Jeg er utroligt meget i tvivl om, om jeg har stress
Kategori: Angst og stress
K\u00f8n: Pige
Alder: 14
Dato: 2018-11-11T22:30:14.000Z

Sp\u00f8rgsm\u00e5l:
Jeg er en 14 årig pige som er utrolig i tvivl om jeg har stress. Jeg har været inde på alle mulige hjemme sider og læst om fx. symptomer for stress. Alt jeg har læst kunne jeg relatere til. Jeg ved også godt jeg ikke bare kan diasnogerere mig selv, jeg er bare virkelig bekymret om jeg har. Jeg har virkelig ikke lyst til at fortælle mine forældre det. Så jeg ville høre om der er noget jeg burde gøre

Svar:
Det kunne godt lyde, som om du er inde i en periode lige nu, hvor du ikke har det særligt godt. Så jeg er super glad for, at du har skrevet herind og delt dine tanker. Det er nemlig vigtigt at dele det med nogen, når man ikke har det godt. For det er første skridt på vejen mod at få det bedre.


Det er et tegn på, at du har det svært 
Du skriver, at du har har været inde og læse en masse om symptomer på stress. Og at du kan genkende dig selv i meget af det. Det første jeg får lyst til at skrive til dig er, at det er helt normalt, at man kan have symptomer på stress i en kortere periode. Det kan for eksempel være i en periode, hvor der måske er mange afleveringer i skolen. Det er ikke særligt sjovt i den periode, men det er noget vi alle sammen oplever ind imellem. Det, der bare er vigtigt er, at man ikke har symptomer på stress over en længere periode. Så er det nemlig, at det begynder at blive rigtigt svært.


Men når jeg har skrevet det, så er det også vigtigt for mig at sige til dig, at hvis kan genkende dig selv i mange af symptomerne på stress, så er det et tegn på, at du føler dig rigtigt presset for tiden. Og det skal du tage alvorligt. Uanset om det så er stress eller ej. Det er nemlig altid vigtigt at passe på sig selv. Og geare lidt ned, hvis man kan mærke, at man er inde i en periode, hvor man føler sig alt for presset. Derfor linker jeg dig lige til vores artikel med gode råd til, hvordan man kan skrue lidt ned for presset i hverdagen.


Snak med dine forældre 
Men det allervigtigste råd jeg kan give til dig er, at du skal fortælle nogen, at du går rundt og er bange for, at du har stress. Det er nemlig en rigtigt stor bekymring at gå rundt med. Og den skal du ikke gå rundt med alene. Egentligt er det ikke så vigtigt, hvem du snakker med. Når bare du får snakket med nogen. Men jeg synes alligevel, at du skal starte med at snakke med dine forældre. Også selvom du ikke helt tør. For det er dine forældre, der er tættest på dig. Derfor har de også den bedste mulighed for at hjælpe dig. Og så tror jeg på, at dine forældre rigtigt gerne vil vide, hvordan du går rundt og har det. Fordi de holder af meget dig og rigtigt gerne vil vide det, hvis du ikke har det godt, så de kan hjælpe dig.


Hvem kan du ellers snakke med? 
Nogle gange kan det være svært at starte med at snakke med sine forældre. Fordi det føles lidt mere grænseoverskridende. Og det vigtigste er, at du får sat nogle ord på din bekymring om, at du kunne have stress i første omgang. Derfor har jeg lavet en lille liste nedenunder med forslag til, hvem du ellers kunne tage fat i:



En lærer på din skole: en anden mulighed kunne være at snakke med en lærer på din skole om, at du er bekymret for, om du har stress. Ens lærere vil nemlig også rigtigt gerne hjælpe så godt de kan, hvis man ikke har det så godt. Du kan for eksempel snakke med din klasselærer. Han eller hun har nemlig et ekstra ansvar for, at alle i klassen trives. Men det kan også være en hvilken som helst anden lærer, du er tryg ved.
Headspace: Headspace er et anonymt rådgivningstilbud til unge. Og man er altid velkommen i Headspace, hvis man går og tumler med nogle bekymringer og har brug for nogen at dele dem med. De frivillige rådgivere, der sidder klar til at snakke med dig, er super søde. Og de er vant til at snakke med unge, der ikke har det helt nemt. Du kan desuden være helt anonym hos Headspace, så dem kan du trygt tage fat i.



Jeg håber, at mit svar har hjulpet dig lidt på vej mod, hvad du kan gøre. Og så krydser jeg fingre for, at du får snakket med nogen om, at du er bekymret for, at du har stress. Det er nemlig ikke en bekymring, du skal gå med helt alene.