bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Hematopoietic NLRP3 and AIM2 Inflammasomes Promote Diabetes-Accelerated Atherosclerosis, but Increased Necrosis Is Independent of Pyroptosis
Authors: Hsu Cheng-Chieh , Fidler Trevor P. , Kanter Jenny E. , Kothari Vishal , Kramer Farah , Tang Jingjing , Tall Alan R. , Bornfeldt Karin E. 
Published: April 2023

Serum apolipoprotein C3 (APOC3) predicts incident cardiovascular events in people with type 1 diabetes, and silencing of APOC3 prevents both lesion initiation and advanced lesion necrotic core expansion in a mouse model of type 1 diabetes. APOC3 acts by slowing the clearance of triglyceride-rich lipoproteins, but lipid-free APOC3 has recently been reported to activate an inflammasome pathway in monocytes. We therefore investigated the contribution of hematopoietic inflammasome pathways to atherosclerosis in mouse models of type 1 diabetes. LDL receptor–deficient diabetes mouse models were transplanted with bone marrow from donors deficient in NOD, LRR and pyrin domain–containing protein 3 (NLRP3), absent in melanoma 2 (AIM2) or gasdermin D (GSDMD), an inflammasome-induced executor of pyroptotic cell death. Mice with diabetes exhibited inflammasome activation and consistently, increased plasma interleukin-1β (IL-1β) and IL-18. Hematopoietic deletions of NLRP3, AIM2, or GSDMD caused smaller atherosclerotic lesions in diabetic mice. The increased lesion necrotic core size in diabetic mice was independent of macrophage pyroptosis because hematopoietic GSDMD deficiency failed to prevent necrotic core expansion in advanced lesions. Our findings demonstrate that AIM2 and NLRP3 inflammasomes contribute to atherogenesis in diabetes and suggest that necrotic core expansion is independent of macrophage pyroptosis.

Article Highlights
The contribution of hematopoietic cell inflammasome activation to atherosclerosis associated with type 1 diabetes is unknown. The goal of this study was to address whether hematopoietic NOD, LRR, and pyrin domain–containing protein 3 (NLRP3), absent in melanoma 2 (AIM2) inflammasomes, or the pyroptosis executioner gasdermin D (GSDMD) contributes to atherosclerosis in mouse models of type 1 diabetes. Diabetic mice exhibited increased inflammasome activation, with hematopoietic deletions of NLRP3, AIM2, or GSDMD causing smaller atherosclerotic lesions in diabetic mice, but the increased lesion necrotic core size in diabetic mice was independent of macrophage pyroptosis. Further studies on whether inflammasome activation contributes to cardiovascular complications in people with type 1 diabetes are warranted.
Hematopoietic NLRP3 and AIM2 inflammasomes promote diabetes-accelerated atherosclerosis, but increased necrosis is independent of pyroptosis
Authors: Hsu Cheng-Chieh , P. Fidler Trevor , E. Kanter Jenny , Kothari Vishal , Kramer Farah , Tang Jingjing , R. Tall Alan , E. Bornfeldt Karin 
Published: April 2023

<p> </p>
<p>Serum apolipoprotein C3 (APOC3) predicts incident cardiovascular events in people with type 1 diabetes and silencing of APOC3 prevents both lesion initiation and advanced lesion necrotic core expansion in a mouse model of type 1 diabetes. APOC3 acts by slowing the clearance of triglyceride-rich lipoproteins, but lipid-free APOC3 has recently been reported to activate an inflammasome pathway in monocytes. We therefore investigated the contribution of hematopoietic inflammasome pathways to atherosclerosis in mouse models of type 1 diabetes. LDL receptor-deficient diabetes mouse models were transplanted with bone marrow from donors deficient in NOD-, LRR- and pyrin domain-containing protein 3 (NLRP3), absent in melanoma 2 (AIM2), or gasdermin D (GSDMD), an inflammasome-induced executor of pyroptotic cell death. Mice with diabetes exhibited inflammasome activation, and consistently, increased plasma interleukin-1b (IL-1b) and IL-18. Hematopoietic deletions of NLRP3, AIM2 or GSDMD caused smaller atherosclerotic lesions in diabetic mice. The increased lesion necrotic core size in diabetic mice was independent of macrophage pyroptosis because hematopoietic GSDMD-deficiency failed to prevent necrotic core expansion in advanced lesions. Our findings demonstrate that AIM2 and NLRP3 inflammasomes contribute to atherogenesis in diabetes and suggest that necrotic core expansion is independent of macrophage pyroptosis.</p>
<p> </p>
Verbalization of Deontic modality in English and Tatar (fiction based)
Authors: Муллагалиев Н.К. , Ахметзянов И.Г. , Гараева А.К. 
Published: April 2023

Исследование направлено на изучение вербализации деонтической модальности в англо-американских художественных произведениях и их переводах на татарский язык. Статья предполагает сравнительно-сопоставительное изучение языковых средств, которые используются в английском и татарском языках для проявления деонтической модальности. В рамках исследования выделяются наиболее универсальные компоненты языка, которые участвуют в формировании деонтической модальности, перечисляются распространенные модальные конструкции, приводятся примеры их употребления в обоих языках. Ключевые слова: языкознание, филология, модальность, деонтическая модальность, художественный текст, перевод, английский язык, татарский язык
This article examines the transfer of the functional-semantic category of modality in the process of transition from English to Tatar. The research is aimed at studying the verbalization of the deontic modality in Anglo-American fiction and their translations into the Tatar language. Thus, the article assumes a comparative study of the linguistic means that are used in the English and Tatar languages for transmitting deontic modality. Within the framework of the study, the most universal components of the language that are involved in the formation of deontic modality are identified, common modal constructions are listed, and examples of their use in both languages are given. The novelty of the work lies in the fact that it assumes a more global view of the concept of deontic modality, considering this category as a combination of various linguistic means: morphological, lexical, grammatical and semantic within the framework of two linguistic realities at once.
УКРАЇНСЬКА ГАЗЕТА «ВЕСЕЛКА» В РЕЦЕПЦІЇ ОЛЕНИ РУДЛОВЧАК
Authors: Барчан Олеся 
Published: April 2023

Стаття «Українська газета «Веселка» в рецепції Олени Рудловчак» висвітлює питання наукового осмислення Оленою Рудловчак, вченою з Пряшева (Словаччина), історії становлення та розвитку української газети «Веселка». Недослідженість преси українців зарубіжжя другої половини ХХ ст., зокрема й у Чехословаччині, залиша­ється невирішеною журналістикознавчою проблемою. Олена Рудловчак мала багатий досвід журналістської практики у національних засобах масової інформації українців, що проживають у межах іншого державного утворення, а отже, добре знала специфіку й нюанси становлення й функціонування преси нацменшин. З огляду на ці фактори порушена в статті тема є актуальною.Дослідження змісту праці О. Рудловчак, розгляд порушених у ній проблемних питань, з’ясування методологіч­них засад та методичних принципів наукового опрацювання матеріалу вченою стало метою пропонованої статті.У процесі аналізу було спостережено, що серед обставин, які мотивували її зацікавлення історією журналістики краю, були: 1) робота над вивченням життя і творчості закарпатського будителя ХІХ ст. О. Духновича, її професій­ на діяльність як журналіста; усвідомлення ролі преси для національного самоствердження, збереження національної ідентичності українців, соціально, економічно, культурно пригноблених в етнічно чужій державі.Наші спостереження показали, що у статті, написаній з нагоди 25­річчя української піонерської газети «Весел­ ка», О. Рудловчак, базуючись на принципі історизму, простежує шлях становлення й розвитку з його піднесеннями й спадами українських періодичних видань для дітей та молоді після Другої світової війни у Чехословаччині у контексті розвитку української преси в цей період. Ретельному аналізу підданий базовий рівень «Веселки», яким стали попе­ редні російськомовні і двомовні видання − «Колокольчик – Дзвіночок», «Пионерская газета», «Піонерська газета» та його традиції. Важливою запорукою успіху чи занепаду видання авторка вважає зв’язок із рідним «ґрунтом», своїм народом, українцями. Серед вигідних позицій «Веселки», порівняно з іншими виданнями, підкреслено наявність конкретного читача – розуміння його запитів, смаків, уподобань, психіки і под. Це стимулює колектив до креативного пошуку, що відображається в тематиці, рубрикації, ілюстраціях і створює багатогранність видання. Заслуговують на увагу професійні поради та рекомендації О. Рудловчак як науковця і практика-­журналіста щодо поліпшення видання, які годяться до застосування й сьогодні.На основі досліджуваного можемо твердити, що наукова студія О. Рудловчак, присвячена газеті «Веселка», роз­ширює горизонти процесу становлення та розвитку української преси зарубіжжя у другій половині ХХ століття. Вона репрезентує специфіку функції видань для українських дітей в етнічно нерідному середовищі, подає основні складові змісту й форми моделі такого часопису.Наше дослідження має перспективу у вивченні інших вагомих для журналістської науки праць О. Рудловчак, а також історії української журналістики повоєнного часу в Чехословаччині.
О СТАТУСЕ ЛЕКСИЧЕСКИХ РАЗНОЧТЕНИЙ В СПИСКАХ «ПОВЕСТИ ВРЕМЕННЫХ ЛЕТ»
Authors: Устюгова Людмила 
Published: April 2023

Проблема взаємодії книжної церковнослов’янської і живої розмовної мов у процесі становлення літературних мов східних слов’ян, незважаючи на свою актуальність, є найменш дослідженою щодо конкретного мовного матеріалу. Для її розв’язання найбільший інтерес представляють ті оригінальні твори, мова яких характеризується широким поєднанням елементів високої церковнослов’янської книжності і живої розмовної мови східних слов’ян. Саме до таких пам’ятників належать літописи, які допускають максимальну свободу цього поєднання, і зокрема «Повість минулих часів», яка збереглася в низці списків, що розрізняються за територіальною і часовою приналежністю.У статті представлені результати зіставного вивчення за 6 списками «Повісті минулих часів» функцій книжнослов’янізмів, тобто слів, які мають у своїй структурі яскраво виражені ознаки співвіднесеності зі старослов’янською (пізніше – церковнослов’янською) мовою, і парних східнослов’янізмів. Оскільки основний корпус слів, що протиставлені як книжнослов’янізми і східнослов’янізми, складають лексеми з неповноголосними / повноголосними поєднаннями в коренях, об’єкт дослідження обмежено різночитаннями у використанні цих лексем. Як вихідні використовуються по- казники Лаврентіївського списку, найбільш авторитетного серед тих, що збереглися. З матеріалами цього списку порівнюються дані інших 5 списків – Радзивілівського й Академічного (Лаврентіївська група), Іпатіївського, Хлєбниковського і Погодінського (Іпатіївська група).Проведений аналіз текстів виявив в Л-списку очевидну перевагу лексем з неповноголосними коренями як за їх загальною кількістю (179 одиниць), так і за частотністю вживання (1150 прикладів), при цьому у кожному 5 викори- станні зазначених лексем спостерігаються різночитання з іншими списками. У повноголосних лексемах ці параметри дорівнюють відповідно 98 і 338 одиницям. Різночитання фіксуються в кожному 3 прикладі вживання таких слів. Характерною особливістю виявлених різночитань є різноманіття їх типів, яке в узагальненому вигляді можна звести до 2 груп:1) відмінності за списками, які так чи інакше пов’язані з коренями типу *-tort-/*-tert- (ворогъ // врагъ, середа // среда, гладъ // голодъ і голодъ // гладъ тощо);2) текстологічні різночитання, котрі обумовлені відсутністю в Л-списку порівнюваного фрагмента тексту або лексеми, що аналізується.Автор статті ставить під сумнів певну недооцінку значення лексичних різночитань для вирішення низки загальнотеоретичних питань, що стосуються походження і розвитку літературних мов східних слов’ян. Це спостерігається в дослідженнях деяких сучасних лінгвістів, зокрема Б. А. Успенського, який вважає, що тільки фонетичні та граматичні ознаки однозначно вказують на характер тексту. У статті підкреслюється, що фонетична адаптація старослов’янських пам’яток почалася з моменту появи писемності на Русі, а морфологічні системи старослов’янської мови і живої розмовної мови східних слов’ян у період раннього середньовіччя визначалися досить високим ступенем близькості, що само по собі унеможливлювало їх послідовне протиставлення.
ФРАЗЕОЛОГІЧНИЙ СВІТ МАР’ЯНА ДЕМСЬКОГО
Authors: ДЕМСЬКА Орися 
Published: April 2023

Історія українського мовознавства зосереджена на осмисленні процесу виникнення та розвитку лінгвістичної думки від найдавніших часів і до сьогодні. У фокусі досліджень перебувають мовознавчі теорії, напрями, течії, школи. Існує не дуже багато праць, у яких би йшлося про думання вченого, про причиново-наслідкові зв’язки формування його наукового погляду, про вплив середовища і подій на спосіб його мислення тощо.Перехід від глобалізованої історії до індивідуалізованих історій відбувся у 70-ті роки минулого століття. В історії українського мовознавства цей перехід розпочався, але не завершився і не сформував комплексного лінгвістичного мікроісторичного напряму. Історія з погляду ‘малої’ людини стає засадничим принципом побудови нової історії з другої половини ХХ ст. Процес зміни історичної дослідницької методології окреслює П. Берк як зміну кута зору з ‘погляду згори’ на ‘погляд знизу’ через призму малої історії малої людини.Годі собі уявити в СРСР ‘меншу’ людину, ніж людина, маркована тавром ‘неблагонадійності’. Мар’ян Демський, народжений на бунтівній периферії колишньої польської, а потім радянської держави, у ‘підозрілій’ далеко не бідній українсько-німецькій родині, що мала зв’язки з рухом опору, відрахований з останнього курсу університету з присудом ‘неблагонадійний’, шельмований на партійних зборах, під постійною загрозою звільнення з роботи, блокування наукової кар’єри etc., чи не найкращий приклад тої ‘малої’ людини в мовознавчій науці, яка всупереч усьому зуміла створити унікальний науковий портрет української фразеології.Фразеологія для Мар’яна Демського є вибір з обставин. Безпосередніми чинниками вибору фразеології були новизна напряму фразеології і вплив Івана Франка. Примітною рисою фразеологічних поглядів Мар’яна Демського є її синтетичність, що зумовлено впливом його вчителів Юліана Редька та Івана Ковалика. Пропозиція застосування мікроісторичного методу до вивчення персоніфікованої історії того чи того мовознавця уможливить актуалізацію багатьох подій, людей і текстів, що перебували поза генералізованою історією мовознавства.
БЕЗ ТРУДА НЕ ВЫТЯНЕШЬ – И ЗОЛОТУЮ МЕДАЛЬ ИЗ АКАДЕМИИ
Authors: ВАЛЬТЕР Харри 
Published: April 2023

Статья – поздравление в адрес профессора Валерия Михайловича Мокиенко. Она посвящена про- блеме эквивалентности / безэквивалентности лексики и фразеологии. Эта проблема стоит по-прежнему очень остро для современной паремиологической и фразеологической науки и особенно для фразеографической практики. Исходным для проводимого анализа является исторический аспект немецкого языка. Четыре очерка обсуждают как се- мантически, так и по степени их эквивалентности/безэквивалентности в русском языке и других славянских языках в сравнении. Первый (нем. букв. досл.: Без прилежания не будет награды) практически имеет точный эквивалент в русском языке (без труда не вытащишь и рыбку из пруда), сюжет второго (нем. букв. На катящемся камне мох не растёт) продолжает линию эквивалентной немецкой фразеологии. Третий очерк (нем. букв. раз. шутл., часто ирон.: Чем старше становятся люди, тем больше они хотят жить, проявлять себя, наслаждаться каждым моментом) отражает общий сюжет, которого в такой форме в русском нет, последний (философы только интерпретировали мир по-разному; но важнее – его менять) посвящается творчеству Валерия Михайловича, полностью эквивалентному в немецком и русском языках.
ПСИХОФІЗІОЛОГІЧНИЙ ПАТЕРН ЕМОЦІЇ ВІДРАЗИ У ФРАЗЕМІЦІ
Authors: КРАСНОБАЄВА-ЧОРНА Жанна 
Published: April 2023

Сфера емоційного у фраземіці набуває нині статусу самостійного напрямку – фраземна емотиологія. У сучасних фраземних розвідках відраза досліджувана лише у рамах загальної природи емоцій людини (Г. Демиденко, Ж. Краснобаєва-Чорна, І. Кушнір, Н. Негрич та ін.), що зумовлює актуальність статті. Методологійну базу становлять основні положення психології емоцій (П. Екман, К. Ізард, Р. Плутчик), емотиології (М. Красавський, В. Шаховський), оцінної семантики (Н. Арутюнова, М. Болдирев, В. Мокієнко, В. Телія).Мета статті полягає у визначенні складників психофізіологічного патерну емоції відрази* в українській фраземіці. Заявлена мета мотивує вирішення таких завдань: 1) окреслити кваліфікаційні ознаки відрази в психології емоцій;2) схарактеризувати внутрішні та зовнішні реакції відрази в українській фраземіці; 3) встановити діапазон негативної інтенсивності емоції відрази в українській фраземіці.Об’єктом у роботі виступає емоція відрази. Предметом постають фраземи на позначення відрази. Базовими мето- дами дослідження є компонентний аналіз фраземи та параметричний аналіз семантичної структури фраземи.У психології емоцій відраза а) зумовлена ймовірним або реальним незадоволенням; б) пов’язана зі смаковими відчуттями (відторгнення неприємних на смак або потенційно небезпечних речовин); в) характеризується специфічним мімічним виразом; г) може мотивувати агресивну поведінку.Психофізіологічний патерн емоції відрази в українській фраземіці визначуваний сукупністю внутрішніх (нудота, оскома, неприємні та болючі відчуття в горлі) і зовнішніх (відвернення голови, погляд) реакцій. У ньому широко пред- ставлена соціальна складова емоції відрази. Діапазон негативної інтенсивності емоції відрази включає формулювання: ‘неприємно’ / ‘дуже неприємно’, ‘бридкий’, ‘бридко’ / ‘дуже бридко’, ‘огида’ / ‘велика огида’, ‘остогидіти’, ‘остогидлий’, ‘осоружний’, ‘не подобатися’, ‘дуже поганий’. Механізми кодування аналізованої емоції актуалізують соматизми горло, зуби, кишки, ніс, обличчя, очі, печінка, серце, колоратив чорний, зоосемізм собака.
ПОНЯТІЙНО-КУЛЬТУРОЛОГІЧНИЙ ПОТЕНЦІАЛ ФРАЗЕМІКИ РОМАНУ ВАСИЛЯ ШКЛЯРА «МАРУСЯ»
Authors: ГЛУХОВЦЕВА Ірина 
Published: April 2023

Індивідуальний стиль В. Шкляра, зокрема й роману «Маруся», позначений майстерним використанням понятійного, культурного та дидактичного потенціалу фразеологічних одиниць (ФО), загальна кількість яких у тканині цього твору сягає 477. Найчастіше це загальновживані стійкі сполучення слів, яких нараховуємо близько 260 одиниць або 54,5% (до цієї групи долучено прислів’я, приказки, крилаті вислови). Модифіковані, уснорозмовні та індивідуально-авторські фразеологізми становлять 163 одиниці або 34,2% та 54 одиниці або 11,3% відповідно. У романі «Маруся» центральне місце серед сукупності фразем займають стійкі сполучення слів соматичного культурного коду, з допомогою яких автор зміг глибоко проникнути у психологію мовця, передати стан дійових осіб через особливості погляду, ходи, відтворення внутрішніх переживань. Характеристика дійових осіб завдяки влучному використанню фразем, образними конкретизаторами яких є соматизми, свідчить про тривалу традицію у використанні цих лексичних одиниць української мови, за якими закріплена певна символіка, що так чи інакше впливає на експресивність фразеологічної одиниці. Доведено, що велику фразеопродуктивність мають іменники око (очі) – 24 ФО, рука – 15, ніс, нога – 10, голова – 9, серце – 7, душа, кров – 6, зуб – 7, помірну – груди – 3 ФО, палець – 3, губи, лице, язик – 2; низьку – вухо, голос, долоня, думка, дух, кістка, лікоть, лоб, ложечка, перст, плече, погляд, п’ята, рот, шкура. Важливого значення набувають фразеологізми з образним конкретизатором око (очі), які конотують назву самої дії (ʻбачитиʼ), указують на характер її протікання, репрезентують душевний та емоційний стан дійової особи, передають інформацію про концентрацію уваги на чомусь чи комусь, називають різноманітні дії і стани людини (бажання сховатися, не повірити, здивуватися тощо), простір, напрям руху. Фраземи з образним конкретизатором нога використано для номінування повільної чи швидкої ходи, бігу, психологічного стану людини. Образні конкретизатори зуб (зуби), серце, рука та ін. вживані в романі менш активно.
МЕТОДОЛОГІЧНІ ПІДВАЛИНИ ЛІНГВІСТИЧНОГО АНАЛІЗУ ІДІОМАТИЧНОГО ПРОСТОРУ
Authors: КОВАЛЮК Юрій 
Published: April 2023

Ідіоматичний простір соціальної інтеракції є вираженням системи взаємозалежних соціальних актів, де дії окремого індивіда перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв’язку з діяльністю іншого суб’єкта. У статті з’ясовано питання методологічного аналізу ідіоматичного простору соціальної інтеракції в сучасній англійській мові, запропоновано покрокову модель усебічного вивчення ідіоматичного простору з такими параметрами: дискурсивний: принцип мовленнєворозумових дій суб’єктів соціальної інтеракції, пов’язаних із осмисленням, пізнанням і представленням світу одного суб’єкта (адресанта) та осмисленням мовної картини світу іншим суб’єктом (адресатом); варіантологічний: принцип представлення ідіоматичного простору у вигляді опозиції цілого (глобальної англій- ської мови – Global English) і конкретного (національних варіантів англійської мови – national varieties of English); лінгвокогнітивний: принцип представлення інформації у вигляді ментальних просторів як ділянок концептуального простору; прагматичний: принцип вираження змін на рівні модальності висловлювання залежно від того, кому призначена інформація, що передається, та якими цілями керуються суб’єкти соціальної інтеракції; лінгвокультурний: принцип вираження взаємозв’язку між лінгвістичною формою висловлення суб’єктів соціальної інтеракції і відповід- ними культурними концептами. Поняття “ідіоматичний простір” визначено як дискурсивно та географічно опосередковане середовище репрезентації ментальних просторів як ділянок концептуального простору, за якими закріплені певні види інформації, сконструйованої на основі узагальнених мовних, прагматичних і культурних стратегій. Праця відкриває перспективи щодо дослідження видових концептів ідіоматичного простору соціальної інтеракції, таких як EXCHANGE (ОБМІН), COMPETITION (ЗМАГАННЯ), CONFLICT (КОНФЛІКТ), COOPERATION (СПІВПРАЦЯ) іACCOMMODATION (ПРИМИРЕННЯ) в британському, американському, австралійському та канадському національ-них варіантах сучасної англійської мови.