catalunya2022/catalunya-2022-reset huggingface dataset:
ACTION 3.2
To establish the social worker as a person of reference for everybody universally from the day we are born

At present in Catalonia everyone has access to a doctor or family GP, whereas access to a social worker is mired in stigma. It is clear that we must help persons who are in extreme situations (suffering addictions, mental health problems, extreme poverty, social exclusion, etc.). However, the coronavirus has highlighted the fact that the risk of ending up in vulnerable circumstances can arise all of a sudden, despite having formerly been in a comfortable social position. We must establish the social worker as a person of reference from the day we are born, regardless of age, and everyone must have universal access to a professional of reference who can support them with their vital development, particularly in the most difficult times or at a major turning point in life, adopting a holistic perspective to strengthen the relationship between the individual and the community, and integrating the educational, cultural, healthcare and social dimensions.
ACCIÓN 3.2
El trabajador social como referente de cada persona desde el día que nacemos con carácter universal

Actualmente, en nuestro país todo el mundo tiene un médico o una médica de cabecera, pero en cambio el acceso al/a la trabajador/a social está estigmatizado. Se entiende que es necesario ayudar a las personas en situaciones límite (adicciones, salud mental, pobreza extrema, exclusión social, etc.), pero la covid-19 ha demostrado que el riesgo de caer en situaciones de vulnerabilidad puede presentarse de forma súbita, incluso habiendo disfrutado de una buena posición social. Hay que establecer la figura del/de la trabajador/a social como referente desde el día que nacemos; independientemente de la edad, y con carácter universal, todo el mundo debe tener un profesional de referencia que le acompañe en su desarrollo vital, en especial en los momentos más difíciles o en los puntos de inflexión vitales, con una mirada holística y potenciadora de la relación de la persona con la comunidad, integrando la visión educativa, cultural, sanitaria y social.
Acció 3.3
Llei d'acció concertada per a la provisió dels serveis d'atenció a les persones al marge de la Llei de contractes del sector públic

Els serveis que es liciten es regeixen per la Llei de contractes del sector públic, que regula qualsevol tipus de compra per part de l'administració i que no és adequada per la naturalesa dels serveis socials. Cal disposar d'una llei d'acció concertada que garanteixi la protecció dels drets socials, l'interès general i la qualitat d'atenció a les persones (especialment les més vulnerables), que reconegui l'especificitat i la rellevància dels serveis d'atenció a les persones i n'asseguri la cobertura. D'acord amb el que permet la normativa europea i estatal, ha d'articular la gestió dels serveis a les persones al marge de la Llei de contractes del sector públic i amb la iniciativa social no lucrativa com a aliada estratègica. L'acció concertada com a fórmula no contractual assegura l'eficiència i el màxim retorn social dels recursos públics, a partir d'una gestió que limiti l'interès econòmic, reinverteixi els excedents i es basi en el diàleg i la corresponsabilitat per aconseguir uns objectius compartits: la defensa dels drets socials i la millora de la qualitat de vida de la ciutadania.
ACTION 3.3
To implement an act governing action in the area of person-centred service aside from the Act on Public Sector Contracts

Services for which an invitation to tender is issued are governed by the Act on Public Sector Contracts, which regulates any procurement by the administration but this act is not suitable for social services in view of their specific nature. There is a need to benefit from an act governing action in the area of person-centred service that assures the protection of social rights, the general interest and quality in the care delivered to people (particularly the most vulnerable). It must acknowledge the specific nature and relevance of care services for people and ensure coverage is achieved. In line with the scope permitted by national and European regulations, it must determine the management of services for individuals outside the Act on Public Sector Contracts, underpinned by non-profit social initiative as a strategic ally. This non-contractual formula guarantees efficiency and the maximum social return from public resources based on management that restricts financial interest, reinvests any surplus and is founded on dialogue and joint responsibility in order to achieve shared goals: the defence of social rights and the improvement of citizens' quality of life.
ACCIÓN 3.3
Ley de acción concertada para la provisión de los servicios de atención a las personas al margen de la ley de contratos del sector público

Los servicios que se licitan se rigen por la ley de contratos del sector público, que regula cualquiera tipo de compra por parte de la Administración pero que no es adecuada por la naturaleza de los servicios sociales. Hay que disponer de una ley de acción concertada que garantice la protección de los derechos sociales, el interés general y la calidad de atención a las personas (especialmente las más vulnerables), que reconozca la especificidad y la relevancia de los servicios de atención a las personas y asegure su cobertura. De acuerdo con lo que permite la normativa europea y estatal, debe articular la gestión de los servicios a las personas, al margen de la ley de contratos del sector público y con la iniciativa social no lucrativa como aliada estratégica. La acción concertada como fórmula no contractual asegura la eficiencia y el máximo retorno social de los recursos públicos a partir de una gestión que limite el interés económico, reinvierta los excedentes y se base en el diálogo y la corresponsabilidad para lograr unos objetivos compartidos: la defensa de los derechos sociales y la mejora de la calidad de vida de la ciudadanía.
Acció 3.4
Llei d'ordenació de les professions del sector de l'atenció a les persones que garanteixi equitat en els sous i condicions laborals amb independència de si realitzen la seva activitat professional en el sector sanitari o social

Actualment per una mateixa categoria professional hi ha models retributius diferents en funció de si es treballa al sector de la salut o al social. Aquesta situació ja es va viure dins del mateix sector salut i fa un temps es va homogeneïtzar. Al mateix temps cal formar amb més competències els professionals de gericultura per tal que puguin desenvolupar funcions entre auxiliar i infermeria. Aquesta figura té molt sentit en l'àmbit de l'atenció a la dependència i l'atenció de llarga durada. Cal, doncs, disposar d'una llei d'ordenació de les professions de l'àmbit social que garanteixi el reconeixement econòmic de la carrera professional del conjunt de treballadores i treballadors del sector de l'atenció a les persones (salut i social) amb equitat en els sous i de condicions laborals dels mateixos professionals, amb independència de si realitzen la seva activitat professional en el sector sanitari o social, i que defineixi un pla garantit de formació continuada.
ACTION 3.4
To pass an act for organising occupations in the care sector ensuring equity in terms of salaries and employment conditions regardless of whether individuals work in the social or healthcare sectors

There are currently various remuneration models for the same professional category depending on whether an individual is employed in the health sector or the social field. This disparity already existed within the health sector itself and it was standardised some time ago. Likewise, it is necessary to train professionals of geriatric care in a broader range of skills to allow them to perform duties pertaining both to nursing and clinical care. This figure is logical within the sphere of both dependent and long-term care. Consequently, an act must be established to legally organise the professions in the social sphere to ensure financial recognition is granted to the professional careers of all workers in the care field (in both the health and social sectors), delivering equity in salaries and employment conditions for professionals, regardless of whether they are working in the healthcare or social spheres, and defining a guaranteed continuing training plan.
ACCIÓN 3.4
Ley de ordenación de las profesiones del sector de la atención a las personas que garantice la equidad en los sueldos y las condiciones laborales, con independencia de si realizan su actividad profesional en el sector sanitario o en el social

Actualmente, para una misma categoría profesional hay modelos retributivos distintos en función de si se trabaja en el sector sanitario o en el social. En el sector sanitario, que vivió un problema similar, la situación ya se ha homogeneizado. Al mismo tiempo, hay que formar con más competencias a los profesionales de gericultura para que puedan desarrollar funciones que son propias de auxiliares y enfermeros. Esta figura tiene mucho sentido en el ámbito de la atención a la dependencia y la atención de larga duración. Por tanto, se tendría que disponer de una ley de ordenación de las profesiones del ámbito social que garantice el reconocimiento de la carrera profesional del conjunto de trabajadoras y trabajadores del sector de la atención a las personas, con equiparación de sueldos y condiciones laborales de los profesionales de ambos sectores, con independencia de si realizan su actividad profesional en el sector sanitario o en el social, y que defina un plan que garantice su formación continuada.
Acció 3.5
Mesurar i visibilitzar el valor econòmic del treball de cura no remunerat i adoptar mesures que ens encaminin cap a la corresponsabilitat des d'una perspectiva d'equitat de gènere

Hi ha un autèntic desconeixement sobre l'abast i la importància del treball no remunerat vinculat a la cura de les persones. Cal mesurar de manera rigorosa i sistemàtica el valor econòmic d'aquest treball de cura no remunerat, desenvolupat majoritàriament per dones, en relació amb el cost d'oportunitat (feina perduda), l'aportació al PIB i les hores de feina (enquestes d'usos del temps). L'any 2017 l'Observatori Dona, Empresa i Economia va quantificar aquests tres paràmetres, i proposem que passin ja a formar part dels indicadors de conjuntura econòmica. Caldrà fer difusió d'aquests resultats per contribuir a la valoració social del treball de cura i promoure la corresponsabilitat de les tasques de cura des d'una perspectiva d'equitat de gènere.
ACTION 3.5
To measure and showcase the economic value of unpaid care work and adopt measures to steer us towards joint responsibility from a standpoint of gender equity

There is genuine unawareness with regard to the scope and significance of unpaid work relating to care for people. A thorough, systematic analysis must be carried out on the economic value of this unpaid care work, which is largely performed by women, in relation to the opportunity cost (lost work), the contribution to GDP and the hours of work (use of time surveys). In 2017, the Observatory for the Woman, Enterprise and Economy quantified these three parameters, and we propose incorporating them into the economic indicators. It will be vital to disseminate these findings to contribute to the recognition by society of care work and to encourage joint responsibility in care tasks from the standpoint of gender equality.
ACCIÓN 3.5
Medir y visibilizar el valor económico del trabajo de cuidados no remunerado y adoptar medidas que nos encaminen hacia la corresponsabilidad desde una perspectiva de equidad de género

Existe un auténtico desconocimiento sobre el alcance y la importancia del trabajo no remunerado vinculado al cuidado de las personas. Es preciso medir de manera rigurosa y sistemática el valor económico de este trabajo de cuidados no remunerado, desarrollado mayoritariamente por mujeres, en relación con el coste de oportunidad (trabajo perdido), la aportación al PIB y las horas de trabajo (encuestas de usos del tiempo). En el año 2017, el Observatorio Mujer, Empresa y Economía cuantificó estos tres parámetros, y proponemos que pasen ya a formar parte de los indicadores de coyuntura económica. Debería hacerse difusión de estos resultados para contribuir a la valoración social del trabajo de cuidados y promover la corresponsabilidad de las tareas de cuidado desde una perspectiva de equidad de género.
Acció 3.6
Contractes laborals dignes per a les persones ocupades en treballs domèstics i de cura de persones dependents que garanteixin la protecció social i una jubilació digna

El Reial decret 1620/2011, de 14 de novembre, regula la relació laboral de caràcter especial del servei de la llar familiar, segons la qual les persones ocupades en treballs domèstics i de cura de persones dependents no tenen dret a l'atur i en cas de malaltia no cobren de l'Estat fins al 9è dia. En la pràctica, molt sovint no tenen ni contracte laboral ni estan donades d'alta a la seguretat social; en conseqüència, treballen sense prestacions i en el moment de jubilar-se no tenen dret a cap pensió. Cal garantir a les persones adultes grans (40-60 anys), majoritàriament dones, ocupades en treball domèstic i de cura de persones dependents a les llars (molts d'elles d'origen migrat) uns contractes laborals equiparats al règim general de la seguretat social, que en garanteixin la protecció social (en cas de malaltia, vacances, etc.) i una jubilació digna.
ACTION 3.6
To ensure decent employment contracts for people working in domestic roles and care for dependent persons assuring social protection and a dignified retirement

Royal Decree 1620/2011, of 14 November, regulates the special employment relationship surrounding the domestic service, whereby persons employed in domestic roles and care for dependent persons are not entitled to unemployment benefits and do not receive sick pay from the State in the event of illness until the 9th day. In practice, they often do not have an employment contract and are not registered with social security; therefore, they are working without benefits and upon retirement are not entitled to any pension. It is vital to assure that older adults (aged 40 to 60 years), largely women, who are employed in domestic and care roles for dependent persons at their households (many of them with a migrant background) are given employment contracts standardised on the general social security system, guaranteeing they are enabled suitable social protections (in the event of illness or for holidays, etc.) and a decent retirement.
ACCIÓN 3.6
Contratos laborales dignos para las personas ocupadas en trabajos domésticos y de cuidado de personas dependientes que garanticen su protección social y una jubilación digna

Según el Real decreto 1620/2011, de 14 de noviembre, que regula la relación laboral de carácter especial del servicio del hogar familiar, las personas ocupadas en trabajos domésticos y de cuidado de personas dependientes no tienen derecho al paro y, en caso de enfermedad, cobran del Estado solo a partir del noveno día. En la práctica, muy a menudo no tienen ni contrato laboral ni están dadas de alta en la Seguridad Social; en consecuencia, trabajan sin prestaciones y, cuando llega el momento de jubilarse, no tienen derecho a ninguna pensión. Hay que garantizar a las personas adultas mayores (40-60 años), mayoritariamente mujeres, ocupadas en trabajo doméstico y de cuidado de personas dependientes en los hogares (muchas de ellas de origen migrado), unos contratos laborales equiparados al régimen general de la Seguridad Social, que les provean de protección social (en caso de enfermedad, vacaciones, etc.) y de una jubilación digna.
Acció 3.7
Transformar el model d'atenció domiciliària potenciant l'entorn comunitari, la predicció, la prevenció i l'acompanyament amb el binomi tecnologia i professional

Hi ha un increment de l'esperança de vida i envelliment de la població i una voluntat manifesta de les persones de poder viure a casa el màxim temps possible. La Llei de la dependència està infrafinançada i, per tant, l'atenció que estan rebent les persones a casa està per sota del que realment necessiten (la mitjana és d'1 hora setmanal). Si tenim en compte que en el conjunt d'Europa faran falta 1,3 milions de professionals més ens els propers anys, que el finançament actual ja està per sota del necessari i que l'esperança de vida creix, el model actual de prescripció i atenció és insostenible. Actualment es complementa la manca de resposta pública des de les mateixes famílies amb serveis privats, la majoria prestats per treballadores de la llar en règim d'interinatge que fan igualment que no sigui sostenible en el temps la ràtio d'un professional per cada persona que demana atenció, a banda que és un model de treball que precaritza fortament el sector i que una societat moderna ha d'erradicar. Alhora, la tecnologia aplicada fins al moment basada en la teleassistència és reactiva i no pot preveure situacions de risc de les persones. Cal, doncs, transformar el model d'atenció domiciliària, fer-lo accessible a totes les etapes de la vida i potenciar l'entorn comunitari, la predicció, la prevenció i l'acompanyament amb el binomi tecnologia i professional, per millorar l'eficiència i fer-lo sostenible i universal. S'ha d'intensificar la cobertura segons les necessitats reals de les persones i cal incorporar la persona i l'entorn cuidador en la decisió dels serveis necessaris. Es donarà valor a potenciar l'entorn comunitari a través de les diferents xarxes de cada territori o de cada persona, mitjançant el suport continuat, amb accions de respir per a les persones cuidadores.
ACTION 3.7
To transform the home care model by strengthening the community setting, prediction, prevention and professional and technological support

Life expectancy is rising, as is population ageing, with a clear desire on the part of individuals to continue to live in their homes for as long as possible. The Act on Dependency is under-funded; therefore, the care received by individuals at home falls below the level they actually need (the average being 1 hour per week). Bearing in mind that in Europe overall 1.3 million more home care professionals will be needed over the coming years, that current funding falls below the required levels and that life expectancy is increasing, the present-day prescription and care model will become unsustainable. At present, the families themselves supplement the shortcomings in the public response with private services, largely delivered by domestic workers on a temporary, informal basis, meaning that the ratio of one professional for each individual requiring care is also unsustainable in time, aside from being a labour model that makes the sector hugely unstable; a situation modern society must end. In addition, the technology applied to date based on telecare has been reactive and it cannot envisage risk situations with people. It is thus essential to transform the domestic care model, to make it accessible for all life stages and to strengthen the community setting, prediction, prevention and professional and technological support in order to enhance efficiency and make it sustainable and universal. It is necessary to heighten coverage according to people's actual needs, and both the individual and the care setting must be incorporated into decisions regarding the services that are needed. Emphasis will be placed on strengthening the community setting through the various personal or local networks and through ongoing support, with respite for carers.
ACCIÓN 3.7
Transformar el modelo de atención domiciliaria potenciando el entorno comunitario, la predicción, la prevención y el acompañamiento con el binomio tecnología y profesional

Hay un incremento de la esperanza de vida y el envejecimiento de la población, y una voluntad manifiesta de las personas de vivir en casa el máximo tiempo posible. La ley de la dependencia está infrafinanciada y, en consecuencia, la atención que están recibiendo las personas en su vivienda se encuentra por debajo de lo que realmente necesitan (la media es de 1 hora semanal). Si tenemos en cuenta que en el conjunto de Europa harán falta 1,3 millones de profesionales más en los próximos años, que la financiación actual ya está por debajo de lo necesario y que le esperanza de vida crece, el modelo actual de prescripción y atención es insostenible. Actualmente, la falta de respuesta pública se complementa desde las propias familias con servicios privados, la mayoría prestados por trabajadoras del hogar en régimen de interinidad, lo que igualmente hace insostenible en el tiempo la ratio de un profesional por cada persona que solicita atención; además, es un modelo de trabajo que precariza fuertemente el sector y que una sociedad moderna ha de erradicar. Al mismo tiempo, la tecnología aplicada hasta al momento basada en la teleasistencia es reactiva y no puede prever las situaciones de riesgo de las personas. Así pues, se debe transformar el modelo de atención domiciliaria, hacerlo accesible a todas las etapas de la vida y potenciar el entorno comunitario, la predicción, la prevención y el acompañamiento con el binomio tecnología y profesional, para mejorar su eficiencia y que resulte sostenible y universal. Se ha de intensificar la cobertura según las necesidades reales de las personas, y hay que incorporar a la persona y el entorno cuidador en la decisión de qué servicios son necesarios. Se dará valor a potenciar el entorno comunitario a través de las diferentes redes de cada territorio o de cada persona, mediante el apoyo continuado, con acciones de respiro para las personas cuidadoras.
Acció 3.8
Ampliar la cobertura de renda garantida de ciutadania per reduir l'alarmant bretxa entre els actuals perceptors i les persones que viuen amb carència material severa i en risc de pobresa

Mentre no s'estableixi una renda bàsica universal incondicionada a Europa, a Catalunya cal ampliar la cobertura de la renda garantida de ciutadania (RGC, aprovada el 2017 a Catalunya després d'una iniciativa legislativa popular) multiplicant com a mínim per 4 les persones perceptores per tal de reduir l'alarmant bretxa entre les persones perceptores actuals de la RGC i les persones que viuen amb carència material severa i en risc de pobresa. La RGC ha d'identificar els col·lectius prioritaris (infància, famílies monoparentals, joventut, dones víctimes de violència masclista, persones sense feina i/o amb carències materials greus) amb l'objectiu d'assolir la igualtat d'oportunitats i el reequilibri territorial. La RGC ha de permetre transitar pels diferents moments vitals de la persona (diferents situacions d'ocupació, per exemple) i preveure la sortida possible a cada situació, evitant l'eterna roda de precarització/exclusió; és a dir, sense penalitzar-ne els perceptors (amb la cancel·lació d'aquest dret) en cas de trobar una feina precària temporal, que el tornarà a situar a la pobresa un cop s'acabi. Abans de la pandèmia les persones perceptores de la RGC eren unes 140.000, mentre que les que vivien amb carència material severa eren 440.000 i les persones en situació de risc de pobresa (taxa AROPE del 23,6 %) eren 1.770.000. Durant la pandèmia, amb la crisi econòmica i social que s'ha generat, entre gener i setembre del 2020 només s'han beneficiat de la RGC unes 12.000 persones addicionals.