bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ТЕХНОЛОГІЇ ЕЛЕКТРОННОГО БІЗНЕСУ ЯК ІНСТРУМЕНТ КОНКУРЕНЦІЇ В СУЧАСНОМУ СУСПІЛЬСТВІ
Authors: Shcherbakova A. S. 
Published: June 2022

У статті обґрунтовано, що розвиток світової економіки нерозривно пов’язаний із поширенням Інтернету та цифровізацією бізнес-процесів.Використання електронних засобів зв'язку стає однією з ключових умов виживання компаній в умовах жорсткої конкуренції. У статті розглядаються підходи до визначення поняття «електронний бізнес».Відповідно до одного з підходів, автори трактують електронний бізнес як підприємницьку діяльність, яка здійснюється лише з використанням Інтернету. Інший підхід більш універсальний. У ньому поєднано погляди авторів на електронний бізнес як сучасні бізнес-процеси, що здійснюються за допомогою інформаційно-телекомунікаційних технологій. Запропоновано концепцію структури електронного бізнесу, який складається з таких елементів: Інтранет (внутрішні інструменти для електронного обміну даними); Екстранет (зовнішні інструменти для електронного обміну даними з партнерами); Інтернет (електронна комерція). У роботі обґрунтовується, що інновації є невід'ємною частиною електронного бізнесу та електронної комерції, але український бізнес має незначний досвід використання інноваційних можливостей електронного бізнесу і, як наслідок, програє в конкурентній боротьбі. В роботі встановлено, що електронна економіка відкрила для бізнесу можливості генерувати нові ідеї на основі оперативного аналізу бізнес-аналітики та швидкого зворотного зв’язку з клієнтами, дозволяючи компаніям реагувати на інноваційні очікування потенційних клієнтів. Так сформувалися нові ринки: месенджери, онлайн-пошук, онлайн-реклама, онлайн-комерція, електронний коучинг, електронне навчання тощо. В статті розкрито основні переваги електронного бізнесу та тенденції велектронній комерції.
ЛІДЕРСТВО ЯК НЕОБХІДНА СКЛАДОВА СУЧАСНОГО МЕНЕДЖМЕНТУ: СТРАТЕГІЯ РОЗВИТКУ ЛІДЕРСЬКОГО ПОТЕНЦІАЛУ
Authors: Kozhushko L. F. , Frolenkova N. F. 
Published: June 2022

Стаття присвячена феномену лідерства як необхідної складової сучасного ефективного менеджменту. Розглянуті основні підходи до трактування лідерства та лідерського потенціалу. Обгрунтована необхідність набуття лідерських якостей керівниками організацій. Сформульовані засади методики формування стратегії розвитку лідерського потенціалу менеджера, яка передбачає діагностику лідерського потенціалу; розробку заходів з розвитку лідерського потенціалу. Основними складовими, за якими формується стратегія є структура особистості, набір компетенцій та імідж лідера.
СУТНІСТЬ І ЗНАЧЕННЯ ІННОВАЦІЙНОЇ СТРАТЕГІЇ ТУРИСТИЧНОГО БІЗНЕСУ ДЛЯ РОЗВИТКУ РЕГІОНІВ КРАЇНИ
Authors: Konarivska O. B. , Yakovyshyna M. S. , Нordiіchuk A. O. 
Published: June 2022

У статті проведено критичний теоретичний аналіз понять «інновація», «стратегія», «розвиток», «туристичний бізнес» з метою формулювання поняття «інноваційна стратегія розвитку туристичного бізнесу». З’ясовано, що туристичний бізнес сьогодні відноситься до інноваційної сфери через активне використання технічних, інформаційних, інтелектуальних та інших видів інновацій. Доведено, що інновації у сфері туристичних послуг визначається, як нові: концепції сервісу, канали зв’язку з клієнтами, системи розподілу і технологічні рішення тощо. Узагальнено, що інноваційну стратегію розвитку туристичного бізнесу доцільно розглядати з трьох позицій: як процес перетворення кількісних і якісних параметрів туристичного бізнесу; як результуюча характеристика параметрів ринку туристичних послуг (попит, пропозиція, ринкова ціна) у просторі і часі; як підтвердження незворотності в часі реалізації змін у функціонуванні ринку туристичних послуг. Запропоновано авторське визначення поняття інноваційна стратегія розвитку туристичного бізнесу на рівні регіону.
ДОСЛІДЖЕННЯ І АНАЛІЗ РИНКУ ПРАЦІ ФАХІВЦІВ-МЕНЕДЖЕРІВ В РІВНЕНСЬКІЙ ОБЛАСТІ В КОНТЕКСТІ ПІДГОТОВКИ ЗДОБУВАЧІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ ЗА СПЕЦІАЛЬНІСТЮ 073 «МЕНЕДЖМЕНТ»
Authors: Korol B. O. , Kostiukevych R. M. , Kostiukevych A. M. 
Published: June 2022

У статті проаналізовано структуру вимог до заміщення вакантних посад і рівні заробітних плат фахівців-менеджерів в місті Рівному і області впродовж березня 2019 року і січня 2022 року. Методом контентаналізу зібрано інформацію на сайтах пошуку роботи «robota.ua» і «work.ua» з подальшим агрегуванням і візуалізацією даних у вигляді управлінського дашборда. Методом регресійного аналізу проаналізовано залежність рівня пропонованої заробітної плати роботодавцем від складових освітньо-кваліфікаційних компетенцій претендентів на заміщення вакантних посад.
КОРУПЦІЙНІ РИЗИКИ В БЮДЖЕТНІЙ СФЕРІ ТА ШЛЯХИ ЇХ ПОДОЛАННЯ
Authors: Kotyk O. V. , Nechyporuk O. V. 
Published: June 2022

У статті розглянуто поняття корупції та корупційні ризики та сфери їх виникнення. Також визначено основні фактори, що впливають на розвиток корупції органами публічної влади у бюджетному процесі в Україні. Проведений аналіз шляхів мінімізації та управління корупційними ризиками з урахуванням останніх досліджень у галузі антикорупційної діяльності, подано визначення корупційним ризикам, з’ясовано умови виникнення корупційних ризиків в Україні. Окреслено види корупційних ризиків та визначено чинники їх виникнення. З’ясовано, що для підвищення ефективності формування бюджетної політики ключовим резервом є поліпшення кадрового забезпечення, формування та реалізація бюджетної політики із здійсненням одночасної мінімізації корупційних ризиків у бюджетній сфері, а також запропоновано заходи мінімізації корупційних ризиків.
ПОЛІТИКО-ІСТОРИЧНІ ЗАСАДИ СТАНОВЛЕННЯ ФРАНЦУЗЬКОЇ ПОЛІТИЧНОЇ НАЦІЇ
Authors: Карманова Н. І. 
Published: June 2022

Актуальність статті полягає в тому, що Французька нація утворилася із західноєвропейських народів змішаного кельтсько-романсько-германського етногенезу та по праву вважається однією з найстаріших на європейському континенті, з надзвичайно багатою історією та культурою. Європейська територія сучасної Франції була відомою ще із часів Стародавньої Греції та Риму як одна з областей Римської імперії, населена кельтами-галлами, що заснувалися на цих землях у X – IX століттях до нашої ери та створили впливовий осередок кельтської колонізації. До складу Галлії входили також території сучасних Нідерландів, Бельгії, Люксембургу та Швейцарії, що позначається й зараз тісними зв’язками з цими країнами. Оскільки дана місцевість знаходилася на перетині шляхів, вона зазнавала постійних вторгнень і переселень, загалом через цю територію пройшли близько п’ятидесяти народів, деякі з них залишили значний відбиток у французькій історії: стародавні греки поселилися на узбережжі. Формування нового світового порядку на початку XXI століття суттєво вплинуло на еволюцію міжнародної системи силових координат. Активізація як інтеграційних, так і дезінтеграційних процесів на глобальному й регіональному рівнях, зростання суперництва між світовими й континентальними центрами за збереження та посилення впливу на перебіг розвитку суспільства – все це створює потребу для будь-якої держави переглянути своє місце та роль на зовнішньополітичній арені, зокрема з огляду на безпекову сферу та здійснення розвідувальної діяльності в різних країнах світу. Одним із основних чинників стабільного розвитку держави відповідно до її соціально-економічної політики й національних інтересів є національна безпека, на запобігання загрозам якої мають бути спрямовані політичні, воєнні, інформаційні, економічні, інтелектуальні та духовні ресурси. Прогнозування кризових ситуацій, зниження рівня їхньої напруженості, послаблення їхніх наслідків передбачають забезпечення державних органів управління оперативною, достовірною й неупередженою інформацією для застосування ефективних заходів протидії. Тому наразі все більшої значущості набуває діяльність розвідувальних органів, яка полягає не лише в класичному сенсі – в добуванні розвідувальної інформації про супротивника й безпосередньому підриві його сил, найчастіше за допомогою таємних, конспіративних засобів і методів. Будучи специфічною формою політичної боротьби, розвідувальна діяльність держави покликана сприяти виконанню її зовнішніх і внутрішніх функцій, насамперед – забезпечення національної безпеки та захисту національних інтересів.
АНТИКОРУПЦІЙНА РЕФОРМА В УКРАЇНІ: ПРОБЛЕМИ І ПЕРСПЕКТИВИ
Authors: Лук’янова Г. Ю. 
Published: June 2022

Актуальність статті полягає в тому, що за роки незалежності в українців сформувалося дещо негативне ставлення до терміну «реформа». Значною мірою це обумовлено невідповідністю очікувань від численних реформ (зокрема – в перші роки незалежності) та погіршенням якості життя населення, яке прослідковувалося в ході їх впровадження. Звісно ж, більшість реформ не дають і не можуть дати миттєвого результату, а їх справжні наслідки відтерміновані на роки, або й десятиліття. При цьому, громадськість формує враження від наслідків реформування тієї чи іншої сфери діяльності на підставі подій і процесів, як легко спостерігати «неозброєним оком» - зростання рівня інфляції, безробіття, посилення відповідальності за правопорушення, посилення вимог до представників малого та середнього бізнесу тощо. Позитивні наслідки реформ (якщо вони є), настають лише за кілька років і є розтягнутими в часі, лишаючись мало відчутними для більшості громадян. В такому разі будь-які заяви політиків, експертні оцінки чи точка зору міжнародних організацій, сприямаються українцями як пропаганда та спроби виправдатися. Статтю присвячено аналізу сучасного стану антикорупційної реформи в Україні. Авторка наводить короткий огляд основних етапів впровадження антикорупційного законодавства, що бере свій початок з 90-х років ХХ століття. Ключова увага присвячена активній фазі антикорупційної реформи, яка триває з 2014 року, і в межах якої й було створено основну нормативно-правову базу, що регулює діяльність суб’єктів протидії корупції. Зазначено, що однією з ключових прогалин антикорупційної реформи є відсутність однозначності визначення «громадськість», яким оперує законодавець. Узагальнено результати соціологічних досліджень, відповідно до яких, більшість опитуваних громадян України усвідомлюють шкідливість корупції для держави і суспільства в цілому, визнають важливість протидії корупції на державному рівні, але не надто охоче реагують на заклики до активної протидії корупції на рівні побутовому. Констатовано, що на думку значної частини громадян, у випадку, коли вони стикаються з корупцією, вони є виключно жертвами, але аж ніяк не спільниками корупційних правопорушень. Окрему увагу авторка звертає на необхідність дотримання принципів доброчесності з боку громадських організацій антикорупційної спрямованості, які часто позиціонуються як безпосередні представники громадськості. Акцентовано на недопустимості ситуації зловживання довірою українського народу і міжнародних партнерів, з метою освоєння грантових ресурсів на потреби, далекі від антикорупційної діяльності.
ВИДИ АДМІНІСТРАТИВНИХ ПРОЦЕДУР У СФЕРІ ОБІГУ ЗБРОЇ В УКРАЇНІ
Authors: Шумейко Т. А. 
Published: June 2022

Актуальність статті полягає в тому, що адміністративні процедури у сфері обігу зброї в Україні постають в якості структурованих, визначених адміністративно-процедурними нормами порядків вчинення правозастосовних дій (бездіяльності) або ж прийняття рішень у сфері обігу зброї в державі суб’єктами публічної адміністрації (в межах їх предметної компетенції), котрі є суб’єктами реалізації державної політики у вказаній сфері. У сутнісному контексті зазначені адміністративні процедури є правовими процедурами, котрі здійснюються у сфері обігу зброї та: 1) характеризуються нормативною (врегульовані процедурно-правовими нормами адміністративного законодавства, що становлять порядки здійснення таких процедур), публічною (здійснюються у публічно-правовій сфері) та індивідуальною (рішення та дії в межах й за результатами процедури стосуються конкретного суб’єкта права) природою; 2) послідовно (в межах нормативно визначених стадій) об’єктивуються в управлінських правовідносинах (це визначає особливий суб’єктний склад таких процедур – суб’єкти владних повноважень, предметна компетенція яких дозволяє їм розглядати та вирішувати справи у сфері обігу зброї; учасник адміністративного провадження у сфері обігу зброї). Стаття присвячена формуванню актуального наукового розуміння переліку видів адміністративних процедур у сфері обігу зброї в Україні. Автор доходе висновку, що за ознакою суб’єкта ініціювання адміністративної процедури у сфері обігу зброї в Україні досліджувані процедури можуть бути поділені на ті, що ініціює: приватна особа (за її заявою чи скаргою); повноважний суб’єкт публічного адміністрування (процедури контрольно-наглядового характеру; процедури, похідні від контрольно-наглядових процедур). Зважаючи на критерій використання методів реалізації адміністративно-правового механізму формування та реалізації державної політики у сфері обігу зброї в Україні досліджувані адміністративні процедури можуть бути поділені на: дозвільні (погоджувальні); контрольно-наглядові; процедури розгляду скарг; процедури адміністративного примусу. Приймаючи до уваги критерій безпосередності впливу на сферу обігу зброї в Україні, автор поділяє адміністративні процедури у вказаній сфері на: внутрішньоспрямовані адміністративні процедури (зокрема, процедури внутрішнього контролю, дисциплінарні процедури); зовнішньоспрямовані адміністративні процедури (наприклад, дозвільні; контрольно-наглядові; адміністративного примусу). У висновках до статті окреслюються основні шляхи вдосконалення чинного законодавства України, що регулює порядки здійснення адміністративних процедур у сфері обігу зброї в державі.
ДО ХАРАКТЕРИСТИКИ МЕТИ, ЗАВДАНЬ ТА ФУНКЦІЙ ДИСЦИПЛІНАРНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Authors: Глушкова Д. В. 
Published: June 2022

Актуальність статті полягає в тому, що забезпечення дотримання за та захисту трудових прав працівників є важливим завданням українського законодавця. Одним із інститутів, спрямованих на вирішення вказаних проблем є дисциплінарне провадження. Останнє, в свою чергу, є складним за своєї структурою та змістом інститутом, а відтак, важливим теоретичним та практичним питанням є визначення мети, завдань та функцій його реалізації. Варто зауважити, що найчастіше вчені трактують поняття «мета» і «завдання» тотожно, проводячи не просто паралель між ними, а сприймаючи їх як синоніми. Проте, такий підхід є помилковим, адже кожен із вказаних термінів характеризує окрему частину категорії, до якої відноситься. У статті, спираючись на аналіз наукових поглядів вчених було встановлено сутність та зміст категорій «мета» і «завдання». Встановлено як співвідносяться дані категорії. Запропоновано авторське бачення щодо мети дисциплінарних проваджень. Відповідно до мети сформульовано завдання, які необхідно вирішити для її досягнення. Встановлено сутність та зміст поняття «функція дисціплінарного провадження». Наведено перелік основних функцій дисциплінарних проваджень. Зроблено висновок, що функції дисциплінарного провадження варто розтлумачити як сукупність робочих векторів реалізації інституту дисциплінарного провадження, належне та безперервне здійснення яких визначає ефективність останнього, а також повноту виконання поставлених перед ним мети та завдань. Опрацювання законодавчих, підзаконних та доктринальних джерел показує відсутність єдиного та системного підходу до переліку функцій інституту дисциплінарного провадження у трудовому праві України, а також пояснення їх змісту. Проте, зважаючи на сутність даної категорії, її особливе значення, як гарантії трудових прав працівників, а також окремі нормативно-правові регулятори процесу здійснення останньої, доцільно запропонувати виділення наступного переліку функцій дисциплінарних проваджень: 1) функція припинення; 2) превентивна функція; 3) виховна функція; 4) інформативна функція; 5) еволюційна функція.
ПРАВА В СФЕРІ СОЦІАЛЬНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ГРОМАДЯН, ЯКІ ВИЇХАЛИ НА ПОСТІЙНЕ МІСЦЕ ПРОЖИВАННЯ ЗА КОРДОН: СУЧАСНИЙ СТАН ТА ЇХ ЗАХИСТ
Authors: Резворович К. Р. 
Published: June 2022

В статті встановлено, що наші співвітчизники, які набули достатній страховий (трудовий) стаж, котрий дає право на пенсію, але вирішили на старості років зв’язати свою долю з іноземною державою, на превеликий жаль, повинні бути готовими до того, що «гарантоване їм право на соціальний захист» доведеться відстоювати в судовому порядку. Автором констатується, що пенсійна реформа в Україні де-факто ще триває, але її успішність вже зараз викликає суттєві побоювання, оскільки активна нормотворчість не вивела пенсійну систему з крутого піке, в якому вона перебуває вже багато років. В статті також звертається увага, що за загальним правилом, яке діяло до жовтня 2009 року, виїзд пенсіонера на постійне місце проживання за кордон був підставою для припинення виплати йому пенсії (єдиним винятком з цього припису визнавалась ситуація, коли міжнародний договір, котрий належним чином ратифікований Верховною Радою України, містив інші положення або пенсія особі призначалася внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання; тоді вона виплачувалася й без наявності міжнародного договору за відповідним механізмом, розробленим Кабінетом Міністрів України). Подібний стан речей не влаштовував значну частину суспільства та потребував рішучих кроків. Такий крок було зроблено 07.10.2009 р., коли КСУ взяв на себе відповідальність за вирішення наявної проблеми. У рішенні № 25-рп/2009 єдиний орган конституційної юрисдикції в нашій державі вказав, що соціально-правова природа пенсії чітко демонструє, що її одержання не може бути пов’язаним із такою умовою, як постійне проживання особи в Україні. Підсумовується, в Україні продовжує існувати практика, коли державні компетентні органи в питаннях підстав виплати або невиплати пенсії вказаним категоріям осіб продовжують орієнтуватись на наявність або відсутність міжнародного договору з державою, куди пенсіонер вихав на постійне місце проживання. Задля того, щоб уникнути практики постійних позовів до суду задля відстоювання своїх конституційних прав, необхідно суттєво доопрацьовувати пенсійне законодавство та центральній виконавчій владі поставити в пріоритет контроль за ліквідацією такої ганебної дискримінаційної антиконституційної практики.
ДЕЯКІ АСПЕКТИ РЕАЛІЗАЦІЇ КРИМІНОЛОГІЧНОЇ ПОЛІТИКИ ДЕРЖАВИ У ДІЯЛЬНОСТІ ОРГАНІВ КРИМІНАЛЬНОГО СУДОЧИНСТВА
Authors: Сидоренко Н. С. 
Published: June 2022

Актуальність статті полягає в тому, що запобігання злочинності, як негативному соціальному явищу, потребує постійної розробки і впровадження дієвих та ефективних заходів із покращення кримінологічної ситуації у державі. Саме таке основне завдання має стояти перед одним із напрямів державної політики будь-якої розвиненої країни світу – політикою у сфері боротьби зі злочинністю. У контексті цього, кримінологічна складова є нерозривною частиною політики запобігання злочинності, що реалізується через систему законів, направлених на протидію і запобігання злочинності в цілому та її різновидів. При чому, ефективне запобігання злочинності потребує розробки певних алгоритмів реалізації, що мають бути закріплені у формі кримінологічних стратегій. Стрижнем кримінологічних стратегій є методи запобіжного впливу, під якими розуміються науково сформульовані способи руйнівного запобіжного впливу на криміногенні явища, які у теорії кримінології отримали назву – об’єкти. І саме для того, щоб досягти поставленої мети методи запобіжного впливу мають бути реалізовані за різними напрямами. Одним із таких напрямів є реалізація кримінологічної політики держави в діяльності органів кримінального судочинства. Метою статті є аналіз окремих аспектів реалізації кримінологічної політики держави у чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, а саме – КПК, для розробки пропозицій з удосконалення запобіжного впливу на злочинність органами кримінального судочинства. Проаналізовано окремі аспекти реалізації кримінологічної політики держави у чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, а саме – КПК України, для розробки пропозицій з удосконалення запобіжного впливу на злочинність органами кримінального судочинства. Підтримується позиція, що для підвищення ефективності реалізації кримінологічної політики держави доцільно, зокрема, чинний КПК України доповнити нормами, аналогічними ст.ст.23-23-1 КПК України 1960 р., щодо обов’язку органів кримінального судочинства виявляти причини та умови вчинення кримінальних правопорушень, відносно яких здійснюються кримінальні провадження, а також інших, та передбачити відповідальність за невиконання відповідних приписів уповноважених осіб щодо усунення таких детермінант.
РЕГІОНАЛЬНА ПОЛІТИКА США У РАМКАХ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ ТА ЇЇ ГЛОБАЛЬНІ ПРІОРИТЕТИ В ПІВДЕННО-СХІДНІЙ АЗІЇ
Authors: Підберезних І. Є. 
Published: June 2022

Актуальність дослідження полягає в тому, що протягом усієї історії відносин США і Південно-Східної Азії (ПСА) ці два регіони співпрацювали в різних напрямках національної безпеки: політичному, економічному, торговельному тощо, і залишалися один для одного важливим потенціальним партнером у подальшій співпраці. Стосунки між США і Південно-Східно. Азією були неоднозначними. З одного боку, США вбачали в цьому регіоні важливого і прибуткового партнера, який не висував би значних вимог, і тішився би цим політичним і економічним союзом. З іншого ж боку, цей варіант можна назвати надуманим з боку США, адже у цій статті приводиться приклад того, що Південно-Східна Азія являє собою оплот нестабільності як в економіці, політиці так і в торгівлі. Тобто складається враження, що Південно-Східна Азія є регіоном, який не може самостійно розвиватися без втручання більш розвинутої країни і США, власне, вбачають себе у цій ролі, а зовсім не значно ближчу як географічно, так і духовно Японію, чи Китай. Метою статті є історико-правове дослідження регіональної політики США у рамках забезпечення національної безпеки та її глобальні пріоритети в Південно-Східній Азії. У статті сформовано регіональну політику США у рамках забезпечення національної безпеки та її глобальні пріоритети в Південно-Східній Азії. Обґрунтовано, що найвищим американським пріоритетом є підтримка регіональної безпеки шляхом запобігання регіональним конфліктам і панування впливу зовнішньої держави у житті країн. Безпека у вузькому сенсі залишається неодмінною умовою для регіонального процвітання і зростання. Одним із пріоритетних напрямків регіональної політики США є сприяння орієнтованій на ринок економічній реформі в країнах АСЕАН, керуванню заходів по боротьбі з бідністю. Обґрунтовано потребу у розробці нового порядку денного, зосередженого на конкретних проблемах в галузі безпеки (зокрема, морського піратства, контрабанди, зміцнення довіри і регіонального миротворства, енергетичної співпраці, і лібералізації торгівлі, а також соціальних проблемах (наприклад, СНІД, потоки біженців) і розвитку освітніх та людських ресурсів. Продовжувати підтримувати поширення демократії та верховенства закону в Південно-Східній Азії, але робити це більш реалістично і вправніше.
New Narratives and Social Engagement
Authors: Moura Hudson , Cooley Heidi Rae 
Published: June 2022

These published proceedings draw from the various and impressive contributions to the III Interactive Film and Media Conference in August 2021. They are organized into five sections according to themes. In the first two sections, the papers concentrate on social engagement. The first set of papers focuses on racism in the time of COVID-19, indigenous identity and incarceration. The second involves interactive responses to social issues such as migration, sexual harassment, and refugees. Sections three and four foreground debates about the levels of interactivity experienced in films and games. In the third set of papers, the authors focus on the medium’s capacities to involve the player or the user in interactivity, while papers comprising the fourth set question the process of immersion and explore levels of interactivity more fully. Finally, in the fifth and final section, the papers focus on the environment of digital art, literature, and media, challenging our understanding of what is an “art” in a digital world. Here we invite you to explore the second set of the published papers in the proceedings of the #IFM2021 Virtual Conference.