Не в статуквото ни е проблемът
В последно време основната новина по всички медии е резултатът от проведения референдум на поредното лице на bTV, решило да влиза в политиката. Резултат, чрез който 2,5 милиона съграждани решиха, че за пореден път ще променят статуквото. Тази дъвка, с която се опитваме да решим всеки наш проблем – от превишената скорост, до Пеевски. Всъщност за това статукво сме си виновни самите ние и то няма да се промени с тази или онази избирателна система, нито с намаляването на броя на депутатите и техните субсидии. Ако се върнем назад във времето, в последните вече 28 години сменяме статуквото нееднократно и какъв е резултатът? Почти нулев с малки, но все пак положителни тенденции, благодарение на натиска на обществото! Нека си припомним: падането на Тодор Живков и комунистическия режим, избирането на царя за премиер, избирането на пожарникаря и телохранител на Живков и царя за премиер, влизането на Бареков в политиката и най-вече в европарламента, успехът на Марешки на президентските избори и какво ли още не. Всъщност търсенето на месии не е спирало от времето на първото кандидатиране на Жорж Ганчев насам. Болезнената истина е, че всички или поне една огромна част от населението сме в тази матрица, наречена статукво и никой месия няма да ни оправи, ако не започнем от самите нас. Нито са ни виновни руснаците, нито американците или клетата Меркел с нейната политика за бежанците. Всичко това е дъвка за медиите, които насаждат ежеминутна омраза и страх между всички нас, за да стоим в ступор и да не предприемем каквито и да било действия, защото от тях няма смисъл. Всъщност често ние българите сме склонни да хвърлим огромни усилия и нерви за нещо дребно, докато не виждаме слона в стъкларския магазин до нас. И всичко това е само защото сме разединени и знаем, че не можем да намерим достатъчно съмишленици, за да се преборим със слона. И така слонът продължава да стои, където е и да троши, а когато всичко е изпотрошено той отива да троши и в следващия магазин. Но в резултат на това нашите действия не трябва да се изразяват в това да изберем Трифонов или Марешки за премиер, нито някой друг месия, който да ни оправи. Те се изразяват в това да отстояваме ценности, работещи в благото на всички нас и най-вече да сме обединени. Може да започнем с това да се усмихваме повече, да казваме благодаря и да се извиняваме. Да продължим със спазването на правилата, независимо че някой друг не ги спазва и това ни кара да се чувстваме като овце в собствените си или нечии чужди очи. Когато някой от нас е на държавна служба, да не живее в страх от силните на деня и смело да изказва неодобрението си към тях, вместо да живее в страх от следващата подадена оставка на премиера и правителството. Но най-важното е да търсим този морал и отговорност и в хората, които са на високи постове или управляват държавата, защото нека си го кажем в очите – всеки, ама АБСОЛЮТНО ВСЕКИ ще се поблазни от привилегиите и възможностите, които му дава един такъв пост и именно правото на всеки един от нас е да търси отговорност и с гражданска позиция да накараме тези лица да се коригират. Защото не може да ме убедите, че подобни действия не се вършат и в други европейски страни, че дори в САЩ, иначе какъв би смисълът от сериал като „House of cards“. Единственият проблем е, че написаното до тук ще достигне един тесен кръг от хора, а масово други все още ще вярват на Нешка Робева, която ще цитира Ванга, че: „Кога руса жена застане начело на държавата, тогава ке се опраим!“ Но дори за това сме си виновни ние, които сме се обградили във Фейсбук с мислещи като нас хора и си вярваме, че: „Щом всички мои приятели харесват Трайчо, то Трайчо ще спечели“, с което се превръщаме в цитираните по-горе, вярващи на Нешка. Дори посещаването на място или действие, различни от характерните за всеки от нас ще ни даде възможност да се срещнем с хора, които не мислят като нас, нито се държат като нас и по този начин ще можем да обменим мисли и опит, защото от всеки има какво да се научи. А, най-добре хората се учат като се сблъскват с различни култури. Заради всичко това, ако искаме нещо да се промени, то това става с постоянна и усърдна работа – първо насочена към нас и след това към всички около нас и тези, които са на власт. Но не с омраза и не с разделение, защото тя помага само на статуквото… Сподели този текст, ако ти харесва: Like this:Like Зареждане...