bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
SWOT-АНАЛІЗ ПРОЦЕСУ НАДАННЯ ОНКОГЕМАТОЛОГІЧНОЇ ДОПОМОГИ В УМОВАХ РОСІЙСЬКОЇ АГРЕСІЇ В УКРАЇНІ
Authors: Рингач Н. О. , Мельник У. І. , Примак С. В. 
Published: February 2023

Мета: проаналізувати процес надання онкогематологічної допомоги в умовах російської агресії в Україні (на прикладі гематологічного відділення Київської міської клінічної лікарні № 9).
Матеріали і методи. Статистичний аналіз за даними Державної служби статистики та Національного канцер-реєстру України (2020, 2021), SWOT-аналіз.
Результати. Військова агресія Російської Федерації проти України спричинила порушення процесу надання медичної допомоги та ланцюжків поставок, що негативно відбилося на ситуації з онкогематологічними захворюваннями.
Визначено та класифіковано фактори впливу на процес надання стаціонарної онкогематологічної допомоги в умовах російської агресії в Україні. Показано сильні (висококваліфікована та мотивована команда; досвід зарубіжних стажувань і участі у міжнародних клінічних дослідженнях; практика взаємодії та налагоджені професійні контакти тощо) і слабкі (функціонування меншим числом співробітників, збільшення навантаження; зниження участі у міжнародних клінічних дослідженнях; ускладнення пошуку неродинних донорів та обмеження функціонування реєстру) сторони. Висвітлено можливості (безперервність фінансування, сприяння муніципальної влади; добровільне донорство та діяльність Київського міського центру крові; волонтерська допомога; доступність он-лайн тренінгів) і перешкоди (надання допомоги в небезпечних для життя умовах; брак ліків, реактивів та обладнання; обмеження лабораторної діагностики; несприятливі чинники довкілля, стрес).
Висновок. Усвідомлення низки сильних та слабких сторін, можливостей і перешкод є необхідним для організації адекватного потребам надання медичної допомоги при складному воєнному стані в складних умовах воєнного положення й оперативного управління в часи невизначеності та змін.
ОСОБЛИВОСТІ ПРОВЕДЕННЯ КОМУНІКАЦІЙНИХ КАМПАНІЙ, СПРЯМОВАНИХ НА ВРАЗЛИВІ ГРУПИ НАСЕЛЕННЯ
Authors: Лінніков С. В. , Миронюк І. С. 
Published: February 2023

Мета: огляд та аналіз ефективності сучасних підходів та інструментів інформаційно-комунікаційних кампаній у громадському здоров’ї, спрямованих на вразливі категорії населення.
Матеріали і методи. Використано бібліосемантичний метод, методи контент і структурно-логічного аналізу та узагальнення. Матеріалами дослідження є теоретичні положення, результати досліджень і методичних напра­цю­вань зарубіжних та вітчизняних учених.
Результати. Проаналізовано еволюцію підходів до оцінки ефективності інформаційно-комунікаційних кампаній, сформульовано принципи ефективного інформування про ризики для вразливих категорій населення. Визначено, що використання досвіду бізнес-сфери в PR-кампаніях, комбінація різних підходів до їх реалізації для різних ці­льо­вих груп впливу дозволяють ефективно реалізувати інформаційно-комунікаційні кампанії у сфері здоров’я на­се­лення. При цьому важливо чітко розуміти основні особливості ключових цільових груп таких інформаційно-комунікаційних кампаній, правильно визначати канали комунікації та змістовне наповнення й оформлення базового повідомлення. Точне розповсюдження інформації серед окремих груп вимагає спеціальних комунікаційних стратегій.
Висновок. Важливою при плануванні інформаційно-комунікаційних кампаній у сфері громадського здоров’я є необхідність враховувати всі особливості ключової цільової групи такої кампанії, серед яких чільне місце займають групи підвищеного ризику (уразливі групи населення) з особливими поведінковими моделями, що і зумовлюють їх уразливість.
ФАКТОРИ РИЗИКУ ТА ПРОФІЛАКТИКА ГЕСТАЦІЙНОГО ЦУКРОВОГО ДІАБЕТУ
Authors: Теренда Н. О. , Подільська Т. І. , Котяш Н. О. , Денефіль О. В. 
Published: February 2023

Мета: оцінити основні фактори ризику розвитку гестаційного цукрового діабету (ГЦД) та напрямки його профілактики.
Матеріали і методи. Проведено аналіз наукових джерел інформації (електронна база PubMed) щодо медико-соціальної проблеми ГЦД. Використано бібліосемантичний, аналітичний методи дослідження.
Результати. ГЦД викликає короткострокові та довгострокові негативні наслідки для здоров’я як жінок, так і їхніх дітей, такі, як прееклампсія під час вагітності, значно підвищений ризик розвитку діабету 2 типу, серцево-судинних захворювань, макросомія, аутизм, дитяче ожиріння, порушення толерантності до глюкози та судинні розлади.
Епідеміологічні дослідження вказують на генетичні (обтяжений сімейний анамнез), екологічні (вплив перфтороктанової кислоти), поведінкові (підвищена маса тіла або ожиріння, тютюнокуріння) фактори ризику розвитку ГЦД. Тому корекція останніх, а саме популяризація в жінок до та під час вагітності середземноморської дієти, використання дозованої фізичної активності сприяють профілактиці ГЦД. Серед усіх опублікованих на сьогодні досліджень заходів щодо фізичної активності із модифікацією дієти для профілактики ГЦД результати більшості досліджень вказують на сприятливий ефект, але лише за тієї умови, що втручання розпочато на початку першого триместру.
Висновки. ГЦД не тільки підвищує ризик ускладнень під час вагітності у матері та плода, але й значно підвищує ризик діабету 2 типу, метаболічного синдрому і серцево-судинних захворювань після вагітності. Тому так важливо вживати заходів щодо корекції вищеописаних факторів ризику розвитку ГЦД для адекватної профілактики цього захворювання.
ОСОБЛИВОСТІ ДІАГНОСТИКИ ТА ЛІКУВАННЯ СЕЧОКАМ’ЯНОЇ ХВОРОБИ, АСОЦІЙОВАНОЇ З МЕТАБОЛІЧНИМ СИНДРОМОМ
Authors: Губарь А. О. , Білай А. І. , Білай І. М. , Хільковець А. В. , Дарій В. І. , Веретельник О. В. 
Published: February 2023

РЕЗЮМЕ. Нефролітіаз – поширене в світі захворювання, яке найчастіше розвивається у пацієнтів працездатного віку. Нефролітіаз може бути викликаним ендогенними та екзогенними причинами, залежить від спадковості, має ознаки утворення каменів у нирках та сечовивідних шляхах та схильність до рецидивування й тяжкого перебігу.
Однією з найпоширеніших патологій, асоційованих з нефролітіазом, є метаболічний синдром (МС).
Актуальною проблемою в урології є діагностика та лікування сечокам’яної хвороби (СКХ), коморбідної з МС, застосування лікарських препаратів, які можуть гальмувати екскрецію каменеутворювальних сполук та активувати інгібітори кристалізації, проведення алгоритму метафілактики нефролітіазу.
Мета роботи – на підставі даних наукової літератури проаналізувати можливості діагностики та лікування СКХ, асоційованої з МС.
Ожиріння збільшує каменеутворення надмірним вживанням поживних речовин, що збільшує рух літогенних речовин кальцію, оксалату, сечової кислоти. Зниження в кислу сторону рН сечі викликає розлад синтезу аміаку, що пов’язано з інсулінорезистентністю. Гіперурикемія пов’язана з надмірно низькою кислотністю сечі та збільшує кількість рецидивів каменеутворення і є однією з особливостей МС. Порушення пуринового обміну при сечокислій СКХ можна вважати ознакою інсулінорезистентності. Встановлено кореляційний зв'язок між гіперурекемією та рівнем артеріального тиску, гіперглікемії, об’ємом талії та індексом маси тіла. Доведено, що зниження рівня сечової кислоти зменшує розвиток ускладнень серцево-судинних захворювань. Призначення інгібіторів ангіотензинперетворювального ферменту та сартанів є актуальним у зв’язку із змінами гомеостатичних функцій нирок при МС. Стимуляція плазміногену урокіназою наводить синтез плазміну, який розкладає уромукоїд, знижуючи рецидиви каменеутворення. Літолітична терапія повинна призначатися після дослідження показників метаболічних процесів у пацієнтів із СКХ. Алопуринол призначають при виявленні гіперурикемії та гіперурикурії. Для проведення метафілактики СКХ та МС найперспективнішим лікарським засобом є квертин.
Висновки. Ожиріння та гіперурикемія пов’язані з надмірно низькою кислотністю сечі, збільшують кількість рецидивів каменеутворення. Хворим на СКХ, асоційовану з МС, пропонується комплексне обстеження та лікування традиційною терапією, уриколітичними, урикостатистичними засобами та лікарськими препаратами, які впливають на метаболічні процеси. Квертин на основі рослинних біофлавоноїдів є перспективним лікарським засобом для лікування СКХ, асоційованої з МС.
СТАН ІНТЕЛЕКТУАЛЬНО-МНЕСТИЧНОЇ СФЕРИ В ОСІБ ІЗ РІЗНОЮ ТЕПЛОЧУТЛИВІСТЮ
Authors: Вадзюк С. Н. , Дживак Т. В. 
Published: February 2023

РЕЗЮМЕ. З початку промислової революції у ХІХ столітті глобальна середня температура поверхні планети нестримно збільшується. Наслідки глобального потепління людство спостерігає не лише у вигляді пожеж, повеней, ураганів та інших численних катастроф, а й у вигляді прямого впливу на психіку людини. Зміни також пов’язані зі зниженням розумової працездатності та когнітивних функцій.
Мета – оцінити стан інтелектуально-мнестичної сфери у осіб з різною теплочутливістю.
Матеріал і методи. У дослідженні брали участь 100 осіб віком 17-20 років. Для встановлення теплочутливості була використана теплова проба, що включала в себе вимірювання температури обох кистей, пульсу і артеріального тиску та дані розробленого нами опитувальника «Рівні теплочутливості». Для оцінки стану інтелектуально-мнестичної сфери були проведені: методика «Кільця Ландольта», «Закономірності числового ряду», короткий орієнтовний тест (КОТ).
Результати. Вища теплочутливість була встановлена у 28% обстежуваних (група А), а у 72% відзначалася нижча теплочутливість (група Б). Аналіз стану інтелектуально-мнестичної сфери виявив нижчий рівень когнітивної здатності у групі А, зокрема виявлено знижені показники уваги та пам’яті, середній показник стійкості та продуктивності уваги був на 6,7% менший, ніж у групі Б. Середня кількість запам’ятованих слів за хвилину становила на 5,8% менше. У порівняльному дослідженні мислення та інтелекту суттєвих статистичних відмінностей не було виявлено.
Висновки. Таким чином, у осіб з вищою теплочутливістю виявили нижчу стійкість, продуктивність уваги та пам’ять, розумову працездатність. Отримані результати можуть стати теоретичним підґрунтям для оцінки факторів ризику розвитку захворювань когнітивної сфери, покращення розумової працездатності (когнітивної діяльності) в умовах глобального потепління та їх профілактики.
РІВЕНЬ СИРОВАТКОВОГО БЕТА-ЕНДОРФІНУ В ПАЦІЄНТІВ З МЕТАБОЛІЧНИМ СИНДРОМОМ ТА СЕБОРЕЙНИМ ДЕРМАТИТОМ
Authors: Височанська В. В. 
Published: February 2023

РЕЗЮМЕ. Ендогенні опіоїди, що синтезуються в аденогіпофізі, здатні модулювати вивільнення гормонів підшлункової залози безпосередньо впливаючи на експресію μ- і δ-опіоїдних рецепторів. Бета-ендорфін присутній у панкреатичних острівцях, що свідчить про те, що ендогенні опіоїди можуть секретуватися локально для регуляції роботи підшлункової залози. Існує обмежена кількість досліджень у літературі, що описує коливання рівня глюкози та інсуліну в крові після введення бета-ендорфіну та певний зворотний зв'язок. Опіоїди можуть мати гіпоглікемічний ефект при базовому підвищенні рівня глюкози. А ожиріння може мати різний вплив на рівень цукру залежно від дози опіоїду. При дуже низьких концентраціях β-ендорфін підвищує рівень глюкози в крові в осіб із ожирінням, не впливаючи на рівень глюкози в крові в осіб зі здоровою масою тіла.
Мета – визначення рівня бета-ендорфіну в пацієнтів з метаболічним синдром з/без себорейного дерматиту.
Матеріал і методи. Обстежували пацієнтів з неалкогольною жировою хворобою печінки (НАЖХП) у поєднанні з хронічним панкреатитом (ХП) на фоні порушенням індексу маси тіла (ІМТ) (надмірна вага тіла чи ожиріння різного ступеня вираження) та цукрового діабету 2-го типу. 1 групу склали пацієнти без захворювань шкіри, 2 групу – з супутнім себорейним дерматитом. Групу контролю склали здорові особи аналогічного віку. Визначення рівня бета-ендорфіну проводили методом ELISA з тест-системою Human Beta-endorphin NBP2 – 78774 Novus Biologicals. Аналіз і обробка результатів виконані у програмі STATISTICA 10.0.
Результати. Рівень бета-ендорфіну в групі пацієнтів із метаболічним синдромом у поєднанні з себорейним дерматитом був високодостовірно вищим, порівняно з контрольною групою (відповідно (38±2,1) pg/mL; (22±4,1) pg/mL; p<0,000001) та достовірно нижчим у осіб з метаболічним синдром без проявів запалення шкіри – (19±2,6) pg/mL. Отримані результати є схожими до описаних у різних дослідженнях, але не пояснюють механізми регуляції рівня цукру бета-ендорфіном, а лише констатують факт наявності інсулін/глюкагон-опосередкованих та незалежних механізмів регуляції.
Висновки. У пацієнтів з цукровим діабетом, гіперглікемією, інсулінорезистентістю у поєднанні з ожирінням та дисліпідемією рівень бета-ендорфіну нижчий, ніж у здорових осіб. Імовірно, себорейний дерматит посилює вивільнення бета-ендорфіну через наявність постійного запалення та свербежу шкіри, що і сприяє його підвищенню у порівнянні із здоровими людьми.
ЦИТОКІНОВИЙ СТАТУС У ЖІНОК РЕПРОДУКТИВНОГО ВІКУ З АВТОІМУННИМ ТИРЕОЇДИТОМ
Authors: Пасєчко Н. В. , Кульчінська В. М. 
Published: February 2023

РЕЗЮМЕ. Останніми роками в Україні та інших країнах світу спостерігається збільшення частоти тиреопатій автоімунного генезу. Патофізіологічне розуміння особливостей автоімунних порушень при автоімунному тиреоїдиті даcть змогу обґрунтувати необхідність призначенння тих чи інших препаратів.
Мета – визначити рівень ФНПα, ІЛ-6, ІЛ-10, ІЛ-17, ІЛ-23 у пацієнтів із автоімунним тиреоїдитом, а також встановити взаємозв’язок між рівнем інтерлейкінів та функцією щитоподібної залози при автоімунному тиреоїдиті.
Матеріал і методи. Нами обстежено 98 пацієнток віком 18–43 роки із автоімунним тиреоїдитом та 30 жінок контрольної групи. Функціональний стан щитоподібної залози досліджували за допомогою визначення рівнів тиреотропного гормону, тироксину вільного, трийодтироніну вільного у сироватці крові, визначали рівень антитіл до тиреопероксидази та тиреоглобуліну. Стан системного та місцевого запального процесу оцінювали за параметрами ФНП-α, ІЛ-6, та ІЛ-10, ІЛ-17, ІЛ-23.
Результати та висновки. У всіх хворих з автоімунним тиреоїдитом було виявлено зміни у цитокіновому статусі, при цьому були деякі відмінності цитокінового статусу залежно від клінічного варіанта автоімунного захворювання щитоподібної залози. Виявлено позитивний кореляційний зв’язок між рівнем ФНП-α та рівнем АТПО (r=0,62, p<0,05), між рівнем ІЛ-6 та рівнем АТПО ( r=0,44, p<0,05), рівнем ІЛ-10 та АТПО (r=0,36, p<0,05), рівнем ІЛ-17 та рівнем АТПО (r=0,42, p<0,05), рівнем ІЛ-23 та рівнем АТПО (r=0,42, p<0,05). Досліджено позитивний кореляційний зв’язок між рівнем ФНП-α та рівнем ТТГ (r=0,58, p<0,05), між рівнем ІЛ-6 та рівнем ТТГ (r=0,41, p<0,05), рівнем ІЛ-10 та ТТГ (r=0,32, p<0,05), рівнем ІЛ-17 та рівнем ТТГ (r=0,37, p<0,05), рівнем ІЛ-23 та рівнем ТТГ (r=0,39, p<0,05).
КОРЕЛЯЦІЙНІ ВЗАЄМОВПЛИВИ ДИСЛІПІДНИХ І ДИСГОРМОНАЛЬНИХ ПОРУШЕНЬ У ХВОРИХ НА ГІПОТИРЕОЗ
Authors: Саламадзе О. О. , Бабінець Л. С. 
Published: February 2023

РЕЗЮМЕ. Проблема розвитку атеросклерозу як одного з базових патогенетичних синдромів при будь-якій нозології, у тому числі при гіпотиреозі (ГТ), є надзвичайно актуальною проблемою, тим більше, що дані наукових джерел свідчать про суперечливі результати щодо параметрів ліпідного профілю у даної категорії хворих.
Мета – дослідити параметри ліпідограми пацієнтів із ГТ та їх залежність від рівнів гормонів щитоподібної залози.
Матеріал і методи. Обстежено 44 амбулаторних хворих на ГТ віком від 26 до 69 років. Усім хворим проводили загальноклінічне обстеження; визначення тиреоїдного профілю (рівні тиреотропного гормону (ТТГ) і вільного тироксину (вТ4). Порушення ліпідного статусу оцінювали за рівнем загального холестерину (ЗХС), тригліцеридів (ТГ), ліпопротеїдів низької щільності (ЛПНЩ), ліпопротеїдів дуже низької щільності (ЛПДНЩ), ліпопротеїдів високої щільності (ЛПВЩ), коефіцієнтом атерогенності (КА).
Результати й обговорення. Оцінка наведених показників свідчить про наявність патологічних змін ліпідного обміну в 72,73 % групи хворих на ГТ. Показник ЛПВЩ як антиатерогенний фактор крові, був достовірно знижений у хворих на ГТ стосовно такого групи контролю. Встановлено, що рівень ТГ був достовірно вищий на 0,6 ммоль/л (31,09 %), ЗХС був вищий на 2,54 ммоль/л (67,5 %), а рівень ЛПНЩ переважав на 1,68 ммоль/л (75,67 %) у групі хворих на ГТ, порівняно з контрольною групою (р<0,05); KA був утричі вищим у групі хворих на ГТ, порівняно з групою контролю (р<0,001). У хворих на ГТ за даними ліпідограми було виявлено гіперліпопротеїнемію переважно ІІа (14 хворих, 31,82 %) і ІІb типів (18 хворих, 40,91 %).
Висновки. На основі кореляційно-регресійного аналізу встановлено достовірну залежність рівнів ЗХ, ТГ, ЛПНЩ, ЛПДНЩ, КА, ЛПВЩ (відповідно r=0,67, r=0,69, r=0,64, r=0,69, r=0,72, r=-0,52; (р<0,05)) від рівнів тиреотропного гормону, а також вільного тироксину (відповідно r=-0,55, r=-0,49, r=-0,54, r=-0,49, r=-0,59, r=0,52; (р<0,05). Отримані результати доводять вплив зниження вмісту гормонів ЩЗ у сироватці крові при ГТ на порушення ліпідного обміну в бік атеросклерозу.
ХАРАКТЕРИСТИКА КРОВОТОКУ В МАТКОВИХ, РАДІАЛЬНИХ І СПІРАЛЬНИХ АРТЕРІЯХ ПРИ РАННІХ СПОНТАННИХ АБОРТАХ НА ФОНІ ЕНДОТЕЛІАЛЬНОЇ ДИСФУНКЦІЇ
Authors: Дубик Л. В. , Чернецька Н. В. 
Published: February 2023

Вступ. Переривання вагітності на ранніх термінах є однією із провідних проблем сучасного акушерства. Втрата бажаної вагітності спостерігається у 30 % випадків. Доплерометричне дослідження кровотоку маткових, радіальних та спіральних судин має важливе значення для визначення перебігу вагітності.
Матеріали і методи. Нами обстежено 34 жінки зі спонтанним абортом (I група) і 29 – з вагітністю, що не розвивається (IІ група). У всіх обстежених пацієнток встановлено зміну маркерів ендотеліальної дисфункції. Доплерометричне дослідження матково-плацентарного кровотоку проводилося з використанням сканера ALOKA SSD-2000.
Отримані результати. При самовільному аборті розміри ембріона відповідали нормативним значенням для цього терміну гестації. У 100 % випадків візуалізували гіпоехогенні структури різної величини, які сполучалися з порожниною матки і були ідентифіковані як відшарування хоріону. Кровотік у цій групі судин характеризувався досить високим систолічним компонентом, наявністю діастолічного компонента, а у 29,4 % випадків – протодіастолічної вирізки. Доплерометричне дослідження характеризувалося зниженням індексу резистентності та пульсаційного індексу в маткових, радіальних і спіральних артеріях в 1,5-2,2 разу. При вагітності, що не розвивалася, розміри ембріона не відповідали нормативним значенням цього терміну гестації. Серцебиття ембріона не визначалося. У 7-8 тиж. гестації у 18 з 29 жінок (62,1 %) встановили різке підвищення ІР та ІП усіх груп маткових артерій. У решти 11 (37,9 %) пацієнток ознаки розвитку вагітності зникли після 9-10 тиж. гестації.
Висновок. У жінок із невиношуванням вагітності на фоні підвищення рівня ендотеліну-1, а також зниження концентрації оксиду нітрогену та концентрації Е-селектину встановлено підвищення ІР та ІП в маткових, спіральних і радіальних артеріях, починаючи з 7-8-го тижня вагітності в 1-2 рази, що суттєво погіршує прогноз для прогресування вагітності в ранні терміни.
АКТУАЛЬНІ ПИТАННЯ ПРОФІЛАКТИКИ ХВОРОБИ ЛАЙМА ТА КЛІЩОВОГО ЕНЦЕФАЛІТУ В УКРАЇНІ
Authors: Никитюк С. О. , Гаріян Т. В. , Левенець С. С. 
Published: February 2023

Мета дослідження – визначення сучасних механізмів профілактики хвороби Лайма та кліщового енцефаліту в дітей (як специфічних, так і неспецифічних).
Матеріали та методи. Здійснено пошук та аналіз доступних літературних джерел бази PubMed, використовуючи комбінацію ключових слів «хвороба Лайма в дітей», «профілактика хвороби Лайма».
Результати дослідження та їх обговорення. Визначено сучасні механізми профілактики хвороби Лайма та кліщового енцефаліту в дітей. Вказано на необхідність звернення до сімейного лікаря для антибіотикопрофілактики хвороби Лайма після укусу кліща або у випадку виявлення наповненого кров’ю іксодового кліща, який знаходився на тілі дитини не менше 32 годин. Найефективнішим методом профілактики в дітей є імунізація проти кліщового енцефаліту та хвороби Лайма.
Висновки. Необхідно підвищувати обізнаність медичної спільноти щодо даної проблеми шляхом включення сучасної інформації у навчальні програми для студентів, проведення навчальних семінарів, конференцій, переривчастих курсів для інтернів та практичних лікарів.
ПЕРСПЕКТИВИ ТА ДЕЯКІ АСПЕКТИ ЛІКУВАННЯ ОНКОЛОГІЧНИХ ХВОРИХ НА СУЧАСНОМУ ЕТАПІ МЕДИЦИНИ
Authors: Процайло М. Д. , Чорномидз І. Б. , Горішний І. М. 
Published: February 2023

Мета дослідження – ознайомлення з сучасними тенденціями, методами лікування та профілактики онкологічних хворих у нових сферах медицини – генетиці, імунології, валеології, дієтології.
Матеріали та методи. Були використані публікації за останні десять років, які відображають новітні революційні погляди на етіологію раку та можливі розробки ефективніших методів боротьби з цією смертельною хворобою.
Результати дослідження та їх обговорення. Домінуючим методом лікування онкологічних недуг, на даний момент, є класична тріада засобів, яку називають «золотим» стандартом лікування раку. Променева терапія, хіміотерапія та хірургія ефективні тільки на ранніх стадіях пухлини, коли вона невелика і не має метастазів. Здебільшого, цей стандарт не задовольняє ні медиків, ні пацієнтів, тому пошуки інших методів терапії в останній час розвивається надзвичайно інтенсивно. Нові сфери медицини, особливо генетики, імунології розкрили величезні сподівання в боротьбі з раком. Адже класичні методи мають дуже багато побічних реакцій, так опромінення вбиває не тільки пухлину, але й здорову тканину. Різні способи локального опромінення не дають бажаного результату, особливо коли мутовані клітини поширилися по усьому організму. Інколи трапляються форми раку, які не чутливі до опромінення, тому збільшують дозу радіації, викликаючи ознаки променевої хвороби – нудоту, блювання, слабість, анемію, депресію, інгібіцію імунної системи. Те саме стосується хіміотерапії. Після декількох курсів хіміотерапії ефективність лікування зменшується, що вимагає збільшення дози цих препаратів, які токсичні для організму. Селективне введення цих препаратів у пухлину не завжди можливе і безпечне. Ефективність хірургічного лікування можливе тільки в комбінації з попередніми методами. Зазвичай у дітей не використовують ампутацій кінцівок, замінивши їх сегментарними резекціями. Але якщо пухлина велика, то ампутація здійснюється.
Висновок. Рівень сучасної медицини дасть можливість повністю або частково замінити три класичні методи лікування раку – хіміотерапію, радіотерапію, онкологічну хірургію на генну інженерію, імунотерапію та вакцинотерапію.