bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Особливості відновлення втрачених рухових функцій після гострого ізольованого інфаркту мозочка та його наслідки на тлі комплексної терапії
Authors: Trepet H.S. 
Published: January 2022

У наукових джерелах і дотепер недостатньо вивченими залишаються особливості відновлення рухових функцій і наслідки мозочкового інфаркту в різні періоди після його розвитку. У вітчизняній літературі результати таких досліджень не висвітлені, нечисленні також публікації іноземних авторів. Мета дослідження — вивчити особливості та закономірності відновлення втрачених рухових функцій з урахуванням ураженого артеріального басейна васкуляризації мозочка, наявних клінічних і МР-томографічних ознак перехресного мозочково-півкульного діашизу та без них у хворих із гострим ізольованим інфарктом мозочка та оцінити його функціональні наслідки на тлі комплексної терапії. У дослідження були залучені 44 пацієнти з гострим ізольованим інфарктом мозочка, 22 з яких перенесли інфаркт у басейні верхньої артерії мозочка (ВАМ), 17 — у басейні задньої нижньої артерії мозочка (ЗНАМ) і 5 — у басейні васкуляризації передньої нижньої артерії мозочка (ПНАМ). Комплексна терапія включала одночасне використання Цераксону та Актовегіну в поєднанні з антиагрегантними і дегідратаційними засобами. Відновлення рухових функцій і наслідки ізольованого інфаркту мозочка оцінювали на 14, 21 і 90-й день проспективного спостереження. Результати дослідження показали, що на тлі проведеної комплексної терапії обсяг і темпи відновлення рухових функцій та наслідки мозочкового інфаркту визначались ураженим артеріальним басейном васкуляризації мозочка і наявними ознаками феномену перехресного мозочково-півкульного діашизу: на 90-ту добу проспективного спостереження повне функціональне відновлення після інфаркту в басейні ВАМ без ознак діашизу досягнуто в 91,7 % пацієнтів, із клінічними проявами діашизу — у 70 % випадків; при інфарктах у басейні ЗНАМ — відповідно у 72,7 і 50 % спостережень; після інфаркту у басейні васкуляризації ПНАМ — 100-відсоткове відновлення функцій. Результати 3-місячного проспективного спостереження у групах дослідження незалежно від ураженого судинного басейну засвідчили, що повне функціональне відновлення після інфаркту без проявів діашизу виникало значно частіше (82,6 %) порівняно з групою хворих із наявними клінічними ознаками перехресного мозочково-півкульного діашизу (62,5 %). Отримані результати сприятимуть поліпшенню ведення та реабілітації хворих із гострим мозочковим інфарктом. Водночас важливим залишається подальше дослідження питань, що розглядаються у статті.
Pain type and intensity in long-term spinal cord injury
Authors: Nekhlopochyn O.S. , Verbov V.V. , Tsymbaliuk Ia.V. 
Published: January 2022

Background. Pain is one of the most common secondary symptoms seen in patients with spinal cord injury (SCI). Approximately 65 to 85 % of all SCI patients complaining of pain, with a third having severe/excruciating pain. Despite a large number of studies, some aspects that are fundamental for the choice of pain therapy remain practically unexplored. The purpose of our study was to determine the types, subtypes, and intensity of pain in subaxial cervical spine SCI patients. Materials and methods. We performed a retrospective analysis of the patients’ database admitted in Romodanov Neurosurgery Institute of National Academy of Medical Sciences of Ukraine from 2010 to 2020 with subaxial cervical spine traumatic injury. The patients’ state was assessed within 12–18 months after the injury. We determined the functional class of neurological disorders using the ASIA scale. Pain sensation was characterized using International Spinal Cord Injury Pain Classification. The Numeric Rating Scale was the instrument for pain intensity assessment. Results. Persistent pain sensations in 12–18 months after subaxial cervical SCI are recorded in 86.42 % of 81 analyzed victims, whereas one subtype of pain is noted in 38.57 % of all patients with pain, two subtypes — in 40 % and three — in 21.43 % subjects. Elements of nociceptive pain were registered in 54.32 % of all patients, and neuropathic pain was recorded in 71.6 % of cases. When assessing pain subtypes, musculoskeletal pain was observed in 54.32 % (95% CI: 44.44–66.16) of all subjects, neuropathic pain at the trauma level in 51.85 % (95% CI: 41.98–63.77), and neuropathic pain below the trauma level was noted in 43.21 % patients (95% CI: 33.33–54.91). Nociceptive visceral and other neuropa-thic types of pain were reported sporadically — in 4.94 % (95% CI: 1.23–9.09) and 3.7 % (95% CI: 1.23–7.94) patients, respectively. When comparing the nature of pain and the ASIA functional class, we determined that the frequency pattern of the pain distribution statistically significantly correlates with the level of neurological disorders. The greatest intensity of pain was observed in patients with the ASIA functional class C of neurological disorders. Conclusions. The obtained results allowed us to reveal the regularities of the clinical picture in patients with different levels of neurological disorders, which is of practical importance for the development of optimal pharmacological treatment schemes.
Півкульні особливості розвитку когнітивних та емоційних порушень у хворих у ранньому відновному періоді ішемічного інсульту
Authors: Herasymchuk V.R. , Hryb V.A. 
Published: January 2022

Вивчено залежність характеру та ступеня когнітивних та емоційних порушень після перенесеного ішемічного інсульту від локалізації процесу. При лівопівкульному інсульті (ЛПІ) спостерігається більша частота когнітивних порушень (80,5 % за шкалою MMSE, середній бал 23,88 ± 0,22) порівняно із правопівкульним інсультом (ППІ) (70,3 % за MMSE, середній бал 24,65 ± 0,31) (p < 0,05). Для лівопівкульного ураження характерне порушення мовленнєвих функцій, уваги, запам’ятовування, тоді як для правопівкульного — переважно пам’яті та уваги. В емоційній сфері пацієнтів iз ППІ частіше зустрічались прояви як депресивного (56,8 % за шкалою HADS, середній бал 12,23 ± 0,28), так і тривожного синдрому (37,8 %, середній бал 9,68 ± 0,16). При ЛПІ депресія проявлялась у 34,1 % випадків (середній бал 8,64 ± 0,20). Поєднання тривожного та депресивного синдромів спостерігалось у 14,6 % випадків при ЛПІ та у 35,1 % — при ППІ. Також у пацієнтів із ППІ відмічався вірогідно вищий рівень особистісної та ситуативної тривожності (p < 0,05). Рання діагностика вказаних розладів та врахування латералізації інсульту при виборі медикаментозної терапії дозволить підвищити ефективність реабілітації у ранньому відновному періоді ішемічного інсульту та покращити якість життя пацієнтів.
Кореляція запаморочень з артеріальною гіпертензією
Authors: Trinus K.F. 
Published: January 2022

Запаморочення, що трапляються достатньо часто в населення, відносять до присінкових розладів. Окрім запаморочення, в МКХ-10 виділяють головокружіння, порушення сприйняття простору: акро-, агора-, клаустро- та ряд неспецифічних фобій, а також пов’язані симптоми: нудоту, заніміння, болі голови, вушні шуми. Серед найчастіших проблем здоров’я називають артеріальну гіпертензію (у 31,5 % дорослого населення України). Тому завданням цієї роботи була ідентифікація взаємодії запаморочень з артеріальною гіпертензією.Обстежені 123 хворі зі скаргами на запаморочення. Артеріальний тиск у контрольній групі (72 особи, 56,91 %) був 118,38 ± 12,14/76,19 ± 8,53 мм рт.ст., у групі з АГ (51 особа, 43,09 %) АТ становив 148,98 ± 19,76/94,44 ± 7,83 мм рт.ст. (вірогідність різниці систолічного тиску за Ф-тестом р = 0,00039, за Т-тестом р = 2,56Е-15 та діастолічного тиску за Ф-тестом р = 0,53, за Т-тестом р = 1,05Е-21, коефіцієнти зміни відповідно 25,85 та 23,95 %). Різниця між групами в кількості хворих: із запамороченнями — 46,05 та 76,92 %, псевдоголовокружінням — 22,37 та 34,62 %, кінетозом — 26,32 та 34,62 %, ніктофобією — 19,74 та 28,95 % та оптокінезом — 18,42 та 25,00 %. При виконанні проби Ромберга з заплющеними очима збільшилася площа хитання у групі з АГ — з 0,08 ± 0,05 до 0,34 ± 1,00 м2; Кв = 325,00 %, вірогідність різниці за Ф-тестом р = 1,89Е-24, за Т-тестом р = 0,18, що вказує на важливість вивчення площі хитання при заплющених очах у хворих на АГ. Дуже великі коефіцієнти відмінності багатьох присінкових проб (більше ніж у 100 разів для АТ) можливі за умови первинного ураження вестибулярних ядер. А чутливість саме якісного Ф-тесту при порівнянні груп вказує на появу нової якості захворювання АГ, викликаної присінковим порушенням. Обговорене питання, що присінкове порушення може призводити до підвищень артеріального тиску та формування патологічного стану АГ.
Комплексная оценка влияния клинико-анамнестических и генетических факторов на риск развития инсультов у детей
Authors: Smulskaia N.Ye. 
Published: January 2022

Цель работы — провести комплексный клинико-анамнестический и генетический анализ (наличие полиморфизма генов MTHFR (C677T), MTHFR (A1298C), MTRR (A66G), ACE (I/D), FII (G20210A), FV (G1691A)) для изучения оценки их влияния на развитие инсультов в детском возрасте. В результате проведенного исследования выявлено, что наилучшие достоверные прогностические модели риска развития различных типов инсультов у детей включали гестационный возраст ребенка при рождении и наличие полиморфизма обследуемых генов. Лучшей прогностической моделью риска развития ишемического инсульта (ИИ) у детей была трехкомпонентная модель, которая включала гестационный возраст, пребывание в реанимации в неонатальном периоде и полиморфизм С677Т гена MTHFR, прогностическая ценность — 82,78 %. Лучшей достоверной прогностической моделью риска развития геморрагического инсульта (ГИ) у детей была также трехкомпонентная с прогностической ценностью 74,23 %, которая, помимо гестационного возраста, включала A66G полиморфизм гена MTRR и I/D полиморфизм гена ACE; на риск развития инсультов в возрастной группе 0–28 дней влияет полиморфизм генов ACE, MTHFR (С677Т), MTRR, в подгруппе 29 дней — 1 год — полиморфизм MTHFR (С677Т), в возрастной группе старше 6 лет — достоверное влияние генотипа GG гена MTRR (р < 0,05); наиболее ранний дебют ИИ и ГИ отмечался у детей с DD генотипом гена АСЕ (р < 0,001), а также GG гена MTRR (р < 0,05). У детей с инсультами при сравнении с контрольной группой в семьях чаще отмечались случаи инсультов различных типов.
Старение мозга: возможности нейрогеропротекторной терапии
Authors: Nasonova T.I. , Sazonov I.V. 
Published: January 2022

С целью изучения влияния включения современных нейропротекторов с антигипоксическим действием в комплексную терапию пациентов с хронической ишемией мозга и оценки возможности использования исследования когнитивных вызванных потенциалов методом P300 (латентность) для определения нейрогеропротекторного эффекта было проведено открытое рандомизированное исследование. Основную группу составили 50 пациентов с хронической ишемией мозга (дисциркуляторная энцефалопатия (ДЭ) ІІ ст.) в возрасте от 47 до 74 лет (средний возраст 66,7 года), которые кроме традиционной получали этапную терапию препаратом Армадин по схеме: 1–7-й день — в/м по 100 мг 2 раза в сутки; 8–21-й день — перорально по 1 таблетке (125 мг) 3 раза в сутки. Группу контроля составили 20 пациентов в возрасте от 48 до 70 лет, которые получали традиционную терапию. Эффективность терапии оценивали по результатам наблюдения в динамике клинико-неврологических показателей, результатам нейропсихологического тестирования с использованием стандартных шкал, а также исследования когнитивных вызванных потенциалов методом Р300. В результате проведенного этапного лечения препаратом Армадин у пациентов с хронической ишемией мозга (ДЭ ІІ ст.) выявлено уменьшение субъективной и объективной симптоматики ДЭ в виде снижения выраженности симптомов головокружения, головных болей, улучшения памяти, общего самочувствия и, как следствие, повышения качества жизни. Согласно проведенным расчетам изменение биологического возраста составило –5,752 и –6,352 года в основной группе и +2,92 и +2,512 года — в контрольной, по данным Р300 в соответствующих отведениях. Таким образом, препарат Армадин продемонстрировал нейрогеропротекторный эффект у пациентов с хронической ишемией мозга (ДЭ ІІ ст.).
Досвід використання стереотаксичної техніки при хірургічному лікуванні кістозних вогнищевих утворень головного мозку
Authors: Zorin M.O. , Sirko A.G. , Kyrpa I.Yu. 
Published: January 2022

Вступ. Внутрішньомозкові кістозні вогнищеві утворення — ідеальна мішень для стереотаксичних втручань. Стереотаксична техніка при пункції та біопсії кістозних утворень головного мозку витісняє традиційні підходи до лікування цієї складної патології.Матеріали і методи. Матеріал дослідження — 24 хворі з кістозними вогнищевими утвореннями супратенторіальної локалізації, оперовані у клініці з 2009 по 2013 рік. Стереотаксичний супровід із використанням навігаційної системи Stealth Station® Treon® Plus фірми Medtroniс (США) та стереотаксичної системи Zamorano — Dujovny. Результати. Було проведено 20 втручань із використанням безрамної стереотаксичної техніки та 4 втручання з використанням рамного стереотаксису. Хворі були розподілені за діагнозами: абсцес головного мозку — 10, краніофарингеома — 5, анапластична астроцитома — 3, метастаз — 2, гематома — 2, анапластична епендимома — 1, астроцитома 2 ст. зл. — 1.Висновки. Лікування вогнищевих утворень головного мозку з використанням стереотаксичної техніки — сучасний, безпечний та ефективний вид хірургічного втручання.
Мультимодальний підхід до діагностики та лікування судинної деменції
Authors: Korol G.M. 
Published: January 2022

Вплив гострої та хронічної недостатності мозкового кровообігу на інтелектуальний потенціал хворих із досить нерівнозначними перспективами відновлення порушених функцій і працездатності визначає медико-соціальну значимість судинної деменції (СД). За даними різних авторів, когнітивні порушення судинного генезу виявляються у 5–22 % осіб старшого віку. СД характеризується множинними поліморфними психопатологічними симптомами — майже у всіх випадках трапляються розлади пам’яті, мовлення, просторової та зорової орієнтації, емоцій, поведінки, абстрактного мислення, а також зміни особистості, обмеження як соціальної, так і побутової діяльності.Мультимодальний метод діагностики СД обґрунтовується не лише використанням загальноприйнятих багатоваріантних міжнародних критеріїв, а й вибором площин обстеження хворого, джерел походження інформації та допоміжних методів дослідження. Для діагностики СД доцільно вибирати такі площини: соматичну, загальнопсихологічну, нейропсихологічну, обстеження неврологічного та функціонального статусів.Завдяки мультимодальному підходу до діагностики СД є реальна можливість проводити диференціальну діагностику з урахуванням конкретних, індивідуальних факторів ризику і механізмів розвитку інсульту і хронічних форм порушення мозкового кровообігу; запобігати розвитку різноманітних ускладнень, у тому числі і такого грізного, як судинна деменція, що спричиняє соціальну і побутову дезадаптацію хворих та стійку втрату працездатності; проводити адекватні терапевтичні заходи з метою зупинки прогресування порушених пізнавальних функцій.
Когнітивний та моторний розвиток дітей, які народилися з екстремально низькою масою тіла
Authors: Kyrylova L.H. , Martynenko Ya.A. 
Published: January 2022

В Україні залишаються високими показники летальності серед дітей, народжених з екстремально низькою масою тіла (ЕНМТ). На жаль, відмічається висока частка формування грубих структурних пошкоджень головного мозку (кістозна перивентрикулярна лейкомаляція, мультикістозна лейкомаляція, внутрішньошлуночкові крововиливи ІІІ та ІV ступенів), що супроводжуються тяжкими моторними та когнітивними розладами. Захворюваність на хвороби нервової системи серед дітей, народжених з ЕНМТ, на сьогодні також залишається високою: церебральний параліч — у 43 % дітей, когнітивні розлади — у 88,2 %, епілепсія — у 15,7 %, порушення зору — у 15,7 %, порушення слуху — у 3,9 %, обструктивна гідроцефалія — у 2 %. Тобто майже кожна друга дитина, народжена з ЕНМТ, має церебральний параліч. А когнітивна недостатність є домінуючим наслідком передчасного народження дитини. З метою своєчасної діагностики уражень головного мозку в дітей з екстремально низькою масою тіла магнітно-резонансна томографія повинна проводитись у більш ранні терміни, що дозволить прогнозувати ступінь неврологічних порушень та планувати терапевтичні заходи.
Взаимоотношения новых биомаркеров высокого риска развития цереброваскулярной патологии и тяжести неврологического дефицита в остром периоде ишемического инсульта
Authors: Filimonov D.A. 
Published: January 2022

Исследования последних лет достоверно показали возрастающее значение в развитии ишемических инсультов новых факторов риска, таких как высокие уровни гомоцистеина, С-реактивного белка, наличие маркеров тромбофилии. Однако сведения о взаимоотношении данных биомаркеров в остром периоде ишемического инсульта, особенно у лиц молодого возраста, ограничены. Целью настоящего исследования было определение влияния биомаркеров высокого риска развития инсульта (активность антитромбина III, аденозиндифосфатиндуцированная агрегация тромбоцитов, фибриноген, гомоцистеин, С-реактивный белок) на тяжесть неврологического дефицита у пациентов в остром периоде ишемического инсульта. Установлено, что в исследуемой группе пациентов на тяжесть неврологического дефицита влияли уровни фибриногена (p = 0,031), С-реактивного белка (p = 0,045), низкая активность антитромбина III (p = 0,039). При этом в подгруппе пациентов до 50 лет обнаружено статистически значимое влияние уровней гомоцистеина (p = 0,013) и АДФ-агрегации тромбоцитов (p = 0,028) на тяжесть инсульта. Проведенное исследование показало, что влияние биомаркеров на тяжесть ишемического инсульта имеет возрастные особенности, при этом в молодом возрасте наибольшим значением обладает гипергомоцистеинемия.
Порушення імунного гомеостазу як одна з патогенетичних ланок полінейропатії при цукровому діабеті 2-го типу
Authors: Skrypko L.A. 
Published: January 2022

Метою дослідження було встановити роль імунного фактора в патогенезі полінейропатії у хворих на цукровий діабет (ЦД) 2-го типу шляхом визначення рівня ФНП-α, ІЛ-1β, показників системи комплементу С3 та С4, а також оцінити ступінь зв’язку даних характеристик імунозапального процесу з показниками функціонального стану нервів.У процесі дослідження обстежено 76 хворих на ЦД 2-го типу: у 32 (42,1 %) діагностовано діабетичну полінейропатію (ДПН) ІІА стадії, у 26 (34,2 %) — ДПН ІІІ стадії; у 18 (23,7 %) проявів полінейропатії виявлено не було. Проведено електронейроміографічне дослідження малогомілкових та великогомілкових нервів з визначенням стану функції мієліну, досліджували вміст ІЛ-1β, ФНП-α та рівень компонентів комплементу С3, С4. У досліджуваних хворих з прогресуванням ДПН відбувається активація системи комплементу та прозапальних цитокінів, зокрема ФНП-α та ІЛ-1β, а також системи компонентів комплементу С3 і С4. Встановлено кореляційний зв’язок між зазначеними показниками та ступенем ураження мієлінових оболонок рухових нервів нижніх кінцівок: між резидуальною латенцією (РЛ) при стимуляції малогомілкових і великогомілкових нервів та С3 (r = 0,47; p = 0,031 та r = 0,58; p = 0,027 відповідно), між показниками швидкості проведення збудження (ШПЗ) малогомілковими і великогомілковими нервами та С3 (r = –0,38; p = 0,039 та r = –0,48; p = 0,032 відповідно); між РЛ при стимуляції великогомілкових нервів та ІЛ-1β (r = 0,53; p = 0,019), між показниками ШПЗ великогомілковими нервами та ІЛ-1β (r = –0,44; p = 0,036). Це свідчить про те, що хронічне низькоінтенсивне запалення, характерне для ЦД 2-го типу, є несприятливим фоном, на якому в подальшому розвиваються автоімунні реакції на структури мієлінової оболонки.При ІІІ стадії ДПН спостерігається зменшення показника С4 на тлі високого рівня С3, що може характеризувати зниження опірності інфекціям і зростання ризику розвитку виразкового процесу стопи у хворих на ЦД 2-го типу.
Эффективность Актовегина при периферической ангиопатии различной степени у больных сахарным диабетом
Authors: Gorobeiko M.B. , Larin O.S. , Taran Ye.V. 
Published: January 2022

В работе изучалась эффективность использования Актовегина при периферической ангиопатии различной степени у больных сахарным диабетом. Оценку проводили по принципам доказательной медицины, с использованием стратификационной классификации синдрома PEDIS. Изучались уровни ТсРО2 у больных с критической ишемией, некритической ишемией и в контрольной группе, а также динамика заживления язв на нижних конечностях у пациентов до начала лечения, через 10, 45 дней, через 3 и 6 месяцев после начала, а также после повторного курса лечения. Препарат назначался в/в капельно 2000 мг 1 раз в день на протяжении 12 дней, затем в таблетках по 600 мг в сутки до 45 дней. В исследование были включены 39 пациентов, которым проведено 2 курса лечения, и группа контроля — 11 пациентов. Лечение Актовегином показало свою эффективность у пациентов с синдромом диабетической стопы с некритической ишемией нижних конечностей: достоверно увеличилось парциальное давление кислорода в тканях нижних конечностей как при первом, так и при повторном курсе лечения: с 35,7 ± 4,31 мм рт.ст. до 39,77 ± 8,22 мм рт.ст. в группе контроля; с 35,58 ± 6,91 мм рт.ст. до 42,37 ± 6,22 мм рт.ст. после первого курса лечения и с 36,28 ± 5,23 мм рт.ст. до 47,11 ± 6,21 мм рт.ст. после повторного курса, что, в свою очередь, привело к более быстрому заживлению язв по сравнению с группой контроля (р < 0,05 между группой контроля и группами исследования). Повторный курс Актовегина значительно увеличил количество заживших язв (после первого курса стойкое заживление у 19 (48,7 %) пациентов, после второго курса еще дополнительно зажили язвы у 8 пациентов, а активная эпителизация наблюдалась у 6 пациентов, т.е. эффект повторного курса по отношению к заживлению составляет 84,6 %). Даже после уменьшения уровня парциального давления кислорода в тканях в группе, в которой использовался Актовегин, сохранялся его положительный эффект по отношению к заживлению раны и уменьшению количества рецидивов. Определено достоверное повышение ТсРО2 у пациентов, получавших Актовегин, в группе некритической ишемии уже с 10 суток от начала лечения с сохранением статистически достоверного эффекта до 3 мес. Доказан пролонгированный эффект (до 6 мес.) для заживления ран. Установлена эффективность Актовегина в комбинированном лечении пациентов с критической ишемией нижней конечности.