bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ПРИНЦИПИ ФУНКЦІОНУВАННЯ ФОЛЬКЛОРОНІМІВ
Authors: Колесник Наталія 
Published: May 2023

Функціональна специфіка власних назв віддавна є засадничою проблемою ономастики як науки. Однак функціональна специфіка фольклорних онімів ще не була об’єктом дослідження, що й зумовлює актуальність пропонованої розвідки. Мета статті – довести, що основні правила, норми використання власних назв у фольклорі зумовлені, по-перше, їхніми онімними характеристиками, а, по-друге, залежать від жанрової специфіки фольклорного тексту.
Основними засадами вивчення фольклоронімів вважаємо усвідомлення того, що, по-перше, фольклоронімія є обов’язковою частиною загальнонаціональної системи називання з чітко окресленим місцем у ній; по-друге, що фольклоронімний простір має структуру, тотожну структурі національного онімного простору, тобто складається з реального, сакрального і віртуального компонентів. Усі вони відрізняються умовами та часом формування, складом, структурою, ступенем достовірності, особливостями розвитку і, звичайно чи й насамперед, особливостями функціонування.
Пріоритет ідентифікувальної, диференційної функції оніма в найдавніших фольклорних жанрах дає підстави вважати фольклорний іменнúк джерелом прадавньої міфонімії та правдивим відбитком реального українського ономастикону того часового періоду, коли були здійснені записи аналізованого фольклору. Підтверджує це проведене нами зіставлення даних фольклорного антропонімікону та досліджень систем особових імен та прізвищ певних регіонів України, виконаних на реальному матеріалі. У межах як сакральної, так і реальної частин фольклоронімії власна назва виконує насамперед свою засадничу функцію: у процесі номінування чи апеляції, ідентифікує та диференціює.
Формування віртуальної частини фольклоронімії пов’язане з новітніми, як для усної народної творчості, часами. Незважаючи на те, що фольклорна власна назва в цих творах виконує обов’язкову для неї номінативну функцію, головними стають її поетична та текстотвірна функції.
У подальших студіях фольклорних онімів варто враховувати, що основні правила, норми використання фольклорних онімів зумовлені як жанровими межами, так і функціональними характеристиками фольклорних жанрів.
АСТІОНІМИ УКРАЇНИ: ТИПОЛОГІЯ ОНІМНОГО КОДУ
Authors: Котович Віра 
Published: May 2023

У статті змодельовано лінгвокультурологічні портрети астіонімів України. Наголошено, що в сучасній лінгвістиці, де антропоцентризм визнано ключовою ідеєю, а в центр культурної традиції поміщено мовну особистість, актуальним стає аналіз ономастичного матеріалу в аспекті взаємодії мови й культури, за якої онім розглядається як індикатор культурних цінностей.
Мета розвідки – окреслити лінгвокультурологічні портрети астіонімів України, зокрема назв міст Закарпатської області у контексті онімного коду.
Запропоновано таку структуру лінгвокультурологічного портрета астіоніма: ядерна зона (теперішня назва міста, його локалізація); ближня периферія (генеза астіоніма); дальня периферія (характеристика етимона); інтерпретаційна зона (контроверсійні тлумачення, народна етимологія, конотоніми, дескрипції тощо).
З’ясовано, що етимонами назв міст, які експлікують інформацію антропонімного індивідуального коду, є слов’янські автохтонні імена-композити, відкомпозитні власні особові назви, відапелятивні власні особові назви, християнські імена. Баземами астіонімів, які відтворюють дані антропонімного групового коду, є катойконіми, назви людей за місцем поселенням, за належністю до роду, родини тощо. Гідронімний, мікротопонімний, оронімний, ергонімний код презентовано назвами міст, відповідно, з гідронімами, мікротопонімами, оронімами, ергонімами в основах. Меморіальний код – це збереження в назві поселення прізвища відомої особи, ойконіма, агіоніма, хрононіма.
Доведено, що традиції та новаторство українського назвотворення, багатство принципів, мотивів, способів та засобів іменування є вагомою підставою для того, щоб говорити про астіоніми як про згорнуті лінгвокультурні тексти, у яких відбито мову й культуру, історію й географію, національні традиції й суспільну ідеологію та живу, непідробну душу людини-назвотворця.
ОНІМНИЙ ПРОСТІР ТВОРІВ CЕМЕНА ПАНЬКА
Authors: Кравець Лариса 
Published: May 2023

Онімний простір автобіографічних творів Семена Панька становить науковий інтерес з погляду вивчення ідіостилю митця, осмислення соціокультурного контексту його творчості, пізнання особливостей розвитку української лінгвокультури закарпатського краю. Мета статті – з’ясувати характерні ознаки онімного простору творів Семена Панька. Поставлена мета передбачала характеристику постаті митця та соціокультурного середовища, в якому він перебував; виокремлення основних груп онімів та виявлення їх специфіки.
З’ясовано, що онімний простір творів Семена Панька характеризується багатством і різноманітністю наймену- вань. Оскільки твори автобіографічні, то наявні оніми забезпечують достовірність викладу інформації, документальність. Усі власні назви реальні, не вигадані. Вони є своєрідними маркерами творчого і життєвого шляху автора. Найчислен- ніші групи ономастичної лексики утворюють топоніми й антропоніми, які також неоднорідні за складом і підлягають стратифікації. Серед топонімів помітно переважають ойконіми та гідроніми, а серед антропонімів – імена й прізвища пересічних людей. Топоніми виконують функцію хронотопів, тобто конкретизують координати художньо-документально- го часопростору. Тексти творів Семена Панька містять багато імен відомих митців, учених, політиків, духовних осіб, іс- торичних постатей, що безумовно засвідчує ерудицію автора, характеризує коло його спілкування, а також оприявнює культурний простір Закарпаття міжвоєнного і повоєнного періодів, вияскравлює його зв’язки з російською і європейською культурами. Оніми в аналізованих текстах репрезентують українські, угорські та інші європейські культурно-історичні реалії, відбивають етнічну різнорідність краю та етнічну строкатість середовища, в якому перебував головний герой у різні періоди свого життя.
Виконане дослідження є лише першою спробою вивчення ономастичної лексики у творах Семена Панька. Результати аналізу показали перспективність подальших ономастичних студій в аспекті поглибленого вивчення топонімів та антропонімів, ужитих у творах Семена Панька.
ОНІМІЧНА СПЕЦИФІКА ТВОРІВ ДЛЯ ДІТЕЙ РОАЛДА ДАЛА
Authors: Петренко Оксана 
Published: May 2023

Завдяки власним назвам читач сприймає художній текст через низку асоціацій, які впливають на загальне розуміння твору. Саме тому літературна ономастика є одним із актуальних напрямів ономастичної науки, а також важливою ланкою теорії тексту, риторики, лінгвостилістики.
Сучасні ономастичні і лінгвостилістичні розвідки спираються на ґрунтовні засади. Сьогодні поглиблюється загальна теорія оніма, розширюється амплітуда ономастичних досліджень, з’ясовується специфіка перекладу антропонімів, активно розробляється літературна антропонімія. Проте, незважаючи на помітні успіхи, в сучасній ономастиці й досі існують проблемні аспекти, які вимагають подальшого вивчення. Так, ономастикон різних літератур та літе- ратурних жанрів досліджено нерівномірно, фрагментарно. Це насамперед стосується дитячої літератури, яка досі не була достатньо проаналізована в цілому й у творчості окремих авторів, зокрема видатного англійського письменника Роалда Дала (1916‒1990), який уже став класиком англійської літератури. Загальновизнано, що Р. Дал є найкращим англійським дитячим письменником ХХ століття, але ні характерні мовні особливості його творів, ні його художній ономастикон не були об’єктом спеціального вивчення, не досліджено й індивідуально-авторську специфіку створення онімії та її стилістичну роль, не з’ясовано склад, семантику і структуру онімічних компонентів творів письменника, що й визначає актуальність обраної теми.
У статті розглядається онімний простір дитячих творів Р. Дала, який є функціонально навантаженим та багато- шаровим. Завдяки спеціальному контексту та грі на онімах відзначається ономастична неповторність індивідуально-авторського стилю письменника. Досліджується поетонімія творів Роалда Дала, ономастичне навантаження та їх специфіка. З’ясовується зв’язок, характер стосунків зібраних онімів з їх денотатами, розглядається структура та етимологічний статус онімів, виділяються ономастичні оказіоналізми, створені письменником, опрацьовуються апе- лятиви, виявляються інтертекстуальні зв’язки онімів у межах творів Р. Дала, узагальнюється функціонування та функ- ціональний розподіл власних назв у межах цілого художнього твору та його поетонімосфери та виявляються зв’язки оніма з текстом. У поетонімосфері творів автор звертається до різних ономастичних розрядів, а саме до антропонімів, зоонімів, використовуючи трансформації. Оніми в дитячих творах Роалда Дала – це не тільки назви, а й пояснення, й ілюстрації. За допомогою власної назви дитина ліпше і легше сприймає твір, психологічно засвоює світ.
ОБРАЗНО-СТИЛІСТИЧНИЙ ПОТЕНЦІАЛ АНТРОПОНІМІВ ЯК НЕВІД’ЄМНИЙ ЕЛЕМЕНТ СТРУКТУРИ ХУДОЖНІХ ТЕКСТІВ МИРОСЛАВА ДОЧИНЦЯ
Authors: Прокопович Лідія 
Published: May 2023

Статтю присвячено дослідженню образно-стилістичного потенціалу антропонімів як невід’ємного елемента структури художніх текстів Мирослава Дочинця на матеріалі романів «Лис», «Криничар», «Мафтей».
Власні назви людей (імена, прізвища, прізвиська) вивчає розділ ономастики – антропоніміка. На сьогодні антро- поніміка виділилася в окремий розділ мовознавства як самостійна наукова одиниця, особливо вона почала розвиватися в середині ХХ ст.
Неповторність творчості Мирослава Дочинця визначається найрізноманітнішими знахідками і проявами на різних рівнях художнього тексту: лексичному, граматичному, синтаксичному. Особливу роль у розкритті смислового спрямування творів, семантики тексту відіграють антропоніми, що свідчить про багатство виражальних засобів, філо- софізм, глобальний погляд на світ автора. З огляду на брак розвідок, присвячених аналізу особливостей антропонімів, постала необхідність різноаспектного вивчення мовотворчості цього автора.
Мета – розкрити образно-стилістичний потенціал антропонімів як невід’ємний елемент структури художніх текстів. Основні завдання полягали в тому, щоб виявити в художніх текстах Мирослава Дочинця антропоніми як один із ключових засобів текстотворення; проаналізувати їх образно-стилістичний потенціал, з’ясувати роль антропонімів як елементів художньо-естетичного освоєння дійсності в прозовому дискурсі.
У результаті аналізу установлено, що антропоніми як компоненти художнього мовостилю по-різному виявляють свій текстотвірний потенціал: не тільки стають мітками, позначками, маркерами в прозовому творі, а й набувають ознак ключових слів, стають елементом метафоризації та символізації. Підтверджено думку, що виділення в складі літературно-художніх антропонімів емоційно-оцінних та інформаційно-оцінних власних назв й загальноооцінна тональність ускладнюється, оскільки їхня посилена експресія об’єднує всі компоненти задля виконання естетичної функції прозового дискурсу. Зазначимо, що таке дослідження онімного простору безмежно розширило художню палітру митця, зробило її гнучкою і багатобарвною, вивершеною і оригінальною.
МІКРОТОПОНІМИ НА ІНТЕРАКТИВНИХ МАПАХ: СПРОБА ПРЕЗЕНТАЦІЇ
Authors: Сокіл-Клепар Наталія 
Published: May 2023

Однією з ключових компетентностей людства є цифрова, тобто вміння використовувати технології для навчання, творчости, соціальної діяльности. Мікротопоніміка – наука, що поєднує в собі різночасові елементи, тому сучасний мікротопонімний ландшафт доцільно презентувати, застосовуючи цифрові ресурси.
Мікротопоніми та мапи взаємопов’язані, адже локальні назви віддавна позначали на картосхемах, картах, плануваннях різноманітних територій. Сьогодні виникла у створенні інтерактивних вебмап. З’ясовано, що такі мапи слу- гують не тільки як відображення картографічної інформації, але і як джерело різноманітних додаткових відомостей. Вони є гнучкими, дистанційними, багатофункціональними, широкомасштабними. Існує чимало можливостей створювати інтерактивні мапи, зокрема Google Maps, Bing Maps, OpenStreetMap.
Мета статті – продемонструвати елементи відображення мікротопонімів на інтерактивних мапах, зокрема на Google-картах.
Завдання: з’ясувати поняття «інтерактивна мапа»; обумовити переваги таких карт; вказати алгоритм формування карти; презентувати фрагмент створеної мапи; окреслити перспективи онлайн-картографування.
У статті протлумачено, що на інтерактивних мапах можна продемонструвати мікротопонімікон одного населеного пункту з чіткою локалізацією, поділом на тематичні та семантичні групи, із виділенням у їхніх межах струк- турно-словотвірних типів тощо. Також репрезентовано можливість формування ареалів мікротопонімів. Як приклад продемонстровано географічні локальні назви з апелятивом кичера, що поширений на території Карпат, зокрема Сколівського району.
Представлено дефініцію «інтерактивної карти» як сучасного засобу та способу формування просторового інтелекту. Необхідно грамотно користуватися і традиційними паперовими картами, й інноваційними електронними. Створення інтерактивних карт залучатиме дедалі більше зацікавлених українським словом, культурою, національною пам’яттю. Закцентовано на тому, що мітка карті виконує роль важливого індикатора національно-культурного обширу.
ЕЛЕКТРОННІ ЗАСОБИ ВІЗУАЛІЗАЦІЇ ПІД ЧАС ДИСТАНЦІЙНОГО НАВЧАННЯ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ ЯК ІНОЗЕМНОЇ В УМОВАХ ПАНДЕМІЇ КОРОНАВІРУСУ
Authors: Томенчук Мар’яна 
Published: May 2023

Статтю присвячено вивченню використання засобів візуалізації під час дистанційного навчання англійської мови у закладах вищої освіти в умовах пандемії коронавірусу. Метою статті є аналіз доцільності використання електронних засобів візуалізації в дистанційному навчанні англійської мови в період пандемії Covid-19.
Особлива увага приділяється поняттю наочних засобів у навчанні іноземних мов та принципам їхнього застосування. Визначено, що система засобів візуалізації, які використовуються в навчанні іноземної мови, спрямована на реалізацію навчального, виховного, розвивального і пізнавального потенціалу навчання за допомогою електронної візуалізації інформації й наочного представлення знань. Використання засобів візуалізації ґрунтується на принципах цілеспрямованості, функціональності, комплексності та когнітивної наочності.
У процесі дослідження проаналізовано наявні засоби візуалізації, які використовуються під час навчання студентів іноземної мови. Описано програмне забезпечення, що дає змогу представити навчальний матеріал в організованому, компактному й концентрованому вигляді та, таким чином, зробити складні мовні явища зрозумілими і доступними для запам’ятовування та засвоєння студентами. Представлено електронні засоби візуалізації для вивчення та засвоєння мовних явищ з використанням таких засобів наочності, як мультимедійні презентації, інтелект-карти, навчальні фільми, інфографіка, інтерактивні дошки тощо.
Проведено емпіричне дослідження у формі онлайн-опитування студентів щодо використання засобів візуалізації в процесі викладання англійської мови під час дистанційного навчання у ВНЗ в умовах пандемії коронавірусу. Результати дослідження доводять, що використання електронних засобів візуалізації у навчанні англійської мови відкриває широкі можливості не тільки для ознайомлення з мовними фактами, передавання мовних знань у доступній і легко засвоюваній формі, розвитку мовленнєвих умінь та навичок, але й підвищення мотивації студентів до вивчення іно- земної мови у складних навчальних умовах, спричинених пандемією.
СОЦІАЛЬНІ ПЕРЕДУМОВИ ДИНАМІКИ ФУНКЦІЮВАННЯ ПРІЗВИЩЕВИХ МОДЕЛЕЙ -ИЧ, -ОВИЧ (-ЕВИЧ) / -ЕНКО: ДІАХРОННИЙ АСПЕКТ
Authors: Фаріон Ірина 
Published: May 2023

Історична патроніміка – це ментальна картина нації в динаміці, що відображає родові взаємини і широке суспільно-політичне тло епохи. Зіставний аналіз історичної динаміки моделей -ович (-евич) / -енко піднімає з-під історичних пластів колосальні суспільно-політичні зміни, коли під впливом національно-визвольної війни ХVII ст. на кін української історії виходить воєнізована козацька верства зі знаковим первісно демінутивним суфіксом -енко на противагу до поширеного до ХVII ст. патронімного суфікса -ович (-евич).
У статті розкриваємо соціальну зумовленість функціювання найпоширеніших в українській мові патронімних моделей -ович (-евич) / -енко в історичному розрізі ХIV–ХVIII століття на різнолокалізованих і вибіркових пам’ятках питомого діловодства. Серед наших завдань системно показати багатий український міщанський патронімікон в перед- модерну добу на -ич, -ович (-евич) та вихід на історичну арену сучасного маркера українських прізвищ – патронімів на
-енко в контексті нових суспільно-політичних обставин кінця ХVI–ХVII ст., а відтак розкрити причини змін пріоритет- ности вживання моделі на -енко порівняно з поширеною до козацьких часів моделі на -ич, -ович (-евич).
Зіставний аналіз функціювання патронімних моделей -ич, -ович (-евич) / -енк-о в діахронії засвідчує кардиналь- ний вплив суспільно-політичних обставин, що, починаючи від окремих вкраплень у ХVI ст. і сягаючи своєї кульмінації в ХVII ст. в часи національно-визвольних змагань, визначають пріоритетність вживання первісно демінутивної моделі -енк-о на противагу до давнішої моделі -ович (-евич). Серед поширених слів-регулятивів, що сполучаються з патро- німними ідентифікаціями на -енко, сповна переважає апелятив козак, що неспростовно доводить ідентифікацію моделі -енко, зумовленої постанням Козацької Держави та формуванням військової верстви козаків. Отже, дослідження історичного антропонімікону не тільки неможливе поза соціальним контекстом, – воно саме ним і формоване.
ПРІЗВИСЬКА В ГОВІРКАХ ЗАКАРПАТТЯ: ЛЕКСИКО-СЕМАНТИЧНИЙ ТА СЛОВОТВІРНИЙ АСПЕКТИ (на матеріалі говірки с. Сокирниця Хустського району)
Authors: Харьківська Олеся 
Published: May 2023

Прізвиська українців здавна привертають увагу мовознавців, адже в них захований місцевий колорит, риси характеру та зовнішності людини, її діяльність тощо. А якщо мова йде про прізвиська українців однієї говірки, то це не тільки опис життя, побуту, діяльності людей, а й збереження та фіксація територіальних діалектів, їхніх фонетичних, лексичних, морфологічних, словотвірних рис, а також синтаксичних конструкцій, бо іноді прізвиська українців Закарпаття можуть мати вигляд словосполучень або навіть речень. Тому нашою метою є проаналізувати лексико-семантичний та словотвірний аспекти неофіційних антропонімів говірки села Сокирниця Хустського району Закарпат- ської області. Основними завданнями є зібрати прізвиська в говірці с. Сокирниця Хустського району Закарпатської області, зробити лексико-семантичний аналіз фактичного матеріалу, виявити словотвірні типи та з’ясувати словотворчі засоби, за допомогою яких утворюються прізвиська в говірках Закарпаття.
Найчисельнішою групою прізвиськ в обстежуваній говірці є назви людей за видом їхньої діяльності чи професі- єю: Хоурушíлник, Цир’куни́ к, Гудачóк (рідше Гýдик), Гýдачка тощо.
Окрему групу прізвиськ становлять найменування, отримані людьми від назви батька, матері, діда, чоловіка,
дружини тощо, так звані родичівські прізвиська. В обстежуваній говірці ми виявили патроніми, метроніми, андроні- ми, прометроніми, гіноніми.
Загалом в говірці с. Сокирниця Хустського району Закарпатської області ми зібрали близько 150 неофіційних найменувань людей, які є невід’ємним культурним та науковим надбанням народу. За такими прізвиськами людина ставала впізнаваною, іноді навіть забували справжнє прізвище, а часто й ім’я. Прізвиська в селах могли отримувати не окремі особи, а цілі родини. Наприклад, у давнину дітей було в сім’ї багато, сини одружувалися, приводили невісток, всі жили на одному великому подвір’ї і отримували спільне прізвисько. Прізвиська, які отримувала людина, зберігали- ся і для наступних поколінь. Люди вже переставали займатися тими видами діяльності, чи взагалі зникали реалії, через які вони отримали прізвисько, але неофіційна назва продовжувала «супроводжувати» людину.
МІКРОТОПОНІМІКОН СЕЛА ЗАРУДДЯ КРАСИЛІВСЬКОГО РАЙОНУ ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Authors: Царалунга Інна 
Published: May 2023

Регіональна топоніміка дає змогу дослідити особливості функціонування локальних власних географічних назв у зв’язку з історією, етнографією, географією, економікою краю. Почасти власні місцеві назви репрезентують діалектні особливості мовлення, зберігають наслідки давніх фонетичних, морфологічних явищ, відображають становлення нових найменувань чи трансформацію колишніх, варіативність мовних одиниць.
Мета нашої статті – комплексно дослідити мікротопонімію с. Заруддя Красилівського р-ну Хмельницької обл., зокрема, зібрати і систематизувати мовний матеріал, з’ясувати денотативно-номінативні, структурні, семантичні особливості найменувань, встановити екстралінгвальні фактори, що вплинули на формування регіональної системи власних назв дрібних географічних об’єктів Зарудянщини.
Мікротопонімний простір населеного пункту Заруддя і навколишніх територій представлений 86 власними на- звами дрібних географічних об’єктів, серед яких переважають назви доріг та їх частин, мікрогідроніми, назви полів, берегів. Значною є і кількість найменувань частин, кутків села, мінус- та плюс-оронімів. Малочисельні назви мос- тів, садів, найменування сільських споруд медичного, промислового і культурно-просвітницького призначення. Щодо структурних характеристик мікротопонімів варто наголосити: складених номінацій використовується дещо більше, ніж простих онімних утворень. Превалюють нові структури, і лише окремі пропріативи можна вважати давніми, зокрема, мікрогідроніми, назви кургану й могили. Твірними лексемами для мікротопонімів слугували переважно апелятиви, серед яких чимало географічних термінів. Менше в основах онімів представлено пропріальних одиниць, зокрема, антропонімів, ойконімів, гідронімів. Почасти мікротопонімний простір села Заруддя і його околиць відображає діалектизми, властиві подільським говіркам.
КОСМОНІМИ ЯК НЕВІД’ЄМНА СТИЛІСТИЧНА СКЛАДОВА СТВОРЕННЯ ПОЕТИЧНО-МЕТАФОРИЧНОГО ХРОНОТОПУ В ХУДОЖНЬОМУ ТЕКСТІ
Authors: Шотова-Ніколенко Ганна 
Published: May 2023

У статті розглядаються особливості використання та функціонування космонімів (власних назв об’єктів у межах космічного простору) в поезії, а саме на матеріалі ліриці англійських поетів-романтиків Дж.Г. Байрона і Джона Кітса. Оповита романтичним та міфологічним серпанком космопоетонімна лексика моделює потужний метафоричний контекст та надає підвищеного експресивного забарвлення оповіді у структурі поетичного тексту як єдиного образно-семантичного простору. Виконуючи головним чином такі функції як емоційно-естетичну та символічну функції, космоніми концентрують в собі зміст значної частини поетичного тексту, де в міру свого розгортання поетична оповідь накопичує інформацію, необхідну для появи того чи іншого космоніма для вираження основних поетичних мотивів ліричного сюжету.
За волею автора власна назва може суттєво змінювати свою функцію, називаючи не той або не зовсім той об’єкт, який закріплений за ним носіями мови. Нове образне значення розкривається контекстом й обумовлене змістом тексту в цілому. Це потребує при аналізі ономастичної лексики у поетичних творах Дж.Г. Байрона і Джона Кітса максимально повно враховувати всі фактори, що визначають образний зміст космонімів, у їх комплексі. Космоніми у поетичних тво- рах репрезентують індивідуальний неповторний стиль митців, виступають яскравими та активними показниками спе- цифіки їх онімного письма, створюють барвистий онімний простір поезій. Проведений аналіз доводить, що вживання тих чи інших космопоетонімів передусім залежить від змісту та тематики поетичного твору авторів, що й зумовлює функціонування певної космонімної лексики, організацію особливостей онімного простору .