bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Влияние консервативного лечения диффузного токсического зоба на состояние организма женщин репродуктивного возраста
Authors: Ubaydullayeva N.B. , Khakimdzhanova D.M. 
Published: January 2022

Обработан архивный материал, отобраны женщины 17–39 лет, получавшие консервативное лечение по поводу диффузного токсического зоба в период с 2000 по 2011 г. на базе клиники Республиканского специализированного научно-практического медицинского центра эндокринологии. Женщины разделены на 3 группы: первая группа — тиреотоксикоз в стадии компенсации (n = 22), вторая группа — в стадии декомпенсации (n = 40), третья группа — контрольная, здоровые женщины (n = 15). Исследовали уровни тироксина, трийодтиронина, тиреотропного гормона гипофиза, антител к тиреопероксидазе, лютеинизирующий гормон, фолликулостимулирующий гормон, пролактин, эстрадиол на 5–6-е сутки менструального цикла.Эндокринная офтальмопатия наблюдалась у 22 (55 %) пациенток с диффузным токсическим зобом в стадии декомпенсации, мерцательная аритмия — у 5 (12,5 %), остеопения — у 3 (7,5 %), остеопороз — у 5 (12,5 %). В группе с компенсацией тиреотоксикоза эндокринная офтальмопатия диагностировалась у 4 (18,2 %) больных, остеопения — у 2 (9,1 %), пациенток с мерцательной аритмией и остеопорозом не было. 2 (3,2 %) женщины страдали хроническим гепатитом, 5 (8,1 %) — хроническим пиелонефритом, 13 (21 %) — астеноневротическим синдромом, 8 (13 %) — тревожно-фобическим синдромом. У 5 (8,1 %) пациенток диагностировался хронический аднексит, у 3 (4,8 %) — бактериальный вагиноз, у 2 (3,2 %) — хронический цервицит, 2 (3,2 %) женщины страдали миомой матки. У 16 (72,7 %) женщин первой группы диагностировался нормальный менструальный цикл, у 3 (13,6 %) — дисменорея, у 3 (13,6 %) — гиперменорея, других нарушений менструального цикла не наблюдалось. Нормальный менструальный цикл наблюдался у 14 (35 %) пациенток второй группы, вторичная аменорея — у 5 (12,5 %), опсоменорея — у 5 (12,5 %), гиперменорея — у 3 (7,5 %), гипоменорея — у 5 (12,5 %), полименорея — у 2 (5 %), дисменорея — у 6 (15 %) женщин. Уровень Т3, Т4 и ТТГ в сыворотке крови у пациенток первой группы находился в пределах контрольных значений, тогда как у больных второй группы уровень Т3, Т4 был достоверно выше, а ТТГ — ниже по сравнению с контролем, что свидетельствует о декомпенсации тиреотоксикоза.Концентрация антител к тиреопероксидазе у больных первой группы составила 9,7 ± 1,3 МЕ/мл, а у пациенток второй группы — 13,9 ± 1,2 МЕ/мл. На фоне компенсации тиреотоксикоза забеременели 11 (17,7 %) пациенток с диффузным токсическим зобом. Роды были своевременными и у всех прошли без осложнений. Все новорожденные были доношенными, с хорошими росто-весовыми параметрами и показателями по шкале Апгар 8–9 баллов, уровень тиреотропного гормона в крови на 5-е сутки жизни находился в пределах нормы.
Що знали про цукровий діабет у стародавні часи? (На допомогу викладачам та слухачам шкіл діабету)
Authors: Nikberg I.I. 
Published: January 2022

укровий діабет — одне з найпоширеніших і, на жаль, поки невиліковних захворювань. Воно відоме людству з давніх часів. У самих хворих та багатьох інших людей виникає запитання, що було відомо про це захворювання і як його лікували в ті далекі часи. Сучасні уявлення про хвороби доісторичної людини ґрунтуються зазвичай на вивченні її викопних останків. Вони дозволили встановити, що вже первісні люди та їх нащадки страждали від багатьох хвороб та травм — переломів та деформацій кісток, їх патологічних наростів (екзостози), остеомієлітів і деяких інших уражень кістково-суглобової системи. Практикувалися в ті часи такі методи лікування, як трепанація черепа, шинування при переломах, ампутації тощо. Оскільки вивчення кісткових останків не дозволяють впевнено судити про захворювання внутрішніх органів, ці відомості можна розглядати і як непряме свідчення давньої поширеності також інших видів патології людини, із високою ймовірністю й цукрового діабету. Слід, однак, зауважити, що хоча діабет відомий уже понад 3000 років, швидше за все в стародавні часи він не був настільки поширеним захворюванням, яким став надалі, особливо в ХIХ–ХХI столітті. Можна припустити, що однією з причин відносно низької поширеності діабету в античні часи був властивий для більшості простих людей рухливий спосіб життя, фізична праця, обмежене харчування тощо.
Ендокринологія: огляд медичної періодики України та Російської Федерації
Authors: Pankiv V.I. 
Published: January 2022

Медичні видання УкраїниЖурнал «Клінічна ендокринологія та ендокринна хірургія» (2012, № 4) публікує статті «Особливості лікування диференційованого раку щитоподібної залози, що його було виявлено у пацієнток під час вагітності» (автори — С.М. Черенько та ін.), «Частота мікроальбумінурії у хворих на гіпотиреоз» (автор — О.М. Дідушко), «Характеристика мікрофлори стоп у хворих із синдромом діабетичної стопи» (автор — Є.В. Таран та ін.), «Порушення вуглеводного обміну, виявлені у скринінгу дорослого населення двох районів м. Харкова» (автори — Н.О. Кравчун та ін.), «Гострі ускладнення цукрового діабету у дітей, які отримують помпову інсулінотерапію» (автор — Є.В. Глоба та ін.), «Який препарат з групи похідних сульфанілсечовини додати до метформіну?» (автор — Т.Ю. Юзвенко та ін.), «Синдром «порожнього турецького сідла» (автор — М.Л. Кирилюк) та ін.
Внутрішньосерцева гемодинаміка у пацієнтів з гіпертонічною хворобою та цукровим діабетом 2-го типу
Authors: Fushtey I.M. , Gura E.Yu. 
Published: January 2022

Метою роботи було виявлення особливостей внутрішньосерцевої гемодинаміки у хворих на гіпертонічну хворобу (ГХ) ІІ стадії в поєднанні з цукровим діабетом (ЦД) 2-го типу. Обстежено 120 хворих віком 53,7 ± 5,6 року та 30 практично здорових осіб ідентичного віку. Основну групу становили 60 хворих на гіпертонічну хворобу ІІ стадії з артеріальною гіпертензією (АГ) другого (30 хворих) та третього (30 хворих) ступеня. У групу порівняння увійшли 30 хворих на цукровий діабет 2-го типу та 30 хворих із ГХ ІІ стадії. Внутрішньосерцева гемодинаміка вивчалася за допомогою ультразвукового дослідження на апараті Ultima Pro-30 з допплер-приставкою з аналізом систолічної та діастолічної функції лівого шлуночка (ЛШ) за загальноприйнятими показниками.Встановлено, що у групі зіставлення (хворі на ЦД 2-го типу) порівняно з групою здорових осіб спостерігалися вірогідні зміни показників, що визначають систолічну функцію ЛШ, — підвищення лінійних та об’ємних показників ЛШ на тлі зниження його скорочувальної функції. У групі порівняння (хворі на ГХ ІІ стадії) зазначені параметри змінювалися в тому ж напрямку та були більш вірогідними порівняно з хворими на ЦД 2-го типу. В основній групі зазначені зміни показників, що характеризують систолічну функцію ЛШ, були більш вираженими та вірогідно відрізнялися від контрольної групи хворих на ГХ. Найбільш значними також були показники, що характеризують діастолічну функцію ЛШ у хворих основної групи (ГХ у поєднанні з ЦД 2-го типу), та здебільшого залежали від рівня гіпертрофії ЛШ. Необхідно також відзначити, що зміни показників і систолічної, і діастолічної функції ЛШ прямо залежали від рівня артеріального тиску та були вірогідно і максимально зміненими при третьому ступені АГ.
Оценка эффективности новой структурированной программы для обучения больных сахарным диабетом 1-го типа в Республике Узбекистан
Authors: Tashmanova A.B. , Ismailov S.I. , Rakhimova G.N. , Abdurazakova Z.K. 
Published: January 2022

Среди 1245 больных сахарным диабетом 1-го типа (дети, подростки и взрослые) путем тестирования с помощью вопросника и определения гликированного гемоглобина осуществлена оценка обучения, проведенного подготовленными по новой структурированной программе тренерами. Установлено, что по числу правильных ответов эффективность в целом по Республике Узбекистан была удовлетворительной. Лучший эффект достигнут среди детей и подростков. Выявлена взаимосвязь между уровнем знаний и показателем гликированного гемоглобина. Чем выше был уровень знаний, тем ниже — показатель гликированного гемоглобина.
Влияние неселективной реиннервации гортани на основные характеристики голоса
Authors: Palamarchuck V.A. 
Published: January 2022

Исследовались возможность и отдаленные результаты неселективной хирургической реиннервации первичным и отсроченным анастомозом возвратного гортанного нерва (ВГН) с одним из периферических нервов шеи (проксимальный фрагмент ВГН, основная ветвь ansa cervicalis, нерв-донор) при односторонних параличах гортани. На предоперационном и послеоперационном этапах проводились непрямая ларингоскопия, видеоларингоскопия, спектральный анализ голоса (основная частота, интенсивность и соотношение гармоника/шум (СГШ)), максимальное время фонации (МВФ), обследована субъективная самооценка пациентом качества голоса.Результаты. Анастомоз ВГН был выполнен 95 пациентам, которые составили основную группу (53 пациента — с анастомозом аnsa cervicalis — ВГН, 34 пациента — с анастомозом ВГН — ВГН и 8 — с анастомозом ВГН — нерв-донор — ВГН). Средний послеоперационный период наблюдения составил 12,0 ± 1,8 месяца, а среднее время до первых косвенных признаков реиннервации — 4,5 ± 2,9 месяца. Эти признаки наблюдались у всех больных основной группы: появление тонуса голосовой складки, уменьшение размера голосовой щели при фонации (особенно при анастомозе аnsa cervicalis — ВГН) от 2,25 ± 0,86 мм до 0,35 ± 0,17 мм. Акустический анализ показал наиболее эффективную реиннервацию анастомозом аnsa cervicalis — ВГН с изменением СГШ от 12,0 ± 3,7 dB до 24,0 ± 2,4 dB, МВФ — от 7,00 ± 1,22 с до 16,00 ± 3,52 с (р < 0,01). Анализ субъективной психосоциальной самооценки голосообразования показал улучшение во всех подгруппах основной группы.
Звернення головного редактора
Authors: Pankiv V.I. 
Published: January 2022

Розпочинається ще один непростий рік в історії української медицини. Попри важкі часи для нашої держави «Міжнародний ендокринологічний журнал» намагається постійно підвищувати свій рівень. Триває робота з включення видання до провідних наукометричних баз, щоб публікації авторів мали міжнародне визнання. Журнал допомагає лікарям і науковцям підвищувати свій професійний рівень, сприяє впровадженню результатів медичної науки в практичну охорону здоров’я, залучає молодих науковців до публікацій. Важливим є продовження дистанційного навчання з метою безперервного професійного розвитку й удосконалення знань.
От эпидемии ожирения к эпидемии сахарного диабета
Authors: Butrova S.A. 
Published: January 2022

Одним из самых распространенных хронических заболеваний в мире является ожирение. Его распространенность настолько велика, что приобрела характер неинфекционной эпидемии. По сведениям ВОЗ, опубликованным в 2003 г., около 1,7 млрд человек на планете имеют избыточную массу тела или ожирение [1]. Чаще всего оно встречается в США, Германии и Канаде; лидирующее положение занимает США: 34 % взрослого населения в этой стране имеют избыточную массу тела (индекс массы тела (ИМТ) 25–29,9) и 27 % — ожирение (ИМТ > 30).
Рівень та структура первинної інвалідності внаслідок цукрового діабету серед осіб молодого віку
Authors: Vernygorodska M.V. , Zaburyanova V.Yu. , Vernygorodsky S.V. 
Published: January 2022

Вивчено стан первинної інвалідності (рівні, структура, регіональні особливості, причини) при цукровому діабеті серед населення молодого віку в Україні. Проаналізовано статистичні дані центрів та бюро медико-соціальної експертизи АР Крим, 23 областей України, м. Києва та Севастополя (усього 15 824 особи, у тому числі 4403 особи молодого віку) за 2007, 2009, 2011 рр. Установлено, що темп приросту рівня первинної інвалідності осіб у віці від 18 до 39 років при цукровому діабеті 1-го типу за п’ятирічний період становив 10,4 %, тоді як рівень інвалідності старших вікових груп зменшився на 14,9 %; величина темпу приросту по областях коливалась у значних межах. Основна причина інвалідності — це інвалідність внаслідок загального захворювання; при цукровому діабеті 1-го типу велике значення має інвалідність дитинства, тяжкість якої більша порівняно з інвалідністю внаслідок загального захворювання.
Безпечність та клінічна ефективність застосування комбінованого препарату метформіну пролонгованої дії та глімепіриду
Authors: Pankiv V.I. 
Published: January 2022

У статті обґрунтовується раннє призначення комбінації цукрознижувальних препаратів, які впливають на різні ланки патогенезу цукрового діабету (ЦД) 2-го типу. Метою дослідження була оцінка динаміки показника глікозильованого гемоглобіну (HbA1c) наприкінці періоду спостереження порівняно з початковим рівнем, а також визначення додаткових параметрів ефективності, безпечності і переносимості препарату Дуглимакс виробництва «Кусум Фарм» (Україна) в терапії хворих на ЦД 2-го типу. Матеріали і методи. Під спостереженням перебували 35 хворих на ЦД 2-го типу, які були розділені на 2 групи. У пацієнтів першої групи (16 осіб) рівень HbA1c не перевищував 8,0 %. Другу групу сформували 19 хворих із ЦД 2-го типу і рівнем HbA1c від 8,0 до 10,0 %. Результати дослідження. Нормалізація глікемії на тлі прийому Дуглимаксу призвела до зменшення показника HbA1c у пацієнтів як першої, так і другої групи. Зниження маси тіла сприяло зменшенню показника окружності талії (ОТ). В обох групах хворих виявлена тенденція до зниження вмісту ліпопротеїдів низької щільності (ЛПНЩ). Результати проведеного клінічного дослідження свідчать про відсутність розвитку гіпоглікемічних станів у пацієнтів на тлі прийому Дуглимаксу протягом періоду спостереження. Висновки. Призначення комбінованої протидіабетичної терапії препаратом Дуглимакс впродовж 24 тижнів призводить до істотного зниження рівня HbA1c і досягнення цільових показників вуглеводного обміну у хворих на ЦД 2-го типу. На тлі нормалізації вуглеводного обміну використання комбінованої терапії сприяє помірному зменшенню маси тіла й величини ОТ, зменшенню вмісту ЛПНЩ у сироватці крові. Відзначається добра переносимість і високий ступінь безпечності препарату Дуглимакс упродовж періоду спостереження.
Особенности клинического течения и диагностика больных с семейным анамнезом неактивных аденом гипофиза
Authors: Khalimova Z.Yu. , Kholova D.Sh. , Khamedova F.S. , Urmanova Yu.M. , Safarova Sh.M. , Aliyeva D.A. 
Published: January 2022

Изучение частоты случаев неактивных аденом гипофиза (НАГ) среди родственников имеет большое значение для выбора стратегии и тактики лечения этих больных, разработки методов прогнозирования в семьях популяции с генетической предрасположенностью к этому заболеванию. Цель исследования — изучить особенности клинической симптоматики, их значение для дифференциальной диагностики в популяции больных со спорадическим и семейным анамнезом НАГ.Материалы и методы. Больные с НАГ были разделены на две альтернативные группы: первая группа — 50 (70,4 %) пациентов со средовыми факторами без отягощенного семейного анамнеза, вторая — 21 (29,6 %) больной с отягощенным семейным анамнезом, в том числе с панмиксией — 9 (2,7 %) и ин-бридингом — 12 (16,9 %) пациентов.Результаты. У больных в популяции между спорадическими и наследственными НАГ имеются особенности как по степени тяжести клинического течения, так и по срокам выявления симптомов заболевания. У больных с семейным НАГ основные клинические симптомы заболевания имеют следующие особенности: зрительные, половые расстройства, головные боли, вегетативные кризы, климакс наступают в возрасте до 20–25 лет, а время установления диагноза — 10–20 лет; чаще выявляются аденомы > 10 мм, которые прогрессируют быстрее в гигантские аденомы, с более тяжелым течением заболевания, чем у больных с несемейной НАГ.Выводы. Семейная форма НАГ и развитие клинических симптомов в раннем возрасте должны быть объектом диагностического скрининга и рассматриваться в качестве одного из модифицирующих факторов возникновения этого заболевания.
Тривалість стаціонарного лікування хворих на цукровий діабет 2-го типу із синдромом діабетичної стопи залежно від стану компенсації вуглеводного обміну
Authors: Bezrodny B.G. , Prystupyuk M.O. , Martynovych L.D. 
Published: January 2022

Мета роботи: вивчити вплив компенсації цукрового діабету (ЦД) 2-го типу на тривалість стаціонарного лікування хворих із синдромом діабетичної стопи (СДС) нейроішемічної форми. ­Матеріали й методи дослідження. Обстежені 363 пацієнти (164 чоловіки й 199 жінок), які перебували на лікуванні в хірургічному стаціонарі у зв’язку з СДС нейроішемичної форми. Діагноз захворювання встановлювали шляхом дослідження периферичної чутливості й оцінки стану кровотоку в нижніх кінцівках. Опитування хворих проводилося з використанням шкал неврологічної симптоматики NSS-neurological symptoms score і TSS-total symptoms score. Тактильна чутливість визначалася за допомогою монофіламенту (Semmens-Weinstein), стандартизованого за тиском 10 г/см2, больова — неврологічною голкою Neuropen, температурна — за допомогою термоциліндра Tip-term, ­вібраційна — з використанням градуйованого камертона Riedel Seifert, 128 Гц. Стан компенсації ЦД оцінювали за вмістом глікованого гемоглобіну (HbA1c). Лікування хворих здійснювали відповідно до вітчизняних протоколів лікування СДС з урахуванням рекомендацій Міжнародної робочої групи з діабетичної стопи (International Working Group on the Diabetic Foot, IWGDF). Результати дослідження. Розріз абсцесів і флегмон було здійснено в 60 % жінок і в 40 % чоловіків, ампутації різного рівня — в 20 % жінок і 40 % чоловіків. Вік чоловіків, яким робили ампутації, був понад 66 років, жінок — понад 70 років. Тривалість пері- і післяопераційного лікування в стаціонарі залежала від ступеня компенсації вуглеводного обміну у хворих. Висновки. Тривалість стаціонарного лікування хворих із нейроішемічною формою СДС при показнику HbA1c 12,6 ± 1,2 % становила 16,60 ± 0,26 дня для чоловіків і 18,95 ± 0,51 — для жінок. При показнику HbA1c 15,5 ± 1,0 % тривалість перебування в стаціонарі становила 34,66 ± 0,40 дня і 31,42 ± 1,18 дня відповідно. Найкраще загоєння післяопераційних ран спостерігається при середньодобовому показнику глікемії не більше 10 ммоль/л.
Вклад отечественных ученых-медиков в теоретическую и клиничесую диабетологию
Authors: Nykberh I.I. 
Published: January 2022

Многовековую историю изучения и лечения сахарного диабета (СД) принято делить на два основных периода — эмпирический и научно-экспериментальный. Начало второго периода (он продолжается и поныне) хронологически относят ко второй половине ХIХ — первой половине ХХ века. Наиболее ярким и важным достижением этого времени явилось открытие эндокринной функции поджелудочной железы, получение и промышленное производство ее гормона инсулина и успешное применение его для лечения больных СД. Эти впечатляющие, поистине революционные результаты стали возможными благодаря научным исследованиям ученых многих стран мира. Значительный вклад в создание современного учения о СД и в практику его лечения внесли и известные отечественные ученые медики. О них и об этом вкладе наш краткий рассказ.
Синдром Нельсона
Authors: Pankiv V.I. 
Published: January 2022

Синдром Нельсона характеризуется наличием кортикотропиномы с высокой секрецией адренокортикотропного гормона (АКТГ), гиперпигментацией кожи и слизистых. Некоторые авторы дополняют характеристику синдрома Нельсона лабильным течением надпочечниковой недостаточности. Он возникает у части больных с тяжелым течением болезни Иценко — Кушинга (БИК), которым проводилась двусторонняя адреналэктомия.
Експресія рецепторів стероїдних гормонів шийки матки при цервікальній інтраепітеліальній неоплазії, асоційованій із папіломавірусною інфекцією, у жінок із безпліддям
Authors: Kindrativ E.O. 
Published: January 2022

У статті наведені результати імуногістохімічного дослідження рецепторів естрогену та прогестерону шийки матки при цервікальній інтраепітеліальній неоплазії (ЦІН), асоційованій із папіломавірусною інфекцією (ПВІ), у 157 жінок із розладами репродуктивної функції. Залежно від ступеня тяжкості ЦІН усі хворі розподілені на три групи: перша група — 62 пацієнтки з ЦІН легкого ступеня (ЦІН-І); друга група — 53 жінки з помірною ЦІН (ЦІН-ІІ); третя група — 42 пацієнтки з тяжкою ЦІН (ЦІН-ІІІ). Як первинні використовували моноклональні антитіла до естрогенових (ER) (клон 6F11, Novocastra) та прогестеронових рецепторів (PgR) (клон 1А6, Novocastra). При вивченні рецепторного статусу тканини шийки матки при ЦІН відзначаються суттєві зміни вираженості експресії рецепторів ER і PgR. Позитивна імуногістохімічна реакція щодо ідентифікації рецепторів естрогену виявляється у 29,9 % випадків, негативна реакція — у 70,1 %. Позитивна експресія PgR встановлена у 31,2 % жінок із ЦІН, негативна експресія — у 68,8 %. При ЦІН на тлі ПВІ відзначається перерозподіл експресії стероїдних рецепторів. Так, ER характеризується зниженням епітеліальної та появою стромальної позитивної реакції. Експресія PgR відрізняється появою позитивної епітеліальної ексцинції, при вираженій неспецифічній реакції у стромальному компоненті шийки матки. Оцінка гормонально-рецепторного апарату шийки матки показала значне зниження (р < 0,05) об’ємного вмісту ER (вдвічі) порівняно з PgR (в 1,3 раза). При ЦІН, асоційованій із ПВІ, відзначається вірогідне зниження співвідношення ER/PgR з найнижчим показником у групі пацієнток із ЦІН-III (р < 0,05). Отже, визначення експресії рецепторів стероїдних гормонів при цервікальній неоплазії, асоційованій із ПВІ, у жінок із безпліддям може бути використано як додатковий критерій встановлення ступеня диспластичного процесу епітелію шийки матки.