Второ качество потребители ли сме?
Още по времето на соца всеки гледаше да се уреди с нещо вносно, най-вече от Запад. Тогава стоките от богатия свят, оттатък „желязната завеса”, бяха блян за повечето българи. Дори кутийки бонбонки „Тик-так” в джоба бяха повод за гордост у всеки средностатистически юноша. Да не говорим за джинсите или триъгълните шоколади. Обаче се оказва, че много от нещата, които днес внасяме от по-богатите ни нови „братски” страни, са по-калпави, отколкото същите неща, продавани там. Поне така сочат данни от изследвания в магазините в Словакия, Унгария и Чехия и съседните Австрия и Германия. Там установили още, че не само им пробутват по-некачествена стока, но им я продават и по-скъпо. Иначе в кръчмата, на кафе в службата или в социалните мрежи непрекъснато се възмущаваме как и при нас положението е същото. Чудим се защо прахът за пране, донесен от комшията, върнал се от гурбет в Германия пере по-добре или саламите от една и съща марка са по-вкусни, като са донесени оттатък бившата „желязна завеса”, отколкото, ако са купени от супера в махалата. След като напоследък се говори усилено за Европейски съюз на 2 скорости, това явно дава основание за повече съмнения у много хора относно разликите в качеството на стоките от една и съща марка и вид. Така в комбинация с прекалено големите разлики в стандарта на живот, в главите на по-бедните източноевропейци се разгръщат какви ли не конспиративни теории или направо казано избиват всички комплекси. Чехите, които се гордеят с Пражката пролет, и маджарите, били някога част от Австро-унгарската империя, трудно биха понесли подобна неравнопоставеност, която ги удря и в стомаха, и по джоба. В Чехия, Унгария и Словакия се вдигна и голям шум около резултатите. Ние засега си траем, както и при намесата на руснаците в Унгария през 1956 г. и Чехословакия - през 1968 г., та чак до 1989 г. Явно още не сме се отървали от старите си вредни навици да се спасяваме поединично. Според други пък може и да си внушаваме. Трябва ли от разликите в съставките на двайсетина продукта да правим извода, че едва ли не има световен заговор срещу потребителите от по-бедните страни в ЕС. Някои любители на бирата дори твърдят, че западните марки пиво, произвеждани у нас, им били по-вкусни, защото у нас се ползвала по-хубава вода за варенето им. Дали пък този път истината не е някъде по средата и доколко тази среда е „златна”? И то след като сме първи в ЕС, но отзад напред.