Лепа Брена: Човек трябва сам да избира как да живее живота си
Отвличат сина ѝ Стефан, когато е на 8, при инцидент тя чупи двете си ръце и лакът, но каквото и да става - винаги намира сили да се изправи и да продължи с усмивка © Сн.: Личен архив на Лепа Брена Лепа Брена неведнъж е посещавала България, но всяко нейно идване в родината ни е събитие, изпълнено с трепет и очакване на хилядите й фенове, които още помнят първия й концерт тук през 1990 г. на стадион „Васил Левски“. Как ще се опишете сама себе си след толкова години на сцената? Каква е Лепа Брена през собствените й очи? Лепа Брена е моето алтер его. То ми дава възможност да танцувам на99сцената, да покажа целия си творчески99потенциал. Обичам да казвам на шега, че няма да завърша аз, а – Лепа Брена!Какъв е животът ви с Боба Живойнович – какво споделяте и за какво сте  на различно мнение?  Боба и аз прекрасно се разбираме. Той  е двигателят и инициаторът за всичко  вкъщи – какво да се купи, къде да пътуваме и какво ново трябва да се види.  Казват, че освен изборът на професията,  изборът на партньор в живота е нещото,  което определя и формира целия бъдещ  живот. Моят избор и в двата случая бе  точен! Какво всъщност ви предрече Ванга за  мъжа в бялата униформа? Сбъдна ли  се?  Когато Ванга ми каза, че ще бъда  щастлива само с мъж от нашите ширини, който носи бяла униформа, не се  сетих за друго освен, че става въпрос  за доктор, лекуващ пациенти. Баща ми  беше медицински работник и по някакъв начин свързах бялата униформа с  докторската престилка. Когато обаче се  запознах с Боба, който беше професионален тенисист, ми хрумна, че тенисът    е „бял спорт“ и оттам  идва „бялата униформа“. При инцидент чупите и двете си ръце,  година след това –  лакът... Кои моменти  от живота си определяте като най-тежки и какво  ви помогна да преминете през  тях?  Когато преживеете някаква травма, е много важно кой ще бъде до вас.  Очите на целия регион бяха вперени в  моето оздравяване и съм благодарна  на всички, които полагаха грижи за  мен. Човек трябва да преживее някакво  здравословно премеждие, за да забави  оборотите и по друг начин да пренареди  приоритетите си. Това е поуката, която  трябваше да извлека.Имате рекорд, който още не е подобрен. В най-голямата зала в Белград  изнасяте 31 концерта за един месец...  Това ли е най-голямото ви постижение в професионален план?  В „Сава Център“ пях 18 вечери подред,  а става въпрос за зала със значителни  размери. И в „Дома на синдикатите“ се  проведоха 31 концерта поради огромен  интерес. Винаги по време на работа  искам да надхвърля постигнатото от  мен предишния път, да поставя нов свой  рекорд. Състезавам се със собствените  си резултати. Името ви Фахрета в превод означава „победа“ - кое определяте като  най-голяма победа за себе си?  Не знаех, че значи и това. Отдавна ми  бяха казали, че името ми означава „зора“  и че моята покойна майка ми го е дала,  защото съм се родила на зазоряване. Не  мога да кажа коя е най-голямата ми победа, тъй като отдавна не се състезавам    с колегите си от  естрадата. Това,  което Лепа Брена е направила  през тридесет  и петгодишната си кариера,  надхвърля  всички рамки  и граници на естрадата. Албуми,  концерти на стадионите, филми, кукличката Лепа Брена са само  частица от всичко това, с което  се занимавах в течение на кариерата  си. Моят най-голям успех е, че останах  твърдо стъпила на земята с двата крака,  въпреки всичко, което преживях. От какво се отказахте заради музиката? Какви жертви направихте?  Когато се занимавате с изкуство,  винаги жертвате свободното си време,  но никога не съжалявате за това, тъй  като оставяте като наследство творчеството си. Това може да го потвърди  всеки човек на изкуството. Вие просто  се наслаждавате на работата си и доброволно се отричате, ако по-дълго записвате в студиото песен, снимате клип,  едиториал. Не ви е трудно, тъй като се  наслаждавате безкрайно. Имахте идея да пишете автобиографична книга. Коя интересна история  ще споделите в нея, която не е широко тиражирана сред феновете ви?  С две думи – какво не знаем за Лепа  Брена?  Ако искате вярвайте, но има много  неща, които са свързани с детството ми,  израстването, творческото развитие,  които не споделях с широката аудитория, въпреки че изглеждаше, че за мен  всичко е написано и всичко се знае. Знаят се доста неща, но не всичко. Не съм се  отказала напълно от книгата, но мисля,  че не е дошъл моментът за нея. Идвате в България не за първи път, имате и музикална компания – работили ли сте с български  изпълнители? Какво е мнението ви за  българската музика?  Българската музика е удивителна с  много интересна мелодия, която гали  ухото на балканския човек, топла е и  разпознаваема. Наистина познавам  много изтъкнати български хора на  изкуството, имам доста приятели и  фенове от България, но не съм имала  възможност за творческо сътрудничество досега.  Лепа Брена, Боба ЖивойновичС какво са свързани страховете ви  днес? Рядко плача и не мисля, че сълзите  могат да ми помогнат много. Понякога  мога да бъда ядосана и бясна, но, когато  сте безпомощни, плачът наистина е  последна инстанция. На какво със съпруга ви научихте  синовете си?  Боба и аз учехме синовете ни да бъдат  честни и почтени хора, достойно да се  отнасят към живота и обстоятелствата,  да не се главозамайват от големия успех  и винаги да останат здраво стъпили на  земята. А те вас на какво?  Научиха ме да забавя темпото, да  бъда по-свободна, да се забавлявам подобре и по-малко да ме е грижа.  Имате мюсюлмански произход и без  значение от религията, която изповядвате, на коя страна сте повече  – на страната на женската еманципация и свободно право на избор,  или по-скоро на строгите канони на  вярата и законите на религията?  Мисля, че всеки избира сам как да живее  и че сами определяме правилата в живота си. Не трябва да оставяме другите  да живеят вместо нас, а сами да бъдем  творци на щастието си.  Интервю на Савина Петрова за сп.Story  Материалът е любезно предоставен от сп.Story