bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
The Cold War in the Programs and Activities of the Left-wing Political Parties and Trade Unions in Canada (1956-1962)
Authors: Ткаченко Вадим 
Published: June 2022

The aim of the article is to show the ideological transformation of the left part of the Canadian political spectrum from the post-stalinist shifts till the Cuban missile crisis. The presented material can be used in further studies of the Cold war from the ideological approach. The results of the study can contribute to the better understanding of the Cold War history in Canada, regarding the global confrontation as a conflict of not only the superpowers but also the ideas. The article is also a case study of political parties, making an account of factors which caused organizational instability and changes in their ideological orientation. The main results: it has been found that there was a significant right-wing ideological shift in the Canadian Labour movement and Social Democrats as well. On the other hand, our study shows how the Communists were able to keep their ideological background stable and overcome the organizational weakness of 1956-59, even if the price was paid in losing some people the among their ranks.
The article shows a wide range of factors that influenced that drift. Concise conclusions: It is shown that overall the Canadian left were weakened during this period. The most powerful leftist party, the Co-operative Commonwealth Federation, has shown a denounce of some Marxist theses in the 1956 conference, and that led it to further centrist transformation, united with the labour movement in this drift. The Cold war influenced this shift in many cases, as the Left program documents consistently show the distancing from the communist regimes which are claimed as totalitarian. The Communist Party of Canada was left as a one, and reasonably weak, pro-soviet power, remaining somewhat orthodox in its doctrinal ideological beliefs. Their activities were crippled as well due to societal opposal to them as a rival Cold war side. Originality and scientific novelty of the current article are based on the fact that, for the first time, the attempt has been made to give an account of program changes of the Canadian Left while considering the factors which led to them (or their absence). For the first time there has been made a comparison of those changes which gives us possibility to characterize Canadian political climate during the subsequent period.
The Place of Transnational Migration in the Process of Integration of Azerbaijani Migrants to the European Socio-Cultural Environment
Authors: Рагімлі Руслан 
Published: June 2022

The purpose of the article is to study the concept of transnationalism, to study transnational processes in the process of integration of Azerbaijani migrants into the European socio-cultural environment, the level of transnationalism among Azerbaijani migrants.
The article examines the theoretical foundations of transnationalism and analyzes its practical aspects in the example of Azerbaijani migrants. It is noted that transnationalism explains a new form of intercultural relations between the migrant and the receiving country, which is a new approach that transcends national, state, territorial and political borders. Transnational migration is perceived as a migration model in which migrants cross the borders of national states and settle in a new country, but simultaneously become carriers of socio-cultural values of both origin (sender society) and host (receiver) society, identifys itself with both societies, intensively interacts with the country of origin (sender).
The article also examines the activities of the most famous schools and scholars in the field of transnationalism. Among them are Joseph S. Nye, Robert O. Keohane, Martin Albrow, Nina Glick-Schiller, Linda Bash, Christina Szanton-Blanck, Foner N, Pries L, Levitt P. Portes A, Faist T. The integration problems of Azerbaijani immigrants living in European countries are studied from the perspective of transnationalism. It is noted that the number of Azerbaijanis living in Europe living as dual immigrants is increasing. Despite the fact that Azerbaijani migrants live in European countries, they have extensive relations with Azerbaijan, and some even continue their work and cultural life both in Europe and in Azerbaijan. These migrants are engaged both in business and other areas in the country of origin, acquire properties in Azerbaijan, open offices and live an active socio-cultural life almost in both the sending society and the receiving society. It is noted in the article that immigrants with a higher socio-economic status are more likely to act as transnational migrants. Multilateral interaction of immigrants leads to the inclusion in the general sphere of communication of the country that perceives socio-cultural relations with the country of origin. Thus, according to these provisions, migration is not moving of people from one country to another, but a way to expand the space of socio-cultural interaction.
Analysis of the Main Factors Affecting the Development of Human Capital as One of the Key Strategical Objectives in the Republic of Azerbaijan
Authors: Мехдієв Ульфат 
Published: June 2022

Sustainable development is one of the most challenging and pressing challenges facing humanity. One of the driving factors of sustainable development is the successful development of human potential and the transformation of this potential into human capital. In recent decades, reproducible human capital has begun to occupy a significant share in the structure of the national wealth of many developed countries.
In developed countries, the share of human capital in the country's national wealth reaches 70%, thereby significantly exceeding the importance of natural and physical capital in economic growth. Due to the variety of factors and conditions affecting the sustainable development of countries, the development of human potential and the formation of human capital around the world is happening with different dynamics. This largely depends on government priorities and policies in the field of full development of human potential, the creation of favorable social, economic and environmental conditions for its successful implementation. The author researches the factors that influence the development of human capital to varying degrees, analyzes various government policies aimed at the development of human capital, analyses experience of the public administration mechanisms in the Republic of Azerbaijan aimed at human development and the development of human capital. An important aspect of the success of the implementation of government programs is the assessment by influential international organizations of various country indicators. The article also highlights topical issues related to the development of human capital within the framework of national development priorities until 2030. The reforms carried out in the Republic of Azerbaijan in the field of vocational education, health care, demographic policy, the implementation of programs to support the private sector, especially small and medium-sized businesses, the creation of favorable conditions for investment in various sectors of the economy are important factors for the development of human capital in the medium and long term.
The purpose of the article is to study the factors influencing the development of human capital in the Republic of Azerbaijan, to analyze the state measures carried out in the country aimed at creating the necessary conditions for the development of human capital.
Релігійні меншини як духовно-соціальна реальність поліконфесійної України та об’єкт соціологічного дослідження
Authors: Пивоварова Надія , Филипович Людмила 
Published: June 2022

Актуальність дослідження. Україна - багатоконфесійна, багатоетнічна країна, в якій релігійні меншини є помітним суб’єктом її релігійно-конфесійного поля. Інтереси релігійних меншин захищені українським законодавством. Але в реальному житті гарантовані права релігійних та етнічних меншин часто залишаються нереалізованими. Тим часом релігійні меншини мають свої специфічні потреби та особливі умови для їх забезпечення. Зокрема, існуючі закони не гарантують автоматично належної правової основи для участі релігійних меншин у суспільному житті, особливо в таких галузях, як капеланство - військове, медичне, пенітенціарне, освітнє; волонтерство; освітній, інформаційний і культурний простір тощо.
Метою даної статті є характеристика релігійних меншин як духовно-соціального феномену поліконфесійної України та об’єкта соціологічного дослідження. Результати. В статті наведені приклади пошуків визначення дефініції «релігійні меншини» у міжнародних правових документах, у працях зарубіжних та вітчизняних дослідників. Приділена увага опису методології соціологічного дослідження, в якому об’єктом вивчення є вітчизняні релігійні меншини.
Проаналізовані результати фокусного соціологічного дослідження «Релігійні меншини України та державно-конфесійні відносини»1, зокрема, стосовно оцінки законодавства України у сфері свободи совісті і діяльності релігійних організацій експертами (представники центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування (з питань релігій); лідери громад релігійних меншин – особи з адміністративним та організаційним досвідом; спеціалісти з питань свободи совісті та релігій (зокрема, науковці, юристи, богослови, представники медіа тощо) та вірянами релігійних меншин. Основним висновком, до якого підводить матеріал статті, є те, що в громадянському суспільстві, яким прагне бути й українське, формується суспільна потреба на правове розуміння нових принципів взаємодії держави і релігійних організацій, зокрема і особливо, релігійних меншин. Так, експертами та віруючими релігійних меншин українське законодавство у сфері свободи совісті і діяльності релігійних організацій за 5-ти бальною шкалою, де 5 – найвищий бал, було оцінено на 3,6 та 3,7 бали відповідно. Думку про необхідність актуалізації законодавства з метою підвищення рівня демократичності, де 5 - цілком досконале законодавство, експерти оцінили на 3,4, а віруючі на 3,0 бали. Це свідчить про наявний запит суспільства, зокрема релігійних меншин, на більш досконалу правову базу для успішного управління в полі державно-конфесійних відносин, на адекватну інформаційно-комунікаційну діяльність в цій галузі всіх її суб’єктів. Реалізація усіх правових принципів державно-конфесійних стосунків, взаємоінформування, постійний діалог сприятимуть вдосконаленню цих стосунків як кооперативної (партнерської) моделі відносин в умовах плюралізації та демократизації релігійного життя.
Поєднання старих і нових інституціональних підходів у дослідженні форм правління та політичних режимів
Authors: Тесфайє Лада 
Published: June 2022

Метою статті є дослідження ефективності поєднання у політологічній науці «старого інституціоналізму» та «нового інституціоналізму» при аналізі форм правління та режимів правління.
Актуальність дослідження зумовлена тим, що його предметом є сьогоднішні глобальні реалії. Досягнуто такі головні результати: доведено придатність для застосування методологічної спадщини «старого інституціоналізму»; показано шляхи поєднання нормативної теорії інститутів з іншими впливовими версіями «нового інституціоналізму»; порівняно результативність різних форм державного правління; опрацьовано нову класифікацію держав за приналежністю до одного з типів політичних режимів. Зроблено наступні висновки. «Старий інституціоналізм», зокрема формально-правовий аналіз, зберігає значний науковий потенціал, який було продемонстровано й реалізовано в дослідженні форм правління держав сучасного світу. Показано, що інституційний аналіз працює більш результативно у випадку поєднання нормативної теорії інститутів з іншими напрямами «нового інституціоналізму». Доведено, що з позиції політичних наук варто розмежовувати дві частини сучасного світу — світ демократії (109 відносно великих країн) і світ авторитаризму (57 відносно великих країн). У межах першого виокремлено (за індексом демократії) п’ять груп держав, а саме: 1) досконалі демократії — 12 країн; 2) високорозвинені демократії — 24 країни; 3) середньорозвинені демократії — 22 країни; 4) базові демократії — 28 країн; 5) загрожені демократії — 23 країни. У нашій класифікації за категоріями держав світ демократії поділяється на ядро, яке складають країни сталої демократії (перші три групи — 58 держав), і периферію, яку складають країни демократії, що виникає чи відновлюється (останні дві групи — 51 держава).
Регіональні особливості міжнародної співпраці Західноукраїнського регіону
Authors: Лукач Наталія , Рослонь Домініка 
Published: June 2022

Роль прикордонних територій Західноукраїнського регіону у міжнародному співробітництві має велике значення з точки зору управління та стосовно європейського інтеграційного курсу Української держави. Розвиток транскордонної співпраці є одним з пріоритетів державної політики України. З огляду на поставлене Президентом України завдання консолідувати зусилля для подальшого розширення економічних зв’язків у рамках єврорегіонів, доцільно визначити алгоритм якісного покращення функціонування Єврорегіонів «Буг», «Верхній Прут», «Карпати», розвиток яких відіграє вагому роль у стимулюванні розвитку західних регіонів України. Існування та розвиток єврорегіонів Західноукраїнського регіону надає Україні унікальну можливість активізувати регіональний вимір європейської інтеграції.
Актуальність досліджуваної теми визначається тим, що міжнародна співпраця, а зокрема прикордонних областей через реалізацію спільних заходів та проектів, збільшення обсягів валютних надходжень від прикордонної торгівлі, збільшення обсягів торгівлі між сусідніми територіями, збільшення кількості спільних підприємств підвищує рівень життя мешканців.
Метою написання статті є дослідити регіональні особливості міжнародної співпраці Західноукраїнського регіону. Для досягнення поставленої мети авторами проаналізовано основні теоретико-методологічні підходи до розуміння рoзвитку та ефективності міжнародного співробітництва та єврорегіонів, зокрема і Західноукраїнського регіону. Проаналізовано єврорегіональне співробітництво в системі транскордонної співпраці.
Проведено оцінку рівня транскордонної співпраці Західноукраїнського регіону. Досліджено транскордонну співпрацю Західноукраїнського регіону в межах єврорегіонів «Буг», «Верхній Прут», Карпатського Єврорегіону. Означено та наведено перелік характерних особливостей функціонування єврорегіонів як форми міжнародної співпраці. Досліджено питання щодо ролі України як актора європейської інтеграції в здійснення міжрегіонального співробітництва. Розглянуто Карпатський єврорегіон у контексті євроінтеграційних планів України. Виявлено що, невід’ємною складовою активізації зовнішньоекономічного співробітництва у транскордонних регіонах між Україною та ЄС є розвиток нових форм транскордонної співпраці. Досліджено сучасний стан транскордонного економічного співробітництва, розвиток його нових форм, таких як створення та практика функціонування єврорегіонів. Визначено роль регіональних економічних відносин та їх вплив на вдосконалення механізму зовнішньоекономічних зв'язків.
«Нові меншини» у політичних процесах Словенії: проблеми та перспективи політизації
Authors: Мороз Ольга 
Published: June 2022

Метою публікації є дослідження проблем політизації «нових меншин» у Республіці Словенія. Актуалізуючи тему дослідження авторка наголошує на невирішеність питання правового становища вихідців з республік колишньої соціалістичною Югославії. Результати дослідження свідчать, що геополітичні зміни на Балканах початку 90-х років ХХ століття посилили хвилі міграції до Словенії, як найбільш європеїзованої з держав, що виникли на уламках колишньої СФРЮ. Виявлено, що Словенія завжди приваблювала мігрантів з інших югославських республік завдяки широким можливостям успішного працевлаштування та подальшої міграції до країн Зіхідної Європи. Встановлено, що офіційна Любляна завжди розглядала мігрантів як загрозу титульній нації, а тому словенський уряд цілеспрямовано нехтував правами нових меншин, протиставляючи ним так звані автохтонні меншини, які користується рядом конституційних привілеїв та гарантій. Концепт автохтономізму, який є пануючим у національній політиці Словенії є відкрито ксенофобським та дискримінаційним.
У висновках обґрунтовано, що представники нових меншин створили на території республіки розвинену мережу громадських організацій, проте їх діяльність майже виключно обмежена культурною та просвітницькою сферою, спрямованої здебільшого на збереження національної ідентичності, традицій, культурної та мовної окремішності. Виявлено, що окремі спроби політизації діяльності меншин мали місце у минулому, що виявилося у створенні кількох політичних партій та організації, проте ці спроби можна визначити як невдалі, а сам політичний рух нових меншин – маргіналізований. З’ясовано, що такий стан речей пов’язаний з відсутністю чіткої політичної платформи, недостатній згуртованості та нестачею широкої підтримки політично активного населення.
Український екзистенціалізм: поміж філософією та літературою
Authors: Лисоколенко Тетяна , Карпань Ірина , Рогова Олена 
Published: June 2022

Дослідженню особливостей реалізації ідей екзистенціалізму в руслі української філософської та літературної спадщини присвячена ця робота. Мета дослідження - обґрунтувати явище українського екзистенціалізму, продемонструвати синкретичну єдність філософського та літературного аспектів. Автори обстоюють позицію про те, що в межах українського екзистенціалізму отримують переломлення ідеї, що виникають та розвиваються в лоні європейської філософської традиції. Проводячи аналіз творчого спадку Лесі Українки, Т. Шевченка, М. Коцюбинського, І. Багряного та В. Підмогильного, дослідники констатують наступне.
Леся Українка та Тарас Шевченко уособлюють в собі найяскравіших представників філософії трагедії, їх пошуки тяжіють до екзистенціалізму, з орієнтиром на внутрішню сутність людини. У свою чергу М. Коцюбинський демонструє особливий, що базується на ментальному ґрунті, спосіб представлення екзистенційної кризи. Подолання стану тривоги у творі «Intermezzo» стає можливим через єднання з природою, через наповнення себе її силою та красою. Головний герой роману «Місто» В. Підмогильного, уособлює найяскравіші риси французького екзистенціалізму, такі як: абсурдність буття, критика дійсності, намагання звільнити розум, втекти від абсурду, дилеми в екзистенційних кризових ситуаціях. Водночас екзистенціальні погляди І. Багряного, базуючись на українському ментальному ґрунті, розкриваються у національному характері головного герою твору «Тигролови», в його позитивній установці на життя у найскладніших, здавалося б, безвихідних життєвих ситуаціях. На основі проведеного аналізу можна вести мову про наступне. Український екзистенціалізм – це те явище, яке увібрало в себе усталені ментальні риси українців, пов’язане з символізмом життя, з апеляцією до «внутрішньої української людини», кордоцентричності та інтровертизму. Автори статті певні, що наразі можна вести мову про правомірність інтерпретації українського екзистенціалізму як явища філософсько-літературної спадщини.
Construction Ceramics of Gabala XI-XIII Centuries
Authors: Гасимзаде Афган 
Published: June 2022

The article deals with the construction ceramics of Gabala in the XI-XIII centuries, including samples of tiles, bricks, tiles, pottery pipes and their main characteristics. Typological and analytical methods were used to study the samples found during the research, and the information and materials obtained from the archeological research reports were thoroughly analyzed by comparison.
Construction ceramics has not been a separate field of research in the medieval city of Gabala, which has a special place in Azerbaijani historiography. Therefore, the relevance of the article is to determine the current state of construction ceramics for the period, the general level of development of the art of construction and the main characteristics.
It is important to study the technology of making tiles used in the roofing of buildings, bricks used in masonry, tiles used to decorate the walls and pottery pipes used in the construction of water lines in the city, their shape and size.
If we look at the shape of the tiles, most of the patterns have a protrusion in the middle. Bricks were widely used in construction because they were cheaper. The main raw material for making bricks was clay. The abundance of clay deposits in the ancient city of Gabala created ample conditions for the production of bricks here. It is noteworthy that during archeological excavations in Gabala in 2009, two bathrooms were discovered. One of the rooms was replaced by baked bricks and the other by pottery.
In the XI-XIII centuries, tiles were widely used by craftsmen as a decorative material in construction. Tiles were mainly used in mosques, baths, palaces and other public buildings. Floral drawings were also made on the tiles of different colors. Such images gave a new shape to the appearance of the building.
In Gabala, pottery was widely used in the construction ceramics of the time for the construction of water lines. The use of a potter's wheel by craftsmen in the manufacture of pottery and the perfect development of water pipes was a great achievement. When the pipeline was laid, the pipes were fastened to each other with lime mortar. The pottery pipes, one of which was inserted into the other, were durable and did not leak water.
Костянтин Навроцький: до причин спілкування з Іваном Франком
Authors: Белінська Людмила , Данилиха Наталія 
Published: June 2022

У статті йдеться про первинну соціалізацію, закладену у родинному оточенні галицького греко-католицького духовенства з другої половини ХІХ ст. Правильне домашнє виховання, ґрунтовні засади взаємного етичного ставлення у межах родини, братерська любов і взаємодопомога дітей о. Андрія Навроцького дозволили зберегти наукову, публіцистичну, культурну спадщину Володимира Навроцького. Метою статті є репрезентація методики пошуку Іваном Франком інтелектуального доробку В. Навроцького, основна частина праць якого збережена завдяки родинній комунікативній памʼяті, сестрі Олесі і братові Костянтину Навроцьким. І. Франко вчасно зауважив талант і наукову далекоглядність етнографа, економіста та громадського діяча, який прожив всього 35 років. Письменник ретельно і самовіддано збирав матеріали та публікації В. Навроцького, якого цінував за непересічний розум, аналітичний підхід до праці і літературний талант. Утруднювало працю те, що науковий, публіцистичний, літературний доробок Володимира Навроцького виявився розкиданий по різних людях і Франкові його довелося збирати від поліцейського архіву, де зберігали конфісковані після ревізії у Ряшеві матеріали В. Навроцького, до родинних архівів. Невдовзі. після смерті В. Навроцького, Франко зібрав науковий доробок, зберіг та частково його опублікував. Зібрати праці В. Навроцького Іванові Франку у великій мірі допомогла родина, яка зберігала архів науковця. Зокрема молодший брат Костянтин Навроцький, який вивіз архів Володимира з Ряшева до Голгіч та навіть до місця свого призначення після університету у Боснії.
В результаті епістолярного спілкування І. Франка з К. Навроцьким було довершено збір етнографічних матеріалів та видано у «Етнографічному збірнику». Мрію І. Франка – видати економічні праці В. Навроцького – здійснив через 120 років професор Львівського національного університету ім. І. Франка Степан Злупко, який опублікував економічні праці В. Навроцького.