bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ЯКІСТЬ ЖИТТЯ ПАЦІЄНТІВ З ДІАБЕТИЧНОЮ НЕФРОПАТІЄЮ ТА КАЛЬЦИФІКАЦІЄЮ КЛАПАНІВ СЕРЦЯ, ЯКІ ОТРИМУЮТЬ ПРОГРАМНИЙ ГЕМОДІАЛІЗ
Authors: Буштинська О. В. , Сусла О. Б. , Літовкіна З. І. , Креховська-Лепявко О. М. , Гаврилюк Н. М. , Локай Б. А. 
Published: August 2022

РЕЗЮМЕ. Метою дослідження було вивчення впливу діабетичної нефропатії (ДН) на якість життя (ЯЖ) пацієнтів, які лікуються програмним гемодіалізом (ГД), та встановлення взаємозв’язків між показниками кальцифікації клапанів серця (ККС) та ЯЖ у когортах, які отримували ГД та мали цукровий діабет (ЦД).
Матеріал і методи. У дослідження було залучено 136 хворих на хронічну хворобу нирок VД стадії, які отримували ГД (вік (53,9±1,0) року; тривалість ГД (47,6±4,2) місяця), чоловіків було 78, жінок – 58. Проводили оцінку клініко-демографічних та інструментальних даних. ККС верифікували за допомогою ультразвуку. Для дослідження якості життя (ЯЖ) використовували опитувальник оцінки ЯЖ (KDQOL-SF™ 1.3).
Результати. Усі ГД-пацієнти були поділені на дві групи: перша – без ДН (n=88); друга – з ДН (n=48). У хворих на ЦД вірогідно частіше діагностували ішемічну хворобу серця (у 1,5 раза), серцеву недостатність (у 1,54 раза), аритмії (у 1,75 раза). Поширеність ККС була більшою (66,6 vs. 38,6 %, р=0,002) у пацієнтів з ДН, ніж у хворих без діабету. Аналіз опитувальників ЯЖ (KDQOL-SF™ 1.3) показав достовірно нижчі показники ЯЖ у пацієнтів з ЦД, порівняно з пацієнтами без ДН, за такими шкалами, як симптоми хвороби, наслідки захворювання нирок, тягар захворювання нирок, робота, сон, загальне самопочуття, фізичне функціонування, рольове функціонування обумовлене фізичним станом, біль в тілі, загальний стан здоров'я, емоційне самопочуття, рольове функціонування обумовлене емоційним станом, соціальна функція, енергія/втома, sf-12 фізична складова, sf-12 емоційна складова. Встановлено кореляційні зв’язки між наявністю ККС та показниками ЯЖ як у групах пацієнтів з ДН (Rs=-0,31– -0,67), так і без ДН (Rs=-0,23– -0,67), які отримували ГД, причому достовірну асоціативну залежність між частотою поєднаної ККС та показниками ЯЖ, зокрема загальним самопочуттям, емоційним самопочуттям, сном, соціальною підтримкою, було виявлено лише в осіб без діабету.
Висновок. ДН знижує показники ЯЖ у хворих, які лікуються ГД. ККС при ЦД не є визначальною у формуванні ЯЖ, проте істотно погіршує її прояви.
АКТИВНІСТЬ ЗАПАЛЬНИХ ПРОЦЕСІВ У ЩУРІВ ПРИ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОМУ КАНЦЕРОГЕНЕЗІ ТА ВПЛИВ НА НИХ ГУСТОГО ЕКСТРАКТУ З ГРИБІВ МАЙТАКЕ
Authors: Герасимець І. І. , Фіра Л. С. , Медвідь І. І. 
Published: August 2022

РЕЗЮМЕ. Сьогодні особливо гостро стоїть проблема пошуку ефективних онкопротекторів, оскільки цитостатики діють неспецифічно, уражаючи не тільки пухлинні, а й здорові клітини організму. Це призводить до особливо небезпечних побічних ефектів, таких як гепатотоксичність, кардіотоксичність, нейротоксичність, нефротоксичність та пригнічення імунної системи.
Мета – вивчити протизапальні властивості густого екстракту з грибів майтаке в експерименті на щурах із хімічно індукованим онкопроцесом.
Матеріал і методи. Дослідження проведене на 120 білих щурах, у яких моделювали онкопатологію шляхом введення 1,2-диметилгідразин гідрохлориду протягом 30 тижнів (1 раз на тиждень). З метою корекції виявлених порушень вводили густий екстракт грибів майтаке, інтрагастрально щоденно в дозі 50 мг/кг маси тіла тварини протягом усього експерименту. Евтаназію здійснювали щомісяця. Для досліджень брали сироватку крові щурів. Рівень цитокінів, зокрема, IL-4, IL-6 та ФНП, визначали імуноферментним методом. Вміст С-реактивного протеїну визначали імунотурбідиметричним методом.
Результати. Вивчено вміст прозапальних, протизапальних цитокінів та С-реактивного протеїну у сироватці крові щурів за умов змодельованого онкопроцесу. Встановлено, що густий екстракт грибів майтаке достовірно зменшує рівень прозапального IL-6, ФНП та С-реактивного протеїну, підвищує рівень протизапального IL-4 у сироватці крові щурів за умов тривалого застосування канцерогену.
Висновки. Отримані експериментальні дані свідчать, що густий екстракт з грибів майтаке проявив ефективний вплив на вміст С-реактивного протеїну, про- та протизапальних цитокінів у сироватці крові тварин при тривалому введенні 1,2-диметилгідразин гідрохлориду. Це вказує на протизапальні властивості досліджуваного фармакологічного препарату в умовах індукованого канцерогенезу.
ХАРАКТЕР ТА ОСОБЛИВОСТІ СТРУКТУРНОЇ ПЕРЕБУДОВИ КРОВОНОСНОГО РУСЛА ЯЄЧОК БІЛИХ ЩУРІВ ПРИ РАПТОВІЙ ВІДМІНІ ПРЕДНІЗОЛОНУ ПІСЛЯ ЙОГО ПОПЕРЕДНЬОГО ТРИВАЛОГО ВВЕДЕННЯ У ВИСОКИХ ДОЗАХ
Authors: Герман О. М. 
Published: August 2022

РЕЗЮМЕ. Важлива роль у вивченні механізмів розвитку патологічних процесів належить характеру кровопостачання органів, оскільки стан судинної системи є визначальним для їх структури і функції.
Мета – встановити особливості та дати кількісну характеристику перебудови кровоносного русла яєчок щурів при раптовій відміні преднізолону після його попереднього тривалого введення у високих дозах.
Матеріал і методи. Матеріал для морфологічних і морфометричних досліджень забирали через 1, 3, 7, 14 та 28 діб після введення преднізолону, а також після його відміни. Гістологічні препарати забарвлювали гематоксиліном і еозином. Визначали масу яєчка, об’єм, індекс сперматогенезу. Оцінку стану судин проводили шляхом вирахування індексу Вогенворта.
Результати. Після 28-денного введення преднізолону спочатку на тлі розширення і повнокровʼя артерій розвивалися побічні дії, які вкладалися у синдром Кушинга. Далі їх інтенсивність дещо знижувалася. Це супроводжувалося реверсивним звуженням просвіту дрібних артерій і артеріол.
При відміні преднізолону в яєчках розпочиналися зворотні процеси, причому вони перебігали значно інтенсивніше, ніж їх попереднє наростання, з набуттям при цьому достовірної різниці з протилежним знаком. Характерною особливістю була висхідна вазоконстрикція великих і середніх артерій із одночасним зниженням тонусу дрібних артерій, особливо до 14-ї доби спостереження, коли показники набували навіть реверсивних по відношенню до контролю значень. Це супроводжувалося запустінням сімʼяних трубочок. Однак, з 14-ї до 28-ї доби показники знову поверталися до вихідних величин, зареєстрованих у інтактних тварин.
Висновки. Тривале введення високих доз преднізолону приводить до активації сперматогенезу на тлі посилення кровонаповнення судин яєчок.
Раптова відміна преднізолону супроводжується зворотними судинними реакціями з наступним розвитком висхідної вазоконстрикції та зниженням пропускної спроможності кровоносних русел яєчок.
КІЛЬКІСНІ МОРФОЛОГІЧНІ АСПЕКТИ ВИВЧЕННЯ ОСОБЛИВОСТЕЙ СТРУКТУРНОЇ ПЕРЕБУДОВИ СУДИН ГЕМОМІКРОЦИРКУЛЯТОРНОГО РУСЛА ШЛУНОЧКІВ СЕРЦЯ В УМОВАХ ПОСТРЕЗЕКЦІЙНОЇ ПОРТАЛЬНОЇ ГІПЕРТЕНЗІЇ
Authors: Гнатюк М. С. , Татарчук Л. В. , Гданська Н. М. , Монастирська Н. Я. 
Published: August 2022

РЕЗЮМЕ. Видалення значних об’ємів паренхіми печінки ускладнюється розвитком пострезекційної портальної гіпертензії, кровотечами з варикозно розширених вен стравоходу, шлунка, прямої кишки, спленомегалією, асцитом, паренхіматозною жовтяницею, портосистемною енцефалопатією, поліорганною недостатністю.
Мета – кількісними морфологічними методами вивчити особливості структурної перебудови судин гемомікроциркуляторного русла при пострезекційній портальній гіпертензії.
Матеріал і методи. Морфометрично досліджено гемомікроциркуляторне русло шлуночків серця 67 білих щурів-самців, які були поділені на 3-и групи. 1-а група нараховувала 20 інтактних тварин, 2-а – 30 щурів з пострезекційною портальною гіпертензією, 3-я – 17 тварин з пострезекційною портальною гіпертензією та поліорганною недостатністю. Через 30 днів від початку експерименту проводили евтаназію дослідних тварин кровопусканням в умовах тіопенталового наркозу. Судинне русло серця заповнювали туш-желатиновою сумішшю. З шлуночків серця виготовляли гістологічні мікропрепарати, на яких визначали діаметри артеріол, передкапілярних артеріол, гемокапілярів, закапілярних венул, венул, щільність мікросудин. Кількісні показники обробляли статистично.
Результати. Встановлено, що пострезекційна портальна гіпертензія ускладнювалася вираженим ремоделюванням судин гемомікроциркуляторного русла, яке характеризувалося звуженням артеріол, передкапілярних артеріол, розширенням закапілярних венул, венул, зменшенням щільності мікросудин. Зміни гемомікроциркуляції призводять до венозної гіперемії, гіпоксії, дистрофії, некробіозу кардіоміоцитів, ендотеліоцитів, стромальних структур, вогнищ інфільтрації, кардіосклерозу з домінуванням їх в лівому шлуночку при розвитку поліорганної недостатності.
Висновки. Пострезекційна портальна гіпертензія призводить до вираженої структурної перебудови гемомікроциркуляторного русла шлуночків серця, яка характеризується вираженим звуженням артеріол, передкапілярних артеріол, обмінної (гемокапілярів) ланки, розширенням закапілярних венул і венул, венозним повнокров'ям, гіпоксією, дистрофічними, некробіотичними змінами кардіоміоцитів, ендотеліоцитів, стромальних структур, інфільтративними та склеротичними процесами, які переважають у лівому шлуночку та при поєднанні пострезекційної портальної гіпертензії з поліорганною недостатністю.
АНТИОКСИДАНТНА СИСТЕМА ЩУРІВ В УМОВАХ НІТРИТНО-ТЮТЮНОВОГО ТОКСИКОЗУ ПІСЛЯ ЗАСТОСУВАННЯ МІЛДРОНАТУ
Authors: Лихацький П. Г. , Фіра В. Д. , Фіра Д. Б. , Підгірний В. В. 
Published: August 2022

РЕЗЮМЕ. У повсякденному житті людина зазнає впливу декількох токсичних чинників, що призводить до загального отруєння організму. Значну роль у розвитку патології відіграють і шкідливі звички – це зловживання алкоголем та медикаментозними засобами. Останнім часом для корекції порушень метаболізму в умовах загального токсикозу застосовують препарати, які можуть виявляти антиоксидантні властивості.
Мета – вивчити стан антиоксидантної системи щурів різного віку за умов одночасного отруєння тютюновим димом та натрію нітритом та дослідити ефективність застосування за даних умов мілдронату.
Матеріал і методи. Експерименти проведені на білих щурах-самцях різного віку, які уражались протягом 45 днів тютюновим димом і за 24 год та 72 год до кінця дослідження отримували натрію нітрит. Одній із груп щурів на тлі отруєння токсикантами вводили мілдронат у дозі 120 мг/кг маси тіла. З експерименту тварин виводили на 30-ий та 45-ий день тютюнової інтоксикації (та після 24 та 72 год отруєння натрію нітритом). У сироватці крові та гомогенаті печінки досліджували показники ензимної та неензимної ланок антиоксидантної системи.
Результати. Виявлено зниження супероксиддисмутазної та каталазної активності, а також вмісту відновленого глутатіону в сироватці крові та печінці щурів за умов нітритно-тютюнового токсикозу. На тлі зниження даних показників відмічалось підвищення вмісту церулоплазміну в сироватці крові тварин усіх вікових груп. Застосування мілдронату привело до нормалізації досліджуваних показників у щурів, які були уражені токсикантами.
Висновки. Найчутливішими до дії тютюнового диму та натрію нітриту виявились статевонезрілі щури, у яких активність антиоксидантної системи в умовах ураження була найнижчою. Використаний нами мілдронат привів до відновлення показників антиоксидантної системи, що вказує на доцільність подальшого його вивчення за різних патологічних станів.
ДИСФУНКЦІЯ ПЛАЦЕНТИ, ЯК ФАКТОР УСКЛАДНЕНОГО ПЕРЕБІГУ ВАГІТНОСТІ: ВІД ТЕОРІЇ ДО ПРАКТИКИ
Authors: Маланчук Л. М. , Маланчук А. С. , Мартинюк В. М. , Маланчук С. Л. , Франчук М. О. , Гірін С. В. , Гулій М. А. 
Published: August 2022

РЕЗЮМЕ. Сучасний погляд на роль плацентарної дисфункції у розвитку ускладнень вагітності має не лише теоретичне, але й велике практичне значення. Менеджмент під час вагітності має бути спрямований як на підтримку функцій плаценти впродовж усього періоду гестації, так і на пошук чутливих методів ранньої діагностики та прогнозування перебігу патологічного процесу. З цієї точки зору великий інтерес представляє вивчення внутрішньоклітинних процесів енергетичного обміну в умовах фізіологічного та патологічного плацентогенезу та можливостей біорегуляційної корекції акушерської патології.
Мета – оцінка ефективності застосування метаболічної терапії у вагітних із дисфункцією плаценти на основі цитохімічних досліджень мітохондріального статусу лимфоцитів.
Матеріал і методи. Обстежено 60 жінок із одноплідною вагітністю у терміні 22-28 тижнів. І група – вагітні з фізіологічним перебігом вагітності (контрольна група) – 20 пацієнток; ІІ група – вагітні із дисфункцією плаценти, які отримали стандартну метаболічну терапію – 20 пацієнток; ІІІ група – вагітні із дисфункцією плаценти, яким призначали біорегуляційну корекцію препаратами «Heel» – 20 пацієнток. Усім вагітним проводилося повне клініко-лабораторне обстеження перед та після завершення експерименту. Пацієнтки ІІ групи отримували стандартну метаболічну терапію, яка включала препарати L-аргініну. Респонденти дослідження ІІІ групи упродовж 10 днів отримували лікування препаратами Оваріум композітум, Коензим композітум та Убіхінон композітум.
Результати. Результати дослідження виявили позитивну терапевтичну картину у основних групах вагітних із дисфункцією плаценти, проте результати оцінки мітохондріального дисбалансу показали відновлення енергетичного обміну за ключовими параметрами лише у пацієнток, котрі отримували комплексну терапію біорегуляційними препаратами «Heel», а отже прогноз благополучного завершення вагітності у них був реально вищим.
Висновки. Таким чином, цитохімічна оцінка стану енергетичного забезпечення клітин може використовуватися як дієвий інструмент діагностики та прогнозування ускладнень вагітності при дисфункції плаценти. Призначення біорегуляційних препаратів у комплексному лікуванні вагітних з груп ризику розвитку акушерської патології на фоні плацентарної недостатності дозволяє розширити панель ефективного терапевтичного менеджменту.
ЕФЕКТИВНІСТЬ ВИКОРИСТАННЯ КОМПЛЕКСУ АЛЬГІНАТУ І ГІАЛУРОНОВОЇ КИСЛОТИ В СКЛАДІ КОМПЛЕКСНОЇ ТЕРАПІЇ У ХВОРИХ НА ГАСТРОЕЗОФАГЕАЛЬНУ РЕФЛЮКСНУ ХВОРОБУ ТА УРАЖЕННЯ ХРЕБТА ДЕГЕНЕРАТИВНО-ДИСТРОФІЧНОГО ТА ЗАПАЛЬНОГО ҐЕНЕЗУ
Authors: Сірчак Є. С. , Цьока С. А. , Філак Я. Ф. , Чобей А. С. , Архій Е. Й. 
Published: August 2022

РЕЗЮМЕ. Пошук альтернативних схем лікування хворих на гастроезофагеальну рефлюксну хворобу (ГЕРХ), особливо у поєднанні із захворюваннями, що вимагають тривалого прийому засобів з групи нестероїдних протизапальних препаратів, є актуальною проблемою сучасної клінічної медицини.
Мета – визначити особливості динаміки клінічного перебігу ГЕРХ у хворих на ураження хребта дегенеративного-дистрофічного та запального ґенезу на фоні комплексної терапії із використанням комплексу альгінату і гіалуронової кислоти.
Матеріали та методи. Обстежено 164 хворих на ГЕРХ з різними формами ураження хребта. Хворих на ГЕРХ поділено на 2 групи: в 1 групу увійшли 84 хворих з остеохондрозом (ОХ) шийного та грудного відділів хребта, а 2 групу склали 80 пацієнтів з спондилоартритом (СА) хребта. Усім обстеженим пацієнтам проведено загальноклінічні дослідження. Залежно від методу лікування хворих у групах було поділено на підгрупи: пацієнти 1.2 підгрупи (n=44) та 2.2 підгрупи (n=40) отримували лише базисну терапію (БТ), а пацієнтам 1.2 підгрупи (n=44) та 2.2 підгрупи (n=40) додатково до БТ призначали комплекс альгінату і гіалуронової кислоти протягом 1 місяця.
Результати. У хворих на ОХ та СА більш ефективнішою за впливом на клінічні прояви ГЕРХ виявилась комплексна терапія із застосуванням препарату на основі альгінату і гіалуронової кислоти, що призводило до зменшення вираження стравохідних проявів ГЕРХ (печія, відрижка кислим, дисфагія), а також атипових клінічних ознак рефлюксної хвороби (стоматологічної, отоларингологічної, бронхолегеневої та кардіологічної). Також додаткове призначення альгінату і гіалуронової кислоти сприяло зменшенню вираження ендоскопічних змін слизової оболонки стравоходу (СОС), а саме зменшення кількості хворих в 1.2 та 2.2 підгрупах з LA-D та LA-C, що супроводжувалось збільшенням LA-A (р<0,05).
Висновки. ГЕРХ у хворих на остеохондроз шийного та грудного відділів хребта клінічно частіше проявляється стравохідною симптоматикою, тоді як у хворих зі спондилоартритом – позастравохідними ознаками (стоматологічні, отоларингологічні, кардіологічні, бронхолегеневі прояви). Ураження СОС при ендоскопічному дослідженні у хворих на дегенеративно-дистрофічні зміни хребта частіше відповідає LA-B, ніж у хворих зі спондилоартритом – LA-С (особливо у пацієнтів з атиповим клінічним перебігом ГЕРХ). Комплексна терапія із використанням препарату на основі альгінату і гіалуронової кислоти (Гіалера) є більш ефективним за впливом на динаміку клінічної симптоматики та прояви ураження СОС при ендоскопічному дослідженні, ніж БТ, що включає інгібітор протонної помпи та ітоприду гідрохлорид.
ЗМІНИ РІВНЯ КАЛІСТАТИНУ У СИРОВАТЦІ КРОВІ У ХВОРИХ НА НЕАЛКОГОЛЬНУ ЖИРОВУ ХВОРОБУ ПЕЧІНКИ ТА ОЖИРІННЯ I УРАЖЕННЯ НИРОК, ІНФІКОВАНИХ COVID-19
Authors: Сірчак Є. С. , Сабовчик К. В. , Стрижак В. В. , Коваль В. Ю. 
Published: August 2022

РЕЗЮМЕ. Калістатин – член сімейства інгібіторів серинових протеаз (serpin), який має протизапальні та антиоксидантні властивості, що може мати терапевтичні перспективи для запобігання багатьом захворюванням, включаючи кардіометаболічні розлади, ураження судин, артрит, рак, фіброз нирки і фіброз печінки.
Мета – дослідити зміни рівня калістатину у сироватці крові у хворих на НАЖХП та ожиріння і ураження нирок, інфікованих СОVID-19.
Матеріал і методи дослідження. Обстежено 72 хворих на неалкогольну жирову хворобу печінки (НАЖХП) та ожиріння. Хворих поділено на дві групи: в 1 групу увійшло 34 хворих на НАЖХП та інсулінорезистетність (ІР); 2 групу склали 38 хворих з НАЖХП та цукровий діабет (ЦД) 2-го типу. Усім обстеженим пацієнтам проведено загальноклінічні дослідження, а також визначення рівня калістатину у сироватці крові.
Результати й обговорення. У хворих обох груп на НАЖХП та ожиріння на момент поступлення в стаціонар з приводу інфікування COVID-9 рівень калістатину у сироватці крові був знижений (в 2,0 та у 2,2 рази відповідно у пацієнтів 1 та 2 груп, порівняно з показником контрольної групи – 26,78±0,22 нг/мл (р<0,01)). Гостре респіраторне захворювання, викликане СOVID-19, сприяло зниженню рівня калістатину на 10-й день захворювання на (2,97±0,03) нг/мл у хворих 1 групи (р<0,05) та на (3,99±0,02) нг/мл у хворих 2 групи (р<0,01).
Висновки. Інфекція COVID-19 у хворих на НАЖХП та ожиріння призводить до формування уражень нирок, що більш виражене у пацієнтів з ЦД 2-го типу. У хворих на НАЖХП та ожиріння встановлено зниження рівня калістатину в сироватці крові, з максимальним відхиленням від норми у пацієнтів з ЦД 2-го типу (зниження до (12,07±0,08) нг/мл при нормі (26,78±0,22) нг/мл – р<0,01). Із прогресуванням порушень функціонального стану печінки та нирок у хворих на НАЖХП на фоні інфікування СОVID-19 зростають зміни рівня калістатину в сироватці крові, а саме, його зниження до (10,15±0,11) нг/мл та до (8,08±0,06) нг/мл відповідно (р<0,05).
МІЖДИСЦИПЛІНАРНІ ЗВʼЯЗКИ У СИСТЕМІ МЕДИЧНОЇ ОСВІТИ ЯК БАЗА ДЛЯ ФОРМУВАННЯ ПРОФЕСІЙНИХ КОМПЕТЕНЦІЙ МАЙБУТНЬОГО ЛІКАРЯ
Authors: Григорʼєва О. А. , Щербаков М. С. , Апт О. А. , Світлицький А. О. , Абросімов Ю. Ю. , Артюх О. В. , Чернявський А. В. , Вовченко М. Б. 
Published: August 2022

РЕЗЮМЕ. Прискорення соціально-економічного розвитку людства диктує необхідність змін у підготовці фахівців будь-якої сфери. Не є винятком і медична галузь, яка повинна забезпечити високу якість освіти випускникам вищої школи, що є можливим тільки на базі нової концептуальної основи з використанням компетентнісного підходу.
Компетентність, як володіння компетенцією, виявляється в ефективній діяльності і включає особисте ставлення до предмета і продукту діяльності; компетентність – це інтегративне утворення особистості, що інтегрує в собі знання, уміння, навички, досвід.
Формування компетенцій майбутнього лікаря є головною умовою при складанні освітніх та робочих програм за дисциплінами, які повинні стати базою професійного світогляду працівника медичних закладів. Особливо це стосується фундаментальних дисциплін, на основі яких формується лікарське мислення і розуміння змісту клінічних дисциплін.
Здатність майбутніх лікарів до аналізу та синтезу починається з вивчення базових медико-біологічних дисциплін, які нерозривно повʼязані між собою: нормальна та патологічна анатомія, гістологія, нормальна та патологічна фізіологія. Але вивчення цих предметів неможливе, у свою чергу, без базових наукових знань з математики, фізики, геометрії та, навіть, філософії.
Висновки. Завдяки міждисциплінарним звʼязкам, у майбутніх лікарів формуються головні компетенції у вигляді досвіду чотирьох типів:
– досвіду пізнавальної діяльності – у формі знань;
– досвіду творчої діяльності – у формі умінь приймати ефективні рішення;
– досвіду здійснення емоційно-ціннісних ставлень – у формі особистісних орієнтацій;
– досвіду здійснення відомих способів діяльності – у формі умінь діяти за зразком.
Особливості перебігу запальних процесів підщелепної ділянки в осіб похилого віку
Authors: Нагірний Я. П. , Стефанів І. В. , Твердохліб Н. О. 
Published: August 2022

Резюме. Перебіг запальних захворювань підщелепної ділянки у людей похилого віку має свої особливості, які проявляються меншою маніфестацією клінічних ознак запального процесу на тлі підвищення лабораторних ознак інтоксикаційного синдрому.
Мета дослідження – вивчити клініко-лабораторні особливості перебігу запальних процесів підщелепної ділянки в осіб похилого віку.
Матеріали і методи. Для досягнення поставленої мети проведено обстеження 17 осіб похилого віку (60–75 років), яким проводилось лікування з приводу одонтогенних флегмон підщелепної ділянки, гнійних підщелепних сіалоаденітів, а також слинокам’яної хвороби у стадії загострення. Контрольну групу склали 20 осіб молодого (25–44 роки) і середнього (44–60 років) віку. Оцінку тяжкості запального процесу проводили за такими параметрами: температура тіла, частота пульсу, вираження больового синдрому за шкалою Verbal Descriptor Scale (F. Gaston-Johanson, M. Albert, E. Fagan еt al.,1990). Також проводили загальноприйняті обов’язкові лабораторні методи дослідження. Лікування виконували відповідно до затверджених протоколів.
Результати досліджень та їх обговорення. Отримано наступні результати. В осіб похилого віку температура тіла в межах субфебрильних величин тривала до 5-го дня спостереження, тоді як в осіб молодого і середнього віку нормалізувалась вже на 3 день. Зниження частоти пульсу в них пройшло на 5 день після розкриття гнійника, а в осіб молодого і середнього віку – на 3 день. Біль у ділянці операційної рани в осіб похилого віку був менш виражений. Показники вмісту еритроцитів і гемоглобіну в осіб похилого віку були нижчими. Середня кількість лейкоцитів, як й інших показників лейкограми, окрім лімфоцитів, мала тенденцію до підвищення. Достовірно була підвищена ШОЕ (p<0,05).
Висновки. Результати проведених досліджень вказують, що перебіг гнійних запальних процесів підщелепної ділянки в осіб похилого віку має свої особливості. Вони починаються з появи помірних больових відчуттів у місці локалізації захворювання, повільним формуванням інфільтрату в товщі тканин, температурна реакція слабовиражена, незначно погіршується загальний стан. Це свідчить про вторинну імунну недостатність, яка також підтверджується показниками крові: тенденцією до підвищення показників лейкограми і ШОЕ на тлі зниження кількості лімфоцитів. Прояви інтоксикаційного синдрому зменшуються у них повільніше, про що свідчить триваліший період стабілізації температури і пульсу.