За доктрината на Обама Европа е просто „консуматив”
Има ли някаква стойност животът на европейците? Не и за Обама. Всъщност, дали за президента на САЩ каквото и да било вече има някакво значение! В момента неговата Америка потъва. Впрочем, същото се отнася и за „неговата” Европа. Разбира се, по различни причини. Истината е, че Обама не искаше за разедини Америка, но се случи точно това. Негов приоритет беше благоденствието на Уолстрийт, а не стената между САЩ и Мексико. Новата „Берлинска стена” между Европа и Русия обаче е негово дело. И тя беше изградена съвсем целенасочено от Обама, опитващ се да разедини завинаги двете половини на Стария континент, т.е. Западна Европа и Русия. И ето че през втората половина на ноември американският президент се появи в „своята Европа” за да я награди с прощалната си целувка. Усещането обаче беше, че това е целувката на смъртта. Бъдещият президент на САЩ Тръмп иска да затвори вратите на Америка за мексиканците и това е повод за множество критики и подигравки срещу него. В същото време Обама иска да забрани на руснаците да влизат в Европа и усилията му в тази посока биват аплодирани. Особено в Европа! Думите на Тръмп са просто думи, докато тези на Обама означават война. И въпреки това, европейските лидери твърдят, че се боят от Тръмп. А може би фактът, че Обама се е превърнал в своеобразен фетиш за европейския елит е симптом за самоубийствените склонности на този елит? Или, което изглежда по-вероятно, просто ставаме свидетели на поредния акт на подчинение на европейската „суперколония” на заповедите, идващи от отвъдокеанската свръхдържава? Макар това да е заповед да умреш! При всички случаи, прощалният дар на Обама за Европа представлява своеобразна бомба с часовников механизъм. Но най-лошото е, че Европа (или по-скоро нейният „елит”) му благодари за нея. „Разделяй и владей” е най-старата рецепта за подчиняване на противника. И Европа се хвана в този американски капан. При това неведнъж, а поне два пъти. Първия път (както става обикновено), това беше трагедия. Сега, т.е. втория път, става дума по-скоро за фарс. Първата студена война изглеждаше правдоподобна (макар да ставаше дума за фалшива тревога). Новата студена война обаче е по-скоро анекдот. Само че никой не се смее. С изключение на Обама, разбира се, който не крие самодоволната си усмивка. В същото време, неговите европейски „пешки” са убийствено сериозни. Лошото е, че ако европейците не спрат да вървят по пътя, който им сочи Обама, скоро могат да изчезнат от лицето на земята. А самият Обама ще продължи да се усмихва самодоволно. Бомбата с часовников механизъм, заложена от Обама, включва няколко елементи. Единият се нарича „Украйна”, а другият са „балтийските постсъветски държави”. Впрочем има и един резервен елемент, в лицето на Полша. При управлението на Обама всички те внезапно възприеха едно изключително ирационално поведение. Тоест, бяха „активирани” от него и в момента са готови буквално всеки момент да провокират трета световна война. Вероятно, това ще се окаже най-кратката война в историята. Тоест, ще бъде такава за Европа, която ще се превърне в прах и пепел само за няколко секунди. Дали обаче Обама го е грижа за това? Не, разбира се! А, дали самата Европа е притеснена от случващото се? Отново не, поне що се отнася до т.нар. европейски елит, включително брюкселските еврократи. На тези хора очевидно им харесват идиотските внушения, с които ги зомбира Обама. И колкото по-дълго продължава това „зарибяване”, толкова по-възторжен става блясъкът в очите на европейските лидери. Последващите халюцинации и параноя са им гарантирани. Това, което казва или прави Тръмп, дори не се доближава до онова, което прави Обама. Тръмп твърди, че иска да арестува и екстрадира нелегалните мексикански имигранти. Обама и неговите европейски клоуни — напротив, искат да „изкоренят” руснаците. И на този фон някои се опитват да ни внушават, че Тръмп бил луд! Погледнато от Европа, хипотетичните мерки на Тръмп изглеждат като детска забава, в сравнение с омразата на Обама. Вариантът на Обама има структурен характер, т.е. реализира се във водената на практика от него политика, докато вариантът на Тръмп са по-скоро емоции, което обяснява и защо от време на време той изглежда толкова нелепо. Не е учудващо, че кандидатът на Обама на президентските избори, т.е. Хилари Клинтън, получи пълната подкрепа на американския милитаристки елит. Странното е, че Европа, която е мишената на тази омраза, демонстрирана от Обама, също подкрепи Клинтън и, че нейните лидери открито изразиха съжалението си от победата на Тръмп. Истината обаче е, че тази Европа, която се подчинява на Обама, е ходещ мъртвец. Измислицата, наречена Европейски съюз, представлява форма на рекет, който финансово обезкръвява обикновените европейци, смятани от еврократите в Брюксел за „боклуци”. ЕС вече не заслужава доверието ни, ако въобще някога го е заслужавал. И тъй като Съюзът прогресивно губи подкрепата на европейските „боклуци”, той отчаяно се хваща за Обама като удавник за сламка. По време на прощалното посещение на американския президент в Европа през ноември 2016 г. Меркел, Оланд, Ренци и Ципрас продължиха да се гърчат пред него, без въобще да ги е грижа за заложената от САЩ бомба, която продължава да цъка зад гърба им. Като истински либерални фундаменталисти, те вярват и споделят омразата на Обама. И очевидно са готови да се превърнат в негови „шахиди”. Може би, защото споделят максимата „след мен и потоп”. Горчивата истина обаче е, че за доктрината на Обама Европа е просто „консуматив”. Това много ясно си пролича в знаменитата фраза на един от ключовите представители на президента на САЩ на континента Виктория Нюланд през февруари 2014 т.г., когато американската бомба с часовников механизъм беше заложена в Украйна: „Майната й на Европа!”. Това че европейският псевдоелит доброволно приема и се подчинява на тази доктрина въобще не го оправдава. Точно обратното, това изцяло оправдава съпротивата на обикновените европейци срещу случващото се. Единственото, което може да обезвреди заложената от Обама бомба с часовников механизъм, е да бъде отхвърлен не само самият Обама, но и ЕС — най-малкото, в сегашния му вид. В началото на ноември американските избиратели свършиха първата част от тази задача. Сега на ред са избирателите в държавите от ЕС и прогнозите вдъхват надежда. През следващата 2017 г. думата ще си кажат избирателите във Франция, Германия, Холандия, България, а по-всичко личи и в Италия. И във всяка от тези страни „боклуците” са мнозинство. Възможно е животът на обикновените европейци да не означава нищо за северноамериканския елит, но той има значение за самите тях. И напук на онова, което се опитват да ни внушават елитите, това не е „расизъм”. Това е здравият смисъл. Защото животът на всички е от значение — и в Европа, и навсякъде по света. Особено животът на слабите. На онези, които стават първа жертва по време на война. Онези, които Обама принася в жертва на своите войни. Европа не иска да се превърне в поредната статистика. Не го иска, разбира се, и Русия. Like this:Like Зареждане...