Sanctioning the future. New chapters of war and peace in the 21st century
Authors: Miszlivetz Ferenc 
Published: February 2023

Abstract.

The question of war and peace has risen to the top of the list of wicked,
seemingly insoluble problems in the first quarter of the 21st century, because
of the threat of nuclear destruction and the unintended negative consequences of
a protracted hybrid war.
Complex thinking, capable of dealing with paradoxes, must be part of the
repository of governance capabilities for decision-making if we are to avoid
unresolved conflicts that bury the achievements of human civilisation. The
future is sanctioned by our decisions, wittingly or unwittingly, on a daily
basis.
In order to understand the chain of wars that have many components and many
sources of conflict, it is worth distinguishing between the immediate causes and
motivations that trigger war and the emergence of deeper, long-standing
conflicts and the economic and political interests linked to armaments and the
use of weapons. The notion of the military-industrial complex has come to the
fore again.

Összefoglalás.

A 3. évezred kezdetétől egyre erőteljesebben kapcsolódnak össze a már korábban is
észlelt globális válságtünetek: A klímaváltozás, a nyomában járó migráció, az
ehhez kapcsolódó szervezett bűnözés, a társadalmi polarizáció és a nyugati
„konszolidált” demokráciákat is sújtó mély megosztottság tünetegyüttesét az
elmúlt években a pandémia hullámai tették még komplexebbé. Ez a tünetegyüttes
összefonódottsága és egymást erősítő spill over hatásai miatt nem kezelhető
sikerrel összefüggéseinek megértése nélkül. A tudományos kutatás világából már
hosszú ideje érkeznek javaslatok az egészlátó, holisztikus szemlélet és
módszertan kierjesztésére. Ezek a javaslatok azonban nem törték át a
széttöredezett és rövidtávú gondolkodás határait sem a politikai, sem a
gazdasági életben, sem a tudományos kutatások területén. A multi- és
interdiszciplináris megközelítés és holisztikus szemlélet a társadalomtudományok
terén is alulmarad a szétparcellázott, párhuzamosan folyó kutatásokkal szemben.
Ennek következtében az elemzések során használt fogalmaink kezdenek kiürülni,
esetenként saját ellentétükbe csapnak át. Ennek jellegzetes példája a biztonság
fogalma, ami a mai szóhasználatban az államok, államhatárok biztonságával,
sérthetetlenségével azonos. A gyakorlatban leginkább a gazdag és erős államok
(kisebb mértékben szövetségeseik) katonai biztonságát jelenti. A társadalom, az
emberi közösségek és az egyén biztonságának kérdését kerüli. Az állam területi
biztonságát és ’érdekeit’ fenyegető veszélyek elhárítására indított háborúk
pedig éppen az emberek és közösségeik biztonságát ássák alá.
Az Oroszország által 2014-ben indított, majd „befagyottnak” tekintett orosz
területi invázió 2022 februárja óta Ukrajna egész területére kiterjedt forró
háborúként folytatódik, veszélybe sodorva az európai biztonsági architektúrát,
és eszkalációval fenyegetve a harcban álló felek szomszédos országait. Az
Egyesült Államok vezette NATO és az Európai Unió minden lehetséges eszközzel
támogatja Ukrajnát, miközben mindenáron igyekszik elkerülni a közvetlen katonai
konfliktust. A közel egy éve tartó háború azonban nem tartható mesterségesen
zárt határok között: a gazdasági, politikai, kulturális és társadalomlélektani
eszkaláció szándékolt és nem szándékolt következményeivel elkerülhetetlenül
sűríti a globális válság tünetegyüttesét és szaporítja a megoldhatatlan,
„gonosz” problémák sorát.
Veszélybe kerültek azok a civilizációs, kulturális és az emberi együttélést
humanizáló írott és íratlan szabályok, amelyek a II. világháborút követő
korszakban kezdtek érvényesülni. Nem csupán az európai biztonsági rendet
forgatta fel, de globális méretekben is elindította a visszafordíthatatlan
átrendeződés folyamatait. Reflektorfénybe állította a nemzetközi és regionális
biztonság és emberi jogi szervezetek tehetetlenségét. Rávilágított a nemzet, a
nemzetállam, az állami szuverenitás és biztonság, és a társadalom és emberi
közösségek fogalmai közötti feloldhatatlan feszültségre.
Egy korlátozott atomháborút, vagy egy európai talajon vívott, elhúzódó és nem
kalkulálható konfliktusok sorát előidéző háborút és nem szándékolt
következményeit nem lehet alábecsülni. Ez a veszély új dimenzióba helyezi és
erőteljesen rontja az összefonódó válságok megszelídítésének lehetőségét.
A számos forrásból táplálkozó konfliktus háborús esemény-láncolattá válásának
megértéséhez érdemes megkülönböztetni a háborút kiváltó közvetlen okokat és
indokokat a mélyebben fekvő, hosszú ideje lappangó ellentétek felszínre
kerülésétől és a fegyverkezéshez és a fegyverek felhasználásához kapcsolódó
érdekektől. Az amerikai, orosz és kínai katonai ipari komplexumok, a globális
szinten is növekvő fegyvergyártás és fegyverkereskedelem szöges ellentétben áll
a globális fenntarthatóság céljaival és az emberi biztonsággal.
Ebből a globális szövevényből nem létezik gyors kivezető út. Az alternatíva
megtalálásához új, komplex látásmódra és fogalmi rendszerre, röviden
paradigmaváltásra van szükség, és mindenekelőtt új partneri együttműködésre a
tudomány, a kormányzás és a gazdasági élet szereplői között.