context1: Valistuksen vaikutuksesta häpeärangaistuksista vähitellen luovuttiin. Esimodernissa Euroopassa häpeärangaistuksiin johtivat etupäässä pienehköt <strong>rikokset</strong>, kuten solvaukset ja häiritsevä juopumus, mutta myös esimerkiksi aviorikos ja <strong>varkaus</strong>. Häpeärangaistuksien toteuttamistavat vaihtelivat alueellisesti.
context2: Tekoja voidaan siis pitää pääosin laittomina, koska tuolloin ei ollut käytettävissä kuolemanrangaistuksen sallivaa, asianmukaista lainsäädäntöä. Sisällissodan jälkeen laaditulla armahduslailla vapautettiin myös valkoisen osapuolen edustajat vastuusta mahdollisesti tekemistään <strong>rikoksista</strong>, joten jonkinlainen ymmärrys teloitusten laittomuudesta oli ollut olemassa jo tuolloin. Kuolemantuomioiden langettamista jatkoi <strong>Varkauden</strong> kenttäoikeus, jonka lainmukaisuudesta voidaan olla myös hyvin erimielisiä.