Az antibiotikum ambuláns alkalmazásának jellemzői és tendenciái Magyarországon (2010–2019)
Authors: Matuz Mária , Soós Gyöngyvér , Hajdú Edit , Papfalvi Erika , Visnyovszki Ádám , Viola Réka , Benkő Ria 
Published: November 2022

Összefoglaló.
Bevezetés: Az antibiotikumok észszerű alkalmazása
kulcsfontosságú a hatékonyságuk megőrzésében és a néhol kritikus méreteket öltő
antibiotikumrezisztencia visszaszorításában. Célkitűzés: A
hazai ambuláns antibiotikumfelhasználás jellemzőinek, trendjeinek bemutatása.
Módszer: A 2010 és 2019 közötti időszakra vonatkozó,
dobozszámban kifejezett ambuláns szisztémás antibiotikumfelhasználási adatokat –
a WHO 2019. évi indexe alapján – „defined daily dose” (DDD – napi átlagdózis)
egységbe konvertáltuk. Standardizált technikai egységünk a DDD/1000 fő/nap volt
(DID). Az antibiotikumfelhasználás értékelésére nemzetközileg elfogadott
minőségi indikátorokat alkalmaztunk. Eredmények: Az
antibiotikumfelhasználás mértéke kismértékű ingadozást mutatott (min.: 12,9 DID,
max.: 14,7 DID), viszont a szezonális ingadozás a teljes megfigyelt időszakban
jelentős mértékű volt. A széles versus szűk spektrumú
béta-laktámok és makrolidek felhasználási hányadosa évről évre tovább emelkedett
(2010: 13,3 vs. 2019: 71,6), a fluorokinolonok alkalmazási
aránya továbbra is meghatározó (2010: 14,3%, 2019: 14,5%). A vizsgált 12
minőségi indikátor közül a tanulmány nyitó évében 4, a tanulmány záró évében 6
indikátor esetében a legkedvezőtlenebbül teljesítő európai országok közé
tartoztunk. Megbeszélés: A hazai antibiotikumalkalmazás mértéke
európai mérce szerint nem magas, de csökkentésére látszik lehetőség; mintázata
szuboptimális, és az évek során kedvezőtlen irányba változott.
Következtetés: A kapott antibiotikumfelhasználási adatok s
azok értelmezése alapján rendkívül sürgető morális kötelesség a szakmai és
hatósági intervenciókra épülő hazai antibiotikumstratégia és -akcióterv mielőbbi
kidolgozása, implementálása. Orv Hetil. 2022; 163(4): 140–149.
Summary.
Introduction: Prudent antibiotic use is an important tool to
preserve their effectiveness as well as reverse and confine antibiotic
resistance. Objective: To evaluate the trends and
characteristics of Hungarian outpatient antibiotic use.
Methods: Crude, package level antibiotic sales data for the
period 2010–2019 were converted into DDD (defined daily dose) and were
standardized for 1000 inhabitants and per year (ATC-DDD index, version 2019).
Internationally validated drug-specific quality indicators were used to evaluate
antibiotic use. Results: The scale of antibiotic use was
stagnating with minimal fluctuation (min.: 12.9 DID, max.: 14.7 DID), and with
high intra-year seasonality index. The ratio of the consumption of broad to
narrow spectrum beta-lactams and macrolides increased gradually from year to
year (2010: 13.3 vs. 2019: 71.6) and the relative consumption
of fluoroquinolones is still remarkable (2010: 14.3%, 2019: 14.5%). Out of the
twelve surveyed drug-specific quality indicators in the first and last year of
analysis, we were ranked among the weakest European countries in the case of
four and six indicators, respectively. Discussion: The scale of
Hungarian outpatient antibiotic use is not high, in European comperison, but has
some reserve capacity for reduction. The pattern of Hungarian antibiotic use is
suboptimal and had further decreased quality through the years.
Conclusion: Based on the recorded data of antibiotic use
and their interpretation, the development of national antibiotic strategy
(including both professional and authority interventions) is a pressing moral
obligation. Orv Hetil. 2021; 163(4): 140–149.