Jeg føler virkelig, at jeg mangler nogen eller noget i mit liv
Kategori: Angst og stress, Trist eller deprimeret
K\u00f8n: Pige
Alder: 16
Dato: 2016-12-07T14:27:10.000Z

Sp\u00f8rgsm\u00e5l:
Mit navn er L


Jeg fylder snart 17. Jeg har nok "drømmelivet" set udefra. Er dygtig i skolen, synger, diverse instrumenter, og spiller violin på højt niveau. Og så er jeg en høj og slank pige. Jeg er glad og udadvendt, og har en masse venner. Og opmærksomheden fra drengene er ikke gemt væk. - eller sådan var det mit første år på efterskole. Det var et fantastisk år. Alt gik godt, masse venner, gode lærere. Jeg fik mine første rigtige venner, og udviklede mig en del.


Jeg går nu på efterskole mit 2. år, og det har ikke været helt nemt. Mit først skoleår var SÅ godt. Mit livs år. Jeg har kun 2 gode veninder på skolen nu, og alle mine rigtige gode venner stoppede på skolen sidste år. Jeg spiller rigtig meget musik, og fandt mine venner gennem musikken. Men i år er der ingen der kan spille musik, og jeg er en del mere moden end mange af dem der går her. Jeg har da også snakket en masse med mine forældre og skoleleder, omkring det.
Jeg søger ind på MGK på violin, prøver at få topkarakterer i skolen, og føler mig oveni det ensom. Derud over arbejder jeg også en masse. Og så går jeg på efterskole. Men mit arbejde har jeg lige sagt op, på opfordring fra min virkelig gode skoleleder. For det blev for meget. Så nu får jeg tilbud på skoleåret, for at mine forældre kan give mig lommepenge, i stedet for at jeg arbejder. Fordi min leder godt kan se hvordan jeg skubber alle omkring mig væk. bliver indelukket og negativ. Fordi han kan se jeg har det skidt.


Jeg føler virkelig jeg mangler noget/nogle i mit liv. Jeg har altid noget jeg skal, og det gør mig stresset. Hvilket så gør, at jeg slet ikke kan overskue noget, og jeg så hverken får øvet violin, eller lavet lektier. Og det har jeg det mildest talt forfærdeligt med. Og hvis jeg gør, føler jeg mig stadig tom og rastløs. Jeg er altid trist. Hver dag. Og jeg går bare og drømmer om at min hverdag var mindre stresset. Så jeg kan begynde at snakke mere med dem der går på efterskolen. Men når jeg så endelig har "fri" (fra arbejde violin, lektier, pligter osv.), føler jeg mig helt rastløs, og føler at der er en masse ting jeg burde gøre, og nå. Og oveni det ved jeg faktisk slet ikke hvad jeg skal lave.
Jeg har snakket en masse med min mor om det (hun er psykoterapeut), men alligevel føler jeg at jeg stadig ikke er glad. De eneste gange jeg er glad, er når jeg er hjemme, og jeg hverken skal tænke lektier eller pligter. Der har jeg jo også min familie omkring mig, og føler mig derfor ikke ensom.
Jeg ved jeg burde begynde at snakke mere med eleverne på skolen, men jeg passer på ingen måde sammen med dem. Jeg har det bare ikke godt med dem. Også fordi jeg ikke har overskud til at lære dem at kende. Jeg er bedst til venskaber når de er RIGTIGE venskaber, og ikke den begyndende fase, hvor alt er lidt overfladisk.
Derud over, får jeg ondt i maven hver gang jeg tænker på hvordan jeg ser ud. Jeg føler mig for tyk. Har hele tiden brug for at spise. Jeg tror jeg trøstespiser. Jeg har aldrig overskud til mine dage, og alle dage og uger skal jeg bare have overstået. Om fredagen tænker jeg på den weekend der bare skal overståes (udover hvis jeg er hjemme), og så tænker jeg på den næste uge der bare skal overståes. På alle de ting jeg skal. På alle de dage, der føles meningsløse, og tomme. der skal overståes. En lille detalje. Skal jeg noget klokken 6 om aftenen, så er hele min dag ødelagt. for kan jeg INTET anden nå. også selvom jeg har 3 timer fri, kan jeg da ikke overskue noget indtil. Jeg ved ikke hvorfor. måske fordi jeg er bange for at komme forsent? Bange for at være for træt når jeg så skal noget. Eller bange for det helt 3.. en ting ved jeg. Min dag bliver uoverskuelig, og jeg mister hele min dag hvis jeg skal noget.


Jeg er aldrig så glad som jeg plejede at være. Sidste år var jeg den glade energiske pige, som folk altid komplimenterede for sit gode humør, og optimisme. Men i år er jeg altid for træt, eller har ikke lige overskud, eller er humør til så meget. Jeg bryder mig ikke om at være sammen med eleverne som går her i år, og mest af alt er jeg bare meget tit trist og tom indeni. Og JA. Jeg har snakket med min mor om alternativerne. At komme hjem for at arbejde og øve en masse violin. Men jeg vil gerne gå i 10. klasse. Jeg vil gerne gå på efterskole. Jeg vil gerne få det godt igen. Og jeg vil gerne have venner, og have lyst til min hverdag. Faktisk føler jeg bare at hele det her år er noget jeg skal have overstået. Så jeg kan komme på gymnasiet. For det bliver helt sikkert meget bedre når jeg kommer hjem og bo. (tror jeg)&


Hvad sker der, og hvad gør jeg? Hvorfor er jeg så trist, stresset, rastløs, ensom, energiforladt, en som keder sig? Jeg ved godt det er meget langt brev, med en masse spørgsmål, og at det er svært at svare på. Men jeg besluttede mig bare for at give det et skud. Fordi så meget andet ikke hjælper.

Svar:
Tak for dit brev, og stor ros til dig for at turde åbne op for de svære ting, der rør sig i dig.


Du skriver selv, at det var et fantastisk år sidste år på efterskolen. Det vil altid være svært at få et lige så godt år efterfølgende, da forventningerne så er skruet i vejret. Med de ting, du oplever dette år, er det blot endnu sværere at få den samme tilfredshed med efterskolen og de andre, som du havde sidste år. Når tingene ikke lever op til de forventninger, vi har, kan vi blive kede af det og frustrerede og mindes de gode tider, mens man bare gerne vil væk fra det, som man sidder i nu.


Du beskriver din hverdag som &altid noget jeg skal, og det gør mig stresset. Det gør dig ked af det, indelukket og negativ. De følelser du oplever i forbindelse med din stressede hverdag er meget almindelige reaktioner. Når vi bliver for pressede og stressede med vores gøremål i hverdagen, mister vi lysten og energien til de ting, som vi normalt er glade for at lave. Vi bliver trætte og udmattede, og orker slet ikke noget  hverken de gode eller de dårlige ting. Det er rigtig vigtigt, at man får talt med nogen om, hvordan man har det i sådanne perioder, hvilket du også beskriver, at du har gjort (både med din skoleleder og din mor). Det kan være en god idé at være opmærksom på de forskellige følelser og tanker, du har for at kunne vide, om der er tegn på stress. Her på Mindhelper har vi en artikel med 14 tegn på stress, som kan give indsigt i om de ting, man føler, er tegn på stress. Du kan finde artiklen her: Har du mistanke om stress? 14 typiske tegn. 


En god måde at blive klogere på, hvad det er der stresser dig er ved at træde et skridt tilbage og mærke, hvad det er for tanker eller følelser, der stresser dig. Du kan skrive dine tanker ned og læse dem igennem bagefter. Det giver ofte et bedre overblik. Det er ligeledes vigtigt, at du ikke propper din kalender med for mange ting. Overvej om der er for mange planer i kalenderen og ryd ud i dem, hvis der er behov for det og øv dig i at sige pyt med det. Du kan finde flere tips mod stress i artiklen her,


Et godt råd: Fortsæt med at tale med din mor og skoleleder om, hvordan du har det og vær opmærksom på, om det fortsætter på denne måde eller om tingene bliver værre og overvej, om du skal tale med en professionel om det. Der er flere tilbud til unge, der har det svært.
For eksempel: Headspace eller Ungdommens røde kors, som du kan ringe eller chatte med. Her er en lille oversigt over hjælpetilbud til unge: Hjælpetilbud til unge.