилва по време на шофиране, както и при кашлица или кихане. Болката може да се увеличи по време на деня, както и да наруши съня през нощта. Често, докато се притискат нервните корени на лумбалнния сегмент, болката в гръбначния стълб се разпространява към хълбоците, бедрата, пищяла и подножието на проекцията на седалищния нерв ( симптоми на ишиас ). Ако шиповете или прекомерно деформираните прешлени компресират нервните корени, това води до загуба на мускулна маса и чувствителност на тези части на тялото, корените на които са инервирани. За отбелязване е, че най-често са засегнати от цервикална спондилоза сегментите на гръбначния стълб. В този случай, към болките в шийните прешлени могат да бъдат приложени и някои съдови заболявания, като например замаяност, замъглено виждане, шум в ушите. Костна дегенерация на гръбначните връзки Често, когато човек има спондилоза се получава и костна дегенерация на гръбначния стълб, който поддържа целият гръбначен стълб. Разпределяне на връзките сред гръбначния мозък, които дегенерират: предно надлъжно сухожилие; заден надлъжен лигамент; жълти сухожилия; междугръбначни свръзки; тилна свръзка. В предния надлъжен лигамент е прикрепен на върха на първия прешлен на шията и отива в надкостницата на нивото на първите два сакрално прешлени. В предната надлъжна част лигаментът покрива цялата предна повърхност, както и една малка част от страничната повърхност на шийните прешлени, гръдната, кръстната и опашната част от кръстния отдел. Този пакет от плътни тъкани е здраво свързан с гръбначните дискове и по-малко здраво свързан с частите на гръбнака. От двете страни на предния надлъжен лигамент преминава в надкостницата. Основната функция на предния надлъжен лигамент е да се ограничи по дължина на гръбначния стълб. Костни разклонения – ниско назад – шипове. Задното надлъжно сухожилие (лигамент) започва своето начало от задната повърхност на втори шиен прешлен ( в гръбначния канал ) и долната част е прикрепена към отдела на първия опашен прешлен. Тази свръзка е плътно прилепнала към гръбначните дискове. Задната надлъжна свръзка за разлика от другите има голям брой нервни окончания и е много чувствителна към различни механични напрежения върху участък от страната на междупрешленните дискове. Често задния надлъжен лигамент е засегнат в случая от дискова херния. Жълтото сухожилие намира в пространствата между дъгите на прешлените. То запълва междупрешленните разлики между 2 шиен прешлен до сакрума. Тези връзки се състоят от голям брой еластични влакна, които в продължение на стъблото може да се съкрати и действат като мускули. Това, че жълтите лигаменти помагат да се държи тялото в състояние на разширение и по този начин да намали напрежението в мускулите. Междугръбначните свръзки представляват пластинки на съединителната тъкан, която се намира между гръбначните части (несдвоени придатъци, които се простират от свода на всеки прешлен на средната линия) съседен прешлен. Дебелината на междугръбначните свръзки варира значително в зависимост от сегмента на гръбначния стълб, в който те се намират. Така че най-дебелите междугръбначни ставни свръзки са в областта на лумбалните прешлени, докато те са по-слабо развити в района на шията. Тези свръзки граничат с жълтото съхожилие. Тилната свръзка е плоча, която се състои от съединителна тъкан и еластични ленти. Тилният лигамент се намира само в региона на шията. От началото му има приложение към тилната миди, който се намира точно над първия вратен билото, и по-долу лигамент е приложен към гръбнака на последния седми шиен прешлен. Ограничаване на мобилността на гръбначния стълб Ограничаването на подвижността на гръбначния стълб може да се дължи на наличието на значителни количества от шипове. Костеливите израстъци водят до деформация на околните вертебрални органи, които понякога причиняват тяхното сливане. Ако шиповете унищожават или деформират повърхността на междупрешленните стави, това може да доведе до значителна загуба на подвижност в отделните сегменти на гръбначния стълб, до пълната неподвижност ( анкилоза ). Диагностика на гръбначни шипове Откриването и диагностиката на шипове не е свързано с твърде много проблеми. За откриването на костните израстъци в повечето случаи помага рентгеновият метод. Но само по себе си откриването им няма никаква стойност, без да се разкрият причините, които са довели до образуването на израстъци на костната тъкан. Трябва да се отбележи, че в някои случаи може да се открие шипове с незначителни размери, които се срещат без симптоми и не изискват медицинско или хирургично лечение. За откриването на шиповете се използват следните инструментални методи за диагностика: рентгенографски метод; компютърна томография; магнитен резонанс. Рентгенографски метод Методът с рентгеново изследване е сред основните диагностични методи на шипове поради своята достъпност и неинвазивност (този метод не наранява тъканите). В началния етап на развитие, остеофитите приличат на малки тънки образувания на предните горни и долни повърхности на гръбначния стълб. Тези размери не надвишават няколко милиметра. Впоследствие, костните израстъци могат да растат по размер. Масивните остеофити на гръбначния стълб често при рентгенови изображения са оформени като клюнове на птици. Важно е не само да се определи местоположението и формата на остеофитите, но също така и на структурата, формите и размерите. Също така, в някои случаи, рентгенографският метод позволява да се идентифицират други патологични промени в гръбначния стълб. Компютърна томография Компютърната томография е метод за наслояване изследване на вътрешната структура на тъкани. Компютърна томография дава малко по-точна информация за промените, настъпващи в гръбначния стълб и околните структури. При диагностициране на остеофити, обикновено не се използва, тъй като този метод в сравнение с рентгенографския е относително скъпо. Магнитен резонанс Магнитният резонанс или ЯМР е високо информативен метод за диагностика на повреди на различни тъкани. За диагностициране на гръбначните остеофити с него, както и методът за компютърна томография, те се използват сравнително рядко. Шипове на петата. Остеофитите в крака обикновено се формират в костта на петата. Основната причина за образуването на така наречените разклонения на петата са възпалителни и дегенеративни промени на плантарната фасция (сухожилие). Тя е прикрепена към петата и участва в придържането на долния свод на стъпалото. Постоянни микротравми на плантарната фасция могат да доведат до нейното възпаление (плантарен фасциит). Предразполагащи фактори включват към плантарния фасциит – прекомерно натоварване на долните крайници, както и разнообразие от травми на костта на петата (счупвания или пукнатини ). Също остеофитите могат да се образуват и около ноктите (нокътното легло) на големия пръст на крака. Тези шипове често са в състояние да избутат нокътната плочка и по този начин да предизвикат силна болка в пръста. Тези симптоми са много подобни на симптомите на врастналите нокти. Остеофити в крака се появяват с болка и нарушение на функцията на стъпалото. Синдром на болка. Болката е най-важният признак на присъствието на шипове в петата. Тя се случва обикновено в областта на петата, и се увеличава с натоварването. Болката е най-силно изразена сутрин. Това се дължи на факта, че в увредената фасция през нощта идва процесът на регенерация, който се прекъсва. На сутринта по време на ходене въздействието на тези пресечени фасции отново води до разкъсването на израстъците и те се простират до първоначалните си размери. Болката постепенно отшумяват, но в бъдеще могат отново да се появят. Ако остеофитите възникнат в основата на дисталната фаланга на палеца ( под нокътната плочка ), това неизбежно води до болка. Процесът се дължи на факта, че тези шипове механично дразнят нервните окончания, които са разположени под ноктите. Нарушение на функциите на стъпалото Нарушаването на функциите на стъпалото се получава, когато е налице масивен шип на петата. Болката може да бъде доста силна, което може да доведе до временно накуцване (леко или болезнено куцане). Пациентът заради болките в областта на петата трябва да се опитва да не се натоварва в засегнатия долен крайник, както и докато при ходене да разчита на него с по-малко време отколкото върху предната част на стъпалото. Диагностика на шипове в петата В повечето случаи диагнозата е базирана на оплакванията на пациентите, както и въз основа на данните, получени след физически преглед на засегнатата област на стъпалото. За да се потвърди диагнозата е необходимо да се възползвате от инструментални методи за диагностика. В повечето случаи, за да се открие крак остеофити прибягват до рентгенографски метод. На рентгеновата снимка шиповете могат да имат клиновидна или шиповидна форма, която се простира от грудката на петата. Методът рентгенова дифракция показва патологията в повечето случаи и затова използването на други инструментални методи като компютърна томография и магнитен резонанс е неподходящо. Тези методи са предвидени само когато е необходимо да се получи информация не само върху костните тъкани, но и околните структури. Шипове в петата лечение Лечението на шиповете в петата трябва да започне с намаляване на физическата активност върху засегнатия крайник. При лечението на петата разклонения е добре да с еползват специални ортези, които подкрепят надлъжния свод на ходилото. Също така е възможно да се използва хастари за табаните, стелки, които са откъснати от предната част. Хастарите за ходилата позволяват петата да бъде в правилната анатомична позиция и също намаляват натоварването на целия крак. За отбелязване в, че в повечето случаи на пациентите с шипове в петата помагат различни видове фиксирания на фасцията на ходилото. Шипове – ефикасни и изпитани народни рецепти. Използвайте следните видове фиксиране на фасцията на ходилото: поставяне на лента; използване на нощни ортези. Лентата е процедура за налагане на самозалепваща се лента за кожата за по-добро фиксиране на сухожилията, ставите и мускулите. Тя се използва за предотвратяване и лечение на различни травми и патологии на опорно-двигателния апарат. Лента на ходилото е изключително ефективна в разклоненията на петата. Специален пластир помага за поддържане на налагането на надлъжната арка на стъпалото, и самата поддържа ходилната фасция във физиологично нормално положение. Залепването трябва да се извършва след физическа терапия ( след фитнес разтягане на фасцията на ходилото). За поставяне на лента, можете да използвате специална самозалепваща се лента, и обичайния широк лейкопласт. Нощните ортези (шини) са специални ортопедични устройства, които помагат за облекчаване на болния крайник, фиксирате и регулирате функция. В действителност вечерната ортеза е скоба за става или крайник. Тези ортопедични апарати са способни за фиксиране на крака под прав ъгъл ( позиция на максимална дорзифлексия ), която осигурява нощна подкрепа на фасцията на ходилото. В бъдеще тази обвивка ще се възстанови без съкращаване, и нейните тъкани няма да са изложени на микротравми. За да се постигне желания терапевтичен ефект, нощните шини трябва да се използват ежедневно в продължение на няколко месеца. Добре е да отбележим, че горните методи за лечение на разклонения на шиповете в петата, не винаги имат желания терапевтичен ефект, и често трябва да бъдат комбинирани с други терапии. За лечение на шипове в петата се използват същите методи както описаните за общото лечение на шипове: физиотерапия; медицикаментозно лечение; хирургия; масажи и физкултура. Физиотерапевтичните лечения на израстъците в петата в момента са най-предпочитаните. Те не са в състояние да се разрушат костните израстъци, но са изключително ефективни за премахване на болката. Физиотерапия във връзка с носенето на обувки с ортопедични стелки или хастари за ходилото, както и използването на нощни ортези, в повечето случаи напълно намаляват болката. Към описаните физиотерапевтични методи за шипове в гърба се добавят още само 2: виброакустична терапия и радиотерапия (с рентгенови лъчи). Медикаментозното лечение се основава на използването на противовъзпалителни лекарства с действия на открито (гелове и мехлеми). Тези инструменти премахват болката в петата, както и ускоряват регенеративните процеси във фасцията на ходилото. Най-честата употреба е на НСПВС. Такива са диклофенак, индометацин, волтарен, кетопрофен. В случай, че противовъзпалителни средства с външни приложения не носят облекчение, можете да използвате лекарства за блокадата на шиповете в петата. Тази процедура не се използва много често, тъй като изисква от хирурга-ортопед голям практически опит и знания. Терапевтичната блокада е ефективен метод, който се използва за облекчаване на болката. Този метод се основава на въвеждането на лекарство със спринцовка директно в патологичния център (в зоната на шиповете на петата), което е причина за болка. Използват се следните лекарства за блокадата на шипове в петата: Хидрокортизон е хормон на надбъбречната кора (глюкокортикостероид). Хидрокортизон има изразено противовъзпалително, аналгетично и антиалергично действие. Кеналог е синтетично лекарство от групата на надбъбречните хормони. То има силно противовъзпалително и аналгетично действие. Кеналог почти няма никакъв ефект върху баланса на водно-солевия баланс и не води до задържане на течности в организма. Дипроспан е хормон на надбъбречната кора. До голяма степен намалява тежестта на възпалителния отговор и допринася за бързо облекчаване на болката във фокуса на патологичната среда. Хирургично лечение Хирургично лечение се отбелязва в случай на остеофити на фалангите на краката, както и ако няма ефект върху продължаващото медицинско лечение и рехабилитация на шпорите на петата. При болки и липса на ефект от другите видове лечения, се извършва ендоскопска операция. Хирургът прави две малки дупки с диаметър 5 мм. През единия отвор въвежда специална камера, която помага на хирурга да наблюдава напредъка на операцията, а във втората – необходимите инструменти. За достъп до шиповете в петата, за отстраняването им е необходимо да се намали плантарната фасция. На следващо място се използва специален инструмент за рязане на костната тъкан (хирургически нож), с който се извършва отстраняване на шиповете. Операцията се извършва под местна упойка. Продължителността на възстановяването е няколко дни. Веднага след операцията, крака може да се натоварва с ходене постепенно. Шипове на врата лечение. Шиповете на врата се получават вследствие на принудителна когато спим или сме на работа. Мускулите на гръбначния стълб остават за дълго време пренапрегнати и сковани от неподходяща поза. С годините продължителните и чести мускулни съкращения „опъват” костта в областта на заглавните места на сухожилията. Обикновено това става в областта на врата. Организмът на тези места в отговор започва да трупа костно вещество, за да „заздрави” проблемния участък. След време се получават новообразувания – костни израстъци – шипове, които притискат съседни структури – нерви, съдове и водят до постоянни страдания. Шиповете се образуват по нашите шийни прешлени, поради което изпитваме болки и неудобства във врата и главата. По симптомите те могат да бъдат открити, освен и с методите за диагностика описани по-горе. Симптомите на шипове на врата са: най-осезаемият е главоболие, сутрешна скованост, недоспиване, схванат врат, високо кръвно, световържеж, хронична умора, отпадналост, отслабен имунитет, безсилие. При шипове на врата за лечение и за превенция, д-р Биволарски предлага да се използва удобна възглавница, за да не се лежи и спи в неудобна за врата поза. Това би могло да се постигне като се вземе една по-голяма и по-плътна възглавница и се прегъни на 2 равни части по дължина. Зашийте я по средата или опънете конец, който да се задържи и да разделя възглавницата на 2 по дължина. Рамото в легнало положение трябва да опира едната страна, ухото да попадне в кухината между двата цилиндъра и слепоочието да е в горната страна. Пробвайте тази препоръка и щом лекар я е предложил, ще имате полза. За лечение на шипове по врата освен описаните по-горе методи за общо лечение на шипове може да ползвате и следната рецепта. Натопете парче вълнен плат в ябълков оцет (по-добре е да е – домашен) и го изстискайте. Наръсете отгоре му 2 пакетчета бял тамян счукан на прах. Направете компрес с приготвения плат и наложете раменете. Шипове на врата упражнения. Упражненията могат да бъдат първо загряващи с въртеливи движения на ръцете от раменете и след това бавно, без много натоварване въртене на главата от врата. Вижте подробно как се правят във видеото. Упражнения срещу болки във врата Шипове симптоми. Симптомите на шиповете зависят от местоположението им. В процеса на растежа, те не причиняват неудобство, но в значителен мащаб и в големи количества – причиняват болка. Показани са симптомите на заболяването в зависимост от локализацията на формирането на костите: Гръбначен стълб. Болка по време на движение, кашлица, неудобна поза по време на сън, вкостеняване на ставните връзки,                                 ограничаване на мобилността. Крак. В областта на петата болка след тренировка, болка в палеца (подобно на болката на врастнали нокти), ограничаване на мобилността, куцане. Стави. Болка в ставата в края на деня, намаляване на обхвата на движение, развитие на неподвижност на ставите, съвместни деформации. Мермерски рецепти за шипове. Смесват се само 400 грама чесън обелен и 3 лимона, обелени и непременно почистени от семките. Смилат се през машинка за месце, а може и някакъв друг домашен уред за смилане. Остава да ги изсипете в бутилка от тъмно стъкло и отгоре да ги запечатате с фолио. Престояват на тъмно и студено 24 дни. На следващия 25-ти ден може да се ползва. Приема се 3-4 месеца или дори до изчезване на болката и шипа. Друга рецепта за шипове: смачква се много добре една глава лук. Най-дебелата люспа се маха, като отгоре й се капват 5-6 капки катран и се слага на шипа на петата. С така направената превръзка се спи. Маха се на сутринта, а на следващия ден се повтаря процедурата с другия крак. Компресът никога да не се слага едновре...