bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
РОЛЬ РОМАНА ДАШКЕВИЧА У ФОРМУВАННІ АРТИЛЕРІЇ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ В ПЕРІОД УКРАЇНСЬКОЇ РЕВОЛЮЦІЇ 1917 – 1921 рр.
Authors: БАГАН Андрій , СТЕЦІВ Ярослав 
Published: January 2023

Мета дослідження: аналіз ролі Р. Дашкевича у формуванні гарматних підрозділів Січових Стрільців періоду Української революції 1917 – 1921 рр. Методологія дослідження ґрунтується на принципах історизму та об’єктивності. Під час дослідження використані методи узагальнення, аналізу, синтезу інформації. Наукова новизна дослідження полягає у тому, що, попри наявність в українській історіографії поодиноких історичних біографічних розвідок, присвячених Р. Дашкевичу, до сьогодні немає комплексного аналізу його ролі у формуванні гарматних підрозділів Січових Стрільців у період Української революції 1917 – 1921 рр. На основі спогадів військових і громадсько-політичних діячів, проведено комплексний аналіз ролі Р. Дашкевича у формуванні артилерії Січових Стрільців та його вклад у боєготовність гарматних підрозділів, що вплинуло не лише на боєздатність українського війська, але й на існування Української держави загалом. Висновки. Унаслідок повалення Російської та Австро-Угорської монархій на українських землях розпочався визвольний рух, який мав на меті здобуття державності. Як відомо, для існування нації необхідна боєздатна армія. Українська військова еліта, усвідомлюючи цей факт, взялася будувати власні збройні сили. Однак уряд Центральної Ради спочатку не схвалив задум старшин будівництва регулярної армії та притримувався ідеї формування «всенародної міліції». Серед офіцерського корпус, Р. Дашкевич одним із перших приєднався до військового руху, щоб розпочати процес формування артилерії Січових Стрільців та українського війська. Незважаючи на дефіцит якісних військових кадрів, відсутність озброєння і амуніції, більшовицьку агресію та численні суперечності між вояцтвом і політичними лідерами, Р. Дашкевичу вдалося утворити боєздатні гарматні підрозділи та розбудувати артилерію українського війська в період Української революції 1917 – 1921 рр. Надалі артилерійські підрозділи Р. Дашкевича, відіграла важливу роль у боях з противниками української державності та забезпечили діяльність органів державної влади під час визвольних змагань.
ОПІР АНТИРЕЛІГІЙНІЙ ПОЛІТИЦІ РАДЯНСЬКОЇ ТОТАЛІТАРНОЇ ДЕРЖАВИ НА ШЛЯХУ ЗБЕРЕЖЕННЯ УКРАЇНЦЯМИ СВОЇХ НАЦІОНАЛЬНО-ДУХОВНИХ ЦІННОСТЕЙ: 1960 – 1970-ті рр.
Authors: КІНДРАЧУК Надія , ВАСИЛЬЧУК Володимир 
Published: January 2023

Вбачаючи у розповсюдженні релігійного світогляду серйозну загрозу монопольному пануванню КПРС–КПУ, радянська влада впродовж 1960-х – 1970-х рр. ХХ ст. посилено вела контроль за духовним життям українців та примусово насаджувала їм атеїзм. Віруючі українці стали об’єктом посиленої уваги органів державної безпеки. Однак повністю витіснити релігійний світогляд з українського етнічного середовища партійній верхівці не вдалося. Переслідування віруючих викликали до життя релігійне дисидентство. Мета статті полягає у тому, щоб дослідити активний опір українців антирелігійній політиці комуністичної влади УРСР протягом 60-х – 70-х рр. ХХ ст. на шляху збереження власних національно-духовних цінностей. Методологія дослідження. Під час здійснення дослідження було застосовано конкретні наукові методи, зокрема, аналітико-логічний, історико-системний, пояснення, пошуку, синтезу, зіставлення, комплексного добору. У роботі також використано метод аналізу – для з’ясування рівня зростання національної свідомості українців. Для визначення ролі української інтелігенції 60-х – 70-х рр. ХХ ст. в обстоюванні, збереженні та пропагуванні української національної ідентичності використані принципи системності і багатофакторності тощо. Наукова новизна. У статті уперше в українській історіографії розкрито роль духовної опозиції у збереженні етнічної самобутності українців 60-х – 70-х рр. ХХ ст.; продемонстровано вияв їх національної самосвідомості під час радянської антирелігійної кампанії у цей період; висвітлено прагнення українців зберегти власну національно-духовну окремішність. Висновки. Незважаючи на антирелігійну політику радянської тоталітарної держави, тотальні утиски з боку КПРС–КПУ, українці не відступили від церкви, а чинили активний спротив атеїстичній політиці комуністів. Християнські цінності продовжували залишатися основою духовного життя абсолютної більшості представників українського етносу.
ОБРАЗ ІНОЗЕМНИХ КОЛОНІСТІВ У МІСЬКОМУ ПРОСТОРІ ПІВДНЯ УКРАЇНИ У “ТРАВЕЛЕРАХ” КІНЦЯ XVIII – ПЕРШОЇ ПОЛОВИНИ XIX ст.
Authors: МИХАЙЛЕНКО Галина , ЧЕРЕМІСІН Олександр 
Published: January 2023

Мета статті – представити результати дослідження образу іноземних колоністів в міському середовищі Півдня України, який був описаний в записках мандрівників наприкінці XVIII – у першій половині XIX ст. Інкорпорація до складу Російської імперії південноукраїнського регіону в другій половині XVIII ст. викликала значний інтерес світової громадськості. Це призвело до виникнення нового виду туризму – “путешествия” – мандрівних поїздок до країн, культура яких значно відрізнялася від західноєвропейської. У результаті візитери залишили після своїх поїздок велику кількість мандрівних записок, які були опубліковані і породили новий жанр літератури – травелери. Саме в них мандрівники описували власні спостереження процесів, які відбувалися на території Півдня України наприкінці XVIII – у першій половині XIX ст. Травелери є цінним джерелом з історії регіону, оскільки містять великий масив інформації, що не збереглася у документальних і статистичних джерелах. Методологію дослідження складають принципи науковості, об’єктивності, верифікації джерел, теорії фронтиру, людиновимірності, регіоналізму. У роботі використані як загальнонаукові (аналізу, синтезу, так і спеціально-наукові (історико-хронологічний, історико-систематичний, історико-типологічний) методи дослідження. Наукова новизна. Уперше в українській історіографії проаналізовано погляди мандрівників на іноземців у містах Півдня України наприкінці XVIII – у першій половині XIX ст. Висновки. Під час мандрів візитери характеризували міста регіону, особливості їхнього соціально-економічного та культурного розвитку. Центральне місце в їх описах займав образ іноземців, які оселилися на території регіону в ході колонізаційних процесів. У їхніх споминах багато уваги приділено образу іноземців у містах Півдня України. Мандрівники звертали увагу на особливості побуту, культуру, взаємовідносин іноземців із владними структурами, їх ставлення до модернізаційних перетворень тощо. Головна увага у статті звернена на відмінності сприйняття нової соціально-культурної дійсності в південноукраїнському регіоні в середовищі іноземців англійськими, американськими мандрівниками, з одного боку, та російськими візитерами, з іншого. У результаті проведеного дослідження вдалося встановити цілісний образ іноземців у містах Півдня України протягом досліджуваного періоду.
СКАРБ МІДНИХ МОНЕТ ПОНТІЙСЬКОЇ ДЕРЖАВИ МІТРІДАТА VI ЕВПАТОРА З РОМЕНСЬКОГО РАЙОНУ СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Authors: ОРЛИК Василь , МЕХ Наталія 
Published: January 2023

Мета і наукова новизна статті. У статті досліджено монетний комплекс, виявлений влітку 2022 р. поблизу р. Сула між селами Бродок, Засулля та смт. Недригайлів Роменського району Сумської області, до складу якого входило 19 античних мідних (бронзових) монет Понтійської держави часів Мітрідата VI Євпатора. Висновки. Після входження грецьких апойкій Північного Причорномор’я до складу Понтійської держави часів Мітрідата VI Євпатора в їхньому грошовому обігу з’явилася значна кількість мідних понтійських монет, що спричинило їхнє поширення в Надчорномор’ї, зокрема в Степовій та Лісостеповій зонах сучасної України. Детальне вивчення цього монетного комплексу дало змогу авторам скласти його каталог та систематизувати монети відповідно до емісійних центрів і хронології їхнього карбування. Встановлено, що усі 19 монет Понтійської держави Митридата VI Євпатора із монетного скарбу, знайденого влітку 2022 р. поблизу р. Сула між селами Бродок, Засулля та смт. Недригайлів Роменського району Сумської області, складають дві послідовні групи мідних монет середнього номіналу В, карбованих у містах Amaseia, Amisos та Sinope.
Визначено, що у складі скарбу 68,42 % складають монети типу Арес-меч, а монети типу Егіна-Ніка – 31,58 %. Стосовно місць карбування, то монети Amaseia складають 5,26 %, Amisos – 84,21 % та Sinope – 10,53 %
Авторами проаналізовано класифікації мідних монет Понтійської держави часів Мітрідата VI Євпатора, зокрема Ф. Імхуф-Блумера та Франсуа де Каллатая. Висловлено припущення, що понтійські мідні монети середнього номіналу В типу Ares-Sword карбувалися близько 110–100 рр. до РХ, типу Ares-Sword із літерами IB – близько 100–90 рр. до РХ, а типу Aegis-Nika близько 90–85 рр. до РХ.
Доведено, що знахідка названого скарбу монет Понтійської держави часів Мітрідата VI Євпатора на території Лівобережного Лісостепу, зокрема в Роменському районі Сумської області, цілком відповідає археологічному контенту цього регіону, зокрема археологічним знахідкам матеріалів зарубинецької культури та відомим авторам нумізматичним джерелам: монетам скіфського царя Скілура, карбованих в Ольвії в 130–120 рр. до РХ та понтійським монетам. Зазначено, що знахідки монет ІІІ–І ст. до РХ на території Сумської області фіксуються не лише в басейні р. Сула, а і в басейні р. Сейм та р. Псел.
Досліджений у статті грошовий комплекс є важливим джерелом не лише з історії заселеності Посулля наприкінці II – на початку I ст. до РХ та зв’язків населення цього регіону із античним Причорномор'ям, а й з історії монетного карбування в Понтійській державі часів Мітрідата VI Євпатора.
ЗАХОДИ КДБ ПРИ РАДІ МІНІСТРІВ УРСР ПРОТИ РЕДАКЦІЇ ВІДНОВЛЕНОГО САМВИДАВНОГО ЧАСОПИСУ “УКРАЇНСЬКИЙ ВІСНИК” (СЕРЕДИНА – ДРУГА ПОЛОВИНА 1970-х рр.)
Authors: ПАСКА Богдан 
Published: January 2023

Метою статті є аналіз реакції радянського режиму на відновлення журналу “Український вісник”, ходу та етапів репресивних акцій проти його видавців; виокремлення основних методів, які використовувалися Комітетом державної безпеки (КДБ) задля припинення виходу самвидавного часопису. Методологія. Методологічною основою статті є принципи об’єктивності, всебічності, наступності, історизму. У роботі використано методи аналізу та синтезу, проблемно-хронологічний, ретроспективний, типології, порівняння та зіставлення інформації з різних джерел. Наукова новизна зумовлена введенням до наукового обігу комплексу маловідомих документів Галузевого державного архіву Служби безпеки України, які дозволяють розкрити основні етапи та хід репресивної політики радянського режиму проти членів редакції відновленого самвидавного часопису “Український вісник” у середині – другій половині 1970-х рр. У статті вперше здійснено комплексний аналіз основних методів та заходів КДБ в організації репресій проти творців останніх номерів журналу. Висновки. Відновлення видання часопису “Український вісник” Степаном Хмарою, Олесем Шевченком та Віталієм Шевченком у 1974 – 1975 рр. було свідченням продовження активності середовища шістдесятницького правозахисту після “генерального погрому” 1972 р. та викликало негативну реакцію радянського керівництва. Виявлення членів редакції журналу та розправа над ними стала одним із ключових завдань Комітету державної безпеки при Раді Міністрів Української Радянської Соціалістичної Республіки в середині – другій половині 1970-х рр. При цьому було застосовано широкий комплекс неофіційних, позасудових методів: використання агентури, служби “зовнішнього спостереження”, негласні обшуки, прослуховування помешкань, таємна читка кореспонденції, “профілактичні” заходи та ін. Процес розправи розпочався із спочатку малоуспішних намагань вийти на слід редакції журналу (1974 – 1975), продовжився у ході оперативної роботи із її учасниками в рамках справи “Блок” (1975 – 1978), завершився відкриттям спеціальної справи під назвою “Видавці” (1978) та відкритими судовими репресіями проти С. Хмари, О. Шевченка та В. Шевченка (1980). У ході розслідування вже у 1975 р. вдалося успішно заблокувати передачу № 9 “Українського вісника” за кордон та припинити спроби створення наступних номерів журналу. Проте застосування судових репресій проти редакції журналу було відкладено на роки передовсім через вміле використання дисидентами тактики конспірації. Зрештою, жорсткі вироки проти членів редакції відновленого “Українського вісника” засвідчили репресивну сутність радянського режиму та стали частиною масштабної репресивної кампанії проти українського дисидентського руху на рубежі 1970 – 1980-х рр., спрямованої на повне його придушення.
ОХОРОНА ДИТИНСТВА У “РУСЬКІЙ ПРАВДІ”: ІСТОРИКО-ПРАВОВІ АСПЕКТИ
Authors: СТЕЦИК Юрій , СИЗОНЕНКО Антон 
Published: January 2023

Мета статті – розглянути історичні обставини формування “Руської Правди”; встановити особливості впливу християнства на розвиток законодавства із захисту дітей; визначити основні риси “Руської Правди” з точки зору відповідальності неповнолітніх. Наукова новизна дослідження вбачається у представленні наукових дискусій щодо проблеми встановлення місця “Руської Правди” серед джерел права неповнолітніх. Методологія дослідження базується на використанні аналітичної та синтетичної критики історичних документів. Використано методи зіставлення та порівняння різних списків і редакцій “Руської Правди”, які збереглися до нашого часу і в різні історичні періоди вносилися до різнотипових збірників законодавства, що формували основи “руського права”. Висновки. У результаті проведеного дослідження вдалося встановити, що звичаєве право – це перша спроба законодавця створити сукупність правил нормального функціонування суспільних відносин у державі, заборонених для порушення, та сформувати алгоритм реагування на невиконання передбачених норм. Зародження звичаєвого права для тогочасного суспільства було міцним поштовхом, який вивів державу на новий рівень взаємовідносин, у тому числі – міжнародних. Окремої уваги заслуговує також те, що звичай за юридичною силою прирівнювався до закону. З’ясовано, що актуалізація неповнолітніх осіб як повноцінних об’єктів законодавчого впливу означала би для цього часового проміжку визнання їх повноцінними членами суспільства. З одного боку, це б розширило суб’єктний склад “образ”, з іншого – принципово змінило би курс суспільства, що могло мати не зовсім бажані наслідки для князівства. Визнання за чоловіком центрального місця спрощувало встановлення меж відповідальності та обрання міри покарання, саме тому жінки і діти, які мали стосунок до цього чоловіка, піддавалися певним репресіям як додатковий вплив на правопорушника. Це було прямим порушенням принципу індивідуалізації покарання, а тому незвичне і недопустиме для усвідомлення в сучасній державі. Встановлено, що “Руська Правда” фактично не виділила неповнолітніх в окрему категорію суб’єктів кримінальної відповідальності. Простежено історичні обставини формування та розвитку давньоруського законодавства. Виокремлено причини, у зв’язку із якими християнство мало вплив на законотворчу роботу. З’ясовано основні риси “Руської Правди” з точки зору відповідальності неповнолітніх, якими є: 1) відсутність чіткого уявлення про суспільно небезпечне діяння та його потенційні наслідки; 2) відсутність індивідуалізації покарання та остаточної диференціації його меж залежноі від виду правопорушення; 3) відсутність неповнолітніх осіб у суб’єктному складі кримінальних правопорушень; 4) відносна гуманність та демократичність; 5) інтегрований і актуалізований християнський концепт у нормах давньоруського законодавства.
Варіювання показників схожості насіння та лінійного росту проростків Ginkgo biloba L. за дії метаболічно активних речовин
Authors: Донець Наталія , Приплавко Світлана 
Published: January 2023

Дослідження проведено на насінні та проростках Ginkgo biloba L. з метою встановлення впливу на них метаболічно активних речовин при застосуванні їх для обробки насіння. Встановлено, що з досліджуваних речовин на схожість насіння найкраще впливали однокомпонентні препарати Кудесан, Параоксибензойна кислота (ПОБК) та MgSO4 і композиції у складі Вітамін Е + Кудесан та Вітамін Е + Метіонін + ПОБК + MgSO4. Найвищий показник середньої довжини кореня у проростків забезпечили композиції метаболічно активних речовин у складі Вітамін Е + Метіонін + ПОБК та Вітамін Е + Метіонін + ПОБК + MgSO4, а також однокомпонентні сполуки Метіоніну та Вітаміну Е. На показник середньої кількості бічних коренів найкраще діяли Метіонін, Кудесан і Вітамін Е та композиції речовин Вітамін Е + ПОБК + Метіонін і Вітамін Е + ПОБК + Метіонін + MgSO4. На висоту стебла проростків рослин Ginkgo biloba мали вплив багатокомпонентна композиція Вітамін Е + ПОБК + Метіонін + MgSO4, а також однокомпонентні препарати на основі MgSO4 та Кудесану.
A Scoping Review of Clinical Practice Guidelines for the Acute Care of Patients with Spinal Cord Injury: Respiratory, Hemodynamic and Neuroprotective Management
Authors: Gregorio Marianne Pearl , Manhas Kiran Pohar , Brehon Katelyn , Vaska Marcus , Moore Glenda , Ho Chester , Papathanassoglou Elisavet 
Published: January 2023

Background: Given the complex nature of acute SCI management, there is a pressing need to review and evaluate existing clinical practice guidelines (CPGs). This study aims to evaluate CPGs and create a summary of recommendations related to the in-hospital acute management of SCI in three different areas: respiratory management, hemodynamic management and the use of neuroprotective agents.
Method: This study was conducted in accordance with the guidelines set by the Joanna Briggs Institute, and PRISMA-ScR. A search was conducted in thirteen databases and the gray literature. Screening and data extraction was completed by two independent reviewers against pre-specified eligibility criteria. The AGREE II tool was used to appraise the quality of the CPGs.
Results: The search identified 12 eligible studies. Seven (n=7) studies were published in the last five years. Overall, the recommendations were supported by low quality evidence. Based on the AGREE II quality appraisal, seven out of twelve CPGs can be recommended for use, and one can be recommended with modification. The following domains scored the highest average score: “Clarity of Presentation,” “Scope and Purpose,” and “Editorial Independence.” Domain 5 “Applicability” and domain 2 “Stakeholder Involvement” scored the lowest average score. While the majority of the recommendations were consistent, there were contradicting recommendations concerning the use of methylprednisolone.
Conclusion: The CPGs in the management of acute SCI are overall based on low-quality evidence. More evidence is needed to recommend for or against the use of methylprednisolone in acute SCI patients. Indeed, there is a need for the development of rigorous and up-to-date CPGs that is based on high-quality evidence.
Exploring Students’ Misconceptions and their Causes in Photosynthesis and Respiration: A Case Study of a Private Sector School of Sukkur, Sindh, Pakistan
Authors: Azmat Qadeer  , Khola Anwar  
Published: January 2023

Abstract
The aim of this study is to find out the misconceptions about the photosynthesis and respiration processes and their causes among elementary levels of Science students. When students come into the classrooms they have a lot of misconceptions/ alternative ideas based on their previous understanding, learning experiences, and observation of their surroundings. It started from the initial level where children construct their knowledge by observing the world. These ideas, beliefs, observations, and make their preconceptions. This research had been conducted to find out the misconceptions about respiration and photosynthesis and their causes. The nature of this research study is an exploratory case study from the private school of Sukkur, Sindh. Semi-structured interviews and unstructured observations were done to conduct the data for this research study to investigate the misconceptions in Science. One private school was selected for this research in Sukkur. The sample size for this research was eight students in class eight and two science teachers. Four girls and four boys were chosen and two teachers, one male, and one female were chosen to conduct the data. The semi-structured interviews were recorded by teachers and students and then translated and transcribed. After that, read the code and identify the patterns. The codes were assigned to the responses of participants based on similarities and differences. The themes were extracted from the coding of the responses and categorized into seven themes and one sub-theme. It was determined that students had many misconceptions about photosynthesis and respiration processes.
Surgical approach in liver hemangiomas with special emphasis on lesion diameter and type of surgery: a retrospective cohort of 69 patients
Authors: KIRIMKER Elvan Onur , ÇELİK Süleyman Utku , KÜTÜK Deniz , ERSÖZ Şiyar , KONCA Can , KOÇ Mehmet Ali , TÜZÜNER Acar , KARAYALÇIN Mehmet Kaan , BALCI Deniz 
Published: January 2023

Purpose: Liver hemangioma (LH) being the most common benign tumor of the liver is a rare indication for liver surgery. Indications include symptomatic disease, diagnostic suspicion of malignancy, increase in lesion size, and Kasabach-Merritt syndrome. Surgical treatment mainly consists of enucleation or liver resection (LR). The study aimed to evaluate surgical outcomes in patients with LHs.
Methods: In this study, surgical treatment for liver hemangioma in a single center were retrospectively reviewed. Demographics, preoperative and postoperative laboratory values, imaging studies, and follow-up data of patients were collected.
Results: The mean age was 51.9±11.0 years and 69.6% were female. Abdominal pain was present preoperatively in 32 (46.4%) cases. Mean lesion diameter was 7.5 (1.2-20) cm. Giant hemangioma was reported in 54 (78.3%) patients. Liver resection (LR) and enucleation were preferred for 37 (53.6%) and 32 (46.4%) patients, respectively. Intraoperative transfusion requirement was more common in enucleation than LRs (78.1% vs. 48.6%, p=0.012). Intraoperative erythrocyte transfusion was more frequently in operations of giant hemangiomas (68.5% vs. 40.0%, p=0.044). Complications were observed more frequently in giant hemangioma group regardless of grades (40.7% vs. 13.3%, p=0.049). Preoperative thrombocytopenia was found more frequent in cases with serious complications (66.7% vs 22.2%, p=0.019).
Conclusion: Emerging percutaneous intervention and imaging modalities are expected to decrease number of surgeries for liver hemangiomas. Although enucleation, LR and even liver transplantation are still required for a set of patients. Enucleation and LR have similar outcomes, but transfusions are more common according to the present study. Size of LHs is related with complications and transfusion requirements.