bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Relationships between forgiveness, life satisfaction, and empathy in honorary blood donors. The mediating role of forgiveness
Authors: Kosowski Paweł 
Published: December 2021

Introduction: Voluntary blood donation can be considered as an expression of pro-social behaviour, resulting from empathetic motives and a desire to help those in need of a transfusion of whole blood or it’s components, as it was demonstrated by numerous studies. The process of donation is carried out in accordance with the prescribed stages, which include the initial qualification and examination of the blood and exclusion of any diseases or postoperative complications that may have negative consequences for the future recipient. In view of the current trend in psychological research in the group of blood donors, we decided to examine the factors that may coexist and enhance empathy in this group, these factors being the disposition to forgiveness and satisfaction with life.
Method: Main purpose of the present study was to examine the relationship between life satisfaction, disposition to forgiveness, and empathy quotient, the level of explanation of empathy by life satisfaction and forgiveness, and the mediating role of forgiveness between life satisfaction and empathy in a group of honorary blood donors. The study group amounted to 111 subjects (72 women and 39 men). The mean age of the subjects was 24.9 years (SD=8.7). The study variables were measured using the scales: SWLS, HFS and SSIE.
Results: The results of the conducted study showed associations between forgiveness and empathy and life satisfaction, and a satisfactory level of explanation of empathy by forgiveness (with a higher proportion of positive forgiveness) and life satisfaction. Mediation analysis also showed that forgiveness indirectly explains the relationship of life satisfaction and empathy. The correlation of blood donation seniority with life satisfaction and general and negative forgiveness was also found to be significant.
Conclusions: The results of the conducted study can be considered as a contribution to further, more extensive research within the group of honorary blood donors. The results were confirmed in the literature, indicating a strong relationship between forgiveness and empathy, which may constitute a basis for the conclusion that forgiveness and life satisfaction resulting from longer length of blood donation may strengthen the level of empathy, as well as empathy itself may strengthen the level of forgiveness and life satisfaction.
Thirty years of Internet development. Lessons for Democracy: Internet as an opportunity for democratization of social life
Authors: Dejneka Piotr 
Published: December 2021

This year marks thirty years since Tim Berners Lee launched the Internet as the public domain on August 6, 1991. This date is symbolic because the Internet was already functioning for almost a year as an internal domain in the CERN (the European Organization for Nuclear Research) near Geneva. Berners Lee wanted to standardize forms of electronic communication within the centre, and incidentally, opened at the same time, a new development in the history of social communication. The Internet over these 30 years has revolutionized social communication and all areas of human life. It has allowed people who previously could not speak to express their opinions, to actively influence discourse in the public sphere and even, in some cases, to reconfigure entire political systems in individual countries. In the following article I would like to take a look at how the information revolution has changed the forms of political communication and at least take a framework look at whether the Internet, has become a new opportunity for democratization of social life and to what extent it has happened.
Convictions and self-deception: attention and the fundamental vulnerability
Authors: Grzywacz Robert 
Published: December 2021

The present study focuses on the anthropological factors that constitute a kind of specifically human vulnerability. This typically human fragility can be expressed in many different ways that have something in common with fallibility, faultiness, which consists in an oscillation between greatness and finitude. As far as vulnerability itself is concerned, it means a susceptibility to being easily affected, an exposure to injury. Insofar as I speak, in the rest of this research, of the phenomenon of self-deception, it is a question, in the case being investigated, of making injury to oneself. In order to understand how it is possible to wound oneself in the analysed sense, it seems necessary to refer to some kind of maintaining a rupture, of an inconsistency within a set of convictions that one forms about oneself, other people, and the world.
My investigation below is divided into four parts. First, I describe analytically, and from a rather epistemological perspective, the essential components that define the phenomenon of self-deception. To do so, I will rely mainly on Donald Davidson's well-known text Deception and Division. Secondly, I briefly review the more important solutions that have been proposed to deal with the difficulty in question. These proposals can be classified into two groups: the first contains the solutions that consider the conflicting beliefs in terms of their intentionality; the second group of solutions, on the contrary, includes the non-intentional solutions. The brief examination of them shows that the most philosophically promising views bear the mark of an insurmountable weakness and therefore require new approaches. Thirdly, I propose to take up some of the achievements of Paul Ricoeur's thought and I justify my choice. In addition, I try to establish a link between the problem of self-deception and the Ricoeurian theme of attention. Fourthly and finally, starting from the Ricoeurian phenomenology of attention, I present a possible understanding of self-deception that would keep both the intentionality of the opposing convictions (and thus the philosophical scope of the problem) and its rootedness in a real human experience (and thus a concrete, less abstract character of the approach than the one referring to mathematical models). As a result, the study offers a new understanding of vulnerability as a constituent of the human condition.
Проблема людської гідності за доби просвітництва: І. Кант
Authors: Petrenko Maxim 
Published: December 2021

У статті розглянуто проблему людської гідності за доби Просвітництва (на прикладі філософії І. Канта) у контексті сучасного філософського дискурсу проблеми. Зазначено, що подальший розвиток суспільства формує запит на правову соціально-орієнтовану державу, де надаються та забезпечуються широкі права та свободи для усіх громадян (незалежно від національності, віросповідання, культури, матеріального стану), що зрештою стає важливою засадою осмислення та буття людської гідності. Йдеться про право громадянина висловлювати свою думку та громадянську позицію, а завдання влади забезпечувати широкий спектр прав та свобод, які визначаються І. Кантом як моральні (природні). Ось чому звернення сучасних філософів та дослідників до філософії І. Канта, його тлумачення природи людини, її прав та свобод, що зумовлене певною схожістю доби Просвітництва та сучасного етапу розвитку суспільства. Означена подібність втілилася у низці факторів, що створюють нову картину світу, а саме: кардинальні зміни політичного, соціального та економічного устрою; традиційного людського буття та життєвого світу; швидкість та глобалізм сучасних трансформацій не тільки у виробничих сферах, а й у соціально-побутових, морально-етичних та суспільно-політичних відносинах. Наголошено, що названі процеси втілюються у моральному (природному) та адміністративному праві і суттєво впливають на свободи та рівність усіх членів суспільства; самостійність дій кожного члена спільноти як громадянина; відсутність патерналізму на рівні взаємин громадянин-суспільство-влада. Таким чином, представлена І. Кантом етично-правова концепція людської гідності знаходить розуміння та застосування в концептах аргументативної та екологічної етики, етики відповідальності у прагненні до створення таких владних структур, за яких суспільний консенсус досягається через аргументований діалог усіх членів суспільства та колективну відповідальність за дії. Таким чином цілісна реконструкція роздумів І. Канта про людину, її гідність та свободу, засвідчує органічну приналежність української філософії до європейського інтелектуального та філософського контексту розуміння загальнолюдських морально-етичних норм, прав і свобод
Платонізм та арістотелізм як джерело відмінностей внутріш-ньої форми християнських традицій Західної Європи та Візантії доби Середньовіччя
Authors: Bilodid Volodymyr 
Published: December 2021

В статті досліджуються особливості відношення в Західній Європі та Візантії до грецької філософії в контексті історичного розгортання полярності ментальностей і культур античної Греції та античного Риму, з одного боку, філософських вчень Платона/Плотіна та Арістотеля – з другого. Показано, що ці полярності в перетворених формах проявилися в розділенні середньовічної Європи на християнський Схід (грекомовну та «грекодумаючу» Візантію), як прямого спадкоємця грецької культури, і на християнський Захід, як прямого спадкоємця латинської культури. Засвоєння тут і там християнства через «фільтри» різних ментальностей і культур, у взаємодії з іншими історичними чинниками, призвело до розділення християнства на православ’я («грецьку» Церкву) і на католицизм («латинську» Церкву). Стверджується думка про те, що латинська патристика органічно переросла на Заході в домінацію схоластики, чого не було на християнському Сході, де її повноцінне формування було заблоковано, і де вона залишилася в «пелюшках», в стані протосхоластики. Обстоюється правдивість тези про те, що римо-католицький Захід доби схоластики (IX-XIV ст.), спираючись і на платонізм, і на арістотелізм, успадковує як парадигмальний для своєї теології та філософії епістемно-арістотелівський тип філософування, а православний Схід, за всіх своїх коливань, продовжує як парадигмальну для своєї духовної культури, панівну в античності, платонівську лінію філософування. Через Арістотеля, як «батька» схоластики, її Першофілософа, відбувається інтенсивне «вростання» християнського арістотелізму в культуру західноєвропейців і їх ментальність, перетворення арістотелізму на «внутрішню форму західної цивілізації» (С. Аверинцев).
МІХАЛ ГРАБОВСЬКИЙ ЯК КРИТИК ТА АВТОР ІСТОРІОГРАФІЧНОЇ ПРОЗИ ХІХ СТОЛІТТЯ (НА МАТЕРІАЛІ КРИТИЧНИХ СТАТЕЙ, ЛИСТУВАННЯ ТА ПРОЗОВИХ ТВОРІВ «КОЛІЇВЩИНА І СТЕПИ», «ЗАМЕТІЛЬ У СТЕПАХ»)
Authors: Андерсон Ірина , Івасишина Тетяна 
Published: December 2021

У статті здійснено аналіз критичної, епістолярної та частково прозової спадщини М. Грабовського щодо акцептації та інтерпретації історичного роману як літературного жанру, окреслено основні його ознаки та критерії. Доведено, що основними критеріями оцінки художніх творів для критика, окрім зв’язку з народною творчістю та досконалою поетичною формою, було автентичне відтворення історичного тла, яке б максимально об’єктивно та неупереджено змальовувало історичні події. Опуси, де містився ретроспективний аналіз дійсності, критик називав історичними, адже, за його переконаннями, сучасний шедевр через кілька років матиме нову якість − історичну значущість. Історичний роман він уважав найвищим досягненням ХІХ ст., і взірцем слугували твори В. Скотта. Досліджено, що слов’янофільські ідеї, прибічником яких був М. Грабовський, також мали вплив на його погляди стосовно історичного роману, адже прагнення відродити народну поезію через наслідування власних історичних та фольклорних творів було спрямовано на боротьбу з германізацією та європеїзацією літератури, і дозволило, відтворюючи праслов’янську минувшину, краще дослідити власну минувшину, її героїчні сторінки, пам’ять про досягнення. Визначено, що завдання художньої літератури ХІХ ст. М. Грабовський убачав у створенні такої художньої поезії, яка б насамперед ґрунтувалась на народній творчості, а натхнення, відповідно до поглядів митця, варто шукати в природі й історії рідного краю.
Установлено, що в історичних творах власного авторства М. Грабовський дотримувався власних визначених принципів. У вступі до роману «Заметіль у степах» критик констатував, що його історичні романи мають цінність на стільки, на скільки вони історично правдиві. А в передмові до «Коліївщина і степи» відзначено, що автор, перед тим як приступити до написання роману, ретельно збирав і нотував традиції, звичаї, історичні образи.
ПОЛЬСЬКІ «НЕПРИЄМНОСТІ» В УКРАЇНСЬКІЙ ФРАЗЕОЛОГІЇ
Authors: Денисюк Василь 
Published: December 2021

Стаття присвячена українсько-польським мовним контактам у царині діахронної фразеології. Об’єктом дослідження слугували щоденникові записи генерального підскарбія Якова Марковича, у яких зафіксовано фразеологізм загнати в тарапати. Автор на основі аналізу апелятивної та пропріальної лексики робить висновок, що цю фразеологічну одиницю українська мова запозичила з польської. Субстантив стійкого сполучення слів, на думку етимологів, польська мова запозичила з німецької. Географія поширення лексеми тарапата та різний ступінь її функціювання в сучасних польській, українській та білоруській мовах, зокрема обмежене вживання в говірках польської мови, а також «пограничне» використання в говірках української та білоруської мов, слугують додатковим підтвердженням її статусу запозичення. Іншим вагомим чинником запозиченого характеру лексеми тарапата є лексикографічна й фразеографічна кодифікація, яка найбільшою мірою представлена в польській мові, в українській маємо тільки лексикографічну фіксацію, а білоруські лексикографи її не кодифікують. Автор також звертає увагу на те, що українська мова могла стати посередницею в запозиченні польською лексеми тарапата, адже потрібно враховувати, що до активізації українсько-польських мовних контактів одним з основних лексичних «постачальників» були тюркські мови. Функціювання в українській мові слів тарапать «порохівниця, патронташ» та прізвища Тарапат, географічно презентованих значною мірою українським південним сходом, змушують звернутися до тюркських мов, у яких лексеми з коренем *dar/*тāр уживаються із вторинними, переносними значеннями «скрутне становище, утиски», «те, що створює проблеми». Перспективним автор уважає залучення в орбіту дослідження українсько-румунських зв’язків, адже значна частина прізвищ із коренем тарап діахронно представляє регіон, який у ХІV–ХV ст. входив до складу Молдавського князівства, а нині межує з Румунією.
TKWIĆ WE WNĘTRZU: ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕКЛАДУ ОКРЕМИХ ЛЕКСИЧНИХ ОДИНИЦЬ ІЗ ПОЛЬСЬКОЇ МОВИ НА УКРАЇНСЬКУ
Authors: Павлінчук Тетяна 
Published: December 2021

У статті вивчено питання особливостей перекладу окремих польських лексичних одиниць українською мовою на прикладі оригінальних польських текстів різних жанрів (наукового, публіцистичного, науково-публіцистичного, художнього). Лексичні одиниці, що є предметом нашого дослідження (wnętrze, tkwić, byt, bycie, mgnienie), створюють чимало труднощів під час перекладу. Матеріалом для статті стали фрагменти з наукових монографій відомих польських науковців, цитати наукових і публіцистичних статей, приклади з художніх творів польських митців слова.
Автор статті звертає увагу на багатозначність лексем, залежність перекладу від змісту висловлення, його контексту, структурних відмінностей обох мов, уподобань перекладача тощо. Науковим та методологічним підґрунтям дослідження стали наукові праці та перекладацькі роботи відомих перекладачів з польської мови. Добираючи варіанти перекладу, автор статті спирається також на власний перекладацький досвід. Під час зіставлення й аналізу мовних явищ удається простежити, якого нового сенсу чи його відтінку набуває лексема в контексті та які варіанти перекладу постають у зв’язку з цим. Важливим мовним ресурсом стали словники польської та української мови, приклади слововживання, зафіксовані в корпусі обох мов.
У результаті дослідження визначено шляхи, способи та варіанти перекладу зазначених лексичних одиниць українською мовою залежно від особливостей їх уживання: добір безпосередніх відповідників з урахуванням поля їхніх синонімічних значень, трансформація зі зміною частини мови, фразеологізація, використання слова з переносним значенням, опускання лексеми без утрати змісту тощо.
Ключові слова: українсько-польський переклад, цільова мова, мова оригіналу, перекладацька трансформація, переклад лексичних одиниць.
ВИКОРИСТАННЯ STEM-ТЕХНОЛОГІЙ ДЛЯ ФОРМУВАННЯ КРЕАТИВНОСТІ ВИХОВАНЦІВ ЗАКЛАДІВ ПОЗАШКІЛЬНОЇ ОСВІТИ
Authors: Шубіна Олена 
Published: December 2021

Актуальність представленої теми зумовлена необхідністю адаптації освітнього процесу до нових сучасних умов. Насамперед, це пов’язано з відсутністю у випускників шкіл уміння використовувати набуті знання на практиці та небажанням обирати технічні спеціальності, орієнтуючись на прикладні науки. Автором проаналізовано попит і пропозиції працедавців, бази резюме й вакансій та виділено, що серед важливих особистісних характеристик працедавці першочергово виділяють креативність. Проведено аналіз освітнього процесу в закладах позашкільної освіти з огляду на поширення сучасної інновації – STEM-освіти. Узагальнено та описано переваги застосування вказаних педагогічних технологій, до яких віднесено високу фахову майстерність педагогів, наявність відповідної матеріально-технічної бази, створення креативного середовища на занятті, варіативність навчальної програми та відсутність оцінювання вихованців під час навчання в гуртку, що загалом сприяє можливості застосовувати набуті знання з різних галузей, зокрема й нестандартно під керівництвом педагога.
Ключові слова: позашкільна освіта, освітні інновації, дослідницько-пізнавальне навчання, метод проєктів, мейкерство, STEM-освіта, STEM-технології, навчання в гуртку, креативність, успішне працевлаштування, інтегроване навчання.
ARRANGEMENT OF FUTURE INTERNATIONAL RELATIONS EXPERTS' INDIVIDUL WORK RELATED TO STUDYING ENGLISH DURING PRACTICAL CLASSES
Authors: Vasylyshyna N. 
Published: December 2021

At the present stage, individual work of international relations applicants for higher education, approaches to which require radical changes, should become the basis of higher education, an important part of the training process of future experts. Moreover, individual work is considered to be a holistic integral formation that consists of various types of individual and collective activities for applicants for higher education, which are carried out by them in the classroom. In the frame of our research, the purpose of individual work of international relation applicants for higher education is twofold: independence development as a personality trait and English knowledge acquisition along with skills formation. We have verified that it contributes to the development of initiative, creativity, discipline, independence, accuracy, sense of responsibility, ability to solve problems on their own, ability to find constructive solutions, get out of crisis situations that are so necessary for the future specialists in their training and professional activities. In the frame of organizing the research, we optimally combined a set of methods, taking care that such a combination provides a comprehensive information about the development of foreign language communicative competence of future specialists. The methods that were used had to ensure the simultaneous study of activities, communication and awareness of the applicants for higher education. In the ongoing pedagogical research the theoretical research methods were applied. During the pedagogical investigation we have come up to the idea that there are some sufficient modern teaching methods active introduction of which will increase the educational outcomes of the foreign language competence of modern applicants for higher education. So, we have witnessed that the usage of think-outside-the-box activities, such as: gapped texts, pairs of sentences, mini-dialogues, sentence transformations, word-building and sentence formation are likely to provide a set of soft skills necessary for modern applicants for higher education of international relations specialty. We have conducted the research related to possible application of modern teaching techniques, such as: collaborative learning, cooperation of the peers, task-based or activity-based, as well as self-learning. Besides, all these modern methods were supplemented with specially designed real-life activities in English suitable for different foreign language classes. We have created a logical step by step strategy of modern method application in the educational process of shaping foreign language communicative competence necessary for future experts. We believe that modern methodic gives a vast scenario which encourages learners of international relations specialty to study profoundly and study to satisfy their curiosity.
METHODOLOGICAL ASPECTS OF FUNDAMENTALIZATION OF MATHEMATICAL KNOWLEDGE OF FUTURE SPECIALISTS IN THE FIELD OF ELECTRONICS AND TELECOMMUNICATIONS
Authors: Kolomiiets A. 
Published: December 2021

The methodology of the educational process and mathematical training of future bachelors in the field of electronics and telecommunications, in particular, is due to a large number of approaches and methods. Traditional approaches include: knowledge-centric, systemic, activity, complex, personality-oriented, personality-activity; the new approaches include situational, contextual, informational, ergonomic, competence and others. The paper analyzes the educational and professional programs of specialties in the field of 17 Electronics and Telecommunications 15 technical HEIs to determine the number of hours allocated for the study of higher mathematics. The analysis allowed us to conclude that an average of 16.5 credits were allocated for the study of higher mathematics, which is about 7 % of the total number of credits (240 credits) allocated for general training of future technicians in electronics and telecommunications. Such a narrow time frame for the study of a fundamentally radically important discipline – Higher Mathematics, encourages the search for methodologically new approaches in the educational process. The article analyzes and reveals the essence of the main approaches that help increase the level of mathematical training of future technicians, and can also be introduced into the process of general professional training of future technicians.
Particular attention is paid to the disclosure of systemic, personal, activity, reflexive, competence, synergetic approaches.
The modern education system provides for the introduction of information and communication technologies (ICT) in the learning process, including the study of higher mathematics. Such implementation is most effective when ICT is included in the educational and methodological complexes, i.e. the combination of software and accompanying printed materials is optimal. The use of modern ICT tools in the educational process, as well as any traditional means and systems of education, should be based on the general principles of learning; principles of scientificity and systematicity; consciousness of creative activity of students in education; the principle of clarity, the principle of strength of knowledge acquisition, formation of skills and abilities; the principle of a differentiated approach to the teaching of each student under the conditions of collective work of the group; the principle of developmental learning.