bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Improving the Accuracy of Constant Temperature Monitoring of Open-Air Stereo Stages
Authors: GABRIEL Justine , IACOBELLI Daniela , GLAGE Eve , SORBY Kelli 
Published: November 2022

Background: Temperature regulation and monitoring is critical in IVF laboratories. Constant temperature monitoring of open-air stereo stages has proven to be a difficult feat, as probes are exposed to ambient air, making readings irreflective of actual temperature within media. Aim: To determine the substrate that most accurately reflects the temperature of culture media on an open stereo-stage. Method: Media under oil was temperature logged on a stereo stage simultaneously with six different dish setups, each fitted with a temperature probe: empty dish, large steel spheres (5mm), small steel spheres (2mm), ultrasound gel, silicone mold and ceramic balls. The dish set up that most consistently reflected media temperature was further assessed to determine how closely it mimicked the warming rate of media, measured in 1-minute intervals over a 20-minute period. Results: The media logged an average temperature of 36.99°C with a tight range of 36.9°C−37.1°C. The commonly used empty dish recorded an average temperature of 35.44°C with a range of 35.06°C−35.81°C. The tested substrates, listed in ascending order of efficacy, measured as follows: ceramic balls −33.65°C (33.01°C−33.97°C), large steel spheres −33.16°C (35.03°C−35.31°C), silicone mold −35.67°C (35.40°C−36.01°C) and ultrasound gel −36.24°C (36.5°C−36.41°C). The small steel spheres replicated the media temperature most accurately, with an average temperature of 36.48°C and the least variation (36.38−36.60°C). When warmed from room temperature to 37.0°C, the small steel spheres were closely comparable to the warming rate of the media, with rates of 0.94°C per minute and 1.1°C per minute, respectively. Both reached range within 12-minutes. Conclusion: Small steel spheres can substitute for culture media during temperature monitoring, allowing accurate constant monitoring of open-air stage temperature, and are closely comparable to the warming rate of media.
Motivational Factors and Barriers for Infertile Patients and Their Partners to Seek Consultation and Treatment in Australia
Authors: HOLMES Anna 
Published: November 2022

Background: Individuals and couples frequently wait years prior to seeking out medical advice and treatment for infertility, decreasing their chances of treatment success. The causes of delays to diagnosis, treatment and pregnancy are not well established amongst patients or their partners. Aim: To understand the key drivers and barriers for infertile patients and their partners to see an infertility specialist and subsequently undergo treatment. Method: An online quantitative survey collected data from 200 respondents in Australia in 2019. Average age was 35.7y (±10.5), 66% of patients were female, 47% of partners were female, 63% were married and 86% were heterosexual. Results: Average time to diagnosis was 3.1y (±2.4), followed by an average 1.4y (±1.4) attempting natural conception before consultation, and an average 1.4y (±1.4) of treatment before successful couples achieved pregnancy. The most frequently reported driver for considering treatment in respondents with a consultation (N=109) was an equal desire within couples to have a child by any means necessary (47%), followed by being comfortable with the treatment options and recommendations presented to them (45%). Among partners, 29% cited transparency of information from HCPs about treatment expectations as an important driver. Of respondents not seeking treatment after consultation (n=20), the most frequent reason was perceived cost (40%). Post consultation, only 15% of respondents not seeking treatment (n=20) reported that their HCP offered supportive services, compared to 55% of respondents seeking treatment (p[Formula: see text]0.002). 30% of respondents not seeking treatment agreed that their HCP provided resources to find a suitable infertility specialist, compared with 68% among those receiving treatment (p[Formula: see text]0.003). 30% of respondents not seeking treatment agreed that their HCP provided them with resources about their diagnosis, compared with 67% among those receiving treatment (p[Formula: see text]0.004). Conclusion: There were significant differences in perceived HCP services among respondents seeking treatment versus not seeking treatment.
Uterus Transplantation and Pregnancy Induction: An Approved Protocol at Royal Prince Alfred Hospital (RPA)
Authors: GEORGEVSKY Dana , LI Ying , PATHER Selvan , TEJADAS-BERGES Trevor , ROBINSON David , LAURENCE Jerome , CAMPBELL Neil , WYBURN Kate , LIYANAGAMA Keith , NARAYAN Rajit , LUTZ Tracey , CHAN Agnes , HEANEY Sally-Ann , KITZING Yu Xuan , ANDERSON Lyndal , TESTA Giuliano , JOHANNESSON Liza , MARREN Anthony 
Published: November 2022

Background: Absolute Uterine Factor infertility (AUFI) can be congenital such as Mayer-Rokitansky Küster syndrome (MRKH), or acquired resulting from conditions rendering the uterus non-functional or hysterectomy. Prior to the year 2014, women with AUFI had limited opportunities to have a child with the options being either surrogacy or adoption. In 2014 the first successful uterus transplant (UT) was achieved in Sweden. RPA was the first site in Australia to receive ethical approval for a UT trial. Objectives: To determine if UT is an effective, safe, and operationally viable option for women with AUFI in order to achieve live birth. Methodology: Potential donor/recipient pairs will undertake a comprehensive screening process to assess suitability. The process will then involve: 1. Creation of embryos via IVF; 2. Donor Hysterectomy and Recipient Transplant; 3. Recovery with immunosuppression; 4. Embryo transfer; 5. Pregnancy care and delivery; 6. Post-delivery, potential second pregnancy, and explant with follow-up. Conclusion: UT is a novel and promising procedure for women with AUFI to achieve parenthood. The process involves a comprehensive workup to assess suitability. A multidisciplinary team within a tertiary centre is essential for establishing a successful UT program. Due to the infancy of UT all centres need to be diligent in reporting clinical outcomes to establish the feasibility of UT as a future treatment option for AUFI.
Does Advanced Paternal Age Increase the Rate of Paternally Derived Aneuploidy as Detected by SNP Array?
Authors: SAMARASEKERA Tanya , HARDY Tristan , ROMBAUTS Luk , GREEN Mark P. , LIU Yanhe , ZANDER-FOX Deirdre , WILLATS Elissa 
Published: November 2022

Objective: Recent studies have investigated the impact of paternal age on the incidence of embryo aneuploidy using young oocyte donors to control for maternal age, with conflicting results observed. This study takes a different approach, looking at the parental source of embryo aneuploidy as detected by SNP array. The aim was to determine whether the incidence and type of paternal-origin aneuploidy would increase with advancing paternal age. Design: A retrospective study of PGT outcomes from 1541 embryos with trio SNP array linkage-based testing from 2012-2020 across three paternal age groups: <35yrs (n=410), 35-40yrs (n=789) and >40yrs (n=315). The primary outcome was frequency of paternally derived aneuploidy in each age bracket. The secondary endpoint was comparison of the complex abnormality rate and the rates of specific trisomies and monosomies of paternal origin. Results: There was no association between advancing paternal age and prevalence of paternal-origin aneuploidy (<35yrs: 17.8%, 35–40yrs: 16.2%; >40yrs: 17.1%). Moreover, no differences were found between age cohorts in the occurrence of paternal-origin trisomy and paternal-origin monosomy. However, the rate of paternally derived complex abnormal embryos appeared increased with advancing paternal age (<35yrs: 2.9%; 35-40yrs: 3.8%; >40yrs: 4.4%) but did not reach statistical significance. Analysis of specific chromosomes showed the >40yrs cohort had a marked increase in rates of trisomy 4 (2.22% vs. 1.22% <35yrs; 0.63% 35–40yrs), trisomy 10 (0.95% vs. 0.49% <35yrs; 0.38% 35-40yrs), trisomy 12 (1.27% vs. 0.49% <35yrs; 0.51% 35-40yrs) and trisomy 19 (1.59% vs. 0.73% <35yrs; 0.76% 35-40yrs). Unlike previously reports, no clear difference was observed in the rate of trisomy 21 with advancing paternal age. Conclusion: We conclude that there is no association between paternal age and the overall rate of paternal-origin aneuploidy. However, our findings suggest a possible effect of advanced paternal age (>40yrs) on the rate of paternally derived complex abnormalities, as well as increased rate of specific paternal-origin trisomies (4, 10, 12, 19).
Physical Inactivity and Food Insecurity Are Associated with Social Capital: A Large-Scale Population-Based Study in Tehran
Authors: Nakhostin-Ansari Amin , Akbari Paria , Selk-Ghaffari Maryam , Memari Amir Hossein , Vaez-Mahdavi Mohamad-Reza , Asadi-Lari Mohsen 
Published: November 2022

Background. There are limited studies on food security, physical activity, and social capital in the Iranian population. This study aimed to evaluate the social capital’s associations with physical inactivity and food insecurity in a large-scale study in Iran, Urban HEART-2. Methods. This cross-sectional study was conducted in 22 districts of Tehran, the capital of Iran. Residents of Tehran who were 15 years or older were selected by a multi-stage, stratified, and random sampling method. Food insecurity and physical activity were evaluated using Household Food Security Scale and Global Physical Activity Questionnaire, respectively, and their associations with social capital were evaluated. Results. A total of 5030 individuals were included in this study, with 3139 (62.4%) males. The mean age of participants was 44.08 years (SD = 16.33, range = 15–90). Participation in social events (OR = 0.893, 95% CI = 0.819–0.974,

P

= 0.011), social network (OR = 0.849, 95% CI = 0.786,

P

< 0.001), and voluntary activities (OR = 0.865, 95% CI = 0.812–0.921,

P

< 0.001) were all negatively associated with food insecurity. Also, voluntary activities (OR = 0.823, 95% CI = 0.776–0.872,

P

< 0.001) and participation in the associations activities (OR = 0.665, 95% CI = 0.582–0.759,

P

< 0.001) were negatively associated with physical inactivity. Conclusion. The prevalence of food insecurity and physical inactivity is relatively high among Tehran residents. As a factor affecting the physical activity and food security, social capital can be targeted in interventions to improve physical activity and food security among Iranians.
ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНЕ ВИЗНАЧЕННЯ ПАРАМЕТРІВ ФОТОДИНАМІЧНОГО ВПЛИВУ НА A. ІSRAELII ТА P. MELANINOGENICA
Authors: Воронкіна І.А. , Сердечна Е.С. , Марющенко А.М. , Дяченко В.Ф. 
Published: November 2022

Мета дослідження – експериментальне визначення параметрів фотодинамічного впливу на життєздатність пародонтопатогенних анаеробних збудників, на прикладі A. іsraelii та P. melaninogenica.
Матеріали і методи. Для досліджень використовували культури виділених клінічних штамів A. israelii та P. melaninogenica. Джерелом опромінення слугував високоінтенсивний світлодіод з довжиною світлової хвилі 460-480 нм та потужністю випромінювання 1200 mW/см2. Планшет з культурами опромінювали протягом від 30 с до 5 хв та залишали в анаеробних умовах при 37 ºС. Вплив «синього» світла на життєздатність культур, які підлягали опроміненню, оцінювали за кількістю вирослих колоній на щільному живильному середовищі через 6, 12 та 24 год культивування бактерійної зависі.
Результати досліджень та їх обговорення. За результатами дослідження визначено, що при опроміненні культури упродовж 30 с, 1 та 2 хв у пробах, що були піддані опроміненню, не відзначалося статистично значущого зменшення життєздатних клітин, порівняно з контролем. При опроміненні тривалістю 3, 4 та 5 хв через 12 та 24 год культивування встановлено значне (на 2-3 логарифми) зниження кількості КУО/мл культури. Ці результати дозволили нам визначити тривалість опромінення культури A. israelii протягом 2 хв як таке, що суттєво не впливає на життєздатність клітин і є оптимальним для досліджень фотодинамічної мікробної інактивації культури A. israelii.
При опроміненні культури P. melaninogenica тривалістю 30 с та 1 і 2 хв у пробах не відзначалося статистично значущого зменшення кількості життєздатних клітин, порівняно з контролем протягом всього періоду культивування. При опроміненні тривалістю 3 та 4 хв через 12 год культивування встановлено незначне, статистично не значуще пригнічення інтенсивності росту культури, порівняно з контролем. Така тенденція зберігалась і через 24 год культивування. При опроміненні тривалістю 5 хв через 12 год культивування встановлено значне, в 100 і більше разів (до 2-3 логарифмів), зниження кількості життєздатних клітин. Така тенденція зберігалась і через 24 год культивування мікробної зависі. За результатами проведених досліджень було встановлено, що електромагнітний вплив упродовж 4 хв не приводив до статистично значущого зменшення життєздатності культури P. melaninogenica протягом всього періоду спостереження.
Висновки. За результатами експериментів визначено, що при опроміненні культур P. melaninogenica та A. israelii випромінювачем потужністю 1200 mW/см2 та довжиною хвилі 460-480 нм вплив упродовж 4 та 2 хв відповідно не приводив до статистично значущого зменшення їх життєздатності протягом всього періоду спостереження. Дослідження щодо визначення параметрів фотодинамічного впливу на виділені аспорогенні анаеробні збудники ГЗЗП дозволило нам підібрати оптимальні режими опромінення для подальших досліджень щодо створення оригінальної композиції ФС для ФДТ гнійно-запальних захворювань пародонта.
ПАНДЕМІЯ COVID-19 ТРИВАЛІСТЮ У ДВА РОКИ: ПРОБЛЕМНІ ПИТАННЯ ПЕДІАТРІЇ ТА ШЛЯХИ ЇХ ВИРІШЕННЯ
Authors: Литвин Г.О. , Стасів М.В. 
Published: November 2022

Мета роботи – проаналізувати та узагальнити дані провідних наукових організацій та медичних спільнот щодо етіології, епідеміології, патогенезу, клінічного перебігу COVID-19 у дітей, порівнюючи з дорослими; дати сучасні рекомендації стосовно діагностики, лікування та профілактики COVID-19 у дітей.
Узагальнено найновішу інформацію про зміну етіологічної структури нової коронавірусної інфекції впродовж 2 років пандемії, поширення хвороби світом, міжнародні епідеміологічні засади, клінічні симптоми, можливі ускладнення хвороби у педіатричній практиці.
Зусиллями світової медичної спільноти розроблено та удосконалено лабораторну діагностику SARS-CoV-2-інфекції. Описано діагностичні критерії різних варіантів перебігу хвороби у дітей, враховуючи загальноклінічні, імунологічні, біохімічні та інструментальні методи. Висвітлено етапи пошуку етіотропної, патогенетичної, імуномодулювальної терапії та впровадження її у практику. Окреслено лікування ускладнень, використання оксигенотерапії при гострому респіраторному дистрес-синдромі, включаючи ЕКМО при критичній гіпоксемії як рятівну технологію. Акцентовано увагу на ураженні різних органів та систем у гострій фазі хвороби, враховуючи цитокіновий шторм, та на віддалених наслідках COVID-19, таких як мультисистемний запальний синдром. Наведено етапи розвитку вакцин з різним вектором дії проти SARS-CoV-2 та впровадження їх у педіатричну практику.
ПАМ’ЯТІ ОЛЕКСАНДРА ДАНИЛОВИЧА КРУШЕЛЬНИЦЬКОГО
Authors: Avtoriv Kolektyv 
Published: November 2022

Наведено біографічні дані й творчий доробок О.Д. Крушельницького – доцента кафедри військово-профілактичної медицини Української військово-медичної академії, кандидата медичних наук, заслуженого працівника освіти України, учасника війни в Афганістані, полковника медичної служби у відставці.
ОСОБЛИВОСТІ СТАТУСУ ВІТАМІНУ D ТА МІНЕРАЛЬНОГО ОБМІНУ ЗАЛЕЖНО ВІД ПОЛІМОРФІЗМУ BSML ГЕНУ VDR У ДІТЕЙ В ПЕРІОД ДРУГОГО РОСТОВОГО СПУРТУ
Authors: Фролова Т. В. , Осман Н. С. , Стенкова Н. Ф. , Терещенкова І. І. , Сіняєва І. Р. , Сенаторова А. В. , Амаш А. Г. 
Published: November 2022

Мета дослідження – встановити особливості статусу вітаміну D та мінерального обміну в дітей в період другого ростового спурту залежно від поліморфізму BSML гену VDR.
Матеріали та методи. Обстежено 205 дітей віком 9–17 років, які були розподілені на групи залежно від наявності ростового спурту та його інтенсивності. I групу склали 50 дітей, які за поточний рік прибавили в зрості 8–12 см; у II групу ввійшли 46 дітей, які за поточний рік прибавили у зрості більш ніж 12 см; III група – 109 дітей, які не мали ростового спурту. Обстеження включало аналіз даних анамнезу, оцінку рівня фізичного та статевого розвитку, визначення рівнів кальцію, фосфору, магнію, вітаміну D та поліморфізму гену VDR.
Результати дослідження та їх обговорення. В усіх групах дітей спостерігалося зниження рівня кальцію. Так, середній рівень загального кальцію у дітей І групи склав (2,22±0,15) ммоль/л, іонізованого кальцію – (1,12±0,28) ммоль/л. У дітей ІІ групи рівень загального кальцію склав (2,13±0,11) ммоль/л, іонізованого – (0,99±0,10) ммоль/л, у дітей ІІІ групи – (2,26± 0,18) ммоль/л та (1,12±0,10) ммоль/л відповідно. У всіх дітей було діагностовано недостатність або дефіцит вітаміну D. Середній рівень вітаміну D у дітей I групи склав (40,80±9,44) нмоль/л, недостатність виявлено у 9 (18,0 %) дітей та дефіцит – у 41 (82,0 %) дитини. У дітей II групи середній рівень вітаміну D склав (45,6±5,14) нмоль/л, недостатність діагностовано у 6 (13,04 %) дітей, а дефіцит – у 40 (86,96 %) дітей. У дітей III групи середній рівень вітаміну D по групі склав (40,47± 9,49) нмоль/л, недостатність вітаміну виявлено у 18 (16,5 %) дітей, дефіцит – у 91 дитини (83,5 %). При проведені молекулярного дослідження встановлено, що у 48,76 % дітей не виявлено мутацій поліморфізму BSML гену VDR, у 41,32 % дітей виявлено гетерозиготну мутацію, у 9,92 % дітей – гомозиготну мутацію.
Висновки. Зниження забезпечення кальцієм на тлі низького рівня вітаміну D впливає на мінералізацію кісткової тканини, проте в період інтенсивного росту дитини більший вплив має неспроможність дитячого організму щодо адекватного формування кісткової тканини. У 100 % дітей рівень вітаміну D не сягав референтних значень.
Досвід лікування хронічних виразок гомілки різного генезу
Authors: Косульников С. О. , Бєсєдін О. М. , Кисілевський Д. О. , Соколов О. В. , Тарнапольський С. О. , Кравчено К. В. 
Published: November 2022

Мета роботи: висвітлення покращення результатів лікування пацієнтів із хронічними виразками гомілки різного генезу шляхом впровадження в клінічну практику сучасних технологій діагностики та ранового дебридменту.
Матеріали і методи. До групи спостереження увійшло 125 пацієнтів із виразками гомілок різного генезу та площею виразки не менше 60 см², які проходили лікування в гнійно-септичному центрі Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені І. І. Мечникова впродовж 2015–2020 рр.
Результати досліджень та їх обговорення. Алгоритм впровадженого активного хірургічного дебридменту виразки, який включає хірургічну обробку виразки ультразвуковим кавітатором, у поєднанні із гемодинамічною корекцією кровотоку на відповідному сегменті, дав змогу вже на 3,7 добу лікування перевести рану із стану хронізації до гострого стану та розпочати вакуумну терапію ран. При досягненні готовності рани до закриття використання ксенодермоімплантації та shave-терапії дало змогу у 90 % хворих досягти повного загоєння рани при середніх строках шпиталізації 27,5 доби. Запропонований алгоритм лікування хронічних виразок гомілки після подальшого вивчення та доопрацювання може бути рекомендований для імплементації в спільну роботу відділень гнійно-септичної та судинної хірургії.
ІМУНОФЕНОТИПІЧНІ ВЛАСТИВОСТІ ЛІМФОЦИТІВ ПЕРИФЕРИЧНОЇ КРОВІ НЕПЛІДНИХ ЧОЛОВІКІВ ІЗ СУПУТНЬОЮ ПАТОЛОГІЄЮ
Authors: Мельник О. В. , Воробець М. З. , Фафула Р. В. , Воробець З. Д. 
Published: November 2022

Вступ. Відомо, що приблизно 15 % подружніх пар страждають від непліддя, причому чоловічий фактор становить майже 50 % випадків. За традиційною методикою оцінки, в 30 % пацієнтів етіологія чоловічого внеску в непліддя залишається нез’ясованою і, таким чином, ідентифікується як ідіопатична. Тому діагностика чоловічого непліддя не може обмежуватися лише звичайним аналізом сперми. Регуляція чоловічої репродуктивної функції є багаторівневою, із залученням не тільки ендокринної системи, але й імунної. Інфертильність чоловіків спостерігають і при інших супутніх патологіях, зокрема ревматоїдному артриті. Для кращого розуміння імунопатогенетичних механізмів непліддя потрібно дослідити роль різних імунних чинників.
Мета дослідження – оцінити популяційний склад та активаційні маркери лімфоцитів периферичної крові чоловіків з ідіопатичною формою непліддя й автоімунною патологією суглобів.
Методи дослідження. Дослідження проведено на сироватці крові та сім’яній плазмі 45 інфертильних чоловіків віком 22–48 років: з ідіопатичним непліддям (n=23) та автоімунною патологією суглобів – ревматоїдним артритом (n=22). До контрольної групи ввійшли 27 фертильних здорових чоловіків того ж віку. Для визначення кількісних показників лімфоцитів основних популяцій і субпопуляцій у крові пацієнтів з ідіопатичним непліддям та автоімунною патологією суглобів застосовували метод проточної цитомет­рії з моноклональними антитілами, міченими флуоресцеїном (BD Biosciences, США). Кількість лімфоцитів визначали на проточному цитометрі BD FacsCalibur (Becton Dickinson, США).
Результати й обговорення. Кількість лімфоцитів субпопуляцій у неплідних чоловіків практично не відрізнялася від аналогічних показників контрольної групи за абсолютними значеннями. Проте у крові чоловіків з ідіопатичним непліддям спостерігали вірогідне збільшення CD4+CD25+ Т-лімфоцитів – з (0,357±0,185) до (0,504±0,220) Г/л (р<0,05). При автоімунній патології достовірних змін не виявлено. Неплідні чоловіки з автоімунною патологією відрізнялися від пацієнтів контрольної групи підвищеними показниками CD8+-клітин та активованих Т-лімфоцитів. Найбільше відхилень від контролю зареєстровано в осіб з ідіопатичним непліддям: знижена кількість наївних CD4+CD25–-лімфоцитів при одночасному зростанні кількості CD4+CD25+-регуляторних Т-клітин, що вказувало на конверсію наївних Т-лімфоцитів на регуляторні клітини.
Висновки. Розвиток непліддя на тлі різної супутньої патології супроводжується змінами показників як системної, так і локальної імунної реактивності. Характер цих змін відрізняється залежно від супутньої патології. З’ясування характерних ознак порушень імунної реактивності в неплідних чоловіків з різною супутньою патологією дозволяє позиціонувати деякі з них як надійні маркери для прогнозування порушень репродуктивної функції.