catalunya2022/catalunya-2022-reset huggingface dataset:
ACTION 3.8
To extend the minimum income guarantee to reduce the alarming gap between the number of current beneficiaries and the number of persons living in severe material deprivation and at risk of poverty

Until an unconditional universal basic income is established in Europe, there is a need to expand the cover delivered by the minimum income guarantee for citizens (the RGC, approved in 2017 in Catalonia following a popular legislative initiative) increasing the number of recipients at least fourfold to reduce the alarming gap between the number of current beneficiaries of the RGC and the number of persons living in severe material deprivation and at risk of poverty. The RGC must identify priority groups (children, single-parent families, young people, women victims of male violence, people who are out of work and/or who are experiencing severe material deprivation) with the aim of achieving equal opportunities and a regional rebalancing. The RGC must enable individuals to overcome the various moments in life (a range of employment circumstances, for example) and to envisage the potential route out of each situation, preventing an everlasting wheel of instability or exclusion. In other words, it should be done in a way that does not penalise the recipients (by cancelling the benefit) if they find a short-term casual job, as this will plunge them back into poverty once the job ends. Prior to the pandemic, there were around 140,000 persons in receipt of the RGC, while the number living in severe material deprivation stood at 440,000 and the number of people at risk of poverty (according to the AROPE indicator of 23.6%) was 1,770,000. Amid the pandemic – with the economic and social crisis it has triggered – between January and September 2020 only an additional 12,000 persons have benefitted from the RGC.
ACCIÓN 3.8
Ampliar la cobertura de renta garantizada de ciudadanía para reducir la alarmante brecha entre los actuales perceptores y las personas que viven con carencia material severa y en riesgo de pobreza

Mientras no se establezca una renta básica universal incondicionada en Europa, en Cataluña hay que ampliar la cobertura de la Renta Garantizada de Ciudadanía (RGC, aprobada en 2017 en Cataluña después de una iniciativa legislativa popular) multiplicando como mínimo por cuatro las personas perceptoras para reducir la alarmante brecha entre las personas perceptoras actuales de la RGC y las personas que viven con carencia material severa y en riesgo de pobreza. La RGC ha de identificar los colectivos prioritarios (infancia, familias monoparentales, juventud, mujeres víctimas de violencia machista, personas sin empleo y/o con carencias materiales graves) con el objetivo de alcanzar la igualdad de oportunidades y el reequilibrio territorial. La RGC tiene que permitir transitar por los diferentes momentos vitales de la persona (diferentes situaciones de empleo, por ejemplo) y prever la salida posible a cada situación, evitando la eterna rueda de precarización/exclusión; es decir, sin penalizar a los perceptores (con la cancelación de este derecho) en caso de encontrar un trabajo precario temporal, que lo volverá a situar en la pobreza una vez termine. Antes de la pandemia, las personas perceptoras de la RGC eran unas 140.000, mientras que las que vivían con carencia material severa eran 440.000 y las personas en situación de riesgo de pobreza (tasa AROPE del 23,6 %) eran 1.770.000. Durante la pandemia, con la crisis económica y social que se ha generado, entre enero y septiembre de 2020 solo se han beneficiado de la RGC unas 12.000 personas adicionales.
Acció 3.9
Fer efectiu l'acompanyament i la integració social per a les persones amb problemes de salut mental i discapacitats per tal que puguin desenvolupar una vida plena i amb autonomia personal

Cal tenir especial cura de les persones amb problemes de salut mental i amb discapacitats per tal que puguin desenvolupar una vida plena i amb autonomia personal tot garantint l'accés a un acompanyament, a activitats comunitàries, a un treball protegit vinculat a l'activitat econòmica que millor s'adapti a la seva diversitat funcional i a un habitatge adequat a les seves necessitats a la població on resideixin, ja sigui un pis individual o compartit, una residència o una comunitat terapèutica, o un pis en un bloc d'habitatge socialment inclusiu. Actualment el circuit d'accés a tots aquests serveis d'acompanyament que permeten l'autorealització i l'autonomia personal són complicats i el temps d'espera per accedir-hi és lent, deixant la responsabilitat d'algunes activitats exclusivament a les associacions privades.
ACTION 3.9
To deliver support and social integration for persons suffering mental health conditions and disabilities to enable them to live a full life with personal independence

Particular care needs to be taken when supporting persons suffering mental health conditions and disabilities to enable them to live a full life with personal independence. It is also necessary to ensure that they have access to support, community activities, a secure job linked to the business sphere that is best adapted to their functional diversity and housing suited to their needs in the town where they live, whether this is an individual or shared apartment, a residence or therapeutic community, or a flat in a block of socially inclusive housing. At present, the circuit for access to all these support services which would allow for personal independence and self-fulfilment is complicated and the waiting times for access are slow, with responsibility for certain activities left entirely in the hands of private associations.
ACCIÓN 3.9
Hacer efectivo el acompañamiento y la integración social para las personas con problemas de salud mental y discapacitadas para que puedan desarrollar una vida plena y con autonomía personal

Hay que tener especial cuidado de las personas con problemas de salud mental y con discapacidades para que puedan desarrollar una vida plena y con autonomía personal, garantizándoles el acceso a un acompañamiento, a actividades comunitarias, a un trabajo protegido vinculado a la actividad económica que mejor se adapte a su diversidad funcional y a una vivienda adecuada a sus necesidades en la población donde residen, ya sea un piso individual o compartido, una residencia o una comunidad terapéutica, o un piso en un bloque de vivienda socialmente inclusiva. Actualmente, el circuito de acceso a todos estos servicios de acompañamiento que permiten la autorrealización y la autonomía personal es complicado, y el tiempo de espera para acceder a ellos largo, dejando la responsabilidad de algunas actividades exclusivamente a las asociaciones privadas.
OBJECTIU 3
Crear un sistema integral d'atenció i cura de les persones al llarg de la vida

Proposem desenvolupar un sistema sociosanitari sostenible, integral i preventiu d'atenció i cura de les persones al llarg de la seva vida, abastant aspectes com ara la perspectiva de gènere i la valoració del treball de cura, la pobresa en les seves diferents formes, la salut mental i el benestar emocional, i la promoció d'hàbits i alimentació saludables.
GOAL 3
To create a comprehensive lifelong care and support system for people

We propose developing a sustainable, comprehensive and preventative lifelong social, healthcare and support system for people encompassing aspects ranging from the gender perspective and the recognition of care work, the various forms of poverty, mental health, emotional wellbeing and the promotion of healthy habits and diets.
OBJETIVO 3
Crear un sistema integral de atención y cuidado de las personas a lo largo de su vida

Proponemos desarrollar un sistema sociosanitario sostenible, integral y preventivo de atención y cuidado de las personas a lo largo de su vida, alcanzando aspectos como la perspectiva de género y la valoración del trabajo de cuidados, la pobreza en sus diferentes formas, la salud mental y el bienestar emocional, y la promoción de hábitos y alimentación saludables.
Acció 4.1
Pla de xoc territorial per a l'habitatge assequible que permeti que d'aquí a 10 anys el 10 % de l'habitatge sigui públic

Cal fer una intervenció inicial decidida per cobrir les mancances estructurals d'habitatge social i assequible i apropar-nos a l'objectiu de crear un parc d'habitatge públic capaç de mantenir-se i ampliar-se en el temps. Cal una política integral que permeti que d'aquí a 10 anys el 10 % de l'habitatge sigui públic. Per fer-ho s'ha d'impulsar un pla des d'una perspectiva territorial adequada a l'escala de cada municipi, fugint de les obres d'habitatge massiu segregat d'altres èpoques a favor de la simultaneïtat de petites operacions d'habitatges integrades en els teixits existents. El resultat ha de ser una política d'habitatge social i assequible suportada per unes bones bases urbanístiques, una política activa de reserva i ampliació de sòl públic, i un pla temporalitzat d'actuacions a tots els municipis del territori català. Aquesta intervenció inicial requeriria que, en la legislatura que ara s'inicia, es construeixi el 60 % de l'habitatge públic necessari per arribar al 10 % global d'aquí a 10 anys. Per assolir-ho calen mesures decidides, ràpides i concretes, com: impedir la venda de sòl públic; mobilitzar sòls de reserva d'habitatge protegit; escurçar terminis en la tramitació dels projectes; simplificar normatives; mobilitzar els pisos buits, incentivant-ne la cessió d'ús obligatòria per ampliar el parc públic, i actualitzar el sistema de valoració immobiliària segons l'eficiència energètica i la polivalència i la durabilitat de l'espai construït. Amb aquest conjunt de mesures, la construcció d'habitatge públic de lloguer social, sempre sota un estricte control públic, es pot finançar mitjançant models de col·laboració publicoprivada: cessió de sòl públic en dret de superfície mitjançant licitacions públiques de projecte, obra i posterior manteniment per edificar i gestionar la promoció d'habitatge protegit en règim de lloguer assequible durant períodes de temps suficients per recuperar les inversions inicials, amb mecanismes de transparència tant en els costos globals de projecte, obra i gestió, com dels ingressos per lloguers i manteniments. Passat el termini del dret de superfície, el sòl i l'edificació han de retornar al patrimoni de l'administració pública.
ACTION 4.1
To establish an impact plan for affordable housing throughout Catalonia to enable 10% of housing to be publicly owned within ten years

A determined, initial intervention must be carried out in order to address the structural shortcomings in terms of affordable and social housing and to bring us closer to meeting the target of creating a public housing stock that can be maintained and expanded in time. A comprehensive policy is needed to enable 10% of housing to be publicly owned within ten years. To achieve this, it is necessary to promote a plan from a regional perspective suited to the scale of each municipality, steering away from the segregated mass housing projects of former times in preference of numerous smaller housing operations unfolding simultaneously which are integrated into the existing fabric. The outcome must be an affordable and social housing policy supported by excellent town planning, an active policy to set aside and expand public land, and a plan of actions with a timescale in all municipalities in Catalan territory. This initial intervention will mean that, during the term of office currently commencing, 60% of the public housing needed to reach the overall figure of 10% within ten years will need to be built. To achieve this, determined, swift and specific measures are required, such as: stopping the sale of public land; mobilising land reserved for protected housing; shortening deadlines in the progression of projects; simplifying regulations; mobilising empty apartments, encouraging mandatory assignment of use to expand the public stock; and upgrading the housing appraisal system according to energy efficiency and the versatility and durability of the structures built. With this host of measures, the construction of public housing for social renting – always under stringent public supervision – can be funded through public/private cooperation models: assignment of public land under building lease by means of public invitations to tender for planning, construction and subsequent maintenance in order to build and manage a social housing development under an affordable renting system for a sufficient period of time in order to recover the initial investments, with transparency mechanisms in terms of the overall costs of the planning, construction and management, and with regard to the income from rental and maintenance charges. Once the surface right period has expired, the land and the building must be reinstated into the assets of the public administration.
ACCIÓN 4.1
Plan de choque territorial para la vivienda asequible que permita que dentro de 10 años el 10 % de la vivienda sea pública

Hay que hacer una intervención inicial decidida para cubrir las carencias estructurales de vivienda social y asequible y acercarnos al objetivo de crear un parque de vivienda pública capaz de mantenerse y ampliarse con el tiempo. Es necesaria una política integral que permita que dentro de 10 años el 10 % de la vivienda sea pública. Para conseguirlo, se tiene que impulsar un plan desde una perspectiva territorial adecuada a la escala de cada municipio, huyendo de las obras de vivienda masiva segregada de otras épocas y favoreciendo la simultaneidad de pequeñas operaciones de viviendas integradas en los tejidos existentes. El resultado tiene que ser una política de vivienda social y asequible soportada por unas buenas bases urbanísticas, una política activa de reserva y ampliación de suelo público y un plan temporalizado de actuaciones en todos los municipios del territorio catalán. Esta intervención inicial requeriría que, en la legislatura que ahora se inicia, se construya el 60 % de la vivienda pública necesaria para llegar al 10 % global dentro de 10 años. Para ello se precisan medidas decididas, rápidas y concretas, como impedir la venta de suelo público, movilizar suelos de reserva de vivienda protegida, acortar plazos en la tramitación de los proyectos, simplificar normativas, movilizar los pisos vacíos incentivando la cesión de uso obligatoria para ampliar el parque público, y actualizar el sistema de valoración inmobiliaria según la eficiencia energética y la polivalencia y la durabilidad del espacio construido. Con este conjunto de medidas, la construcción de vivienda pública de alquiler social, siempre bajo un estricto control público, puede ser financiada según modelos de colaboración público-privada: cesión de suelo público en derecho de superficie mediante licitaciones públicas de proyecto, obra y posterior mantenimiento para edificar y gestionar la promoción de vivienda protegida en régimen de alquiler asequible durante períodos de tiempo suficientes para recuperar las inversiones iniciales, con mecanismos de transparencia tanto en los costes globales de proyecto, obra y gestión, como de los ingresos por alquileres y mantenimiento. Una vez transcurrido el plazo del derecho de superficie, el suelo y la edificación deben retornar al patrimonio de la Administración pública.
Acció 4.2
Prioritzar la rehabilitació en lloc de l'enderroc i la construcció de nous habitatges

Cal impulsar una nova cultura de la rehabilitació a tot el país que prioritzi la rehabilitació, ampliació i transformació en lloc de l'enderroc o la transformació de sòl rural en sòl urbà. Això ajudarà a tenir un territori més cohesionat i més compacte, i contribuirà a reduir la petjada ecològica de Catalunya. Algunes accions concretes poden ser: autoritzar només en casos molt justificats l'enderroc (ruïna física o ruïna econòmica); incentius fiscals i d'edificabilitat per promoure la rehabilitació energètica del parc d'habitatges construït abans del 1970; ajudes públiques directes a comunitats de propietaris per rehabilitar finques per tal de reduir consums energètics i millorar la seguretat de les instal·lacions; impulsar les àrees de rehabilitació integral amb model de cooperació; i, especialment, agilitzar la tramitació de la llicència d'edificació juntament amb totes les altres vinculades a la promoció (ocupació de via pública, grua, gual, enderroc, comptadors provisionals d'obra, etc.), incrementar les densitats allà on sigui factible, i cartografiar i conèixer el parc d'habitatge existent per tal d'erradicar situacions d'infrahabitatge i sobreocupacions.
ACTION 4.2
To prioritise refurbishment instead of demolition and construction of new housing

It is important to foster a new culture of refurbishment throughout Catalonia that prioritises refurbishment, expansion and transformation instead of demolition or the conversion of rural land into urban land. This will help to achieve a more compact, cohesive territory and will help to reduce Catalonia's environmental footprint. Certain specific actions may include: only authorising demolition in highly justified circumstances (economic or physical ruin); building and tax incentives to promote the energy rehabilitation of the housing stock built before 1970; offering public grants directly for associations of owners in order to refurbish properties to reduce energy consumption and improve building security; promoting comprehensive refurbishment areas through a cooperation model; and, above all, expediting the processing of building licences along with all other permits associated with development (public highway occupation, cranes, no parking spots, demolition, provisional site meters, etc.), increasing densities where feasible and mapping out and determining the existing housing stock to combat overcrowding and substandard housing.
ACCIÓN 4.2
Priorizar la rehabilitación en lugar del derribo y la construcción de nuevas viviendas

Hay que impulsar una nueva cultura de la rehabilitación en todo el país que priorice la rehabilitación, ampliación y transformación en lugar del derribo o la transformación de suelo rural en suelo urbano. Eso ayudará a tener un país más cohesionado y más compacto, y contribuirá a reducir la huella ecológica de Cataluña. Algunas acciones concretas pueden ser: autorizar solo en casos muy justificados el derribo (ruina física o ruina económica), conceder incentivos fiscales y de edificabilidad para promover la rehabilitación energética del parque de viviendas construidas antes de 1970, conceder ayudas públicas directas a comunidades de propietarios para rehabilitar fincas con vistas a reducir consumos energéticos y mejorar la seguridad de las instalaciones, impulsar las áreas de rehabilitación integral con modelo de cooperación, y, especialmente, agilizar la tramitación de la licencia de edificación y de aquellas vinculadas a la promoción (ocupación de vía pública, grúa, vado, escombro, contador provisional de obra, etc.), incrementar las densidades allá donde sea factible y cartografiar y conocer el parque de viviendas existente para erradicar situaciones de infravivienda y sobreocupaciones.
Acció 4.3
Monitorització de l'oferta i la demanda d'habitatge públic per tal d'ajustar-les millor tot coordinant les polítiques municipals i regionals i supervisant la consecució dels objectius anuals

Monitorització del volum anual de producció d'habitatges públics, tot garantint el número mínim d'habitatges assequibles a construir o rehabilitar anualment. Aquest seguiment permetrà una millor coordinació dels processos municipals amb les polítiques territorials i ajustar l'oferta a les poblacions on hi ha més demanda acreditada. Caldrà publicar mensualment els projectes redactats, tramitats, en obres i lliurats a tot el territori, contrastant l'oferta de pisos públics creats amb la demanda a cada municipi i regió.
ACTION 4.3
To monitor supply and demand for public housing to better match them by coordinating local and regional policies and overseeing the achievement of annual targets

It is important to monitor the annual volume of public housing produced, assuring a minimum number of affordable homes to be built or refurbished every year. This monitoring will make it possible to better coordinate local processes with regional policies and focus supply in those locations where a greater level of demand is reported. Every month, it will be necessary to publish the plans drawn up, taken through the approval stage, under construction and delivered throughout Catalonia as a whole, comparing the supply of public apartments created with the demand in each town and region.
ACCIÓN 4.3
Monitorización de la oferta y la demanda de vivienda pública para ajustarlas mejor, coordinando las políticas municipales y regionales y supervisando la consecución de los objetivos anuales

Monitorización del volumen anual de construcción de vivienda pública, garantizando el número mínimo de viviendas asequibles a construir o rehabilitar anualmente. Este seguimiento permitirá una mejor coordinación de los procesos municipales con las políticas territoriales y ajustar la oferta en las poblaciones donde hay más demanda acreditada. Habrá que publicar mensualmente los proyectos redactados, tramitados, en obras y entregados en todo el país, contrastando la oferta de pisos públicos creados con la demanda en cada municipio y región.
Acció 4.4
Coordinar la política d'habitatge amb els serveis socials per tal de cobrir amb celeritat les situacions d'emergència i disposar d'un sistema d'ajuts extraordinaris mentre s'amplia el parc públic d'habitatges en els propers 10 anys

Cal abordar la problemàtica de l'habitatge des d'una perspectiva integral (urbanística, social, legal, econòmica i ambiental) posant a disposició dels qui més ho necessiten, amb celeritat, habitatges assequibles. Per tal de poder materialitzar aquests objectius cal dotar de més recursos l'Agència Catalana de l'Habitatge, amb un èmfasi especial al tractament de l'emergència, amb capacitat i mitjans per a una resposta efectiva immediata, i amb un parc propi per atendre casos vulnerables. Mentre s'amplia el parc públic d'habitatges en els propers 10 anys, caldrà concedir ajuts públics a les famílies i col·lectius vulnerables per fer front al pagament de l'habitatge. Així doncs, cal seguir implementant la regulació dels preus del lloguer i fomentar les borses de lloguer de l'administració pública, incloent pisos del parc privat a canvi de garanties als arrendadors que mobilitzin el seu pis a la borsa de lloguers socials, així com implementar la segona oportunitat davant l'impagament d'hipoteques i lloguers. Finalment, cal un pla de xoc per treure de la precarietat totes les persones inscrites a la mesa d'emergències, estimades en unes 3.000, i que en estar acollides en hotels i pensions suposen un cost social i econòmic més alt que no pas el de construir habitatges definitius.