bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Slow Development of Day 5 Embryo Leads to Compromised Live Birth But Not Birthweight Outcomes
Authors: WATSON Kate , ONG Kee , KORMAN Irving , TURNER Ross , VOLLENHOVEN Beverley , ZANDER-FOX Deirdre , LIU Yanhe 
Published: November 2022

Background: There is currently no consensus regarding developmental cutoff for fresh transfer of slow developing day 5 embryos on. Literature is sparse regarding true prognosis of such embryos. Aim: To investigate live birth and birthweight outcomes of slow developing day 5 transferred embryos. Method: This retrospective multi-center study included 1213 consecutive autologous-oocyte single fresh day 5 transfers performed at 4 Monash IVF clinics during 2016-2019. Repeat cycles by same patients were excluded to avoid clustering effects. Live birth and birthweight were followed up in all pregnancies. Multiple regression was performed to investigate associations between slow day 5 development (defined as ≤ early blastocyst) and (a) live birth, (b) birthweight, and (c) gestation-adjusted birthweight (Z score) to account for gestational age and gender. Results were expressed as adjusted odds ratio (aOR) with 95% confidence interval (CI). Results: No implantation was achieved when day 5 embryo failed to reach early blastocyst stage (i.e. ≤morula, n=76). Live birth rate was significantly lower following transfer of early blastocysts (n=237, 16%), in comparison to expanding (n=329, 27%, P=0.001), expanded (n=392, 41%, P=0.000), and ≥hatching blastocysts (n=169, 44%, P=0.000). After adjusting for maternal age, hours post insemination at day 5 assessment, number of oocytes collected, number of 2PNs, and number of embryos frozen; multiple logistic regression showed a significantly reduced likelihood of live birth resulting from early blastocysts in reference to expanding (aOR=0.584, 0.371-0.917, P=0.020), expanded (aOR=0.322, 0.208-0.501, P=0.000), or ≥hatching stages (aOR=0.255, 0.147-0.443, P=0.000). However, early blastocysts resulting in live birth (n=39) did not alter birthweight or Z score in reference to expanding (n=90, P>0.05 respectively), expanded (n=160, P>0.05 respectively), or ≥hatching (n=75, P>0.05 respectively). Conclusion: There is no clinical value of fresh transferring day 5 embryos at ≤morula stage. Fresh early blastocysts lead to a reduced live birth rate but not birthweight outcomes.
Androgen Actions in Adipose Tissue, But Not Skeletal Muscle, are Involved in the Development of Metabolic PCOS Features in a Mouse Model
Authors: XIONG Ting , PARIS Valentina RODRIGUEZ , EDWARDS Melissa C. , COCHRAN Blake J. , RYE Kerry-Anne , LEDGER William L. , PADMANABHAN Vasantha , HANDELSMAN David J. , GILCHRIST Robert B. , WALTERS Kirsty A. 
Published: November 2022

Background: Polycystic ovary syndrome (PCOS) is a common disorder characterised by endocrine, reproductive and metabolic dysfunction. Hyperandrogenism is a key diagnostic trait and evidence supports a role for androgen receptor (AR) mediated actions in PCOS pathogenesis. Aberrant AR signalling in adipose tissue and muscle have been proposed as being involved in PCOS pathogenesis, but their importance and the precise AR signalling mechanisms involved remain undefined. Aim: To investigate the role of AR signalling in white adipose tissue (WAT), brown adipose tissue (BAT) and skeletal muscle in the development of PCOS. Method: WT, global androgen receptor knockout (ARKO) and skeletal muscle-specific (SkMARKO) mice were exposed to DHT to induce PCOS. ARKO (AR−/−) WAT/BAT was transplanted into WT (AR+/+) DHT-induced PCOS females, and WT WAT/BAT was transplanted into ARKO DHT-induced PCOS females. After 12 weeks of DHT exposure all mice were assessed for the presence of reproductive and metabolic PCOS traits. Results: DHT exposure in WT females induced key reproductive and metabolic PCOS traits. SkMARKO mice treated with DHT displayed a similar phenotype to DHT-treated WT females, with full development of reproductive and metabolic PCOS traits. Transplantation of ARKO WAT/BAT into DHT-treated WT females prevented the development of some metabolic PCOS features, as mice exhibited a significantly lower body weight (P<0.05), decreased visceral adiposity (P<0.05), and smaller adipocyte size (P<0.05) compared to DHT-treated WT females with sham surgery. In contrast, reproductive PCOS traits were not ameliorated by WAT or BAT transplantation. Furthermore, DHT exposure in ARKO female mice transplanted with WT WAT/BAT did not lead to the development of PCOS traits. Conclusion: WAT and BAT, but not skeletal muscle, are key sites of AR-mediated actions involved in the development of metabolic PCOS traits. These data support targeting adipocyte AR-driven pathways in future research aimed at developing novel therapeutic interventions for PCOS.
Warming Oocytes with a Universal Warming Medium and Protocol is as Good as the Company Media and Protocols
Authors: CHEN Penny , GOLECHHA Trishla , GADDAM Greeshma , PINNADUWA Sharika , YASMIN Farjana , Aarshiya  , NAIK Nehal , SELVARAMANUJAM Preethi , KALRA Sanya , CATT Sally 
Published: November 2022

Background: A universal warming media and protocol would simplify exchange and use of oocytes and embryos between different IVF centres. Aim: The aim of this study was to compare a universal warming medium and protocol (Parmegiani et al, 2014 RBMonline 28, 614-23) with 3 other warming media and protocols which were used with their corresponding vitrification media (2 commercial, one in house) measuring survival (pre and post insemination combined), fertilization and blastocyst rate. Method: This was a prospective study on 300 mature cumulus-free F1 mouse oocytes divided between three vitrification protocols, SAGE™ vitrification (S), RapidVit™ Omni by Vitrolife (V), and the in house ‘MCE-Trehalose’ (M) designed for mouse embryos. Oocytes for each vitrification group (S,V & M) were divided equally to be warmed either by the corresponding warming protocols (S/S, V/V & M/M and or the universal warming protocol (S/U, V/U and M/U). Surviving oocytes were inseminated in vitro with 250,000 motile sperm/ml 2h after warming (18 oocytes were not retrieved post-warm). Results: V/V (25%), V/U (42%) had significantly lower survival than all other groups S/S (72%), S/U (76%), M/M (91%), M/U (82%; P<0.01, Fishers Exact), but no other differences were observed. Fertilization rates [S/S (43%), S/U (40%), V/V (62%), V/U (57%), M/M (59%), M/U (45%)] and blastocyst rates [S/S (61%), S/U (41%), V/V (60%), V/U (75%), M/M (54%), M/U (60%)] did not differ. Conclusion: In conclusion, the universal warming protocol had similar outcomes to the other 3 warming protocols, thus shows promise for warming oocytes vitrified by any vitrification protocol within and between species. Also, demonstrated is that IVF can be used for vitrified oocytes, and thus can provide an option tother than using ICSI clinically, but more studies finding the most suitable clinical media and protocol are needed.
Nutritional Geometry of Male Fertility: Moving Beyond The ‘High-Fat’ Diet
Authors: PINI Taylor , AHMAD Gulfam , BARRES Romain , SIMPSON Stephen , CREAN Angela 
Published: November 2022

Background: Females are given extensive dietary recommendations both during and prior to pregnancy, but similar guidelines for males trying to conceive are conspicuously absent. There is an urgent need to fill this knowledge gap because male fertility is in decline, with rising rates of obesity likely to be a contributing factor. Yet, we understand surprisingly little about nutritional impacts on male fertility. Aim: To examine the individual and interactive effects of protein, carbohydrates, and fats on male reproductive traits, we conducted a nutritional geometry study in adolescent C57Bl6 male mice. Method: Mice were fed one of ten isocaloric diets differing only in macronutrient balance (n = 6/diet) from 5 to 20 weeks of age. Reproductive organs were fixed/frozen and processed for a range of fertility-related measures. Results: We found that different aspects of reproductive function were influenced by different macronutrients. Testis mass and expression of HSD17B3 (testosterone biosynthesis) were positively related to the proportion of protein in the diet. In contrast, dietary fat had a stronger influence on male body mass and seminal vesicle mass. Both dietary protein and fat were found to influence testicular expression of genes with antioxidant functions (GSS, GPX1, GPX4). The number of seminiferous tubules and degree of vacuolation within seminiferous tubules were influenced by complex interactive effects between macronutrients. Conclusion: This foundational study suggests that a far more nuanced approach is required to develop pre-conception dietary recommendations for males, and reveals exciting new directions for research.
Investigating Uterine Natural Killer Cells Through Next Generation Sequencing — A Pilot Gene Expression Study
Authors: TEH Wan Tinn , ROGERS Peter 
Published: November 2022

Background: Uterine natural killer (uNK) cells form the major leucocyte population in the stroma in late secretory phase endometrium. Their actual function is unknown with available data suggesting a potential role in angiogenesis regulation, decidualization and placentation. Next generation sequencing (NGS) can be used to accurately define day of menstrual cycle through endometrial gene expression. Genes uniquely expressed by uNK are currently unknown. However, previous studies of first trimester decidua and blood have identified genes that are uniquely expressed by these NK cells. Aim: To identify potential molecular markers of uNK cells. Method: Endometrial samples were collected from 266 reproductive aged women across menstrual cycle. Gene expression profiles in endometrial tissues were generated using Illumina NovaSeq platforms. Gene expression data was normalized for cycle stage. Expression levels of previously known NK cell genes were examined across menstrual cycle. Results: Our analysis has shown that many NK cell genes (95% decidual, 71% peripheral) are expressed by the endometrium. We have identified 12 common genes that are expressed by both decidual and peripheral NK cells, and the endometrium. Expression levels of these common genes (except one) share a similar pattern across menstrual cycle. Their expression levels increase in secretory phase endometrium with peak expression levels at late secretory phase, as predicted by what is known about changing uNK cell numbers in endometrium. One example is the gene NCAM1 which codes for protein CD56 - a specific marker for uNK cells. Conclusion: This study has shown that it is possible to assess uNK cells through molecular approaches. Further molecular study of uNK cells is warranted and will help to provide evidence regarding uNK cells in human reproduction.
МОРФОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ПЛАЦЕНТИ ПРИ ОБОЛОНКОВОМУ ПРИКРІПЛЕННІ ПУПОВИНИ
Authors: Дубецький Б. І. , Макарчук О. М. 
Published: November 2022

Мета дослідження – оцінка морфологічних особливостей плацент у пацієнток з оболонковим прикріпленням пуповини у взаємозв’язку з імовірним ризиком виникнення критичних станів плода.
Матеріали та методи. Проведено ретроспективне дослідження та оцінку морфологічних особливостей плацент у 62 пацієнток, із них у 32 із оболонковим прикріпленням пуповини, які народили доношені плоди у стані асфіксії різного ступеня тяжкості. Застосовано інструментальні методи обстеження стану плода, доплерометрію, макроскопічне та гістологічне дослідження плацентарної тканини, статистичні методи обчислення.
Результати дослідження та їх обговорення. Встановлено фактори ризику оболонкового прикріплення пуповини: молодий вік (20–25 років), багатоплідна вагітність, зміна індексу навколоплідних вод, синдром затримки розвитку плода, патологічні передлежання та положення плода. Народження плодів у критичному стані пов’язано з оболонковим прикріпленням пуповини, низькою масою плаценти, низьким плацентарно-плодовим коефіцієнтом та порушенням матково-плодового кровообігу.
Висновки. Ризик народження плодів у критичному стані зростає при оболонковому прикріпленні пуповини у 4,4 раза, оперативне розродження проведено в 2,1 раза частіше.
C-REACTIVE PROTEIN AS A BIOCHEMICAL CRITERION OF A GENERAL INFLAMMATORY SYNDROME IN LYME DISEASE IN CHILDREN
Authors: Nykytyuk S. O. , Klumnyuk S. I. , Levenets S. S. , Vorontsova T. О. 
Published: November 2022

The aim of the study – to improve the methods of non-specific biochemical markers of Lyme disease.
Materials and Methods. A group of children (62) aged from 1 to 14 years was observed for the identification of pathogens of blood-borne infections among children. C-reactive protein (CRP) is a protein and acute phase reagent as well as the information base for the interpretation and analysis of clinical observations of CRP.
Results and Discussion. There were studied the concentrations of acute-phase response proteins including CRP in children with Lyme disease. We found that circulating of CRP levels as well as concentrations> 3 mg/ml was significantly higher in the group of children with Lyme arthritis cohort than in the control group (P <0.05).
Conclusions. C-reactive protein concentration is a very useful but non-specific biochemical marker of inflammation, the measurement of which makes an important contribution to the screening of Lyme borreliosis in children.
РІВЕНЬ ВІТАМІНУ D У ДІТЕЙ З ОЗНАКАМИ COVID-19
Authors: Павлишин Г. А. , Панченко О. І. 
Published: November 2022

Мета дослідження – вивчення вітамін D-статусу в дітей з ознаками COVID-19 та його зв’язку з тяжкістю захворювання.
Матеріали та методи. Проведено обстеження 73 дітей віком від 6 до 18 років, серед яких 45 осіб були з клінічними проявами лабораторно підтвердженої SARS-CoV-2 інфекції та 28 дітей без ознак COVID-захворювання. Оцінено клінічний перебіг захворювання та лабораторні показники (С-реактивний білок, ШОЕ, D-димер). За тяжкістю перебігу захворювання сформовано 2 групи: 17 дітей із легким перебігом COVID-19 склали першу групу, 28 пацієнтів із середньотяжким та тяжким перебігом захворювання – другу групу. Діти без будь-яких проявів інфекційних захворювань (28 осіб) склали контрольну групу. Всім дітям проведено визначення рівня 25-ОН вітаміну D (Accu Bind ELISA Microwells). Оптимальний рівень вітаміну D розцінювали при показниках 30–100 нг/мл, недостатність вітаміну D – при 20–30 нг/мл, дефіцит вітаміну D – при концентрації менше 20 нг/мл. Статистичний аналіз проводили за допомогою програми «Stat Plus» (обчислювали критерій Шапіро–Вілка, mean±SD при правильному розподілі ознаки; медіану, верхній та нижній квартилі при її неправильному розподілі, критерій χ2, критерій Крускала–Уолліса, коефіцієнт кореляції.
Результати дослідження та їх обговорення. У більшості пацієнтів із COVID-19 спостерігали підвищення температури, у дітей із легким перебігом переважала субфебрильна температура, у дітей другої групи температура була вищою за 38 °С. Субфебрильну температуру тіла відмічали у 88,2 % дітей із легким перебігом COVID-19 та у 3,7 % дітей другої групи (р<0,05, χ2=32,2, статистично достовірна відмінність). Водночас гіпертермія понад 38 °С спостерігалася у 92,6 % пацієнтів із середньотяжким та тяжким перебігом, причому в дітей першої групи температура тіла не піднімалась вище 38 °С, (р<0,05, χ2=35,4, статистично достовірна відмінність). Середня тривалість лікування була вищою в 1,5 раза у другій групі дітей.
Встановлено зниження середніх значень вітаміну D у пацієнтів із COVID-19 порівняно з контрольною групою, причому спостережено зменшення концентрації вітаміну D в сироватці крові пацієнтів на фоні зростання тяжкості перебігу захворювання. У дітей із COVID-19 при оптимальному рівні вітаміну D відмічено нижчі показники ШОЕ, СРБ та С-димеру, ніж у дітей із недостатністю та дефіцитом цього вітаміну. Встановлено негативний середньої сили кореляційний зв’язок між рівнем вітаміну D та показниками ШОЕ, СРБ та D-димеру.
Висновки. Тяжкий перебіг COVID-19 характеризується більшою тривалістю та вираженістю гіпертермічного синдрому, тривалим лікуванням, вищими показниками СРБ, ШОЕ, D-димеру та зниженням рівня вітаміну D.
APPLICATION OF ART THERAPY IN ‘ASTHMA SCHOOL’ IN ADOLESCENTS WITH UNCONTROLLED AND PARTIALLY CONTROLLED BRONCHIAL ASTHMA
Authors: Fedorciv O. Ye. , Volyanska L. A. , Burbela E. I. 
Published: November 2022

The aim of the study – to increase the effectiveness of providing medical care to children, taking into account the child's individual and psychological characteristics, constitutional and somatic characteristics of the body and its adaptive capabilities.
Materials and Methods. Our work is a part of the comprehensive scientific work "Prognostic criteria for metabolic disorders in children with somatic pathology in the ecosocial conditions of the Ternopil region" (state registration number 0113U001240) and the Belarusian Ukrainian Polish Asthma Study (BUPAS) epidemiological research.
We conducted a survey of 38 child patients (from 11 to 15 years) with asthma who were hospitalized to the allergic department in children’s hospital. They were observed by physicians and were questioned on asthma control questionnaire (ACQ-5), Eisenk EPI personal questionnaire, Phillips’ questionnaire, Spielberger’s test. To correct the problems which were founded in adolescent patients, we have created a modified version of Astma School and combined it with art therapy, elements of methods of neuro-linguistic programming, dance-motor therapy and also used the creative visualization and body-oriented psychotherapy.
Results and Discussion. The complex of art therapy, added to standard therapy, positively influenced on the level of controllability in asthma and lowered personal and situational anxiety in children. During the training in the right breath with the help of art therapy in patients with asthma, anxiety was reduced: personal in 58.33 %, against 10.53 % in protocol treatment, situational in 66.67 %, against 10.53 %, and improved control of the disease comparatively with an initial level of 75.00 % versus 42.11 %, which significantly (p <0.05) reflects the higher efficacy of the complementary symptomatic treatment.
Conclusion. It is proved that correction of BA therapy taking into account individual peculiarities of the psychosomatic state of the patient contributes to increasing the effectiveness of treatment.
Хірургічні аспекти лікування раку дистального відділу шлунка, ускладненого перфорацією, стенозом та гострою кровотечею
Authors: Пруднікова О. Б. , Іванчов П. В. 
Published: November 2022

Мета роботи: покращення результатів хірургічного лікування раку дистального відділу шлунка, ускладненого перфорацією, стенозом та гострою кровотечею.
Матеріали і методи. У клініці за період від 2006 до 2020 р. проходили лікування 766 хворих із злоякісними пухлинами шлунка, які ускладнилися гострими кровотечами, стенозами чи перфорацією пухлин, що склало 2,5 % від усіх хворих, лікованих із приводу шлунково-кишкових кровотеч за час роботи центру. Рак дистального відділу шлунка мав місце у 247 (32,2 %) пацієнтів, серед яких перебіг захворювання ускладнився розвитком гострої кровотечі у 193 (78,1 %); кровотечі та стенозу – у 103 (41,7 %); перфорації – у 54 (21,9 %); перфорації та стенозу – у 35 (14,2 %); кровотечі, перфорації та стенозу – у 28 (11,3 %). Вік 173 (70,0 %) чоловіків та 74 (30,0 %) жінок був від 19 до 90 років, а найбільше хворих було у вікових групах 61–70 років – 76 (30,7 %), та 71 – 80 років – 62 (25,1 %) пацієнтів. Співвідношення чоловіків до жінок склало 2,4:1.
Результати досліджень та їх обговорення. Загалом із 247 хворих оперовано 115 (46,6 %): на тлі кровотечі – 61 (53,0 %); кровотечі та стенозу 52 (45,2 %); перфорації – 54 (46,9 %); перфорації та стенозу – 35 (30,4 %); кровотечі, стенозу та перфорації – 28 (24,3 %). У групі хворих із вперше виявленим раком оперативна активність склала 49,2 % (63 із 128). Радикальні операції виконані у 81 (70,4 %) пацієнта, паліативні та симптоматичні операції проведено у 34 (29,6 %) пацієнтів. Лімфодисекція в об’ємі D1 виконана при проведенні 7 (8,6 %) радикальних СДРШ, в об’ємі D2 – 74 (91,4 %). Загальна післяопераційна летальність склала 6,9 % (8 хворих). Після радикальних операційних втручань померло 4 (3,5 %) пацієнтів, а після паліативних і симптоматичних операцій – 5 (14,7 %). П’ятирічне виживання після радикальних операцій склало 44,5 %, а 10-річне – 8,9 %, при цьому медіана життя склала 29 місяців.
Клініко-морфологічні критерії вибору термінів лапароскопічного лікування хворих на гострий перитоніт
Authors: Дзюбановський І. Я. , Ковальчук А. А. 
Published: November 2022

Мета роботи: вивчити можливості та терміни лікування пацієнтів із гострою хірургічною патологією, ускладненою перитонітом із пріоритетним застосуванням міні-інвазивних методів хірургічного лікування.
Матеріали і методи. В дослідження включено 98 хворих із гострою хірургічною патологією, що призвела до розвитку гострого перитоніту. Пацієнти були поділені на дві групи: дослідна група та група порівняння. Вік пацієнтів становив від 18 до 85 років, середній вік пацієнтів становив 48,8 року. Всім пацієнтам проводили загальноклінічні та інструментальні методи обстеження як у доопераційному, так і у післяопераційному періоді.
Результати досліджень та їх обговорення. Використання відеоасистуючих методів операційного лікування сприяє більш достовірному та швидшому пошуку джерела перитоніту, кращій інтраопераційній оцінці морфологічних змін та їх корекції. Розширення показань до міні-інвазивних методів лікування при перитоніті можливе за умови подальшого доопрацювання та удосконалення техніки операцій.За результатами оцінки дослідження було встановлено, що терміни лікування гострої хірургічної патології, ускладненої перитонітом лапароскопічним методом дозволяють скоротити післяопераційний період в середньому на 37 + 2,1 %.