Jeg ved, at jeg har brug for hjælp, for ting virker så uoverskuelige
Kategori: Svære følelser og tanker
K\u00f8n: Pige
Alder: 17
Dato: 2017-12-11T12:05:29.000Z

Sp\u00f8rgsm\u00e5l:
Jeg er snart 18 år og har ingen energi ret længe af gangen. Jeg har lige været flyttet sammen med min kæreste, men måtte flytte hjem til mine forældre hurtigt igen, jeg var alt for ked af det fordi jeg alligevel ikke var klar til at flytte fra mine forældre. Jeg har lige opsagt mit gode julehjælper job, jeg kunne simpelthen ikke overskue det. Jeg går ikke til noget undervisning eller noget andet, jeg kan ikke klare alle de krav, Jeg har dog fået gennemført et par eksamener på produktionsskole, men de forlanger jeg skal have mindst 32 timer pr uge, det kan jeg slet ikke. Jeg har i mange år været belastet hjemmefra fordi min storebror er misbruger, så jeg føler mig angst efter alt det vi har oplevet. Jeg ved jeg har brug for hjælp men tør ikke henvises til psykiatrien, for jeg er PANISK for at få taget en blodprøve, det er desværre seriøst.
Jeg ved ikke hvordan jeg kommer videre jeg vil gerne komme videre i livet, men skifter hele tiden fra sort til hvid, selv mine forældre kan ikke følge med i mit følelsregister.
Har I nogen gode råd.

Svar:
Det lyder ret hårdt, det du går igennem for tiden. Derfor er det virkelig godt, at du opsøger hjælp og gerne vil have det bedre. Så husk at rose dig selv for det.


Hvor lang tid har det varet?
Du skriver, at du ikke har energi ret lang tid ad gangen. Jeg kommer til at tænke på, hvor lang tid du har haft det sådan? Kommer det i perioder, eller er det mere konstant? Det er i hvert fald tydeligt, at det påvirker din hverdag. Og derfor er det også rigtig godt, at du ønsker hjælp til at få det lettere.


Fortæl skolen om din situation
Jeg spekulerer på, om skolen ved, hvordan du har det? Altså at du ikke kan have 32 timers undervisning om ugen. Hvis ikke, de gør det, synes jeg, at det er rigtig vigtigt, at du får fortalt dem det. Hvis de ikke ved, hvordan du har det, kan de heller ikke tage hensyn til det. Og det virker det, som om der er brug for, at de gør. Så jeg vil råde dig til at finde en på skolen at snakke med. Hvis du ikke er tryg ved at gøre det alene, kan du overveje, om du vil have en eller begge forældre med.


Bliv ved med at dele det, der fylder
Jeg synes, det virker, som om du har det godt med dine forældre. Og at du deler det, der fylder, med dem. Det er virkelig vigtigt og hammergodt, at du gør det. Så bliv endelig ved med det. De kan nemlig bedst hjælpe dig, når de ved, hvad du går og tumler med. Tingene kan virke så store, når vi går med dem selv. Men hvis vi er gode til at dele dem med andre, kan de nogle gange virke lidt mindre og mere overskuelige.


Find ud af, hvad der er vigtigst
Du skriver, at du ikke tør henvises til Psykiatrien, fordi der skal tages en blodprøve. Og det kan være rigtig ubehageligt  især hvis man, som du, bliver panisk. Her tænker jeg, at det bare er så væsentligt, at du gør op med dig selv, hvad der er vigtigst: At komme igennem blodprøven og blive henvist, så du kan få hjælp eller at undgå blodprøver og på den måde ikke blive henvist til den rette hjælp?


Du kan prøve at følge vores guide til at træffe et valg. Især trinnet med at liste fordele og ulemper op plejer at være ret god. Det bliver nemlig nogle gange lidt tydeligere, hvis man skriver dem op sort på hvidt. Du kan også overveje, om det ville være nemmere at komme afsted og få taget blodprøve, hvis der var en med? Prøv at sætte dig ned og giv dig tid til at tænke det hele igennem.


Opsøg Headspace
Hvis du stadig ikke har lyst til at blive henvist på grund af blodprøven, kan du prøve at opsøge et Headspacecenter tæt på dig. Der kan du komme ind og snakke med en af rådgiverne. De er rigtig dygtige og har snakket med unge om mange forskellige problemstillinger. Derfor vil de også kunne finde ud af, hvor du får den bedste hjælp henne. Og det kunne sagtens være hos dem.


Jeg håber, at du får den hjælp, du har brug for, så din hverdag bliver nemmere for dig.