bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
What are common barriers and helpful solutions to colorectal cancer screening? A cross-sectional survey to develop intervention content for a planning support tool
Authors: Kotzur Marie , Macdonald Sara , O'Carroll Ronan E , O'Connor Rory C , Irvine Audrey , Steele Robert J C , Robb Kathryn A 
Published: September 2022

ObjectiveColorectal screening using faecal immunochemical tests (FITs) can save lives if the people invited participate. In Scotland, most people intend to complete a FIT but this is not reflected in uptake rates. Planning interventions can bridge this intention-behaviour gap. To develop a tool supporting people willing to do colorectal screening with planning to complete a FIT, this study aimed to identify frequently experienced barriers and solutions to these barriers.DesignThis is a cross-sectional study.SettingParticipants were recruited through the Scottish Bowel Screening Programme to complete a mailed questionnaire.ParticipantsThe study included 2387 participants who had completed a FIT (mean age 65 years, 40% female) and 359 participants who had not completed a FIT but were inclined to do so (mean age 63 years, 39% female).Outcome measuresThe questionnaire assessed frequency of endorsement of colorectal screening barriers and solutions.ResultsParticipants who had not completed a FIT endorsed significantly more barriers than those who had completed a FIT, when demographic, health and behavioural covariates were held constant (F(1,2053)=13.40, p<0.001, partial η2=0.01). Participants who completed a FIT endorsed significantly more solutions than those who did not (U=301 585.50, z=−3.21, p<0.001, r=0.06). This difference became insignificant when covariates were controlled. Participants agreed on the most common barriers and solutions regardless of screening history. Barriers included procrastination, forgetting, fear of the test result, screening anxiety, disgust and low self-efficacy. Solutions included hand-washing, doing the FIT in private, reading the FIT instructions, benefit of early detection, feelings of responsibility, high self-efficacy and seeing oneself as a person who looks after one’s health.ConclusionThis survey identified six barriers and seven solutions as key content to include in the development of a planning tool for colorectal screening using the FIT. Participatory research is required to codesign an engaging and accessible planning tool.
Risk prediction model for cardiovascular diseases in adults initiating pharmacological treatment for attention-deficit/hyperactivity disorder
Authors: Dobrosavljevic Maja , Fazel Seena , Du Rietz Ebba , Li Lin , Zhang Le , Chang Zheng , Jernberg Tomas , Faraone Stephen V , Jendle Johan , Chen Qi , Brikell Isabell , Larsson Henrik 
Published: September 2022

BackgroundAvailable prediction models of cardiovascular diseases (CVDs) may not accurately predict outcomes among individuals initiating pharmacological treatment for attention-deficit/hyperactivity disorder (ADHD).ObjectiveTo improve the predictive accuracy of traditional CVD risk factors for adults initiating pharmacological treatment of ADHD, by considering novel CVD risk factors associated with ADHD (comorbid psychiatric disorders, sociodemographic factors and psychotropic medication).MethodsThe cohort composed of 24 186 adults residing in Sweden without previous CVDs, born between 1932 and 1990, who started pharmacological treatment of ADHD between 2008 and 2011, and were followed for up to 2 years. CVDs were identified using diagnoses according to the International Classification of Diseases, and dispended medication prescriptions from Swedish national registers. Cox proportional hazards regression was employed to derive the prediction model.FindingsThe developed model included eight traditional and four novel CVD risk factors. The model showed acceptable overall discrimination (C index=0.72, 95% CI 0.70 to 0.74) and calibration (Brier score=0.008). The Integrated Discrimination Improvement index showed a significant improvement after adding novel risk factors (0.003 (95% CI 0.001 to 0.007), p<0.001).ConclusionsThe inclusion of the novel CVD risk factors may provide a better prediction of CVDs in this population compared with traditional CVD predictors only, when the model is used with a continuous risk score. External validation studies and studies assessing clinical impact of the model are warranted.Clinical implicationsIndividuals initiating pharmacological treatment of ADHD at higher risk of developing CVDs should be more closely monitored.
Hyperbolic and trigonometric hypergeometric solutions to the star-star equation
Authors: Catak Erdal , Gahramanov Ilmar , Mullahasanoglu Mustafa 
Published: September 2022

AbstractWe construct the hyperbolic and trigonometric solutions to the star-star relation via the gauge/YBE correspondence by using the three-dimensional lens partition function and superconformal index for a certain $$\mathcal N=2$$

N
=
2

supersymmetric gauge dual theories. This correspondence relates supersymmetric gauge theories to exactly solvable models of statistical mechanics. The equality of partition functions for the three-dimensional supersymmetric dual theories can be written as an integral identity for hyperbolic and basic hypergeometric functions.
Effects of Chitosan-Coated Microdiet on Dietary Physical Properties, Growth Performance, Digestive Enzyme Activities, Antioxidant Capacity, and Inflammation Response of Large Yellow Croaker (Larimichthys crocea) Larvae
Authors: Liu Jiahui , Xu Wenxuan , Liu Yongtao , Wang Yuntao , Zhang Jianmin , Wang Zhen , Mai Kangsen , Ai Qinghui 
Published: September 2022

A 30-day feeding trial was designed to investigate the physical properties of chitosan-coated microdiet (CCD) and the effect of CCD on survival, growth performance, activities of digestive enzymes, intestinal development, antioxidant capacity, and inflammatory response of large yellow croaker larvae (initial weight:

3.81
±
0.20

mg

). Four isonitrogenous (50% crude protein) and isolipidic (20% crude lipid) microdiets were prepared with different concentrations of chitosan wall material by spray drying method (0.00%, 0.30%, 0.60%, and 0.90%, weight (chitosan) : volume (acetic acid)). Results showed that the lipid encapsulation efficiency (control: 60.52%, Diet1: 84.63%, Diet2: 88.06%, Diet3: 88.65%) and nitrogen retention efficiency (control: 63.76%, Diet1: 76.14%, Diet2: 79.52%, Diet3: 84.68%) correlated positively with the concentration of wall material (

P
<
0.05

). Furthermore, the loss rate of CCD was significantly lower than the uncoated diet. Larvae fed the diet with 0.60% CCD had significantly higher specific growth rate (13.52 and 9.95%/day) and survival rate (14.73 and 12.58%) compared to the control group (

P
<
0.05

). Larvae fed the diet with 0.30% CCD had significantly higher trypsin activity in pancreatic segments than the control group (4.47 and 3.05 U/mg protein) (

P
<
0.05

). Larvae fed the diet with 0.60% CCD had significantly higher activity of leucine aminopeptidase (7.29 and 4.77 mU/mg protein) and alkaline phosphatase (83.37 and 46.09 U/mg protein) in the brush border membrane than those of the control group (

P
<
0.05

). The intestinal epithelial proliferation- and differentiation-related factors (zo-1, zo-2, and pcna) in larvae fed the diet with 0.30% CCD had higher expression than those of the control group (

P
<
0.05

). When the concentration of wall material reached 0.90%, the larvae had significantly higher superoxide dismutase activity than that of the control group (27.27 and 13.72 U/mg protein) (

P
<
0.05

). Meanwhile, malondialdehyde contents were significantly lower in larvae fed the diet with 0.90% CCD than that of the control group (8.79 and 6.79 nmol/mg protein) (

P
<
0.05

). 0.30%~0.60% CCD significantly increased the activity of total nitric oxide synthase (2.31, 2.60, and 2.05 mU/mg protein) and inducible nitric oxide synthase (1.91, 2.01, and 1.63 mU/mg protein) and had significantly higher transcriptional levels of inflammatory factor genes (il-1β, tnf-α, and il-6) than those of the control group (

P
<
0.05

). The results indicated chitosan-coated microdiet had great potential in feeding large yellow croaker larvae in addition to reducing nutrition loss.
The
K
Extended Laguerre Polynomials Involving

A

α

r
,
n
,
k

x

F

r

r

,
r
>
2
Authors: Khan Adnan , Mateen M. Haris , Akgül Ali , Ali Md. Shajib 
Published: September 2022

In this manuscript, we present the generalized hypergeometric function of the type

F

r

r

,
r
>
2

and extension of the

K

Laguerre polynomial for the

K

extended Laguerre polynomials

A

r
,
n
,
k

α

x

. Additionally, we describe the

K

generating function,

K

recurrence relations, and

K
S

Rodrigues formula.
БАКТЕРІОФАГИ: АКТУАЛЬНІ ПИТАННЯ ВИПУСКУ ПРЕПАРАТІВ-ФАГІВ ТА ОЦІНКА ЇХ АКТИВНОСТІ
Authors: Деркач С. А. 
Published: September 2022

Висвітлено проблемні питання вчення про бактеріофаги, їх особливості, методики виявлення фагочутливості, перспективи застосування фагових препаратів з лікувальною метою.
Ефективність літичної дії фагів залежить не лише від їх специфічності та вірулентності, а й цілого ряду умов застосування. Та, поряд з декларованою ефективністю фагів, їх практичне застосування незавжди дозволяє досягти бажаного ефекту. Так, не виключено, що в процесі послідовного прийому протягом 7-10 діб відбувається адаптація фага і селекція найбільш активних фагових частин.
У кожному регіоні циркулюють не лише госпітальні, але й позалікарняні, спонтанно мінливі штами умовно-патогенних мікроорганізмів (УПМ). Відповідно у різних осередках циркулює значна кількість штамів бактеріофагів, більша частина яких володіє слабкою вірулентністю.
Реєструється істинна лізогенність, а також псевдолізогенія. При цьому, на відміну від істинно лізогенних штамів, псевдолізогенні є сумішшю фагів і культур, які резистентні до конкретного бактеріофага. При цьому частина чутливих клітин може бути лізована, а решта залишається резистентною, але не містить при цьому профага.
Знання особливостей бактеріофагів дозволяє уникнути ряду помилок як при отриманні діагностичних та лікувальних препаратів-фагів, так і при застосуванні їх з практичною метою, тобто досягти високої ефективності фаготерапії.
КЛІНІКО-ЛАБОРАТОРНІ ОСОБЛИВОСТІ УРАЖЕННЯ НИРОК У ХВОРИХ НА COVID-19
Authors: Москалюк В. Д. , Андрущак М. О. , Соколенко М. О. 
Published: September 2022

Мета – визначення поширеності захворювання нирок і частоти гострого ураження нирок у когорті дорослих пацієнтів із COVID-19.
Пацієнти і методи. В нашому проспективному досліденні взяло участь 92 хворих на COVID-19, які перебували на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні та у відділенні інтенсивної терапії обласної клінічної лікарні. Критеріями включення були хворі з позитивним тестом на SARS-CoV-2. Зразки відбирали при ушпиталенні. При встановленні діагнозу брали до уваги клініко-епідеміологічні дані та результати лабораторних методів дослідження.
Результати і обговорення. Розвиток гострого ураження нирок (ГУН) на тлі Covid-19 спостерігається частіше у пацієнтів із хронічною хворобою нирок. Результати поточного дослідження показали, що у хворих на хронічну хворобу нирок (ХХН) розвиток ГУН призводив до прискорення летальності.
У нашому дослідженні у 45 пацієнтів (48,9 %) було діагностовано ГУН, усі вони входили в групу тяжко­хворих. У 14 (15,2 %) пацієнтів розвинулось ГУН, 9 пацієнтів мали ХХН в анамнезі. У 37 пацієнтів була протеїнурія, у 32 – 1,0 г/добу, у 5 – 2,0 г/добу у 8 – гематурія, у 15 – протеїнурія та гематурія.
Через невеликий розмір вибірки ми не змогли дослідити зв’язок між ГУН і смертністю. Крім того, при ушпиталенні швидкість клубочкової фільтрації (ШКФ) істотно не відрізнялася між двома групами. Кореляційний аналіз Спірмена показав, що вік, стан пацієнта, рівень інтерлейкіну-6 (ІЛ-6) також позитивно корелювали з ГУН; однак, кількість лімфоцитів та рівень ШКФ під час ушпиталення були негативно пов’язані з ГУН. Пацієнти з ГУН були старшими, переважали чоловіки та мали тяжче захворювання, порівняно з пацієнтами без ГУН. Тим часом пацієнти з ГУН частіше мали супутнє захворювання (47,5 проти 21,5 %, Р<0,001).
Висновки. Пацієнтам із хронічною хворобою нирок слід рекомендувати вживати додаткових запобіжних заходів, щоб мінімізувати ризик зараження вірусом.
Наявність хронічної хвороби нирок слід розглядати, як важливий фактор у майбутніх моделях стратифікації ризику для COVID-19.
Групу ризику станолять пацієнти, які мали внутрішнє ураження нирок до моменту госпіталізації, проте більшість пацієнтів з COVID-19 становлять особи без захворювання нирок в анамнезі.
Частота ураження нирок серед пацієнтів з COVID-19 може коливатися від 1 до 13 %, а розвиток гострого ураження нирок є предиктором ризику, пов’язаний із високою госпітальною смертністю.
Рівні IL-2, IL-4, інтерферону (IFN)-α або IFN-γ між двома групами не відрізняються, проте цитокіни рівня IL-6, можуть викликати внутрішньониркове запалення і призвести до розвитку ураження нирок.
У пацієнтів, які були госпіталізовані із підвищеним рівнем креатиніну в сироватці крові, тривалий час зберігається збільшення кількості лейкоцитів та нижчий рівень лімфоцитів і тромбоцитів.
ФУНКЦІОНАЛЬНІ ТА СТРУКТУРНІ ЗМІНИ ЩИТОПОДІБНОЇ ЗАЛОЗИ ХВОРИХ НА АВТОІМУННИЙ ТИРЕОЇДИТ З ГІПОТИРЕОЗОМ У ПІСЛЯКОВІДНОМУ ПЕРІОДІ
Authors: Остапчук В. О. , Остапчук В. А. 
Published: September 2022

COVID-19 є тяжким імуносупресивним захворюванням, яке може спричинити загострення існуючих автоімунних захворювань організму. Не є винятком й автоімунний тиреоїдит (АІТ), прогресування якого може спричинити зміни структури і функції щитоподібної залози. Актуальним є вивчення особливостей клінічного перебігу наявного АІТ у післяковідному періоді.
Мета роботи – вивчити зміни структури та функції щитоподібної залози у хворих на АІТ із субклінічним і маніфестним компенсованим гіпотиреозом, які перехворіли на COVID-19 середньої тяжкості.
Пацієнти і методи. Обстежено 35 осіб віком від 21 до 49 років, хворих на АІТ, які перехворіли на COVID-19 середньої тяжкості. Тривалість захворювання на АІТ становила від 4 до 10 років. У всіх вивчали через 2 та 6 міс. після перенесеного COVID-19 функціональну здатність щитоподібної залози і компенсацію гіпотиреозу за показником тиреотропного гормону (ТТГ) в сироватці крові, структуру залози – за результатами ультразвукового дослідження (УЗД).
Результати досліджень та їх обговорення. Встановлено, що у всіх хворих на АІТ COVID-19 спричинив посилення структурних змін щитоподібної залози і зниження її гормонопродукуючої функції. Структурні зміни паренхіми залози прогресували у межах одного з двох варіантів ультразвукової картини (гіпоехогенного та гетерогенного або псевдомікровузлового). У половини хворих на субклінічний гіпотиреоз у післяковідному періоді розвинувся маніфестний гіпотиреоз. У них виявлено значніше зниження синтезу гормонів, яке потребувало збільшення дози замісної терапії.
Висновок. У післяковідному періоді у хворих на АІТ відбувається прогресування лімфоцитарної інфільтрації паренхіми щитоподібної залози, поглиблення структурних змін і зниження її гормонсинтетичної функції.
АНТИБІОТИКОРЕЗИСТЕНТНІСТЬ ДЕЯКИХ ПРЕДСТАВНИКІВ МІКРОБІОТИ РОТОГЛОТКИ У ДІТЕЙ, ХВОРИХ НА ВЕБ-ІНФЕКЦІЮ
Authors: Романюк Л. Б. , Климнюк С. І. , Копча В. С. 
Published: September 2022

Первинна інфекція, спричинена вірусом Епштейна-Барр (ВЕБ-інфекція), зумовлює розвиток інфекційного мононуклеозу приблизно в ¼ пацієнтів, якщо інфікування відбувається у підлітковому віці.
Матеріали і методи. Зі згоди батьків обстежено 28 хворих на ВЕБ-інфекцію дітей, віком від 5 до 16 років. Всім пацієнтам на основі комплексу клініко-лабораторних досліджень було встановлено діагноз: ВЕБ-інфекція, типова форма, перебіг середньої тяжкості. Мікробіологічне дослідження мазків із ротоглотки здійснювали класичним бактеріологічним методом, чутливість до антибіотиків виділених чистих культур досліджували за методом Кірбі-Бауера.
Результати досліджень та їх обговорення. У мікробіоценозі ротоглотки дітей, хворих на ВЕБ-інфекцію (чи інфекційний мононуклеоз), переважали β-гемолітичні стрептококи (64,3 %), які найчастіше викликають захворювання у людини. Поява Enterobacter spp., E. coli та збільшення кількості грибів роду Candida є індикатором зниження рівня колонізаційної резистентності цього біотопу. Виявлення S. aureus у третини пацієнтів свідчить про порушення структури нормального мікробіоценозу ротоглотки, що є наслідком необґрунтованого призначення масивної антибіотикотерапії. 52,6 % виділених штамів стрептококів і 25,0 % стафілококів виявилися резистентними до азитроміцину, крім того стрептококи у 20,0 % були резистентними до цефтріаксону та 40,0 % – до цефалексину. Необґрунтоване використання антибіотиків веде до розвитку антибіотикорезистентності представників нормофлори ротоглотки у дітей і погіршує прогноз лікування бактерійних інфекцій, зумовлених умовно-патогенними міроорганізмами.
Висновки. 1. У мікробіомі ротоглотки дітей, хворих на ВЕБ-інфекцію, суттєво переважали β-гемолітичні Streptococcus spp. (64,3 %). Поява Enterobacter spp., E. coli та збільшення кількості грибів роду Candida є індикатором зниження рівня колонізаційної резистентності цього біотопу. Виявлення S. aureus у 35,7 % пацієнтів свідчить про порушення структури нормального мікробіоценозу ротоглотки, що є наслідком необґрунтованого призначення масивної антибіотикотерапії. Вивчення антибіотикочутливості стафіло- та стрептококів засвідчило наявність резистентності у 52,6 % виділених штамів стрептококів та 25,0 % стафілококів до азитроміцину. Крім того, стрептококи у 20,0 % були резистентними до цефтріаксону та 40,0 % – до цефалексину.
2. При ВЕБ-інфекції у дітей призначення антибіотиків показане лише у випадку активації бактерійної флори та після попереднього визначення чутливості найпоширеніших представників цього мікробіому до антибіотиків. Безконтрольне та необґрунтоване використання антибіотиків веде до розвитку антибіотикорезистентності представників нормофлори ротоглотки у дітей і погіршує прогноз лікування бактерійних інфекцій, зумовлених умовно-патогенними міроорганізмами у майбутньому.
ОСОБЛИВОСТІ НАЙГОСТРІШОГО СЕПСИСУ ТА СЕПТИЧНОГО ШОКУ
Authors: Копча В. С. , Шпікула Н. Г. , Кадубець С. В. 
Published: September 2022

Розглянуто проблему найгострішого грампозитивного і грамнегативного сепсису як нозологічно самостійної інфекційної хвороби з урахуванням його імунозалежного патогенезу, симптоматики, діагностики і лікування. Описані клінічна картина та діагностика септичного інфекційно-токсичного шоку, а також невідкладні заходи при цьому стані.
Наведено типовий випадок найгострішого сепсису. Діагноз встановлено передусім на підставі клінічних даних. Так, дуже характерний розвиток інфекційно-токсичного шоку в перші години недуги. Сугіляції на дистальних відділах кінцівок – характерні прояви злоякісності розвитку хвороби. Допоміжну роль мали анамнестичні, лабораторні та інструментальні методи. Попри відсутність бактеріологічного встановлення етіології сепсису, діагноз не викликає сумнівів.
СЛАВНИЙ ЮВІЛЕЙ ПРОФЕСОРКИ АЗИ МИХАЙЛІВНИ МИХАЙЛОВОЇ
Authors: Avtoriv Kolektyv 
Published: September 2022

Наведено біографічні дані й творчий доробок А.М. Михайлової – докторки медичних наук, професорки, відомої вченої-інфекціоністки, трудова діяльність якої пов’язана з Одеським і Чернівецьким медичними інститутами (сьогодні – університетами).
КЛІНІЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА НЕАЛКОГОЛЬНОЇ ЖИРОВОЇ ХВОРОБИ ПЕЧІНКИ У ВАГІТНИХ НА ТЛІ ОЖИРІННЯ РІЗНОГО СТУПЕНЯ
Authors: Багній Л. В. 
Published: September 2022

Мета дослідження – оцінити функціональний стан печінки у вагітних з НАЖХП у вагітних залежно від індексу маси тіла.
Матеріали і методи. Обстежено 98 вагітних жінок з НАЖХП на стадії НАСГ у поєднанні з ожирінням. Вік обстежених жінок коливався від 21 до 35 років (середній вік 30,5±1,5 роки). Контрольна група склала 30 практично здорових вагітних. В залежності від індексу маси тіла (ІМТ) всі обстежені жінки розподілені на три групи: І група – вагітні з надмірною масою тіла, ІІ група – вагітні з ожирінням І ступеня, ІІІ група – вагітні з ожирінням ІІ ступеня. Оцінювались основні клініко-біохімічні синдроми (астено-вегетативний, диспептичний,больовий, цитолітичний, холестатичний, мезенхімально-запальний, печінково-клітинної недостатності).
Результати. Під час проведення неінвазивної діагностики печінки виявлено тенденцію до зростання ступеня стеатозу в обстежених групах в залежності від підвищення індексу маси тіла. За результатами Steato-test найвищий показник спостерігався у жінок ІІІ групи, що у 1,38, 1,2 та 4,2 рази перевищував результати обстежених вагітних І та ІІ груп та групу контролю (p<0,05). Аналогічно, NASH-test: у вагітних з НАСГ на тлі ожиріння ІІ-III ступеня перевищив у 1,54 рази отримані дані серед жінок І групи, у 1,11 рази серед пацієнток ІІ групи та у 4,5 разів результати серед контрольної групи (p<0,05).
При порівнянні клінічних проявів НАЖХП у вагітних найвища частота спостерігається у групі обстежених жінок з вираженим ожирінням в порівнянні з групою пацієнток з помірним ожирінням та надмірною масою тіла: симптоми астеновегетативного синдрому (підвищена стомлюваність, порушення сну, емоційна лабільність, зниження та підвищення апетиту) виявлені відповідно у 91,6,0 %, 79,1 % та 61,5 % пацієнток (р<0,05), прояви диспепсії (закрепи, нудота, метеоризм) – у 87,5 %, 54, % та 34,6 % пацієнток (р<0,05), відчуття важкості або помірна болючість у правому підреберʼї – у 62,5 % 50 % та 30,7 % пацієнток відповідно (р<0,05).
Висновки. У вагітних жінок спостерігається маніфестація клінічних проявів НАЖХП, що залежить від збільшення ІМТ. Встановлено, у вагітних з НАЖХП порушення функціональної здатності печінки печінки виникає вже на фоні ожиріння І ступеня, що може розглядатись як ранній маркер розвитку стеатогепатиту.
ЕФЕКТИВНІСТЬ МОДИФІКОВАНОЇ СХЕМИ ЛІКУВАННЯ БЕЗПЛІДДЯ У ПРОТОКОЛАХ ЕКСТРАКОРПОРАЛЬНОГО ЗАПЛІДНЕННЯ У ЖІНОК ІЗ СИНДРОМОМ ПОЛІКІСТОЗНИХ ЯЄЧНИКІВ ТА ХРОНІЧНИМ ЕНДОМЕТРИТОМ
Authors: Хміль Досвальд А. С. 
Published: September 2022

Мета дослідження – проаналізувати вплив модифікованої схеми лікування у протоколах екстракорпорального запліднення у жінок із безпліддям на фоні синдрому полікістозних яєчників (СПКЯ) та хронічного ендометриту (ХЕ) на якість ооцитів, імплантацію ембріонів та виношування вагітності.
Матеріали та методи. Проведено обстеження 105 жінок із ендокринним безпліддям на фоні СПКЯ та ХЕ, які були поділені на 2 клінічні групи залежно від причин та схем лікування безпліддя, а також 35 жінок із чоловічим фактором безпліддя, які склали контрольну групу. Усім обстеженим пацієнткам проводили оцінку якості ооцитів та імплантацію ембріонів.
Результати дослідження та їх обговорення. Аналіз проведеної терапії пацієнткам із безпліддям на тлі СПКЯ та ХЕ показав, що початкова доза рФСГ та тривалість введення антагоніста ГнРГ «Оргалутран» були вірогідно вищі у групі зі стандартною схемою лікування. За умови модифікованої схеми терапії СПКЯ та ХЕ вірогідно вищими, стосовно групи порівняння, виявлялися кількість фолікулів, отриманих ооцитів, МІІ. У хворих на поєднаний перебіг СПКЯ та ХЕ за умови модифікованої схеми лікування встановлено вірогідно вищу кількість запліднених клітин нормальної форми (в 2,30 раза), незапліднених ооцитів (в 3,12 раза), ооцитів, які ненормально запліднилися (1PN) (в 3,05 раза), ооцитів, які ненормально запліднилися (3PN) (в 2,38 раза), вихід бластоцист (в 1,94 раза) та кількість клітин високого класу (в 2,17 раза) стосовно показників групи порівняння. Також встановлено високу частоту пологів (41,94 %) за умови досягнутих клінічних вагітностей, що було у відсотковому значенні зіставно з показником групи порівняння, з переважанням термінових пологів над передчасними.
Висновки. У пацієнток із СПКЯ та ХЕ застосування стандартної протизапальної терапії за модифікованою нами схемою, яка включає препарат інозитолу та альфа-ліпоєвої кислоти в прегравідарній підготовці, PRP-терапію порожнини матки та інфузію ліпофундину в день пренесення ембріонів, сприяє збільшенню досягнутих клінічних вагітностей, зменшенню частоти перерваних вагітностей та зростанню відсотка вчасних пологів.