bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Methicillin-Resistant Staphylococcus aureus: Docking-Based Virtual Screening and Molecular Dynamics Simulations to Identify Potential Penicillin-Binding Protein 2a Inhibitors from Natural Flavonoids
Authors: Masumi Motahareh , Noormohammadi Fatemeh , Kianisaba Fatemeh , Nouri Fatemeh , Taheri Mohammad , Taherkhani Amir 
Published: May 2022

Staphylococcus aureus (S. aureus) is responsible for several disorders including skin and soft tissue infections, bacteremia, pulmonary infections, septic arthritis, osteomyelitis, meningitis, gastroenteritis, toxic-shock syndrome, and urinary tract infections. Methicillin-resistant S. aureus (MRSA) contains penicillin-binding protein 2a (SauPBP2a) responsible for catalyzing the peptidoglycan production within the bacterial cell wall. The binding affinity of SauPBP2a to beta-lactam antibiotics is low, and thus, it is necessary to discover new effective SauPBP2a inhibitors to combat mortality and morbidity in patients affected by MRSA. The binding affinity of 46 natural flavonoids to the SauPBP2a active site was examined via molecular docking analysis. The stability of docked poses associated with the top-ranked flavonoids was tested by performing molecular dynamics (MD) in 10 nanoseconds (ns) computer simulations. Kaempferol 3-rutinoside-7-sophoroside and rutin demonstrated a considerable binding affinity to the SauPBP2a active site (Δ

G

binding <

−

11 kcal/mol). Their docked poses were found to be stable for 10 ns MD simulations. Kaempferol 3-rutinoside-7-sophoroside and rutin also exhibited salient binding affinity to the enzyme’s allosteric site. This study suggests that kaempferol 3-rutinoside-7-sophoroside and rutin may be considered as drug candidates for therapeutic aims in several human infections associated with MRSA. Nevertheless, in vitro and in vivo confirmations are warranted.
Anti-HIV Drug Elvitegravir Suppresses Cancer Metastasis via Increased Proteasomal Degradation of m6A Methyltransferase METTL3
Authors: Liao Long , He Yan , Li Shu-Jun , Zhang Guo-Geng , Yu Wei , Yang Jing , Huang Zi-Jia , Zheng Can-Can , He Qing-Yu , Li Yan , Li Bin 
Published: May 2022

Abstract

N6-methyladenosine (m6A) methylation is an abundant modification in eukaryotic mRNAs. Accumulating evidence suggests a role for RNA m6A methylation in various aspects of cancer biology. In this study, we aimed to explore the biological role of RNA m6A modification in tumor metastasis and to identify novel therapeutic strategies for esophageal squamous cell carcinoma (ESCC). Integration of genome-wide CRISPR/Cas9 functional screening with highly invasive and metastatic ESCC subline models led to the identification of METTL3, the catalytic subunit of the N6-adenosine-methyltransferase complex, as a promoter of cancer metastasis. METTL3 expression was upregulated in ESCC tumors and metastatic tissues. In vitro and in vivo experiments indicated that METTL3 increased m6A in EGR1 mRNA and enhanced its stability in a YTHDF3-dependent manner, activating EGR1/Snail signaling. Investigation into the regulation of METTL3 expression found that KAT2A increased H3K27 acetylation levels in the METTL3 promoter region and activated transcription of METTL3, whereas SIRT2 exerted the opposite effects. Molecular docking and computational screening in a Food and Drug Administration–approved compound library consisting of 1,443 small molecules identified compounds targeting METTL3 to suppress cancer metastasis. Elvitegravir, originally developed to treat human immunodeficiency virus (HIV) infection, suppressed metastasis by directly targeting METTL3 and enhancing its STUB1-mediated proteasomal degradation. Overall, RNA m6A modifications are important in cancer metastasis, and targeting METTL3 with elvitegravir has therapeutic potential for treating ESCC.

Significance:
This study finds that METTL3 promotes cancer metastasis by activating EGR1/Snail signaling in an m6A-dependent manner, revealing vulnerability to METTL3 blockade in esophageal squamous cell carcinoma.
Genetic Regulation of DNA Methylation Yields Novel Discoveries in GWAS of Colorectal Cancer
Authors: Barfield Richard , Huyghe Jeroen R. , Lemire Mathieu , Dong Xinyuan , Su Yu-Ru , Brezina Stefanie , Buchanan Daniel D. , Figueiredo Jane C. , Gallinger Steven , Giannakis Marios , Gsur Andrea , Gunter Marc J. , Hampel Heather , Harrison Tabitha A. , Hopper John L. , Hudson Thomas J. , Li Christopher I. , Moreno Victor , Newcomb Polly A. , Pai Rish K. , Pharoah Paul D.P. , Phipps Amanda I. , Qu Conghui , Steinfelder Robert S. , Sun Wei , Win Aung Ko , Zaidi Syed H. , Campbell Peter T. , Peters Ulrike , Hsu Li 
Published: May 2022

AbstractBackground:Colorectal cancer has a strong epigenetic component that is accompanied by frequent DNA methylation (DNAm) alterations in addition to heritable genetic risk. It is of interest to understand the interrelationship of germline genetics, DNAm, and colorectal cancer risk.Methods:We performed a genome-wide methylation quantitative trait locus (meQTL) analysis in 1,355 people, assessing the pairwise associations between genetic variants and lymphocytes methylation data. In addition, we used penalized regression with cis-genetic variants ± 1 Mb of methylation to identify genome-wide heritable DNAm. We evaluated the association of genetically predicted methylation with colorectal cancer risk based on genome-wide association studies (GWAS) of over 125,000 cases and controls using the multivariate sMiST as well as univariately via examination of marginal association with colorectal cancer risk.Results:Of the 142 known colorectal cancer GWAS loci, 47 were identified as meQTLs. We identified four novel colorectal cancer–associated loci (NID2, ATXN10, KLHDC10, and CEP41) that reside over 1 Mb outside of known colorectal cancer loci and 10 secondary signals within 1 Mb of known loci.Conclusions:Leveraging information of DNAm regulation into genetic association of colorectal cancer risk reveals novel pathways in colorectal cancer tumorigenesis. Our summary statistics-based framework sMiST provides a powerful approach by combining information from the effect through methylation and residual direct effects of the meQTLs on disease risk. Further validation and functional follow-up of these novel pathways are needed.Impact:Using genotype, DNAm, and GWAS, we identified four new colorectal cancer risk loci. We studied the landscape of genetic regulation of DNAm via single-SNP and multi-SNP meQTL analyses.
ПРОФЕСІЙНА ЗАХВОРЮВАНІСТЬ НА COVID-19 У МЕДИЧНИХ ПРАЦІВНИКІВ
Authors: Андрейчин М. А. , Марків Б. Є. , Завіднюк Н. Г. , Йосик Я. І. 
Published: May 2022

Мета роботи – проаналізувати медико-статистичні дані про гострі професійні захворювання на COVID-19 серед працівників галузі охорони здоров’я Тернопільської області.
Матеріали і методи. Досліджено 122 справи гострого професійного інфікування COVID-19 медичних працівників у Тернопільській області (станом на 25.02.2021 р.). Розслідування та облік професійних захворювань було здійснено згідно з наказом МОЗ України від 25.02.2020 р. № 521 «Про внесення зміни до Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб», а також згідно Інструкції № 374 «Про застосування переліку професійних захворювань», затвердженої спільним наказом МОЗ, Національної академії медичних наук України, Мінпраці від 29.12.2000 р. № 374/68/33.
Результати досліджень та їх обговорення. Серед медичних працівників 107 (87,7 %) лікувалися під спостереженням сімейного лікаря, амбулаторно, а 15 (12,3 %) – в умовах стаціонару. Хворі почали отримувати лікування (амбулаторне чи стаціонарне) в різні терміни хвороби – з 1-ї по 14-у добу. З числа госпіталізованих у перші два дні, пневмонію виявлено в 4 із 73, серед ушпиталених пізніше – у 8 із 49, р<0,001. РНК SARS-CoV-2 за допомогою ПЛР виявлено в середньому на (2,89±1,04) добу захворювання, тоді як негативний тест відзначено на (14,40±0,53) добу. Середня тривалість лікування склала (19,82±0,67) днів.
Комісія Держпраці дійшла висновку про гостре професійне захворювання на CОVID-19, обумовлене власною необережністю, у 2 (1,6 %) осіб, ймовірну неефективність засобів індивідуального захисту – у 23 (18,9 %), порушення посадової інструкції – у 25 (20,5 %), недбалість стосовно особистої безпеки – у 72 (59,0 %). Із 17 летальних випадків серед медичних працівників з CОVID-19 лише у 7 було підтверджено професійне захворювання на цю інфекцію.
Висновки. Найбільше повідомлень про гостре професійне захворювання CОVID-19 надійшло від молодшого медичного персоналу – 69,7 %, серед лікарів найчастіше хворіли анестезіологи (р<0,001). Серед причин інфікування працівників галузі охорони здоров’я визнано їхню необережність при наданні професійних послуг (1,6 % осіб), ймовірну неефективність засобів індивідуального захисту (18,9 %), порушення посадової інструкції – (20,5 %), недбалість про особисту безпеку (59,0 %). Велика кількість документів, що необхідні для експертизи, ускладнює процедуру підтвердження гострого професійного захворювання на COVID-19 у медичних працівників.
КОРОНАВІРУСНА ХВОРОБА У ВАГІТНИХ
Authors: Копча В. С. , Малий В. П. 
Published: May 2022

Наукові дані про вплив COVID-19 на вагітність продовжують накопичуватися. Ще на початку пандемії COVID-19 достеменний ступінь ризику під час вагітності був невизначеним, що впливало на психічне здоров’я таких жінок. Багато досліджень демонстрували відсутність впливу SARS-CoV-2 на перебіг вагітності. Але наявність шкідливих ефектів інших коронавірусних інфекцій під час вагітності, зокрема SARS i MERS, примусило фахівців ставитися до цієї проблеми досить обережно. Тому інфікування SARS-CoV-2 навіть теоретично в цьому плані не може бути винятком. Широкомасштабні дослідження, що тривають й досі, значно розширили уявлення про цю важливу проблему.
Розглянуті клінічна картина COVID-19 у вагітних, патологія вагітності та плода, асоційовані з цією хворобою, перинатальне інфікування новонароджених SARS-CoV-2, плацентарне зараження плода вірусом, відповідь материнських антитіл на SARS-CoV-2 та пасивний імунітет при COVID-19.
БОРОТЬБА ЗА ЖИТТЯ ДИТИНИ З COVID-19 ТРИВАЛІСТЮ 68 ДНІВ
Authors: Литвин Г. О. , Личковська О. Л. , Стасів М. В. , Міщук В. Р. 
Published: May 2022

COVID-19 у дітей не викликав занепокоєння у лікарів, оскільки діти є менш уразливими до нової коронавірусної інфекції. Незважаючи на те, що, за даними статистики, у пацієнтів дитячого віку спостерігався легкий перебіг COVID-19, на жаль, пневмонія, Кавасакі-подібний синдром, мультисистемний запальний синдром (МЗС), інфекційно-токсичний шок, міокардит розвиваються й у дітей. Гострий респіраторний дистрес-синдром (ГРДС), синдром мультисистемного запалення та поліорганна недостатність – основні причини тяжкого ступеня хвороби та летальності у дітей. Описано випадок стрімкого розвитку дихальної недостатності, що потребував різних методів респіраторної підтримки, в тому числі екстракорпоральної мембранної оксигенації (ЕКМО).
У наведеному клінічному випадку описано тяжкий перебіг COVID-19, ускладненої двобічною пневмонією з дихальною недостатністю III ступеня у трирічної дівчинки, яка перебувала на ЕКМО впродовж одного тижня. Діагноз підтверджено виявленням РНК SARS-CoV-2 методом ПЛР, рентгенологічним та ультразвуковим дослідженням легень.
Хвороба мала тяжкий драматичний перебіг, супроводжувалася ускладненнями під час терапії. Відчайдушна боротьба медиків за життя дитини завершилася перемогою – повним одужанням дитини.
Висновки. Загрозливі для життя стани пов’язані з COVID-19 у дітей, спричинені не тільки розвитком гострого респіраторного дистрес-синдрому та геморагічними ускладненнями внаслідок гепаринотерапії при використанні екстракорпоральної мембранної оксигенації, а й розвитком Clostridium difficile-інфекції при антибіотикотерапії та тривалій госпіталізації.
ДОСЛІДЖЕННЯ ДИНАМІКИ МЕДИКО-ДЕМОГРАФІЧНИХ ПОКАЗНИКІВ ЯК ПЕРЕДУМОВА РОЗРОБКИ ТА РЕАЛІЗАЦІЇ ЗАХОДІВ ІЗ ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПЕРЕДЧАСНИХ ВТРАТ ЧОЛОВІЧОГО НАСЕЛЕННЯ В УКРАЇНІ
Authors: Медведовська Н. В. , Квач М. Д. 
Published: May 2022

Мета: ретроспективний аналіз динаміки формування демографічних показників смертності, природного приросту, народжуваності в гендерному аспекті для з’ясування сформованих тенденцій, розробки та реалізації заходів із попередження втрат чоловічого населення.
Матеріали і методи. Для реалізації поставленої в завданні мети були використані дані офіційної звітності, довідників Центру медичної статистики МОЗ України, Державної служби статистики України в розрізі різних статево-вікових груп та основних адміністративних територій, областей України та м. Києва. Методи дослідження: системний підхід, бібліосемантичний, медико-статистичний, графічного аналізу.
Результати. Доведено, що за часи незалежності Україна втратила значну частину населення. Стійкі тенденції депопуляції поєднуються із постарінням населення України, яка віднесена до 30-ти найстаріших країн світу. З року в рік продовжує зростати частка осіб, старших 65 років, при відносно невеликій питомій вазі дитячого населення в загальній його структурі. Зростання негативного природного приросту за рахунок зростання смертності, особливо серед чоловіків та мешканців сільської місцевості, формує загрозливі тенденції втрати чоловічого репродуктивного потенціалу та продовження депопуляції країни в найближчому майбутньому. Саме гендерні особливості коефіцієнтів смертності, які проявилися переважанням показників серед чоловіків практично у всіх вікових групах, а у молодому працездатному віці ця різниця складала більш ніж у 3 рази, зумовлюють збереження унікальної для країн Європейського регіону різниці в середній очікуваній тривалості життя при народженні чоловіків (66,39 року) та жінок (76,22 року) близько 10-ти років.
Висновки. Виявлені тенденції постаріння населення із зростаючим переважанням смертності чоловіків у найближчій перспективі ілюструють загрозу для соціально-економічного зростання, обороноздатності України, зміцнення її репродуктивного потенціалу для відновлення демографічних втрат попередніх років. Першочергові програмні заходи мають, у першу чергу, стосуватися попередження зростання смертності чоловіків репродуктивного віку.
АРГІНІН У ХАРЧУВАННІ ДІТЕЙ ТА ПІДЛІТКІВ: ДОСВІД РЕГІОНАЛЬНОЇ ПРОГРАМИ САНІТАРНО-ГІГІЄНІЧНОГО МОНІТОРИНГУ
Authors: Бабієнко В. В. , Ватан М. М. 
Published: May 2022

Мета: оцінка аліментарного забезпечення аргініном дітей та підлітків Півдня України.
Матеріали і методи. Дослідження виконане на базі кафедри гігієни та медичної екології ОНМедУ, а також загальноосвітньої школи № 49 (м. Одеса). Обстежено 1225 дітей у віці від 7 до 12 років. Загальне споживання аргініну оцінювали розрахунковим методом. Інформація про вміст аргініну у різних продуктах харчування одержана з USDA/FDA Nutrient Database. Опитування у всіх вікових групах проводилося у вересні, після початку навчального року, дані збиралися за останній тиждень перед опитуванням.
Статистична обробка виконана за допомогою методів описової статистики та дисперсійного аналізу. Нульова гіпотеза приймалася при р=0,05.
Результати. Загальне споживання аргініну на добу дітьми у віці 7–12 років склало в середньому (5,9±0,2) г. Основними джерелами аргініну були горіхи, м’ясо, ковбасні вироби, морська риба та злакові. Найвищий вміст аргініну з доступних у регіоні продуктів мають насіння кабачка (4,76 г %), соя (3,10 г %), мигдаль (2,43 г %), волоський горіх (2,30 г %), а також насіння соняшника (2,40 г %).
Обговорюється вплив аргініну на модуляцію лінійного росту, ендотеліальну дисфункцію та синтез соматотропного гормону, важливого модулятора лінійного росту. Наголошується, що дозозалежний характер впливу споживання аргініну на лінійний ріст у дітей дозволяє розглядати моніторинг вмісту аргініну як необхідну складову соціально-гігієнічного моніторингу.
Висновки. 1. Загальне споживання аргініну на добу в дітей у віці 7–12 років склало в середньому (5,9±0,2) г.

Основними джерелами аргініну в дітей у віці 7–12 років є горіхи, ковбасні вироби, морська риба та злакові.
Моніторинг споживання аргініну та інших есенціальних нутрієнтів дітьми шкільного віку може проводитися як на регіональному, так і на загальнонаціональному рівнях.
КЛІНІЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА ЖІНОК ІЗ БЕЗПЛІДДЯМ ЗА УМОВ КОМОРБІДНОСТІ СИНДРОМУ ПОЛІКІСТОЗНИХ ЯЄЧНИКІВ ТА ХРОНІЧНОГО ЕНДОМЕТРИТУ
Authors: Хміль Досвальд А. С. , Маланчук Л. М. 
Published: May 2022

Мета: оцінити клініко-анамнестичну картину пацієнток із безпліддям за умови коморбідності синдрому полікістозних яєчників та хронічного ендометриту.
Матеріали i методи. Проведено ретроспективний аналіз медичних карт 140 пацієнток, які були поділені на 3 групи. Першу досліджувану групу склали 52 жінки з ендокринним безпліддям на тлі СПКЯ, а другу – 58 жінок із безпліддям на фоні СПКЯ та хронічного ендометриту (в цю групу були включені пацієнтки із невдалими спробами ЕКЗ та/або вагітністю, яка перервалася на ранніх термінах), а також 30 пацієнток із безпліддям, пов’язаним із чоловічим фактором, які склали групу порівняння (контроль).
Ми провели порівняльний аналіз загальноклінічних показників пацієнток з ендокринним безпліддям на тлі СПКЯ і коморбідністю СПКЯ та хронічного ендометриту.
Результати. Ретроспективно проведено аналіз медичних карт, загальноклінічних показників та анамнестичних даних пацієнток з ендокринним безпліддям на тлі СПКЯ і коморбідністю СПКЯ та хронічного ендометриту.
Висновки. Отримані дані вказують на характерні клініко-анамнестичні відмінності в жінок із безпліддям на фоні синдрому полікістозних яєчників та хронічного ендометриту, відносно хворих із СПКЯ, зокрема високу частоту захворюваності на патологію сечостатевої системи з переважанням циститу, уретриту, гідросальпінксу, хронічного сальпінгоофориту та кольпіту різної етіології; серед інфекційних агентів піхви вірогідно більший відсоток жінок із виявленими Ureaplasma urealyticum, parvum (25,86 %) та Chlamydia trachomatis (20,69 %); вірогідно частіше хронічні запальні захворювання мали безсимптомний перебіг.
ОСОБЛИВОСТІ ЗМІН СТРУКТУРИ ТА ФУНКЦІЇ МІОКАРДА У ХВОРИХ ІЗ ГОСТРИМ ІНФАРКТОМ МІОКАРДА ТА ЦУКРОВИМ ДІАБЕТОМ 2-ГО ТИПУ З УРАХУВАННЯМ ВМІСТУ FABP 4 І CTRP 3
Authors: Котелюх М. Ю. 
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. Актуальною проблемою сучасної медицини є вивчення запальних і протизапальних процесів поєднаного перебігу гострого інфаркту міокарда (ГІМ) із цукровим діабетом (ЦД) 2-го типу.
Мета – визначити взаємозв’язок між білком, що зв’язує жирні кислоти 4 (FABP 4), C1q / Фактором некрозу пухлини асоційованим білком 3 (CTRP 3) та ехокардіографічними показниками у пацієнтів із ГІМ за наявності ЦД 2-го типу.
Матеріал і методи. Обстежено 134 пацієнти із ГІМ. Першу групу склали 60 пацієнтів з ГІМ, а другу групу – 74 пацієнти із ГІМ та ЦД 2-го типу. Контрольну групу склали 20 практично здорових осіб. Вміст FABP 4 і CTRP 3 визначали імуноферментним методом.
Результати. У групі 1 визначено взаємозв'язок між FABP 4 і кінцеводіастолічним розміром (КДР) (r=-0,458, р<0,01), кінцевосистолічним розміром (КСР) (r=-0,460, р<0,01), кінцеводіастолічним об’ємом (КДО) (r=-0,452, р<0,01), лівим передсердям (r=-0,487, р<0,01), масою міокарда лівого шлуночка (ММЛШ) (r=-0,411, р<0,01), індексом ММЛШ (r=-0,419, р<0,01) та між CTRP 3 і КДР (r=0,469, р<0,01), КДО (r=0,425, р<0,01), ударним об’ємом (r=0,407, р<0,05), відносною товщиною задньої стінки ЛШ (ВТЗСЛШ) (r=-0,469, р<0,01). У групі 2 виявлено взаємозв'язок між FABP 4 і КСР (r=-0,452, р<0,01), кінцево-систолічним об’ємом (r=-0,482, р<0,01), ММЛШ (r=-0,424, р<0,01), ІММЛШ (r=-0,464, р<0,01), фракцією викиду (ФВ) ЛШ (r=0,402, р<0,01) та між CTRP 3 і КДР (r=0,402, р<0,01), КДО (r=0,424, р<0,01), ФВ ЛШ (r=-0,465, р<0,05).
Висновок. У групах 1 та 2 ехокардіографічні показники мали вірогідно слабкі зворотні кореляційні зв'язки із FABP 4 та слабкі прямі взаємозв’язки із СTRP 3, окрім ВТЗСЛШ і ФВ.
ПОРІВНЯЛЬНИЙ АНАЛІЗ ДВОХ ВИДІВ КОНТРОЛЮ ПРИ ФОРМУВАННІ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОЇ МОДЕЛІ ХРОНІЧНОГО ВИРАЗКОВОГО КОЛІТУ
Authors: Васильєва І. М. , Бабенко О. В. , Наконечна О. А. , Попова Л. Д. , Войтенко С. А. 
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. У статті проведено порівняльний аналіз двох видів контролю при ремоделюванні хронічного виразкового коліту за допомогою 2,4-Dinitrobenzenesulfonic acid (DNBS) у 50 % розчині етанолу, на підставі якого автори не рекомендують використовувати тварин з інтраректальним введенням етанолу в якості єдиного контролю для запобігання некоректному трактуванню отриманих результатів.
Мета – порівняння двох видів контролю при відтворенні експериментальної моделі хронічного виразкового коліту для запобігання некоректному трактуванню отриманих результатів.
Матеріал і методи. На трьох групах статевозрілих лабораторних щурів обох статей популяції WAG (перша контрольна група – інтраректальне введення 0,9 % фізіологічного розчину; друга контрольна група – введення 50 % розчину етанолу; експериментальна група – введення DNBS у 50 % розчині етанолу) проведено аналіз наявності та ступеня вираження альтеративно десквамативних та запальних змін у товстій кишці морфологічним методом та визначення вмісту циклооксигенази-1 та циклооксигенази-2 імуноферментним методом.
Результати. Виявлено аналогічні морфологічні патерни та зміни вмісту циклооксигеназ за умов впливу як DNBS, розчиненого в спирті, так і етанолу. Різниці за цими показниками між експериментальною та другою контрольною групами не виявлено.
Висновки. Група тварин з інтраректальним введенням етанолу не може бути єдиним контролем при моделюванні хронічного виразкового коліту, а може бути використана для виявлення ефектів, обумовлених саме гаптеном DNBS, а не «руйнівником» бар’єру кишечника етанолом.
ЗМІНИ АДИПОЦИТОКІНІВ ТА РІВНЯ ГРЕЛІНУ В ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИХ ТВАРИН ІЗ МЕТАБОЛІЧНИМ СИНДРОМОМ
Authors: Дзюбановський І. Я. , Підручна С. Р. , Продан А. М. , Мельник Н. А. 
Published: May 2022

РЕЗЮМЕ. Метаболічний синдром – це комплекс патологічних станів, критеріями якого, згідно з National Cholesterol Education Program-Adult Treatment Panel III, є три або більше з таких порушень: абдомінальне ожиріння, гіперглікемія натще, гіпертригліцеридемія, гіпертензія, низький рівень холестерину. Важливу роль у розвитку і прогресуванні інсулінорезистентності та пов’язаних з нею метаболічних розладів відіграє жирова тканина абдомінальної ділянки.
Мета – вивчити рівень греліну, лептину та адипонектину в організмі піддослідних тварин при змодельованому метаболічному синдромі.
Матеріал і методи. Дослідження проводили на 20 білих щурах-самцях лінії Wistar масою 220–250 г (вік 9–10 тижнів). Тварин контрольної групи (n=10) годували звичайною контрольною дієтою. Щурів-самців основної групи (n=10) годували дієтою з високим вмістом жиру (понад 60 % енергії від жирів) впродовж 16 тижнів. У всіх тварин основної групи були наявні щонайменше 3 із 5 критеріїв МС. Вміст лептину та адипонектину визначали за допомогою імуноферментного аналізу з використанням наборів «Bio Vendor» (Leptin Mouse/Rat Elisa, Adiponectin HMW Mouse/Rat Elisa) (Чехія). Рівень герліну вимірювали методом імуноферментного аналізу (ІФА) за допомогою імуноферментного набору фірми «Diagnostic System Laboratories» (США).
Результати. При визначенні рівня адипонектину у досліджуваних нами щурів ми встановили статистично значиме зниження концентрації адипонектину у щурів із МС, порівняно із групою контролю – (4,07±0,67) мкг/мл проти (6,15±0,54) мкг/мл (р <0,05). Аналізуючи рівні лептину у порівнюваних групах ми встановили статистично значиме підвищення концентрації лептину у плазмі крові щурів із МС (35,19 нг/г), порівняно із групою контролю (22,58 нг/г) (р<0,05). При визначенні рівня греліну у досліджуваних тварин ми виявили статистично значиме підвищення рівня греліну у щурів із МС (3,09 нг/мл) порівняно із контролем (2,20 нг/мл) (р<0,05).
Висновок. Отже, моделювання метаболічного синдрому в щурів приводить до статистично значимого зростання рівня греліну та до дисбалансу продукції гормонів жирової тканини – лептину та адипонектину (р<0,05).