Ролята на медиите в измамата
„Лъжливите новини имат седем краища, а истинните – един.“ Ролята на медиите в измамата. Използването на медиите за постигане на собствените цели е много важно за „Билдербергерите“. В „Meditation Magazine“ се появи много интересно интервю с Хосе Аргелес. Аргелес организира „Harmonic Convegence“, голямо световно събрание на „Ню ейдж“ на 16 и 17 август 1987 г. В интервюто той каза няколко любопитни неща. Между другото, че хората, които ръководят плановете на „Ню ейдж“, работят над създаването на „медиархии“. Какво е това „медиархия“? Аргелес твърди, че ако обществеността на „Ню ейдж“ завладее нашите медии – телевизионни и кабелни мрежи, публикации, списания, вестници, книги за деца и възрастни – ако превземе тези комуникационни средства, ще контролира всички сили на земята. Аргелес разкрива, че медиархията може да пресъздаде информацията, необходима за напътстване на хората в Новата ера. Благодарение на медиите човечеството може да се разоръжи и да се очисти планетата ни. Благодарение на медиите, хвали се Аргелес, членовете на „Ню ейдж“ ще могат да си сътрудничат. Ще забележат също, че „Ню ейдж“ е стигнало последния етап от обвързването на всичко – хиляди групи и организации, тайни сдружения и църкви. С помощта на медиите движението ще стигне до края на своята работа. Дали тъкмо поради това „Вашингтон пост“, „Ню Йорк таймс“ и отделите за всекидневни новини на трите телевизионни мрежи скриха тайната среща на „Билдербергерите“? Целта на „Билдербергерите“ е създаване на контролиран от тях, измамно демократичен световен ред. Само преди няколко години създаването на Нов световен ред изглеждаше невъзможно. Изглеждаше че блоковете на свръхсилите – на Съединените щати и Съветския съюз – и блока на страните от Третия свят, са трайни. Истината е, че хората се страхуваха от завладяването на света от бруталните военни сили на съветска Русия и ядрена атака срещу американския континент. Но експертите стигнаха до извода, че такава атака би започнала Третата световна война, кървав Армагедон, в който не би имало победители. Такива действия се смятаха за самоубийствени, с други думи невъобразими. Затова и десетки години не можеше нито да се мисли, нито да се планира Нов световен ред. Но сега сме участници в революционни промени! Позорното разпадане и освобождение на Източна Европа, а също „перестройката“ и „гласността“ на Горбачов в Съветския съюз провокираха еуфорична мания за обединение на света. Най-сетне – възклицаваха зарадваните глобалисти – най-сетне можем да имаме хармоничен и обединен Нов световен ред. Те твърдят, че демократичните промени в комунистическата ГДР, Чехословакия, Русия, Румъния, България и другите страни позволяват да се създаде такова политическо и икономическо единство. Всъщност функционира следният привлекателен, но измамен лозунг: Демократичният световен ред сега е не само необходим, но и неизбежен! Необходимо е само да се пресегнем, за да достигнем тази утопия! Така тръбят единодушно „Билдербергерите“ – ще създадем световен демократичен ред. Теоретично принципите на глобалистичната позиция бяха изложени от Мортън Каплан във влиятелното списание „Светът и аз“. Каплан, професор по политически науки в Чикагския университет, излезе на конференцията на професорите от Световната академия на мира на либерално – демократичните дружества с реферат, озаглавен „Стъпки към един демократичен свят“. Статията в „Светът и аз“ е резюме на този реферат. Няма съмнение, че хората, предани на ООН, Съвета по международните отношения и Тристранната комисия – организации, подкрепящи „Ню ейдж“ – ще възхваляват проекта на Каплан за реализиране на демократичен световен ред. В действителност обаче, привържениците на елита се интересуват не толкова от демокрацията, а от организиране на такъв световен ред, който ще могат да контролират. В увода на интригуващия проект за реализирането на това, което „Билдербергерите“ и глобалистите наричат сега Глобална демократична общественост, Мортън Каплан помества следното наблюдение: „Една от най-неотложните задачи, които чакат човечеството, е създаването на демократичен световен ред.“ По мнението на Каплан задачата за създаване на демократичен световен ред е важна поради няколко причини. „Най-належащите въпроси, като потенциалното прекомерно затопляне на земята – от парниковия ефект – изискват международно ръководство – обръща внимание Каплан. Пише също, че няма по-важни неща в първия етап на организирането на демократичен световен ред от обединение на цяла Европа и „включването на Съветския съюз в новия световен ред…“ На кого Каплан и колегите му глобалисти ще дадат властта над новия световен ред? „Новата Европа – пише Каплан – в сътрудничество със Съветския съюз и Съединените щати ще трябва да поеме отговорността за противопоставянето на нови… войни, за контрол над ядреното и химическото оръжие и възпирането на тоталитарните страни от използването им.“ Каплан ни уверява, че единствено Новият световен ред ще позволи такова сътрудничество, каквото е необходимо, за да се удовлетворят интересите на главните страни. Затова, подкрепяйки тази цел, авторът предлага Глобална демократична общественост, а на ООН оставя тези задачи, за които тя в момента е най-подходящата организация. Каплан смята, че е настъпила глобалната ера, характеризираща се с условия, които позволяват да се сътвори световен ред. Предлага освен това Глобалната демократична общественост да се организира много точно. Тя би трябвало да има „Секретариат… Съд по политическите права и правата на човека… и Комисия по въпросите на бъдещето на света“. Както виждаме, глобалистите имат надежда да използват историческия шанс, за да осъществят своя възкресен, дяволски план за създаване на единен световен ред. Желаят да го нарекат Демократичен световен ред, но не съществуват никакви гаранции за истинска демокрация в страните, контролирани доскоро от Кремъл. Има също непрекъснати обещания, давани от управляващия елит. Евентуалните правителства могат изцяло да не бъдат демократични в конституционния смисъл, както го разбират американците. Освен това в страните от Източна Европа, управлявана до неотдавна от желязната ръка на комунистическите магнати, сега стремежът към демокрация може твърде лесно да завърши с бъркотия, размирици и анархия, ако икономическата ситуация продължава да се влошава, което е твърде правдоподобно. Хората, които сега възклицават: „Нима не започва навсякъде да цари мир?“, могат да бъдат много изненадани. В цялата тази еуфория, предизвикана от чудесните събития в Източна Европа и Русия се забравя за важните пророчески предупреждения в Библията. За управляващия в последните дни, Даниил предсказва: „При неговия ум и коварство… ще погуби мнозина“. (Книга на Даниил 8:25). Освен това апостол Павел предрича: „Защото, кога рекат: мир и безопасност, тогава внезапно ще ги постигне гибел, както родилни болки постигат трудна жена, и няма да избягат.“ (Първо послание на ап. Павел до Солуняни) Днес, когато военната заплаха от страна на Русия, тоест Съветския съюз, изглежда, намалява, мнозина крещят: „Мир, мир“. Други обявяват началото на единния демократичен световен ред. Но няма да има мир преди повторното пришествие на Христа. Дори в демократична страна каквато са Съединените щати, хората избират злото, а не доброто. Възползвайки се от демократичните права, избират Сатаната и разрушителните му методи вместо Христос и Неговата справедливост. СПИН, аборти, порнография, Окултизъм, разврат, съпружески измени, алкохолизъм, наркотици – всички тези съвременни епидемии се основават на принципа на свободата в лишеното от Бога, демократично общество. Може би демокрацията е най-добрата система, която може да предложи човек. Но в края на краищата демократичните управления по света се променят в пъклени диктатури, в управление на желязната ръка на Антихриста, сина на погибелта (Второ послание до Солуняни, 2). Мирът и демокрацията със сигурност ще загинат, защото са съградени върху тщеславната алчност и амбиция на такива хора като Билдербергерите.