bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
АНАЛІЗ ЕЛЕКТРОНЕЙРОМІОГРАФІЧНИХ ПОКАЗНИКІВ У ХВОРИХ НА СПАДКОВУ МОТОРНО-СЕНСОРНУ НЕЙРОПАТІЮ 1А ТИПУ
Authors: Говбах І. О. 
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Дослідження взаємозв’язку нейрофізіологічних показників та клініко-неврологічних характеристик у хворих на спадкову моторно-сенсорну нейропатію (СМСН) 1А типу вкрай важливе для розуміння патофізіології поліморфізму, а також факторів, що впливають на ступінь тяжкості та темпи прогресування захворювання.
Метою роботи було визначення змін електронейроміографічних показників залежно від віку хворих на СМСН 1А типу та тривалості періоду після маніфестації захворювання.
Матеріал і методи. Була проведена стимуляційна електронейроміографія (ЕНМГ) з дослідженням моторної та сенсорної швидкості проведення імпульсу (ШПІ), параметрів М-відповідей та сенсорних відповідей під час стимуляції ліктьового, великогомілкового, поверхневого малогомілкового, шкірно-м’язового та стегнового нервів з двох сторін у хворих на СМСН 1А типу. Проаналізовано дані ЕНМГ-досліджень, які були виконані у різні терміни, у 97 хворих на СМСН 1А типу. Обстежувані хворі були поділені на групи залежно від вікових періодів. Аналізували лише ті дані ЕНМГ-досліджень, що містили повний опис параметрів ШПІ та М-відповідей з моторних та сенсорних периферичних волокон у цифровому значенні. Дослідження виконували за допомогою електронейроміографа «Нейро-МВП-8» (DX-Systems, Україна) з комп’ютерною реєстрацією.
Результати. Найбільше зниження амплітуди М-відповіді спостерігалося у групах пацієнтів 36–60 років і 61–75 років. У хворих на СМСН 1А типу з тривалістю більше 10 років після маніфестації захворювання спостерігалися нижчі показники амплітуди М-відповіді, порівняно із хворими з тривалістю менше 10 років після маніфестації захворювання. У 88,7 % випадків ШПІ суттєво не змінювалася протягом усього періоду спостереження та при прогресуванні захворювання; у 85,4 % випадків відзначалося зниження амплітуди М-відповіді при прогресуванні захворювання. Між амплітудою М-відповіді та тривалістю періоду після маніфестації захворювання спостерігався високий кореляційний негативний зв’язок.
Висновки. Показник ШПІ не корелює із віком хворого на СМСН 1А типу і дебютом захворювання. Існує кореляційна залежність між ШПІ та тривалістю періоду після маніфестації захворювання. Низькі показники ШПІ та амплітуд М-відповіді на ранніх термінах захворювання можуть бути прогностичним фактором більш швидкого темпу прогресування СМСН 1А типу.
ОЦІНКА ЯКОСТІ ЖИТТЯ ХВОРИХ НА ЦУКРОВИЙ ДІАБЕТ ПРИ ЗАСТОСУВАННІ ТЕЛЕРЕАБІЛІТАЦІЇ
Authors: Бакалюк Т. Г. , Макарчук Н. Р. , Стельмах Г. О. , Рибчанська О. Р. 
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Цукровий діабет (ЦД) є поширеним захворюванням, створює велику медико-соціальну проблему через свій хронічний перебіг, ускладнення та погіршення якості життя хворих.
Мета. Оцінка впливу телереабілітації на якість життя у пацієнтів з цукровим діабетом після стаціонарного лікування.
Матеріал і методи. Обстежений 41 пацієнт з ЦД 2-го типу. Після стаціонарного етапу пацієнти продовжили лікування на амбулаторному етапі, їм було призначено медикаментозне лікування ЦД 2-го типу згідно з протоколом, аеробні вправи і вправи Buerger – Allen для зміцнення нижніх кінцівок. Усім пацієнтам було запропоновано вести щоденник самоконтролю. Методом рандомізації пацієнти були поділені на 2 групи: контрольна група (КГ) – 20 пацієнтів, які самостійно виконували і контролювали фізичні навантаження; 21 пацієнту експериментальної групи (ЕГ) додатково проводили контроль ефективності та виконання вправ за допомогою програми телереабілітації протягом 1 місяця.
Фізичну активність визначали за допомогою Міжнародного опитувальника фізичної активності (International Physical Activity Questionnaire – IPAQ). Оцінку якості життя проводили за допомогою опитувальника EQ-5D-3L до лікування, через 1 та 6 місяців після проведеної терапії.
Результати. До лікування у пацієнтів із ЦД, згідно з даними опитувальника IPAQ, фізична активність (ФА) була низькою (менше 17 балів), а після застосування запропонованих методів фізичної терапії ФА у КГ залишилася низькою, а в ЕГ збільшилась до середнього рівня (до 20 балів). У всіх досліджуваних пацієнтів через 1 місяць після застосування методів фізичної терапії відбулися позитивні зміни якості життя. Застосування телереабілітації у пацієнтів з ЦД 2-го типу сприяє достовірно позитивній динаміці показників якості життя та подовжує тривалість клінічного ефекту до 6 місяців, на відміну від пацієнтів КГ (p<0,05). Про це свідчить достовірна позитивна динаміка суб'єктивних симптомів ЕГ, порівняно з КГ, таких як покращення звичайної повсякденної активності (в 3 рази, p<0,05), зменшення частоти дискомфорту та болю (у 3,2 раза, p<0,05), а також зменшення тривоги та депресії (у 6,3 раза, p<0,05).
Висновки. Використання телереабілітації у комплексному лікуванні пацієнтів з цукровим діабетом 2-го типу сприяє покращенню якості життя пацієнтів на довготривалий період.
ФІЗИЧНА ТЕРАПІЯ ПІСЛЯ ОПЕРАТИВНОГО ЛІКУВАННЯ ГРИЖІ МІЖХРЕБЦЕВОГО ДИСКА В ПОПЕРЕКОВО-КРИЖОВОМУ ВІДДІЛІ ХРЕБТА
Authors: Бутов Р. С. , Михальська Ю. А. , Лонтковський Ю. А. , Мушкет Н. В. 
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Мета – підвищити ефективність фізичної терапії категорії пацієнтів/клієнтів, що перенесли хірургічне лікування грижі міжхребцевого диска у попереково-крижовому відділі хребта.
Матеріал і методи. Програму фізичної терапії пройшло 5 пацієнтів/клієнтів. З метою отримання об’єктивних даних при дослідженні використовували такі методи: теоретичні, Шкала Ренкіна, Індекс Бартел, Шкала депресії Бека.
Результати. Дегенеративно-дистрофічні захворювання хребта – група хронічних захворювань, що характеризуються прогресуючими змінами міжхребцевих дисків, суглобів, зв’язкового апарату і кісткової тканини хребта. Дегенеративно-дистрофічні захворювання хребта більш ніж у 30 % випадків призводять до тимчасової втрати працездатності і займають перше місце в якості причини первинної інвалідності в групі захворювань опорно-рухового апарату. Використання консерватиних методів лікування грижі міжхребцевого диска в попереково-крижовому відділі хребта в більшості випадків є неефективним. Тому в пацієнтів цієї групи застосовують оперативне лікування. Основною метою хірургічного втручання є декомпресія спинномозкового нерва. Оперативне втручання не приводить до ліквідації дегенеративно-дистрофічних змін у хребті.
Отримані результати свідчать, що програма фізичної терапії сприяє функціональному відновленню пацієнтів/клієнтів та покращенню якості життя в цілому. Запропонована програма може бути використана у системі фізичної терапії пацієнтів/клієнтів, що перенесли хірургічне лікування грижі міжхребцевого диска в попереково-крижовому відділі хребта в умовах спеціалізованого реабілітаційного центру.
Висновки. Результати дослідження свідчать про ефективність програми фізичної терапії пацієнтів/клієнтів, що перенесли хірургічне лікування грижі міжхребцевого диска в попереково-крижовому відділі хребта.
ОСОБЛИВОСТІ МОРФОМЕТРИЧНОЇ ПЕРЕБУДОВИ КРОВОНОСНОГО РУСЛА ГОЛОВНОГО МОЗКУ У ЩУРІВ ПІД ВПЛИВОМ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО СТЕНОЗУ КАУДАЛЬНОГО ВІДДІЛУ ЧЕРЕВНОЇ АОРТИ
Authors: Гаврищук Ю. М. , Галицька-Хархаліс О. Я. , Пилипко І. В. , Флекей П. П. , Геник Т. Р. , Кіт І. В. , Мартинчук О. М. , Ільків О. П. 
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Порушення мозкового кровообігу належать до досить частих захворювань, а їх клінічні прояви вимагають довготривалого відновного лікування з непрогнозованим ефектом. Причому, серцево-судинні зміни, що призводять до розвитку гострого ішемічного ураження головного мозку, складають близько половини всіх патогенетичних варіантів перебігу розладів церебрального кровотоку. Водночас відомо, що гострі порушення мозкового кровотоку реєструються також при хірургічному лікуванні оклюзивних уражень аорто-стегнового сегмента. Тому експериментальне встановлення характеру і динаміки морфологічних змін у тканинах головного мозку при різноманітних розладах центральної гемодинаміки може сприяти запобіганню негативним наслідкам і покращенню результатів лікування облітеруючих захворювань магістральних судин.
Мета дослідження – вивчити динаміку перебудови кровоносного русла головного мозку у щурів під впливом експериментального стенозу каудального відділу черевної аорти.
Матеріал і методи. Матеріалом для дослідження були 36 білих статевозрілих щурів, з яких 6 складали контрольну групу, іншим 30 тваринам здійснювали звуження черевного відділу аорти. Для гістологічного дослідження забирали шматочки тканини із різних відділів головного мозку та виготовляли парафінові зрізи. Проводили морфометричну оцінку гілок мозкових артерій шляхом визначення товщини м’язового шару, індексу Вогенворта, артеріоло-венулярного індексу.
Результати. За результатами проведеного дослідження було встановлено, що дозоване звуження черевного відділу аорти приводить до виникнення цілого комплексу морфологічних ознак, які свідчать про значні зміни внутрішньоорганного кровотоку в судинах головного мозку за модельованої експериментальної патології.
Висновки. Першочерговою реакцією судин головного мозку у щурів при стенозуванні нижнього відділу черевної аорти була вазодилатація судин середнього калібру з одночасною вазоконстрикцією дрібних артерій, що у віддалений період змінювалося частковим відновленням морфофункціонального стану кровоносних судин головного мозку.
КІЛЬКІСНИЙ МОРФОЛОГІЧНИЙ АНАЛІЗ ОСОБЛИВОСТЕЙ РЕМОДЕЛЮВАННЯ ВЕНОЗНОГО РУСЛА НИЖНЬОЇ КІНЦІВКИ ПРИ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИХ РАНАХ
Authors: Гнатюк М. С. , Кріцак М. Ю. , Аль Джехані Наіф Абдулела М. 
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Мета – дослідити особливості ремоделювання венозного русла нижньої кінцівки при перебігу експериментальних ран в умовах венозної гіпертензії.
Матеріал і методи. Досліджено венозне русло нижньої кінцівки 45 білих щурів, які були поділені на 3 три групи. 1 група контрольна – 15 інтактних тварин, 2 – 15 щурів із 10-денною змодельованою раною задньої кінцівки та венозною гіпертензією, 3 – 15 тварин з аналогічною 14-денною раною. Евтаназію тварин здійснювали кровопусканням в умовах тіопенталового наркозу. На мікропрепаратах задньої кінцівки визначали зовнішній та внутрішній діаметри венозних судин, товщину їх стінки, висоту ендотеліоцитів, діаметр їх ядер, ядерно-цитоплазматичні відношення у цих клітинах, відносний об’єм ушкоджених ендотеліоцитів. Кількісні величини обробляли статистично.
Результати. Встановлено, що змодельована патологія призводила до вираженої структурної перебудови вен нижньої кінцівки експериментальних тварин. При змодельованій патології відбувалося збільшення зовнішнього та внутрішнього діаметрів вен, зменшення товщини їх стінок, порушення клітинного структурного гомеостазу в ендотеліоцитах, зростання відносних об'ємів пошкоджених ендотеліоцитів, повнокров'я венозних судин, порушення венозного дренажу, дистрофічні, некробіотичні, інфільтративні та склеротичні процеси у досліджуваній кінцівці, які домінували на 14 день експерименту.
ПЕРСОНІФІКОВАНА ПРОГРАМА РЕАБІЛІТАЦІЇ ПАЦІЄНТА З МІННО-ВИБУХОВИМ ПОРАНЕННЯМ
Authors: Гулій М. А. , Соловйова В. С. 
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. В умовах ведення бойових дій в Україні спостерігається значне збільшення постраждалих із мінно-вибуховою травмою, як серед військовослужбовців, так і серед цивільного населення. Летальна високоенергетична зброя з надпотужною вибуховою хвилею, яка використовується агресором, спричиняє серйозні посттравматичні розлади.
Мінно-вибухова травма часто є поєднаною, супроводжується пошкодженням 2–3 анатомічних ділянок. Цей вид травми є домінуючою бойовою патологією і основною причиною військових втрат [4, 30].
Наслідками мінно-вибухових поранень є не лише серйозні ушкодження різних органів і систем організму, а й розвиток тривожного, астенічного, дисфоричного, соматоформного синдромів, як проявів посттравматичного стресу. За даними вітчизняних дослідників (L. V. Radetskaya, 2020) при вивченні психологічних змін у військовослужбовців, які отримали поранення, встановлено, що в 38,8 % випадках виявляються ознаки посттравматичної стресової реакції [8].
Мета – описати клінічний випадок реабілітації військовослужбовця з мінно-вибуховим пораненням, в якому представлена персоніфікована тактика реабілітації пацієнта на основі комплексної оцінки стану його здоров’я.
Матеріал і методи. За основу роботи було взято технологію комплексної регуляційної терапії станів, що передбачає оцінку стану організму з визначенням основних типових патологічних процесів (далі – ТПП): запалення, ендогенної інтоксикації, імунних, метаболічних, енергетичних порушень, вегетативної дизрегуляції та біорегуляційну корекцію виявлених порушень.
Результати. На фоні проведених реабілітаційних втручань були досягнуті зниження інтенсивності запального процесу, зникнення ознак ендогенної інтоксикації, нормалізація показників неспецифічної імунологічної реактивності, енергетичного обміну та вегетативної регуляції. Оцінка ефективності реабілітаційних заходів була проведена також за функціональними тестами та шкалами. Тобто короткострокові цілі були досягнуті.
Висновки. Комплексна індивідуальна оцінка стану здоров’я пацієнта дозволила вплинути на поліморфізм клінічних проявів внаслідок мінно-вибухового поранення, подолати симптоми ПТСР, забезпечити ефективну підтримку організму та покращити якість життя.
МОРФОМЕТРИЧНІ АСПЕКТИ РЕМОДЕЛЮВАННЯ АРТЕРІАЛЬНОГО РУСЛА ПЕРЕДМІХУРОВОЇ ЗАЛОЗИ В УМОВАХ ХРОНІЧНОЇ АЛКОГОЛЬНОЇ ІНТОКСИКАЦІЇ
Authors: Нестерук С. О. , Гнатюк М. С. , Татарчук Л. В. , Монастирська Н. Я. 
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Хронічна етанолова інтоксикація супроводжується пошкодженням майже всіх органів та систем організму. Особливості ремоделювання артеріального русла передміхурової залози при даній патології вивчені недостатньо.
Мета – морфометрично дослідити структурні зміни артерій передміхурової залози в умовах хронічної алкогольної інтоксикації.
Матеріал і методи. Досліджена передміхурова залоза 62 лабораторних статевозрілих білих щурів-самців, які були поділені на 2 групи. Перша група (30 тварин) служила контролем. Щурам другої групи (32 тварини) внутрішньошлунково вводили 30 % розчин етанолу з розрахунку 2 мл на 100 г маси тіла протягом 28 діб один раз на добу. Евтаназію щурів здійснювали кровопусканням в умовах тіопенталового наркозу через 30 днів від початку досліду.
На мікропрепаратах передміхурової залози досліджували артерії середнього та дрібного калібрів, де визначали їх зовнішній та внутрішній діаметри, товщину медії, адвентиції, індекси Вогенворта та Керногана, висоту ендотеліоцитів, діаметр їх ядер, ядерно-цитоплазматичні відношення у цих клітинах, відносний об’єм ушкоджених ендотеліоцитів. Кількісні величини оброблялися статистично.
Результати. Встановлено виражене ремоделювання артерій передміхурової залози в умовах хронічної алкогольної інтоксикації. Виявлено потовщення стінки артерій, зростання товщини медії, адвентиції, звуження їх просвіту, зміни індексів Вогенворта та Керногана, пошкодження ендотеліоцитів, порушення в них ядерно-цитоплазматичних відношень. Структурні зміни домінували в артеріях дрібного калібру передміхурової залози.
Висновки. Проведені дослідження та отримані результати свідчать, що хронічна алкогольна інтоксикація у лабораторних статевозрілих білих щурів-самців призводить до вираженого ремоделювання артеріального русла передміхурової залози, яке характеризується потовщенням стінки артерій, звуженням їх просвіту, істотними змінами індексів Вогенворта і Керногана, атрофічними, дистрофічними та некробіотичними змінами ендотеліоцитів, порушенням у них структурного клітинного гомеостазу, ендотеліальною дисфункцією, гіпоксією, дистрофічно-некротичними змінами клітин та стромальних структур, інфільтрацією та склерозуванням. Ступінь структурних змін домінує у артеріях дрібного калібру.
СИРОВАТКОВІ РІВНІ ЦИТОКІНІВ ТА АДИПОКІНІВ У ПАЦІЄНТІВ З ПОДАГРОЮ ТА ЇХ ЗВ’ЯЗОК ІЗ КОМОРБІДНІСТЮ
Authors: Сміян С. І. , Маховська О. Ю. 
Published: May 2023

РЕЗЮМЕ. Подагра – це поширений рецидивний та потенційно деструктивний артрит, що асоціюється із кардіометаболічними та нирковими захворюваннями. Однак механізми, що лежать в основі значного тягаря коморбідності, досі не з’ясовані.
Мета – провести аналіз циркулюючих рівнів інтерлейкіну-1 бета (ІЛ-1β), ІЛ-6, ІЛ-8, ІЛ-10, лептину (Л), адипонектину (А), співвідношення А/Л та визначити їх зв’язок із модифікованим для подагри індексом коморбідності ревматичного захворювання (анг. – the gout-specifically modified Rheumatic Diseases Comorbidity Index (mRDCI).
Матеріал і методи. У проспективне дослідження включили 136 хворих з подагрою, яких поділили на 4 підгрупи згідно зі значеннями mRDCI (0, 1–2, 3–4 та ≥5 балів): 20 пацієнтів без коморбідності, 28 – з низьким, 62 – із середнім та 26 – із високим індексом коморбідності (ІК) відповідно. Контрольна група – 31 практично здорова особа. Сироватковий рівень ІЛ-1β, ІЛ-6, ІЛ-8, ІЛ-10 у пг/мл, адипонектину та лептину визначали методом імуноферментного аналізу. Для комплексної оцінки дисадипокінемії визначалось співвідношення між сироватковим вмістом адипонектину в мкг/мл та лептину в нг/мл.
Результати. Сироватковий рівень ІЛ-6 у хворих з подагрою був у 5,16 раза вищим при зіставленні з групою практично здорових осіб, як і ІЛ-8 – у 4,05 раза, ІЛ-10 – у 2,7 раза, ІЛ-1β – у 2,6 раза та лептину – у 2,3 раза відповідно. З іншої сторони, співвідношення А/Л було у 4,2 раза нижчим, порівняно з контрольною групою, як і циркулюючий вміст адипонектину – у 1,7 раза (для всіх цитокінів та адипокінів, p<0,001). Нами відзначено стійку достовірну тенденцію до зростання циркулюючих рівнів ІЛ-1β, ІЛ-6, ІЛ-8, лептину, але зниження ІЛ-10, адипонектину, а також співвідношення А/Л між підгрупами за mRDCI у напрямку від без коморбідності до високого ІК (p<0,001).
Висновок. Підвищення сироваткових рівнів прозапальних ІЛ-1β, ІЛ-6, ІЛ-8, лептину та зниження протизапальних ІЛ-10, адипонектину, а також співвідношення А/Л відображає запальний тягар у пацієнтів з подагрою з вищим mRDCI.
«ГРОМАДЯНСЬКА КУЛЬТУРА І ТОЛЕРАНТНІСТЬ»: ОСОБЛИВОСТІ ВПРОВАДЖЕННЯ ТА ЗМІСТ КУРСУ ЗА ВИБОРОМ
Authors: Гуменна Н. В. , Бондаренко С. В. , Пилипишин О. І. 
Published: May 2023

Анотація. Перебуваючи в пошуку духовного та емоційного заповнення, наше суспільство потребує людей, які розуміли б потребу формування громадянських, патріотичних, морально-ціннісних відносин. Пандемія, війна, байдуже ставлення до громадського життя призводять до знецінення громадянської морально-етичної культури. Тому проблема гуманізації освіти в цілому і гуманні стосунки професійної сфери зокрема стають дедалі актуальнішими. Посилення уваги до загального морально-правового, професійно-етичного становлення особистості майбутнього фахівця є надзвичайно важливим чинником.
Професійні та особистісні якості підготовки майбутнього фахівця визначають його об’єктивний рівень професійної сформованості. Показником ґрунтовно і різнобічно підготовленого фахівця медичної галузі є: знання, уміння і навички, а також комплекс морально-етичних якостей.
Отримані студентами знання в навчальних закладах несуть певну знакову функцію, що зумовлює виникнення пізнавальної і професійної мотивації. Процес професійної підготовки вважається ефективним лише тоді, коли є взаємозв’язок навчання із професіоналізацією майбутнього фахівця.
Спеціаліст – це фахівець у певній сфері трудової діяльності з постійною потребою у професійному вдосконаленні, дотриманні громадянської культури і професійної етики.
Громадянська культура майбутнього медичного працівника визначається своєрідністю діяльності медика, різноманітністю морально-правових аспектів діяльності та широким спектром його професійних функцій.
Отже, професійно-етична культура медичного працівника формується у процесі навчання і є інтегрованою якістю особистості майбутнього медика.
Патріотизм, правосвідомість, політична освіченість, моральність, трудова активність – визначальні характеристики громадянської культури.
EXPERIENCE IN THE BRUNCH OF INTERNATIONALIZATION OF HIGHER PHARMACEUTICAL EDUCATION ON THE EXAMPLE OF PHARMACOGNOSY AND MEDICAL BOTANY DEPARTMENT OF I. HORBACHEVSKY TERNOPIL NATIONAL MEDICAL UNIVERSITY
Authors: Oliinyk N. Ya. , Budniak L. I. , Slobodianiuk L. V. , Parashchuk E. A. 
Published: May 2023

Abstract. Internationalization of higher education is one of the key factors of efficiency and competitiveness of a higher educational institution. The main forms of international cooperation through which the process of internationalization of education takes place are institutional partnership, integration of educational standards into curricula, mobility of educational programs, professional mobility of teachers and academic mobility of students.

Horbachevsky Ternopil National Medical University Ministry of Health of Ukraine is making a lot of efforts on the way to internationalization and setting a number of strategic tasks.

The aim was to study the process of internationalization in practice on the example of the Department of Pharmacognosy and Medical Botany of I. Horbachevsky Ternopil National Medical University Ministry of Health of Ukraine. Employees of the department participate in international projects, report at international conferences, symposia, congresses and visit foreign countries for the purpose of improving their qualifications. They publish the results of their scientific research and development in rated international publications. These artic­les are indexed in various scientometric databases, including Web of Science Core Collection, Scopus, Index Copernicus and others. Foreign students study at the department and are trained to work abroad as highly qualified specialists. Employees of the department organize All-Ukrainian scientific and practical conferences with international participation “Chemistry of natural compounds”. They also participated in the 18th Hellenic Symposium on Medicinal Chemistry (Greece) and the international conference “Contemporary Pharmacy: Issues Challenges and Expectations 2022”. Every year the department revises and modernizes educational programs and tasks, adding to them the information that was “gathered” in the framework of the exchange of experience with colleagues from other countries of the world. The result of this is the training of highly qualified, competitive specialists.
Thus, the internationalization of higher medical education is an important issue of the integration of Ukrainian higher education institutions into the world educational and scientific environment.
CONCEPT AND STRUCTURE OF FUTURE MEDICAL SPECIALISTS’ FOREIGN LANGUAGE COMMUNICATIVE COMPETENCE
Authors: Vorona І. І. , Prokop I. A. 
Published: May 2023

Abstract. The article analyses scientists’ views on the specifics and structure of medical students’ foreign language communicative competence. The researchers have been found to interpret differently this concept and its content, the latter containing from 3 to 6 components according to the data of various scholars. A concept of foreign language communicative activity is described in the article. Today, the ongoing reforms in the society call for the formation of comprehensively developed competent doctors, possessing high level of professional language and capable of revealing professionalism in business communication situations. In this regard, changes in the approach to future doctors’ foreign language training are on the agenda. Therefore, solution of the challenge of developing language capacity and forming foreign language communicative competence in future doctors is very important. Foreign language communicative competence is essential for training advanced specialists in view of the further use of knowledge, abilities, skills, and personal qualities gained in the foreign language environment as well as for providing multilingual, multicultural, and interpersonal communication. Formation of foreign language communicative competence has been found to include the knowledge of a language, sufficient to meet professional needs, implementation of one’s business contacts, and further professional self-education and self-improvement. It has been found that foreign language communicative competence includes discursive, strategic, and reflective components which are interactive, complementary, and functioning as a unified system.