bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ОСОБЛИВОСТІ ГОРМОНАЛЬНОГО ГОМЕОСТАЗУ ЖІНОК РАННЬОГО РЕПРОДУКТИВНОГО ВІКУ З ЕНДОЦЕРВІКОЗОМ
Authors: Купчак І. М. , Бойчук О. Г. 
Published: August 2023

Мета дослідження – підвищити ефективність лікування ендоцервікозу в жінок, що не народжували, шляхом удосконалення методів діагностики та розробки оптимізованого алгоритму лікувально-профілактичних заходів.
Матеріали та методи. Обстежено 142 жінки раннього репродуктивного віку (20–24 роки), які не народжували, 112 із гістологічно встановленим діагнозом – ендоцервікоз. Залежно від обраного методу лікування жінок поділили на дві клінічні групи: 1-ша група – 55 пацієнток з ендоцервікозом, яких вели згідно з клінічними протоколами (наказ МОЗ України від 02.04.2014 № 236 «Про затвердження та впровадження медико-технологічних документів зі стандартизації медичної допомоги при дисплазії та раку шийки матки»); 2-га група – 57 жінок з ендоцервікозом, із запропонованим методом лікування. Групу контролю – 3-тю – становили 30 молодих жінок, які не народжували, без патологічних змін на екзоцервіксі. У всіх 142 обстежених жінок досліджували вміст у периферичній крові гонадотропних та стероїдних гормонів: фолікулостимулювального, лютеїнізувального, пролактину, естрадіолу та прогестерону.
Результати дослідження та їх обговорення. Пацієнтки, включенні в дослідження, були віком від 18 до 25 років, середній вік – 22,20±2,10. Скарги на передменструальний синдром, альгоменорею спостерігали у 14 жінок (12,50 %) та нерегулярні менструації – у 23 жінкок (20,53 %) з ендоцервікозом. Отримані результати рівня гормонів у жінок основних груп свідчать про відсутність вірогідних розбіжностей з боку трьох показників: ФСГ, ЛГ та екстрадіолу. Вміст прогестерону був вірогідно знижений у жінок з ендоцервікозом до лікування (р<0,05), що свідчить про необхідність урахування цієї особливості при проведенні лікувально-профілактичних заходів. Запропонований комплексний підхід до лікування молодих жінок з ендоцервікозом, що не народжували, полягав у наступному. Деструкцію патологічного вогнища здійснювали методом аргоноплазмової коагуляції тканин за допомогою апарата Фотек-ЕА 142 та призначення гормонального контрацептва препарату «Джаз-Плюс» (Байєр Фарма АГ, Німеччина) з першого дня менструального циклу, в якому була запланована аргоноплазмова коагуляція з подальшим продовженням приймання до 6 місяців. З метою оцінки ефективності застосованої терапії монофазним оральним конт­рацептивом звертали увагу на нормалізацію менструального циклу та рівні статевих гормонів через 6 місяців після лікування.
Висновки. Зміни гормонального статусу спостерігали в жінок раннього репродуктивного віку з ендоцервікозом та полягали у знижені рівня прогестерону у жінок, порівняно з контрольною групою. Дані зміни свідчать про необхідність урахування цієї особливості при проведенні лікувально-профілактичних заходів.
РИЗИКИ, УСКЛАДНЕННЯ ТА ПЕРИНАТАЛЬНІ НАСЛІДКИ У ЖІНОК ІЗ БАГАТОПЛІДНОЮ ВАГІТНІСТЮ, ЩО НАСТУПИЛА ПІСЛЯ ДОПОМІЖНИХ РЕПРОДУКТИВНИХ ТЕХНОЛОГІЙ
Authors: Франчук М. О. , Маланчук Л. М. 
Published: August 2023

Мета дослідження – дослідити перебіг вагітності, пологів, післяпологового періоду та стан новонароджених у жінок із багатопліддям, а також оцінити результати застосування акушерського розвантажувального песарію як профілактики невиношування у жінок із багатоплідною вагітністю після застосування допоміжних репродуктивних технологій.
Матеріали та методи. Під спостереженням перебували 100 жінок з багатоплідною вагітністю, серед яких у 70 застосовували методи допоміжних репродуктивних технологій та у 30 вагітність настала природним шляхом. Усі вагітні жінки були поділені на три групи: 1-ша група – 35 жінок з багатоплідною вагітністю після застосування допоміжних репродуктивних технологій, котрим з метою запобігання перериванню вагітності встановлювали акушерський розвантажувальний песарій у терміні вагітності 14–16 тижнів; ІІ група – 35 жінок з багатоплідною вагітністю після застосування допоміжних репродуктивних технологій, яким не встановлювали акушерський песарій; ІІІ група – 30 жінок контрольної групи із багатоплідною вагітністю, що настала природним шляхом.
Результати досліджень та їх обговорення. Проаналізовано гестаційний перебіг, хоріальність і амніальність плодів, а також – перебіг пологів і стан новонароджених у вагітних з трьох груп. З 1-ї групи 31 (88,6 %) жінка доносила багатоплідну вагітність до оптимальних термінів для розродження. З 2-ї групи у 28 (80,0 %) вагітних відбулись передчасні пологи в термінах 24–36 тижнів. У контрольній групі доношена багатоплідна вагітність була у 16 (53,3 %) вагітних.
Висновки. Жінкам із багатопліддям після застосування допоміжних репродуктивних технологій рекомендується застосовувати розвантажувальний акушерський песарій з метою профілактики невиношування вагітності та, відповідно, народження дітей з низькою та дуже низькою масою тіла.
Морфологічні та морфометричні особливості структурної перебудови товстої кишки у хворих на дивертикулярну хворобу
Authors: Шапринський В. О. , Тагеєв В. Р. , Урван О. Г. 
Published: August 2023

Мета роботи: дослідити морфологічні та морфометричні зміни структурної перебудови товстої кишки у хворих на дивертикулярну хворобу.
Матеріали і методи. Відповідно до поставленого завдання ми дослідили морфологічні зміни структури товстої кишки при дивертикулярній хворобі, використовуючи патогістологічні препарати 17 хворих, які знаходились на лікуванні у Клінічному високоспеціалізованому хірургічному центрі з малоінвазивними технологіями в КНП “Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М. І. Пирогова” Вінницької обласної ради.
Результати досліджень та їх обговорення. За нашими спостереженнями, дивертикули зазвичай розташовувались у 2–4 паралельних ряди. Макроскопічно в товстій кишці з дивертикулами виявлено потовщення м’язового шару, вкорочення теній, що призводить до зближення складок за типом “акордеона”. Однак гістологічно ознак справжньої гіпертрофії м’язової оболонки немає, а визначаються її дистрофічно-дегенеративні зміни, розволокнення. Дослідження за допомогою електронної мікроскопії підтвердили, що стінка товстої кишки при дивертикульозі містить структурно нормальні м’язові клітини, але містить в два рази більше еластину, розташованого між м’язовими клітинами в теніях, який знаходиться в скороченій формі та, вірогідно, викликає вкорочення теній і, як наслідок, зближення циркулярних м’язів.
Аналіз показників планіметрії рани при використанні різних методів впливу на рановий процес в експерименті
Authors: Кріцак М. Ю. , Аль Джехані Наіф Абдулела М. , Дзюбановський І. Я. , Футуйма Ю. М. 
Published: August 2023

Мета роботи: проаналізувати показники планіметрії у щурів при різних методах впливу на рановий процес окремо при венозній та діабетичній етіології.
Матеріали і методи. Робота виконана на 57 білих статевозрілих щурах обох статей вихідною масою (220±12) г. Тварин розділено на 6 груп, яким моделювали рани площею 400 мм2 окремо за діабетичної етіології та венозної етіології. Цукровий діабет 1 типу моделювали внутрішньовенним введенням алоксану (15 мг/кг), підтверджували через 14 діб шляхом оцінки глікемії (більше 12 ммоль/л). Венозну гіпертензію моделювали шляхом перев’язування стегнової вени нижче пахової зв’язки.
Результати досліджень та їх обговорення. При аналізі перебігу ранового процесу за цукрового діабету встановлено, що перебіг повільніший, ніж при венозній етіології, найкращі результати отримано при використанні дебридменту із ін’єкціями в рану плазми збагаченої тромбоцитами. Так, на 14-ту добу площа рани у третій групі була найменша і у 2 рази менша порівняно з початковою площею, в 1,1 раза менша, ніж у групі, де використовували лише дебридмент рани та у 1,3 раза менша у групі з використанням класичної методики впливу на рановий процес. При венозній патології на 14-ту добу у шостій групі була найменша площа рани, яка зменшилась на 70,8 % ( з 400 до (117±8,2) мм2) порівняно з початковими даними, на 33,6 % ( з (176±11,6) до (117±8,2) мм2), ніж у п’ятій групі, на 47,6 % ( з (223±8,7) до (117±8,2) мм2) менше, ніж у четвертій групі і на 41,8 % ( з (201±10,2) до (117±8,2) мм2), ніж у аналогічній групі при діабеті.
Ускладнений рак шлунка як проблема ургентної хірургії
Authors: Матвійчук Б. О. , Король Я. А. , Патер Я. З. , Андрющенко Д. В. , Матвійчук О. Б. , Гоцуленко А. В. , Шеремета С. О. 
Published: August 2023

Мета роботи: вивчення безпосередніх результатів надання ургентної хірургічної допомоги пацієнтам з ускладненим раком шлунка.
Матеріали і методи. Проаналізовано 47 карт стаціонарних хворих, яких проліковано в клініці хірургії, пластичної хірургії та ендоскопії ФПДО ЛНМУ імені Данила Галицького (база – відділення № 2 центру хірургії КНП 1 ТМО м. Львова) за період з квітня 2020 до вересня 2022 р. Серед пацієнтів переважали чоловіки – 31 хворий (66 %), старші 60 років (35 хворих – 75 %).
Результати досліджень та їх обговорення. Основною причиною госпіталізації в ургентному порядку була шлункова кровотеча (20 пацієнтів – 43 %). Медикаментну терапію успішно проведено у 12 (60 %) пацієнтів. У решти (8 хворих – 40 %) довелося використати методи ендоскопічної зупинки кровотечі, зокрема, аргоноплазмову коагуляцію. У 9 пацієнтів онкопроцес проявлявся ознаками стенозу виходу зі шлунка. Після тривалої передопераційної підготовки у 4 хворих застосовано операційне лікування – субтотальну резекцію шлунка. Решті пацієнтів (5), яким встановлено IV стадію онкологічного процесу, для ліквідації стенозу виконано ендоскопічне стентування. Двом пацієнтам, яких госпіталізовано з ознаками дифузного перитоніту внаслідок перфорації раку шлунка, виконано зашивання перфораційного отвору із тампонадою пасмом великого сальника. Загалом, із 31 пацієнта, госпіталізованого у стаціонар з ускладненим раком шлунка, прооперовано 7 (хірургічна активність – 22,6 %). Виконано наступні операційні втручання: гастректомія з D2-лімфодисекцією – 1 (з приводу кровотечі); радикальна субтотальна резекція – 3 (з приводу стенозу); паліативна субтотальна резекція – 1 (з приводу стенозу); зашивання перфорації – 2. Після зашивання перфорації раку шлунка помер один пацієнт, внаслідок неспроможності швів та формування шлункової нориці. Післяопераційна летальність склала 14,3 %.
Ускладнення раку шлунка розподілено на специфічні (стосуються власне наявного онкопроцесу – кровотеча, стеноз, перфорація) та неспецифічні, які виникають виключно при дисемінації процесу незалежно від його первинної локалізації.
ЗАСТОСУВАННЯ МЕТОДУ РІДИННОЇ ХРОМАТОГРАФІЇ З МАС-СПЕКТРОМЕТРИЧНИМ ДЕТЕКТУВАННЯМ ДЛЯ ВИЗНАЧЕННЯ ДИКВАТУ В ОЛІЙНИХ КУЛЬТУРАХ
Authors: Коршун О. М. , Ващенко Н. М. , Мілохов Д. С. , Борисенко А. А. , Омельчук С. Т. 
Published: August 2023

Вступ. У статті викладено наукове обґрунтування вибору методу, розробку умов пробопідготовки зерна сої, насіння соняшнику і ріпаку, якісної ідентифікації та кількісного визначення в цих матрицях високополярного гербіциду диквату, що входить до систем захисту сільськогосподарських культур.
Мета дослідження – розробити методику визначення диквату в зерні сої, насінні соняшнику і ріпаку з межею кількісного визначення 0,01 мг/кг.
Методи дослідження. Хроматографічний аналіз проводили на рідинному хроматографі фірми “Шимадзу” (Японія) з потрійним квадрупольним мас-спектрометричним детектором. Мас-спектрометричне детектування за умов реєстрування множинних реакцій при іонізації за допомогою електроспрея в позитивному режимі відбувалося після хроматографічного розділення на колонці Kinetex HILIC. Правильність і точність визначення досліджуваної сполуки в пробах сільськогосподарських культур перевіряли методом “внесено – знайдено”. Для статистичної обробки результатів використовували пакет статистичних програм IBM SPSS StatisticsBase v.22 та MS Exсel.
Результати й обговорення. Методика основана на екстракції диквату підкисленою сумішшю метанолу з водою із застосуванням стадії нагрівання. Розроблені оптимальні умови пробопідготовки зерна сої, насіння соняшнику і ріпаку, хроматографічного розділення на гідрофільній (нормально-фазовій) колонці та кількісного вимірювання диквату з використанням мас-спектрометричного детектування забезпечують визначення аналізованої сполуки з межею кількісного визначення 0,01 мг/кг з необхідною правильніс­тю (на рівні від 70 до 120 %) і точністю (RSD ≤20 %).
Висновок. Розроблена методика визначення диквату в зерні сої, насінні соняшнику і ріпаку методом рідинної хроматографії з мас-спектрометричним детектуванням є високочутливою та дозволяє контролювати встановлені гігієнічні нормативи, отримувати достовірну і репрезентативну інформацію щодо вмісту залишкових кількостей пестицидів, що є необхідною передумовою оцінки ризику застосування хімічних засобів захисту рослин.
СПЕКТРАЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА ЦИТОХРОМУ P450 ПРИ ВЗАЄМОДІЇ З ПРОПОКСАЗЕПАМОМ ТА ЙОГО МЕТАБОЛІТОМ
Authors: Головенко М. Я. , Ларіонов В. Б. , Валіводзь І. П. 
Published: August 2023

Вступ. Пропоксазепам (похідне бензодіазепіну) є новаторським анальгетиком, що одночасно гальмує гострий і хронічний біль, з компонентами протизапальної та протисудомної дій, які залежать від стану рецептора гамма-аміномасляної кислоти. Відомості про можливу взаємодію сполуки з іншими препаратами на рівні цитохрому Р450 (CYP) на сьогодні відсутні.
Мета дослідження – вивчити показники спектральних змін загального CYP мікросом печінки щурів при взаємодії з пропоксазепамом та його 3-гідроксиметаболітом, що опосередковано може свідчити про взаємодію сполуки з іншими лікарськими засобами.
Методи дослідження. Досліди проведено на статевозрілих щурах лінії Вістар масою 150–180 г, яких поділили на дві групи: 1-ша – тварини, яким протягом 3 днів вводили фенобарбітал (80 мг/кг); 2-га – тварини, яким упродовж 3 днів вводили 3-метилхолантрен (40 мг/кг). Мікросоми печінки щурів ізолювали шляхом ультрацентрифугування постмітохондріальної фракції в середовищі, що містить 1,15 % КСl і 40 мМ трис-НСl-буфер (рН 7,4), в ультрацентрифузі “Beckman” при 105 000 g. Мікросоми розводили 40 мМ трис-НСl-буфером (рН 7,4) до вмісту білка 2,6 мг/мл. Пропоксазепам та його 3-гідроксиметаболіт розчиняли в метанолі до концентрації 30 мМ і додавали до 3 мл суспензії мікросом. Вміст CYP та його спект­ральні характеристики досліджували методом диференційної спектрофотометрії на спектрофотометрі “Aminco”.
Результати й обговорення. Пропоксазепам (I) та 3-гідроксиметаболіт (II) при взаємодії із CYP печінки щурів, яким вводили фенобарбітал і 3-метилхолантрен, продемонстрували 2-й тип спектральних змін гемопротеїну, що є характерним при зв’язуванні сполук з гемовим залізом. Константи зв’язування I і II істотно відрізняються, що вказує на можливість взаємодії субстратів з різними ділянками CYP. Характерні точки (максимум, мінімум та ізобестика) спектра CYP були зміщені під час титрування II до довгохвильової ділянки порівняно з I. Пропоксазепам та його метаболіт проявляли незначну спорідненість до мікросом щурів, які отримували різні індуктори, значення Ks були в межах 0,76·10-4–1,25·10-4 М.
Висновок. Кількісні показники інгібіторної активності I та II, визначені з використанням методу диференційної спектрофотометрії, є лише орієнтовними за своєю природою, але все ж можуть припус­кати принаймні значну можливість інгібіторної взаємодії при клінічному застосуванні ліків.
ДОСЛІДЖЕННЯ КУМАРИНІВ ДЯГЕЛЮ ЛІКАРСЬКОГО МЕТОДОМ ВИСОКОЕФЕКТИВНОЇ РІДИННОЇ ХРОМАТОГРАФІЇ
Authors: Марчишин С. М. , Потішний І. М. , Слободянюк Л. В. , Паращук Е. А. 
Published: August 2023

Вступ. Рід Дя́гель, або Ду́дник (Angelica L.), з родини селерові (Apiaceae) включає близько 100 видів дворічних або багаторічних трав’янистих рослин, значно поширених в Азії, Європі та Північній Америці. В Україні зростають дягель лікарський (Angelica archangelica L.; Archangelica officinalis (Moench.) Hoffm.) і дягель лісовий, або дудник лісовий (Angelica sylvestris). Біологічно активні речовини дягелю лікарського проявляють спазмолітичну, відхаркувальну, діуретичну, седативну, потогінну, жовчогінну дії. Попередні дослідження показали, що дягель лікарський містить органічні, аміно- і жирні кислоти, вуглеводи, гідроксикоричні кислоти, дубильні речовини, флавоноїди, леткі сполуки. У джерелах наукової літератури недостатньо відомостей про дослідження кумаринів цього виду.
Мета дoслідження – визначити вміст кумаринів у листках, стеблах та кореневищах і коренях дягелю лікарського методом високоефективної рідинної хроматографії (ВЕРХ).
Метoди дoслідження. Якісний склад і кількісний вміст кумаринів у досліджуваних об’єктах визначали методом ВЕРХ на хроматографі “Agilent 1200 3D LC System Technologies” (США).
Результати й обговорення. У результаті ВЕРХ-аналізу в досліджуваних об’єктах дягелю лікарського ідентифіковано та визначено кількісний вміст простих кумаринів – ескулетину й умбеліферону та фурокумаринів – ізопімпінеліну і бергаптену. Він показав, що дягелю лікарського кореневища і корені міс­тили значну кількість бергаптену – 957,50 мкг/г. Листки і стебла досліджуваного виду містили значно меншу кількість кумаринових сполук. У стеблах не виявлено ескулетину, вміст якого у листках становив 38,99 мкг/г, у листках – ізопімпінеліну.
Висновки. Методом ВЕРХ у дягелю лікарського кореневищах і коренях, листках та стеблах іден­тифіковано і визначено кількісний вміст простих кумаринів – ескулетину й умбеліферону та фуро­кумаринів – ізопімпінеліну і бергаптену. Встановлено, що дягелю лікарського кореневища і корені містять значну кількість бергаптену – 957,50 мкг/г. Отримані дані свідчать про те, що дягелю лікарського кореневища і корені є перспективною лікарською рослинною сировиною та потребують подальшого дослідження.
ДОСЛІДЖЕННЯ З РОЗРОБЛЕННЯ ТЕХНОЛОГІЇ ВИГОТОВЛЕННЯ ТА ВИЗНАЧЕННЯ КІЛЬКІСНОГО ВМІСТУ БІОЛОГІЧНО АКТИВНИХ РЕЧОВИН В ОПОЛІСКУВАЧІ ПОРОЖНИНИ РОТА
Authors: Мацюк О. Д. , Вишневська Л. І. 
Published: August 2023

Вступ. Індивідуальна гігієна порожнини рота є важливим елементом загальної гігієни людини, оскільки недостатня гігієна може призвести до розвитку таких стоматологічних захворювань, як гінгівіт, карієс, пародонтит, а також неприємного запаху з рота (галітозу). Як свідчать результати деяких досліджень, від галітозу страждає від 25 до 50 % населення земної кулі. Галітоз може бути тимчасовим або хронічним станом, і його виникнення залежить від багатьох факторів: стану здоров’я, дієти, способу життя, гігієни порожнини рота тощо.
Мета дослідження – провести експериментальні дослідження з розроблення технології виготовлення ополіскувача порожнини рота комплексної дії для застосування при галітозі та методик визначення кількісного вмісту активних фармацевтичних інгредієнтів у ньому.
Методи дослідження. Об’єктами дослідження стали модельні зразки ополіскувача порожнини рота, використано спектрофотометричний та гравіметричний методи.
Результати й обговорення. На основі попередньо виконаних фізико-хімічних та фармакотехнологічних досліджень розроблено раціональну технологію і складено принципову технологічну схему лікувально-профілактичного ополіскувача порожнини рота. Кількісну оцінку суми флавоноїдів у перерахунку на гіперозид та ізокверцитрозид проводили за сумою речовин флавоноїдної будови спектрофотометричним методом, що базується на реакції комплексоутворення агліконів із солями алюмінію після попереднього гідролізу сполук. Максимум забарвлених продуктів реакції спостерігали при довжині хвилі 425 нм, вміст суми флавоноїдів розраховували методом питомого показника поглинання, що становить 500. Прецизійність експериментальних результатів характеризувалася низьким стандартним відхиленням у досліджуваному діапазоні концентрацій (RSD=0,16 %), систематична похибка становила близько 0,09 %, коефіцієнт кореляції запропонованої методики – r=0,9999. Вміст полісахаридів визначали за сумою речовин полісахаридної будови методом гравіметрії. Методика прецизійна, оскільки є стандартне відхилення у досліджуваному діапазоні концентрацій (RSD=0,11 %), правильна – систематична похибка на рівні 0,01 %, лінійна – коефіцієнт кореляції запропонованої методики r=0,9984.
Висновки. Розроблено раціональну технологію лікувально-профілактичного ополіскувача порожнини рота і принципову технологічну схему його виробництва та визначено критичні параметри цього процесу. Розроблено методики кількісного визначення суми полісахаридів (не менше 10 г на 100 мл розчину) та суми флавоноїдів (не менше 45 мг на 100 мл розчину).
Erotic cue exposure increases neural reward responses without modulating temporal discounting
Authors: Knauth Kilian , Mathar David , Kuzmanovic Bojana , Tittgemeyer Marc , Peters Jan 
Published: August 2023

Abstract
Humans prefer smaller sooner over larger later rewards, a tendency denoted as temporal discounting. Discounting of future rewards is increased in multiple maladaptive behaviors and clinical conditions. Although temporal discounting is stable over time, it is partly under contextual control. Appetitive (erotic) cues might increase preferences for immediate rewards, although evidence to date remains mixed. Reward circuit activity was hypothesized to drive increases in temporal discounting following cue exposure, yet this was never tested directly. We examined erotic vs. neutral cue exposure effects on subsequent temporal discounting in a preregistered within-subjects study in healthy male participants (n = 38). Functional magnetic resonance imaging assessed neural cue-reactivity, value-computations, and choice-related effects. We replicated previous findings of value-coding in ventromedial prefrontal cortices, striatum, and cingulate cortex. Likewise, as hypothesized, lateral prefrontal cortex activity increased during delayed reward choices, potentially reflecting cognitive control. Erotic cue exposure was associated with increased activity in attention and reward circuits. Contrary to preregistered hypotheses, temporal discounting was unaffected by cue exposure, and cue responses in reward circuits did not reliably predict changes in behavior. Our results raise doubts on the hypothesis that upregulation of (dopaminergic) reward systems following erotic cue exposure is sufficient to drive myopic approach behavior towards immediate rewards.
Neural representations of naturalistic person identities while watching a feature film
Authors: Lally Clare , Lavan Nadine , Garrido Lucia , Tsantani Maria , McGettigan Carolyn 
Published: August 2023

Abstract
Recognising other people in naturalistic settings relies on differentiating between individuals (“telling apart”), as well as generalising across within-person variability (“telling together”; Burton, 2013; Lavan, Burston, & Garrido, 2019; Lavan, Burton, et al., 2019). However, previous neuroscientific investigations of face and voice recognition have tended to measure identity-related responses and representations using tightly controlled stimuli, thus under sampling the naturalistic variability encountered in everyday life. In this study, we tested whether cortical regions previously implicated in processing faces and voices represent identities during naturalistic and task-free stimulation. Representational similarity analyses were conducted on functional MRI datasets collected while human participants watched feature-length movies. Identity representations—defined as similar response patterns to variable instances of the same person (“telling together”), and dissimilar patterns in response to different people (“telling apart”)—were observed in established face and voice processing areas, across two independent participant groups viewing different sets of identities. We also explored contributions of face versus voice information to identity representations, finding more widespread preferential sensitivity to faces. We thus characterise how the brain represents identities in the real world, for the first-time accounting for both “telling people together” and “telling people apart.” Despite substantial differences to previous experimental research, our findings align with previous work, showing that similar brain areas are engaged in the representation of identities under experimental and naturalistic exposure.