bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
БАГАТОПЛІДНА ВАГІТНІСТЬ ПІСЛЯ ЗАСТОСУВАННЯ ДОПОМІЖНИХ РЕПРОДУКТИВНИХ ТЕХНОЛОГІЙ: ЇЇ РИЗИКИ, УСКЛАДНЕННЯ, ГЕСТАЦІЙНИЙ ПЕРЕБІГ ТА РЕЗУЛЬТАТИ
Authors: Франчук М. О. , Франчук О. А. 
Published: September 2022

РЕЗЮМЕ. Багатоплідною вагітністю (БВ) називають вагітність, за якої в організмі жінки розвивається два або більше плодів. БВ є вагітністю високого ризику і належить до розділу патологічного акушерства у зв’язку із загрозою виникнення несприятливих наслідків для матері та плодів. В останні 15–20 років частота БВ і пологів прогресивно зростає, що зумовлено широким упровадженням лікування різних форм безпліддя, а також застосуванням допоміжних репродуктивних технологій (ДРТ). Однією з найскладніших для вирішення проблемою при багатоплідді є часте, а можливо й переважне розродження до терміну 37 тижнів вагітності. У зв’язку з широким та прогресивним упровадженням ДРТ у сучасне акушерство частота багатопліддя буде продовжувати зростати і надалі. Тому рання діагностика БВ, запобігання та усунення акушерських ускладнень при вагітності і пологах є основними завданнями у вирішенні питання зниження перинатальних втрат та материнських патологій при багатоплідді.
Мета – вивчити і проаналізувати анамнестичні особливості, частоту акушерських та перинатальних ускладнень у жінок із багатоплідною вагітністю після застосування ДРТ, котрим не була проведена (у зв’язку з відмовою пацієнток) профілактика переривання вагітності шляхом установлення акушерського розвантажувального песарію.
Матеріал і методи. Проаналізовано анамнестичні особливості, перебіг вагітності, пологів, післяпологового періоду і стан новонароджених у 35 жінок з БВ після ДРТ і яким не проводилось встановлення акушерського розвантажувального песарію з профілактичною метою у зв’язку з відмовою пацієнток від даної маніпуляції. Проводились клінічні методи обстеження, загальноприйняті лабораторні обстеження та трансвагінальна цервікометрія.
Результати. Нами отримано результати аналізу соматичного та соціального анамнезу у жінок, виявлено низку екстрагенітальних захворювань у вагітних з багатопліддям, досліджено перебіг у них гестаційного періоду та пологів, оцінка стану новонароджених, що вказують на високу частоту різноманітних гестаційних ускладнень у жінок з багатопліддям, частим виникненням передчасних пологів, а також – високу загрозу антенатальних та перинатальних ускладнень і втрат.
Висновки. У результаті дослідження виявлено, що у жінок із БВ досліджуваної нами групи спостерігався високий відсоток виникнення гестаційних ускладнень, передчасних пологів і, відповідно, народження дітей з низькою масою тіла з наступними наслідками у постнатальному періоді.
ОСОБЛИВОСТІ ДІАГНОСТИЧНИХ КРИТЕРІЇВ ПРИ РІЗНИХ СТАДІЯХ ГОСТРОЇ СПАЙКОВОЇ НЕПРОХІДНОСТІ ТОНКОЇ КИШКИ
Authors: Беденюк А. Д. , Бурак А. Є. , Нецюк О. Г. 
Published: September 2022

РЕЗЮМЕ. У роботі вивчено частоту, специфічність, діагностичну точність показників внутрішньочеревного тиску (ВЧТ), сонографічних та рентгенологічних діагностичних критеріїв при різних стадіях гострої спайкової непрохідності тонкої кишки (ГСНТК).
Мета – вивчити цінність діагностичних критеріїв при різних стадіях гострої спайкової непрохідності тонкої кишки.
Матеріал і методи. Проаналізовано результати клінічного обстеження 182 хворих на гостру спайкову непрохідність тонкої кишки, які лікувались у відділенні хірургії № 1 на базі КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР за період з 2014 по 2021 рік. У комплексі діагностичної програми хворим проводили вимірювання внутрішньочеревного тиску, сонографічні та рентгенологічні обстеження.
Результати. У 73,9 % обстежених пацієнтів у стадії компенсації виявлено І ступінь підвищення ВЧТ, що має найвищу чутливість та діагностичну точність у цій стадії, тоді як у стадії декомпенсації у 79,8 % пацієнтів спостерігали ІІ ступінь підвищення ВЧТ, що має найвищу чутливість та діагностичну точність у цій стадії. У 13,8 % пацієнтів у стадії декомпенсації діагностовано ІІІ ступінь підвищення ВЧТ.
Сонографічно у стадії компенсації ГСНТК розширення просвіту кишки >30 мм та «секвестрацію рідини» в її просвіті виявлено у 76,1 %, збільшення висоти Керкрінгових складок >10 мм – у 44,6 % хворих та гіперпневматизацію кишечника – у 88,6 % пацієнтів. У стадії декомпенсації ці сонографічні ознаки ГСНТК виявлено зі 100 % частотою.
За умов компенсованої ГСНТК потовщення стінки кишки >4 мм виникало у 25,5 % хворих, маятникоподібна перистальтика – у 64,7 %, тоді як у стадії декомпенсації ці ознаки виникали значно частіше – у 88,3 % та 87,2 % хворих відповідно. Також у стадії компенсації вільної рідини у черевній порожнині не виявляли, а у стадії декомпенсації ця ознака спостерігалась у 85,1 % хворих.
Рентгенологічно у хворих в стадії компенсації чаші Клойберга були виявлені у 22,7 %, а у стадії декомпенсації ознака виявлена у 100 % хворих. Проте у стадії компенсації гіперпневматизація спостерігалась у 76,1 % хворих, а у стадії декомпенсації цю ознаку виявлено у 68,1 % пацієнтів.
Висновки. Гостра спайкова непрохідність тонкої кишки у стадії компенсації супроводжується розвитком внутрішньочеревної гіпертензії І ступеня у 73,9 % хворих, а у стадії декомпенсації – внутрішньочеревної гіпертензії ІІ ступеня у 79,8 % хворих, що має найвищу чутливість та діагностичну точність у цих стадіях відповідно. Ультрасонографічно об’єктивними діагностичними ознаками стадії декомпенсації є розширення просвіту кишки >30 мм, збільшення висоти керкрінгових складок >10 мм, гіперпневматизація кишки – у 100 % пацієнтів, потовщення кишкової стінки понад 4 мм (88,3 %) та вільна рідина в черевній порожнині (80 %).
УЛЬТРАСТРУКТУРНІ ЗМІНИ РЕСПІРАТОРНИХ АЛЬВЕОЛОЦИТІВ В ДИНАМІЦІ ПІСЛЯЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОЇ ТЕРМІЧНОЇ ТРАВМИ
Authors: Литвинюк Д. В. , Кліщ І. М. , Довбуш А. В. , Небесна З. М. , Гаврилюк-Скиба Г. О. 
Published: September 2022

РЕЗЮМЕ. Термічні ураження шкіри, як вид екзогенних травматичних впливів, пов’язані з ушкоджувальною дією на різні тканини та органи, зокрема легені. У патогенезі уражень легень при опіковій травмі ключовими факторами є гіповолемія, порушення загального і місцевого кровообігу, оксидативний стрес, запальні зміни. Проте в науковій літературі недостатньо даних щодо вивчення ремоделювання респіраторного відділу легень при опіках.
Мета – встановити субмікроскопічні зміни альвеолоцитів І типу респіраторного відділу легень тварин після термічного ураження.
Матеріал і методи. Опікову травму наносили під кетаміновим наркозом двома мідними пластинами площею 14,5 см2 нагрітими у кип’яченій воді до температури 97–100 ºС на епільовану поверхню шкіри спини тварини протягом 15 секунд. Розміри ділянки ураження складали 18–20 % поверхні тіла тварин. Тварин декапітували на 1, 7, 14 та 21 доби.
Результати. Проведені субмікроскопічні дослідження респіраторного відділу легень в ранні терміни (1, 7 доби) встановили пристосувально-компенсаторні зміни респіраторних епітеліоцитів, що проявлялися гіпертрофією органел, помірним набряком гіалоплазми. Виявлено зменшення в цитоплазмі мікропіноцитозних міхурців. Ядра були збільшені, в них переважав еухроматин, каріолема втрачала свою структурованість.
У пізні терміни (14, 21 доби) виявлено значні деструктивно-дегенеративні зміни альвеолоцитів І типу. Цитоплазма була різко просвітлена, утворювала вітрилоподібні випинання в просвіт альвеоли, практично були відсутні мікропіноцитозні міхурці. Ядра містили переважно гетерохроматин, були осміофільні, визначалися інвагінації каріолеми, яка втрачала чітку контурованість мембран.
Висновки. Встановлено, що в динаміці після експериментантальної термічної травми в респіраторному відділі легень відбуваються глибокі порушення ультраструктури пневмоцитів І типу, які наростають із терміном спостереження після опіку.
ПОРУШЕННЯ СЕРЦЕВОГО РИТМУ ТА ПРОВІДНОСТІ У ХВОРИХ ПОХИЛОГО ВІКУ З ІЗОЛЬОВАНОЮ СИСТОЛІЧНОЮ АРТЕРІАЛЬНОЮ ГІПЕРТЕНЗІЄЮ
Authors: Шейко С. О. 
Published: September 2022

РЕЗЮМЕ. Незважаючи на значні успіхи в діагностиці і лікуванні хворих похилого віку з ІСАГ, на сьогодні відсутні дані міжнародних рандомізованих багатоцентрових досліджень щодо вивчення порушень серцевого ритму та провідності у пацієнтів похилого віку з ізольованою систолічною АГ і їх залежності від структурно-функціонального стану серця.
Метою дослідження було вивчити спектр порушень серцевого ритму у хворих похилого віку з ізольованою систолічною артеріальною гіпертензією.
Матеріал і методи. Основну групу склали 87 пацієнтів віком (71,2±3,5) років з ІСАГ, з ФВ ЛШ > 50 % та рівнем натрійуретичного пептиду (NT-pro BNP) >125 пг/мл. Серед них 57 (66 %) жінок і 30 (34 %) чоловіків. Групу порівняння склали 43 пацієнти з ІСАГ, ФВ ЛШ > 50 % та рівнем NT-pro BNP <125 пг/мл, з них 27 (63 %) жінок і 16 (37 %) чоловіків віком (70,4±3,7) років. Проведено загальноклінічне обстеження, електрокардіографічне (ЕКГ) дослідження, добове моніторування електрокардіограми та артеріального тиску. Структурно-функціональний стан серця вивчали за допомогою одно- і двомірної ехокардіографії (ЕХО-КГ) на апараті "Esaote.my lab class C" за стандартною методикою згідно з рекомендаціями Американського товариства з ехокардіографії та Європейської асоціації з ехокардіографії. Статистичну обробку даних проводили за допомогою пакета програм Statistica v. 6.1 (серійний № AGAR909E415822FA).
Результати. Порушення ритму серця діагностовано у 62 (71,3 %) пацієнтів з ІСАГ. У 51 (58,6 %) пацієнта переважала суправентрикулярна екстрасистолія, а у 13 (14,9 %) пацієнтів – пароксизмальна форма фібриляції передсердь. Шлуночкову екстрасистолію та епізоди нестійкої шлуночкової тахікардії виявлено у 15 (17,2 %) пацієнтів. Кількість надшлуночкових та шлуночкових екстрасистол у контрольній групі була клінічно незначною (17 (39,5 %) та 7 (23,2 %) випадків відповідно.
Порушення внутрішньошлуночкової провідності спостерігали у 57 (65,5 %) пацієнтів з ІСАГ.
У 69 хворих (79 %) основної групи переважала концентрична ГЛШ з достовірним потовщенням стінок ЛШ як в систолу, так і в діастолу. Ексцентрична ГЛШ мала місце у 8 (9 %) пацієнтів. Концентричне ремоделювання діагностували у 10 (12 %) хворих з ІСАГ. Значення товщини міжшлуночкової перегородки (ТМШП) як в систолу, так і в діастолу у хворих з ХСНзбФВ достовірно перевищували такі в групі порівняння (p<0,05). Гіперфункція ЛП у пацієнтів з ІСАГ супроводжується статистично значущим збільшенням об’єму ЛП.
Висновки. 1. Ремоделювання серця у хворих похилого віку з ІСАГ є структурно-функціональною основою порушень серцевого ритму. Переважання концентричної ГЛШ у пацієнтів з ІСАГ вказує на наявність потужного фактора ризику розвитку аритмій та серцево-судинних ускладнень у даної категорії хворих.

Пацієнти з ІСАГ характеризуються широким спектром надшлуночкових і шлуночкових аритмій, а саме екстрасистолії, фібриляції передсердь, шлуночкової тахікардії.
Contribuições da tecnologia BIM para o ensino-aprendizagem de projeto arquitetônico com ênfase em aspectos técnico-construtivos
Authors: Schulz Victor Mateus , Ponzio Angelica Paiva 
Published: September 2022

Este artigo é resultado de uma dissertação de mestrado focada na avaliação do uso de uma tecnologia de Modelagem da Informação da Construção (BIM) “como um instrumento pedagógico para o ensino-aprendizagem de conteúdos específicos no ensino de graduação em arquitetura”. O ambiente de investigação da pesquisa deu-se no contexto de uma disciplina de projeto arquitetônico do quarto semestre de um curso de graduação em Arquitetura a qual objetiva o desenvolvimento do projeto de um hotel design integrando aspectos ambientais, conceituais, programáticos, formais e técnico-construtivos pautados no emprego da tecnologia woodframe. Ao empregar uma metodologia comum a Design Science Research, a pesquisa elaborou e testou artefatos desenvolvidos para a etapa “Técnico-construtiva” do modelo didático da disciplina no ambiente da chamada “Estratégia BIM”. Os artefatos propostos referem-se a um exercício dirigido composto por um modelo BIM de referência em woodframe, um template em ArchiCAD e uma apostila. Para avaliar a aplicação desta estratégia utilizaram-se questionários estruturados e análise direta, cujas contribuições teóricas serão apresentadas na forma de potencialidades e limitações/condicionantes. A principal constatação da pesquisa foi que, além de permitir a exploração de aspectos técnico-construtivos por parte dos estudantes, a inserção dos artefatos no contexto da “Estratégia BIM” possibilitou uma maior integração, aprofundamento e entendimento destes aspectos no contexto do ensino de projeto. Dentre as perspectivas futuras apresentadas, almeja-se que os resultados do trabalho estendam-se ainda para a promoção de uma integração com as demais disciplinas da área técnico-construtiva do curso.
Gait in Cerebral Amyloid Angiopathy
Authors: Sharma Breni , Gee Myrlene , Nelles Krista , Cox Emily , Irving Elisabeth , Saad Feryal , Yuan Jerald , McCreary Cheryl R. , Ismail Zahinoor , Camicioli Richard , Smith Eric E. 
Published: September 2022

Background
Gait is a complex task requiring coordinated efforts of multiple brain networks. To date, there is little evidence on whether gait is altered in cerebral amyloid angiopathy (CAA). We aimed to identify impairments in gait performance and associations between gait impairment and neuroimaging markers of CAA, cognition, and falls.

Methods and Results
Gait was assessed using the Zeno Walkway during preferred pace and dual task walks, and grouped into gait domains (Rhythm, Pace, Postural Control, and Variability). Participants underwent neuropsychological testing and neuroimaging. Falls and fear of falling were assessed through self‐report questionnaires. Gait domain scores were standardized and analyzed using linear regression adjusting for age, sex, height, and other covariates. Participants were patients with CAA (n=29), Alzheimer disease with mild dementia (n=16), mild cognitive impairment (n=24), and normal elderly controls (n=47). CAA and Alzheimer disease had similarly impaired Rhythm, Pace, and Variability, and higher dual task cost than normal controls or mild cognitive impairment. Higher Pace score was associated with better global cognition, processing speed, and memory. Gait measures were not correlated with microbleed count or white matter hyperintensity volume. Number of falls was not associated with gait domain scores, but participants with low fear of falling had higher Pace (odds ratio [OR], 2.61 [95% CI, 1.59–4.29]) and lower Variability (OR, 1.64 [95% CI, 1.10–2.44]).

Conclusions
CAA is associated with slower walking, abnormal rhythm, and greater gait variability than in healthy controls. Future research is needed to identify the mechanisms underlying gait impairments in CAA, and whether they predict future falls.
Longitudinal Adherence to Diabetes Quality Indicators and Cardiac Disease: A Nationwide Population‐Based Historical Cohort Study of Patients With Pharmacologically Treated Diabetes
Authors: Abdel‐Rahman Nura , Calderon‐Margalit Ronit , Cohen Arnon , Elran Einat , Golan Cohen Avivit , Krieger Michal , Paltiel Ora , Valinsky Liora , Ben‐Yehuda Arie , Manor Orly 
Published: September 2022

Background
Evidence of the cardiovascular benefits of adherence to quality indicators in diabetes care over a period of years is lacking.

Methods and Results
We conducted a population‐based, historical cohort study of 105 656 people aged 45 to 80 with pharmacologically treated diabetes and who were free of cardiac disease in 2010. Data were retrieved from electronic medical records of the 4 Israeli health maintenance organizations. The association between level of adherence to national quality indicators (2006–2010: adherence assessment) and incidence of cardiac outcome; ischemic heart disease or heart failure (2011–2016: outcome assessment) was estimated using Cox proportional hazards models. During 529 551 person‐years of follow‐up, 19 246 patients experienced cardiac disease. An inverse dose–response association between the level of adherence and risk of cardiac morbidity was shown for most of the quality indicators. The associations were modified by age, with stronger associations among younger patients (<65 years). Low adherence to low‐density lipoprotein cholesterol testing (≤2 years) during the first 5 years was associated with 41% increased risk of cardiac morbidity among younger patients. Patients who had uncontrolled low‐density lipoprotein cholesterol in all first 5 years had hazard ratios of 1.60 (95% CI, 1.49–1.72) and 1.23 (95% CI, 1.14–1.32), among patients aged <65 and ≥65 years, respectively, compared with those who achieved target level. Patients who failed to achieve target levels of glycated hemoglobin or blood pressure had an increased risk (hazard ratios, 1.50–1.69) for cardiac outcomes.

Conclusions
Longitudinal adherence to quality indicators in diabetes care is associated with reduced risk of cardiac morbidity. Implementation of programs that measure and enhance quality of care may improve the health outcomes of people with diabetes.
Myocardial Work in Patients Hospitalized With COVID‐19: Relation to Biomarkers, COVID‐19 Severity, and All‐Cause Mortality
Authors: Olsen Flemming Javier , Lassen Mats Christian Højbjerg , Skaarup Kristoffer Grundtvig , Christensen Jacob , Davidovski Filip Soeskov , Alhakak Alia Saed , Sengeløv Morten , Nielsen Anne Bjerg , Johansen Niklas Dyrby , Graff Claus , Bundgaard Henning , Hassager Christian , Jabbari Reza , Carlsen Jørn , Kirk Ole , Lindholm Matias Greve , Wiese Lothar , Kristiansen Ole Peter , Nielsen Olav W. , Lindegaard Birgitte , Tønder Niels , Ulrik Charlotte Suppli , Lamberts Morten , Sivapalan Pradeesh , Gislason Gunnar , Iversen Kasper , Jensen Jens Ulrik Stæhr , Schou Morten , Svendsen Jesper Hastrup , Aalen John Moene , Smiseth Otto Armin , Remme Espen Wattenberg , Biering‐Sørensen Tor 
Published: September 2022

Background
COVID‐19 infection has been hypothesized to affect left ventricular function; however, the underlying mechanisms and the association to clinical outcome are not understood. The global work index (GWI) is a novel echocardiographic measure of systolic function that may offer insights on cardiac dysfunction in COVID‐19. We hypothesized that GWI was associated with disease severity and all‐cause death in patients with COVID‐19.

Methods and Results

In a multicenter study of patients admitted with COVID‐19 (n=305), 249 underwent pressure‐strain loop analyses to quantify GWI at a median time of 4 days after admission. We examined the association of GWI to cardiac biomarkers (troponin and NT‐proBNP [N‐terminal pro‐B‐type natriuretic peptide]), disease severity (oxygen requirement and CRP [C‐reactive protein]), and all‐cause death. Patients with elevated troponin (n=71) exhibited significantly reduced GWI (1508 versus 1707 mm Hg%;
P
=0.018). A curvilinear association to NT‐proBNP was observed, with increasing NT‐proBNP once GWI decreased below 1446 mm Hg%. Moreover, GWI was significantly associated with a higher oxygen requirement (relative increase of 6% per 100–mm Hg% decrease). No association was observed with CRP. Of the 249 patients, 37 died during follow‐up (median, 58 days). In multivariable Cox regression, GWI was associated with all‐cause death (hazard ratio, 1.08 [95% CI, 1.01–1.15], per 100–mm Hg% decrease), but did not increase C‐statistics when added to clinical parameters.

Conclusions
In patients admitted with COVID‐19, our findings indicate that NT‐proBNP and troponin may be associated with lower GWI, whereas CRP is not. GWI was independently associated with all‐cause death, but did not provide prognostic information beyond readily available clinical parameters.

Registration

URL:
https://www.clinicaltrials.gov
; Unique identifier: NCT04377035.
Association Between the Affordable Care Act Medicaid Expansion and Receipt of Cardiac Resynchronization Therapy by Race and Ethnicity
Authors: Mwansa Hunter , Barry Ibrahim , Knapp Shannon M. , Mazimba Sula , Calhoun Elizabeth , Sweitzer Nancy K. , Breathett Khadijah 
Published: September 2022

Background
Black and Hispanic patients are less likely to receive cardiac resynchronization therapy (CRT) than White patients. Medicaid expansion has been associated with increased access to cardiovascular care among racial and ethnic groups with higher prevalence of underinsurance. It is unknown whether the Medicaid expansion was associated with increased receipt of CRT by race and ethnicity.

Methods and Results

Using Healthcare Cost and Utilization Project Data State Inpatient Databases from 19 states and Washington, DC, we analyzed 1061 patients from early‐adopter states (Medicaid expansion by January 2014) and 745 patients from nonadopter states (no implementation 2013–2014). Estimates of change in census‐adjusted rates of CRT with or without defibrillator by race and ethnicity and Medicaid adopter status 1 year before and after January 2014 were conducted using a quasi‐Poisson regression model. Following the Medicaid expansion, the rate of CRT did not significantly change among Black individuals from early‐adopter states (1.07 [95% CI, 0.78–1.48]) or nonadopter states (0.79 [95% CI, 0.57–1.09]). There were no significant changes in rates of CRT among Hispanic individuals from early‐adopter states (0.99 [95% CI, 0.70–1.38]) or nonadopter states (1.01 [95% CI, 0.65–1.57]). There was a 34% increase in CRT rates among White individuals from early‐adopter states (1.34 [95% CI, 1.05–1.70]), and no significant change among White individuals from nonadopter states (0.77 [95% CI, 0.59–1.02]). The change in CRT rates among White individuals was associated with the timing of the Medicaid implementation (
P
=0.003).

Conclusions
Among states participating in Healthcare Cost and Utilization Project Data State Inpatient Databases, implementation of Medicaid expansion was associated with increase in CRT rates among White individuals residing in states that adopted the Medicaid expansion policy. Further work is needed to address disparities in CRT among Black and Hispanic patients.