bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
АНАЛІТИЧНИЙ ОГЛЯД ТА РОЗРОБЛЕННЯ КЛАСИФІКАЦІЇ МЕХАНІЗМІВ ПОДАЧІ ГОЛКОВИХ НИТОК ШВЕЙНИХ МАШИН ЛАНЦЮГОВОГО СТІБКА
Authors: МАНОЙЛЕНКО О. П. , ГОРОБЕЦЬ В. А. , ДВОРЖАК В. М. , ПИСАРЕНКО Д. Д. , БИЛИК К. А. 
Published: May 2023

Мета: розроблення класифікації за структурними ознаками та аналіз застосування відомих механізмів подачі голкових ниток (МПГН) швейних машин ланцюгового стібка різних типів (100, 400, 500, 600 та 800).
Методика включає основні етапи структурно-топологічного аналізу, а саме: формування функціональних задач, розділення об’єктів МПГН за принциповим та функціональним аспектом на елементи (ланки, ниткоподавачі, нитконапрямники, регулятор натягу нитки, можливості регулювання закону та величини подачі нитки тощо), проведення топологічної декомпозиції МПГН та відношень між ними, не вникаючи у їх змістовний опис, групування за типом та реалізації типу стібка.
Результати: отримано узагальнену класифікацію МПГН, яка враховує тип механізму, приналежність до типу ланок, наявність систем автоматизованого контролю та електромеханічних пристроїв. Окрім цього МПГН структуровані в групи у відповідності застосування їх в швейних машинах для утворення певних типів ланцюгових стібків.
Наукова новизна полягає в структурно-топологічному аналізі МПГН швейних машин ланцюгового стібка та розробці їх класифікації.
Практична значимість: систематизація відомих МПГН, що полегшує вибір їх структури при проєктуванні швейних машин ланцюгового стібка.
ПІДГОТОВКА ІНФОРМАЦІЇ ПРО ЗОВНІШНІ КОНТУРИ ПЛОСКИХ ГЕОМЕТРИЧНИХ ОБ’ЄКТІВ ДЛЯ ЕФЕКТИВНОГО АВТОМАТИЗОВАНОГО ПРОЕКТУВАННЯ РАЦІОНАЛЬНИХ СХЕМ РОЗКРОЮ
Authors: ЧУПРИНКА В. І. , ЧУПРИНКА Н. В. , ВАСИЛЕНКО О. Л. , НАУМЕНКО Б. В. 
Published: May 2023

Мета: Розробити математичне та програмне забезпечення для підготовки інформації про зовнішні контури плоских геометричних об’єктів для ефективного автоматизованого проектування раціональних схем розкрою матеріалів на ці плоскі геометричні об’єкти.
Методика. У ході розробки алгоритмів підготовки інформації про зовнішні контури плоских геометричних об’єктів з допустимою точністю апроксимації використані методи аналітичної геометрії та прикладної математики.
Результати. Для ефективного використання програмного забезпечення щодо автоматизованого проектування раціональних схем розкрою матеріалів на плоскі геометричні об’єкти запропоновані алгоритми підготовки інформації про зовнішні контури плоских геометричних об’єктів з допустимою точністю, які забезпечують скорочення часу автоматизованого проектування раціональних схем розкрою в декілька разів. Особливо це важливо при інтерактивному проектуванні та коригуванні розкрійних схем. Проаналізувавши значення коефіцієнта точного відображення, рекомендовано допустиму точність апроксимації про зовнішні контури деталей взуття вибрати в діапазоні 0.5 мм≤ε ≤0.25.
Наукова новизна. Запропоновані алгоритми підготовки інформації про зовнішні контури плоских геометричних об’єктів для ефективного автоматизованого проектування раціональних схем розкрою матеріалів на ці плоскі геометричні об’єкти, які визначають допустиму точність кусково-лінійної апроксимації цих контурів, та забезпечують їх апроксимацію із цією допустимою точністю.
Практична значимість. Запропоновані алгоритми підготовки інформації про зовнішні контури плоских геометричних об’єктів для ефективного автоматизованого проектування раціональних схем розкрою матеріалів на ці плоскі геометричні об’єкти реалізовані в програмний продукт для ущільнення інформації про зовнішні контури при кусково-лінійній апроксимації цих контурів. У результаті ущільнення отримана інформація про зовнішні контури плоских геометричних об’єктів забезпечить скорочення часу автоматизованого проектування раціональних схем розкрою в декілька разів.
РОЗРОБКА ТЕХНОЛОГІЇ ЕЛЕКТРОПРОВІДНИХ ГІБРИДНИХ КОМПОЗИЦІЙНИХ ПОКРИТТІВ
Authors: СВІСТІЛЬНІК Р. Ф. , ФЕДОРІВ Т. Р. , САВЧЕНКО Б. М. , ОСАУЛЕНКО С. І. 
Published: May 2023

Мета дослідження. Розроблення технології та складу електропровідних полімерних покриттів з регульованим рівнем електричного опору на основі вуглецевих складових для застосування при створенні гнучких нагрівальних елементів.
Методи дослідження: Визначали питомий поверхневий та об’ємний електричний опори за методом Кельвіна використовуючи чотириелектродну схему.
Результати. Електричний опір покриття в значній мірі залежить від способу його нанесення та виду субстрату, що застосовується. Роликовий аплікатор забезпечує отримання монолітного багатошарового покриття з низьким значення питомого об’ємного електричного опору. Паперовий субстрат дозволяє сформувати бездефектне покриття завдяки швидкому поглинанню розчинника та попередженню розшарування системи через зростання її в’язкості. Проте плівковий субстрат є більш придатним у випадку створення нагрівальних елементів. Товщина покриття впливає на значення питомого об’ємного електричного опору і дозволяє керовано регулювати його електропровідність. Найнижчі значені електричного опору для створених покриттів отримані у випадку використання електропровідної сажі марки ХС 72 в кількості 10–20% мас. Введення інертних наповнювачів у склад композиції дозволяє знизити горючість покриття та покращити електропровідність за рахунок зменшення частки діелектричної полімерної матриці та покращення перколяції. Модифікація полімерної матриці реактопластичним компонентом – бакелітовою смолою забезпечує отримання термостабільного покриття, стійкого до дії розчинників.
Наукова новизна. Встановлено залежність питомого електричного опору покриття від вмісту та виду сажі. Показано можливість регулювати електропровідність покриття шляхом введення інертного мінерального наповнювача в склад композиції.
Практична значимість. Встановлено вплив технології нанесення покриття на значення його електричного опору. Визначена залежність питомого електричного опору покриття від виду субстрату.
РОЗРОБКА АДАПТИВНОГО WEB-ІНТЕРФЕЙСУ ДЛЯ ДОДАТКУ КЕРУВАННЯ ОСОБИСТИМИ ФІНАНСАМИ
Authors: БАШОВИЙ В. М. , СТАЦЕНКО В. В. , СТАЦЕНКО Д. В. 
Published: May 2023

Мета. Створення адаптивного web-інтерфейсу для додатку керування та обліку особистих фінансів.
Методика. Використовуються методи побудови web-інтерфейсів, мова розмітки гіпертексту (HTML), каскадна мова стилю сторінок (CSS), інструменти дослідження web-додатків.
Результати. Проаналізовано вимоги до адаптивних web-інтерфейсів, що дозволяють використовувати їх на пристроях з різними параметрами екранів. Визначено складові елементи web-інтерфейсу додатку для обліку та аналізу використання особистих фінансів. Розроблено три варіанти компоновки цих елементів для екранів персональних комп’ютерів, планшетів та смартфонів. Запропоновані варіанти компоновки дозволяють уникнути появи горизонтальної прокрутки на екрані та працювати з інформацією без використання функції масштабування. Встановлено, що медіа запити, які входять до специфікації CSS3, дозволяють гнучко керувати взаємним розміщенням елементів інтерфейсу та їх зовнішнім виглядом. Перетворення табличної інформації у форму списків для відображення на вузьких екранах смартфонів здійснено за рахунок зміни HTML розмітки. Створено та розміщено у мережі Інтернет прототип запропонованого додатку.
Наукова новизна. Проаналізовано можливості медіа запитів, що входять до специфікації CSS3, з точки зору керування взаємним положенням компонентів web-інтерфейсів.
Практична значимість. Розроблено прототип web-інтерфейсу додатку керування та обліку особистих фінансів, що дозволяє уникнути появи горизонтальної прокрутки на екрані та працювати з інформацією без використання функції масштабування.
ДОСЛІДЖЕННЯ КОЕФІЦІЄНТІВ ЕФЕКТИВНОСТІ ПІДСИСТЕМИ ТЕПЛОВІДДАЧІ НА ОСНОВІ CDF-МОДЕЛІ КІМНАТИ
Authors: ДЕШКО В. І. , СУХОДУБ І. О. , ЯЦЕНКО О. І. 
Published: May 2023

Мета. Визначення енергетичних показників роботи підсистеми тепловіддачі системи опалення на базі CFD-моделі опалювальної кімнати.
Методика. За допомогою CFD-моделювання типової кімнати з радіатором та природним повітрообміном були отримані данні, використані для розрахованку показників ефективності тепловіддавальної складової системи опалення (підсистеми тепловіддачі) відповідно до методики, представленої ДСТУ Б А.2.2-12:2015. Для CFD-моделювання було використано k-ε модель турбулентності та S2S радіаційну модель.
Результати. За результатами чисельних моделювань, було проведено аналіз температурного розподілу у кімнаті. На основі отриманих даних про теплове навантаження кімнати, внутрішні середньооб’ємну та середньорадіаційну температури, а також температуру в робочій зоні було розраховано складову загальної ефективності, яка відповідає за вертикальний профіль розподілення температури повітря у приміщенні та включає коефіцієнт що враховує вплив температурного напору та коефіцієнт, що враховує питомі тепловтрати через зовнішні огороджувальні конструкції, визначені за температурного напору 29 К.
Наукова новизна. Запропоновано підхід до визначення коефіцієнтів, які стосуються ефективності тепловіддавальної складової системи опалення (підсистеми тепловіддачі). Таким чином методом гідродинамічного моделювання можна уточнити тепловтрати підсистеми тепловіддачі та наведені в ДСТУ Б А.2.2-12:2015 коефіцієнти.
Практична значимість. Наведені результати досліджень доводять доцільність застосування CFD-моделей при розрахунку тепловтрат тепловіддавальної складової системи опалення, а також дозволяють провести наукове обгрунтування ряду значень, наведених у таблицях стандарту ДСТУ Б А.2.2-12:2015, які стосуються ефективності тепловіддавальної складової системи опалення.
ДОСЛІДЖЕННЯ ПРОЦЕСУ ВІДНОВЛЕННЯ ДЕГРАДОВАНИХ СОНЯЧНИХ ПАНЕЛЕЙ
Authors: ТРИХЛЄБ А. С. , ПАНАСЮК І. В. 
Published: May 2023

Мета. Дослідження процесу відновлення деградованих сонячних панелей з метою розроблення спрощених методів визначення місць деградації. Розроблення рекомендацій та обладнання для відновлення деградованих сонячних панелей.
Методика. Аналітичне дослідження літературних джерел, узагальнення літературних джерел, спостереження, порівняння, вимір, експеримент, матеріальне моделювання, фізичне моделювання.
Результати. Проаналізовано причини потенційно викликаної деградації (PID) сонячних панелей. Визначено, що PID виникає через незначні небажані струми між напівпровідником з одного боку та склом, антибліковим покриттям (ARC), рамою та кріпленням з іншого боку. Погіршення продуктивності пов’язане з міграцією іонів натрію зі скляної пластини через інкапсуляцію (зазвичай: EVA) і антиблікове покриття (ARC) до комірки. Це відбувається, коли напівпровідник у комірці набуває негативного потенціалу щодо інкапсуляції та опорної структури. Визначено фактори сприяння PID. Температура, і вологість сприяють PID, також інтенсивність ефекту залежність від розташування в рядку. Сформульовано умови уникнення або пом'якшення PID. Розглянуто обладнання для запобігання та реверсу PID. Створено стенди для відстеження зміни вольт-амперної характеристики та відновлення деградованих сонячних панелей. Розроблено метод органолептичного визначення місць деградації батарей Розроблено рекомендації, щодо відновлення сонячних панелей в польових умовах.
Наукова новизна. Виявлено взаємозв’язок між контактом панелей з елементами кріплення і інтенсивністю їх деградації. Встановлено, що частини панелей, які торкались конструкції кріплення, деградували сильніше інших конструкцій батареї. Ці частини шунтують інші частини елементів батареї.
Практична значимість. Розроблено метод органолептичного визначення місць деградації батарей Розроблено рекомендації, щодо відновлення сонячних панелей в природних умовах. Визначено що панелі, які мали підвищений потенціал відносно землі відновлювалися швидше, ніж на стенді.
ОСОБЛИВОСТІ ТА ПЕРСПЕКТИВИ РОЗВИТКУ НАНОКАТАЛІЗАТОРІВ
Authors: КИСЛОВА О. В. 
Published: May 2023

Мета. Узагальнити інформацію про особливості будови та властивості нанокаталізаторів, принцип їх дії, ефективність, специфічність, переваги застосування та перспективні напрямки розвитку.
Методика. Аналіз літературних даних щодо залежності властивостей нанокаталізаторів від їх просторової розмірності, впливу особливостей структури на ефективність нанокаталізу, перспектив розвитку.
Результати. Нанокаталізатори характеризуються сукупністю специфічних фізичних та хімічних властивостей, які обумовлені суттєвим зростанням їх питомої поверхні внаслідок зменшення розмірів часточок, зміною кристалічної структури та будови електронних рівнів. Механізм дії нанокаталізаторів відрізняється від дії класичних каталізаторів. На ефективність каталізу значно впливає розмір наночастинок та їх взаємодія з носієм. Активні центри нанокаталізаторів мають неоднорідну поверхню та ненасичені валентні зв'язки, які сприяють легкому протіканню електронного або протонного обміну. Широкого застосування набувають нанокомпозитні матеріали на основі нанокластерів металів та модифікованих поліелектролітів, вуглецевих матеріалів, цеолітів, які стабілізують структуру нанооб’єктів та збільшують їх каталітичну активність.
Наукова новизна. Аналіз літературних даних показав, що ефективність дії нанокаталізаторів залежить від просторової розмірності нанооб’єктів, наявності дефектів у їх структурі. Створення композитних наноматеріалів дозволяє стабілізувати наночастинки каталізаторів, зберегти їх унікальні властивості та технологічно модифікувати організацію каталітичних процесів.
Практична значимість. Нанокаталітичні системи дають можливість реалізовувати хіміко-технологічні процеси з більшою ефективністю, меншими енерговитратами та за вищими екологічними вимогами. Сучасні методи одержання нанокаталізаторів з оптимальними структурними та розмірними характеристиками сприяють підвищенню їх активності, селективності, зниженню собівартості.
МІКРОФІЛЬТРАЦІЙНІ МЕМБРАНИ, МОДИФІКОВАНІ ГІДРАТОВАНИМ ДІОКСИДОМ ЦИРКОНІЮ, ЯКИЙ МІСТИТЬ ВУГЛЕЦЕВІ НАНОТОЧКИ
Authors: КУДЕЛКО К. О. , РОЖДЕСТВЕНСЬКА Л. М. , ВЕРБИЦЬКА А. А. , БОРИСЕНКО Ю. В. , БАРСУКОВ В. З. 
Published: May 2023

Мета дослідження: Встановлення впливу модифікаторів - гідратованого діоксиду цирконію та його композиту із вуглецевими наноточками - на розділову здатність полімерних мембран (перенос іонів та закономірності фільтрування води і розчинів білків) для подальшого використання мембран із найкращими властивостями у процесах концентрування білкових компонентів із рідин біогенного походження.
Методи дослідження: Сканувальна електронна мікроскопія (дослідження морфології мембран), гравіметричний (визначення вмісту ZrO2 у полімері), кондуктометрія (вміст солі у водних розчинах), потенціометрія (вимірювання мембранного потенціалу), спектрофотометричний (концентрація білку у пермеаті).
Результати: Мікрофільтраційні мембрани (полівініліденфторидну та поліамідну) модифіковано гідратованим діоксидом цирконію, а також його композитом із вуглецевими наноточками, розмір яких становить 8–12 нм. Тестування мембран при фільтруванні води показало, що найменший гідродинамічний опір, який становить (0.48–3.77)´1012 м-1 виявляють полівініліденфторидні мембрани - як вихідна, так і модифіковані. При фільтруванні розчину бичачого сироваткового альбуміну показало, що найбільшою стійкістю до органічних забруднювачів та найвищою розділовою здатністю характеризується мембрана, модифікована композитом: при цьому затримується 100% білку. Цю мембрану використано для одержання білкового концентрату молочної сироватки. При цьому утворення осаду відбувається на її зовнішній поверхні.
Для ідентифікації вуглецевих наноточок в інкорпорованому композиті запропоновано непрямий метод, який передбачає вимірювання мембранного потенціалу та вивчення дифузії солі (1,1-зарялного електроліту). Розраховано коефіцієнти дифузії іонів. У випадку полівініліденфторидних матеріалів, що містять одно- та двокомпонентний модифікатори, ці значення становлять відповідно 7´10-12 та 6´10-13 м2с-1 для іонів Na+. Отже, вуглецева складова зменшує коефіцієнти дифузії на порядок.
Висновки: Введення до пор мікрофільтраційних мембран двокомпонентного модифікатору, що містить вуглецеві наноточки, дозволяє покращити затримуючу здатність мембран та підвищити їх стійкість до органічних забруднювачів. Мембрани можуть бути використані для переробки рідин біогенного походження.
ВПЛИВ ПАРАМЕТРІВ ОДНО- ТА ДВОКОМПОНЕНТНОГО ВУГЛЕЦЕВОГО НАПОВНЮВАЧА НА ЕЛЕКТРОПРОВІДНІСТЬ АКРИЛОВОГО ПОЛІМЕРНОГО КОМПОЗИЦІЙНОГО ПОКРИТТЯ
Authors: КУРИПТЯ Я. А. , СЕНИК І. В. , БАРСУКОВ В. З. , ХОМЕНКО В. Г. 
Published: May 2023

Мета. Дослідження впливу параметрів одно- та двокомпонентного вуглецевого наповнювача на електропровідність акрилового полімерного композиту у вигляді тонкого покриття.
Методика. Приготування зразків композитів відбувалось на швидкісному міксері занурюваного типу. Розміри та форму часточок наповнювачів, а також структуру полімерних композитів досліджували у відбитому світлі за допомогою мікроскопу МБИ-15У42. Електропровідність отриманих зразків вимірювали згідно стандартів ASTM D257-07 та ASTM F1711-96 відповідно до значень поверхневого опору зразків.
Результати. Визначено пороги перколяцій для композитів наповнених однокомпонентним наповнювачем – технічним вуглецем, графітом КГП-С1, вуглецевим волокном. В результаті проведених експериментів показано, що перколяційна поведінка провідності полімерних композитів, наповнених однокомпонентним наповнювачем, пов'язана з морфологією відповідного наповнювача та внутрішньою структурою, яку він утворює при взаємодії з полімером. Синтезовані полімерні композити з двокомпонентними наповнювачами КГП-С/технічний вуглець, вуглецеве волокно T300/технічний вуглець, і різним співвідношенням вуглецевих матеріалів та загальним наповненням в композиті 50–70 об. % показали синергетичний ефект електропровідності при певному співвідношенні компонентів наповнювача.
Наукова новизна. Встановлено вплив співвідношення складових вуглецевого двокомпонентного наповнювача на електропровідність акрилового полімерного композиту.
Практична значимість. Визначено оптимальну пару вуглецевих наповнювачів, їх вміст та співвідношення двокомпонентного наповнювача в акриловому полімерному композиті. Отримані композити можуть бути використані для виготовлення електропровідного полімерного покриття.
СИНТЕЗ ТА ІДЕНТИФІКАЦІЯ ОКСИНІТРАТУ ГРАФІТУ
Authors: ШОЛОГОН В. І. , ВАХІТОВ Р. А. , ТАРАН Н. А. , ВАХІТОВА Л. М. , БЕССАРАБОВ В. І. 
Published: May 2023

Мета. Дослідження закономірностей утворення оксинітрату графіту в системі графіт-азотна кислота з ідентифікацією продукту реакції при варіюванні часу синтезу та співвідношення реагентів.
Методика. Оксинітрат графіту отримували окисленням природного лускатого графіту димлячою азотною кислотою. Методом FTIR-спектроскопії та рентгенофазового аналізу визначали структуру продукту реакції.
Результати. Досліджено процеси окислення та інтеркаляції графіту в системі графіт-димляча HNO3 з процедурою ізотермічної витримки реакційної суміші. Встановлено, що при взаємодії графіту з димлячою азотною кислотою при температурі 60–95 °С з наступною ізотермічною витримкою в температурному режимі 20–30 °С утворюється нова гібридна графітова сполука – оксинітрат графіту. Цей продукт представляє собою оксид графіту другого та третього ступенів інтеркаляції з фрагментами графенових граток та одностінних вуглецевих нанотрубок, інтеркальований нітрат-аніонами та сольватований азотною кислотою. Визначено оптимальні умови синтезу оксинітрату графіту: час перемішування реакційної суміші графіт-димляча азотна кислота – 10 хв; температурний режим процесу інтеркаляція-окислення – 85 оС; співвідношення HNO3: графіт – 0,5–1 см3/г; тривалість ізотермічної витримки – 24 год. За даними ІЧ-досліджень структурні фрагменти нітрату графіту представлені внутрішньогратковими іонними парами поліаренових катіонів (або катіон-радикалів) з інтеркальованими нітрат-аніонами та сольвато-лігандами. В свою чергу, інтеркальовані шарові структури графенів, функціоналізовані кисневими групами: гідроксильними, хіноїдними, простими, лактонними тощо. Отримані результати дозволяють рекомендувати оксинітрат графіту як перспективний стабільний протягом тривалого часу наноматеріал для нових ефективних технологій.
Наукова новизна. Вперше отримано нітрат оксиду графіту – гібридну графітову структуру оксиду графіту, інтеркальованого нітрат-аніонами.
Практична значимість. Визначені оптимальні умови синтезу оксинітрату графіту, що можуть бути використаними при розробці відповідних нанотехнологій.
ПОВТОРНА ПЕРЕРОБКА СПІВПОЛІМЕРУ ПОЛІЕТИЛЕНТЕРЕФТАЛАТУ В ПРОЦЕСІ АДИТИВНОГО ВИРОБНИЦТВА
Authors: ЯЩУК Є. С. , СОВА Н. В. , СЛЄПЦОВ О. О. , ФЕДОРІВ Т. Р. , ОСАУЛЕНКО С. І. 
Published: May 2023

Мета дослідження. Дослідження властивостей співполімеру ПЕТ, переробленого методом адитивного виробництва.
Методи дослідження. Визначали основні фізико-механічні властивості дослідних зразків – міцність та відносне видовження при розриві за ISO 527-2:2012, модуль пружності при згині – BS EN ISO 178:2003, густину за ISO 1183-1:2019. Визначення показника текучості розплаву композитів проводили згідно ISO 1133-1:2011 на капілярному віскозиметрі постійного тиску при температурі (250±0,5)°С та масі вантажу 2,16 кг.
Результати. Відходи співполімеру поліетилентерефталату, що утворюються під час адитивного виробництва, характеризуються високою однорідністю та не містять домішок інших матеріалів, що позитивно впливає на механічні властивості вторинної сировини. Вибір температури екструзії під час налаштування параметрів адитивного виробництва визначається значенням показника текучості розплаву полімерного матеріалу. Попереднє висушування мононитки полімеру забезпечує отримання більш монолітного виробу при умові підвищення температури екструзії, порівняно з кондиціонованою монониткою. Тип заповнення при адитивному виробництві суттєво впливає на кінцеві механічні властивості готового виробу. Заповнення 90º дозволяє отримувати вироби з максимально високими значеннями механічних характеристик, що зумовлено реалізацією ефекту орієнтаційного витягування розплаву полімеру та впорядкування його надмолекулярної структури.
Наукова новизна. Встановлено, що максимальні значення механічних характеристик у дослідному зразку з РЕТ-G досягаються при типі заповнення 90º при попередньому висушуванні мононитки, що зумовлено ефектом орієнтаційного витягування при адитивному виробництві зразка.
Практична значимість. Встановлено можливість повторної переробки відходів адитивного виробництва співполімеру поліетилентерефталату у готові вироби без суттєвого зниження їх механічних характеристик.