СТАН МІКРОЦИРКУЛЯТОРНОЇ І ЕНДОТЕЛІАЛЬНОЇ СИСТЕМ ПРИ РЕВАСКУЛЯРИЗАЦІЇ МАГІСТРАЛЬНОГО АРТЕРІАЛЬНОГО РУСЛА В УМОВАХ ХРОНІЧНОЇ АРТЕРІАЛЬНОЇ НЕДОСТАТНОСТІ
Authors: Венгер І. К. , Фарина І. В. , Ковальський Д. В. , Костів С. Я. , Сельський Б. П. , Орлов М. П. 
Published: August 2022

РЕЗЮМЕ. Післяопераційні ускладнення реконструктивних оперативних втручань на магістральних судинах досягають рівня 2,7–3,2 %. Однією з причин незадовільних результатів реваскуляризації нижніх кінцівок є розвиток реперфузійно-реоксигенаційного синдрому у пацієнтів, оперованих в умовах хронічної артеріальної недостатності. Ступінь прояву, стадійність перебігу наведених явищ складно спрогнозувати перед реконструктивно-відновлювальною операцією. Вони залежать від ряду факторів, серед яких ступінь артеріальної ішемії, рівень ураження, об’єм колатерального кровообігу, стан ендотелію судин, клітинно-адаптаційного механізму. З огляду на вищенаведене доцільно запропонувати методи передопераційної підготовки, основною метою яких було б підвищення клітинних адаптаційних механізмів до звільнених радикалів кисню при раптовій оксигенізації тканин нижньої кінцівки.
Мета – вивчити стан ендотеліальної системи та мікроциркуляторного русла при реваскуляризації оклюзивного процесу магістрального артеріального русла в умовах хронічної артеріальної недостатності.
Матеріал і методи. В роботу включений 41 пацієнт із атеросклеротичною оклюзією магістральних артерій нижніх кінцівок. У 19 пацієнтів діагностовано різні варіанти атеросклеротичної оклюзії аорто-стегнового сегмента, у 22 виявлено стенотично-оклюзивний процес стегно-підколінного сегмента. Виділено дві групи пацієнтів. І група – 18 (43,90 %) хворих, передопераційна підготовка здійснювалась згідно з протоколом лікування патологічного процесу. ІІ група – 23 (56,10 %) пацієнти, яким проводилась модифікована передопераційна підготовка. Ендотеліальну дисфункцію оцінювали шляхом визначення рівня ряду маркерів, а саме: Р-селектину, Е-селектину, тканинного активатора плазміногену (t-PA), ендотеліну-1, молекул адгезії судинного ендотелію 1 типу (sVCA M-1), циркулюючих ендотеліальних клітини (ЦЕК). Рівень метаболітів оксиду азоту (NO), фактор росту ендотелію судин (VTGF) визначали імуноферментним методом із використанням аналізатора KHGO111-VTGF та реактиву Грісса-NО. Для одержання інформації про зміни капілярного кровотоку і артеріо-венулярного шунтування крові застосовували метод лазерної доплерівської флоурометрії (ЛДФ). Дослідження проводили в ділянці основи великого пальця стопи. Визначали базальний рівень перфузії тканин (ПТ), концентрацію еритроцитів (КЕ). Для оцінки результатів проводили визначення відношення ШПТ/РСТ (реґіонарний систолічний тиск) – індекс шкірного тиску (ІШТ). Індекс опору мікроциркуляторного русла (ІОМР) розраховували за формулою Хагена – Пуазеля як відношення величини перфузійного тиску до інтегральної величини перфузії шкіри.
Результати. У пацієнтів, які отримували передопераційну підготовку згідно з протоколом лікування, у ранньому поопераційному періоді встановлено достовірне підвищення показників рівня в крові ЦЕК, Ендотеліну-1 при достовірному зниженні показників вмісту Р-селектину, Е-селектину і незначному падінні рівнів NO і VEGF.
При проведенні аналізу результатів дослідження рівня ендотеліальної дисфункції у двох групах пацієнтів встановлено достовірну їх відмінність. У ІІ групі пацієнтів рівень ендотеліальної дисфункції, як на доопераційній стадії дослідження, так і в ранньому післяопераційному періоді, достовірно нижчий, ніж у І групі хворих. Останнє дозволяє стверджувати, що доопераційна підготовка препаратами, включеними у модифіковану підготовку до проведення реваскуляризації, підвищує опірність клітин до пошкоджувального впливу вільними радикалами кисню.
При дослідженні функціонального стану мікроциркуляторного русла у пацієнтів І групи встановили на доопераційному етапі низький, в межах (1,03±0,07) см/с, рівень ШКК. Останній значною мірою залежить від рівнів ПШ та КЕ, показники яких у цей період знаходились на рівні, відповідно, (18,23±2,25) пе і (16,34±4,65) ум. од. Після реваскуляризації артеріального русла спостерігається підвищення рівня ПШ на 21,1 % (p<0,05) і незначне, на 8,9 %, зростання вмісту КЕ. Останнє сприяло зростанню на 17,5 % рівня ШКК.
При порівняльному аналізі показників функціонального стану мікроциркуляторного русла у пацієнтів двох груп встановлено, що у хворих при отриманні модифікованої передопераційної підготовки, як у доопераційному, так і, особливо, у ранньому післяопераційному періоді, відбувалося значне їх зростання. Подібні зміни сприяли зростанню в 1,6 раза (р<0,05) показника насичення тканин нижньої кінцівки киснем, порівняно з показником насичення тканин киснем у пацієнтів, що отримували передопераційну підготовку згідно з протоколом лікування захворювання.
Висновки. 1. Ревакуляризація артеріального русла в умовах ХАН сприяє значному зниженню рівню ендотеліальної дисфункції та погіршенню функціональної здатності мікроциркуляторного русла.

Модифікована передопераційна підготовка пацієнтів до проведення реваскуляризації артеріального русла в умовах ХАН дає можливість знизити рівень ендотеліальної дисфункції та покращити функціональну здатність мікроциркуляторного русла.