bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
The Ongoing Risk of Leishmania donovani Transmission in Visceral Leishmaniasis Endemic Districts: An Entomological Investigation in Eastern Nepal during the Elimination Era
Authors: Roy Lalita , Cloots Kristien , Uranw Surendra , Rai Keshav , Bhattarai Narayan Raj , Smekens Tom , Hendrickx Rik , Caljon Guy , Hasker Epco , Das Murari Lal , Bortel Wim 
Published: April 2023

Abstract
Background Visceral leishmaniasis (VL), a life-threatening neglected tropical disease, is targeted for elimination from Nepal by the year 2026. The national VL elimination programme is still confronted with many challenges including the increasingly widespread distribution of the disease over the country, local resurgence and the questionable efficacy of the key vector control activities. We assessed the status and risk of Leishmania donovani transmission based on entomological indicators including seasonality, natural Leishmania infection rate, and feeding behavior of vector sand flies, Phlebotomus argentipes in three VL endemic districts in two epidemiologically contrasting settings; each district with one village with and one without reported VL cases in recent years.Methods Adult sand flies were collected using CDC light traps and mouth aspirators in each village for 12 consecutive months from July 2017 to June 2018. Sand fly species level identification was based on morphological characters and verified by the DNA barcoding method. We assessed P. argentipes abundance and seasonality based on the light trap collections, considering it as the standard method of collection. Leishmania infection was assessed in gravid sand flies targeting the small-subunit ribosomal RNA gene of the parasite (SSU-rRNA) and further sequenced for species identification. A segment (~ 350 bp) of the vertebrate cytochrome b (cytb) gene was amplified from blood-fed P. argentipes from dwellings shared by both humans and cattle and sequenced to identify the preferred host.Results Vector abundance varied among districts and village types and peaks in sand fly density was observed in June-July and September-November. The estimated Leishmania infection rate in vector sand flies was 2.2% (1.1% — 3.7% at 95% credible interval) and 0.6% (0.2% — 1.3% at 95% credible interval) in VL and non-VL villages respectively. The common source of blood meal was humans, 52.7% in VL villages and 74.2% in non-VL villages, followed by cattle.Conclusion Our findings highlight the risk of ongoing L. donovani transmission in VL endemic districts even in villages not reporting the presence of the disease over the past many years and emphasize the remaining threats to the VL elimination programme in Nepal.
Design of polymeric thin films with nanovolcanoes for trapping hydroxyapatite nanoparticles to promote or inhibit cell proliferation
Authors: Łojkowski Maciej , Walejewska Ewa , Sosnowska Malwina , Opalińska Agnieszka , Grubczak Kamil , Jaworski Sławomir , Moniuszko Marcin , Swieszkowski Wojciech 
Published: April 2023

Abstract
Arrays of nanoscale cavities in the form of nanovolcanoes can act as traps for nanoparticles to obtain surfaces with the desired functionality. The nanoparticle trapping strategy is based on generating negative pressure inside the nanocavities and aspiration of nanoparticles from the suspension. A new approach has been proposed to prepare polymeric nanocavities and tune their geometry to increase trapping efficiency. The strategy uses microphase separation in a polymer blend and tuning the shape of polymer islands to use them as molds for nanovolcanoes by tuning the molecular weight distribution of the island phase. Tuning the silhouette of the nanovolcanoes made it possible to find a geometry that allows air storage. Hydroxyapatite nanoparticles were entrapped in the nanovolcanoes to show that cells will proliferate in the presence of nanovolcanoes with hydroxyapatite, while nanovolcanoes without hydroxyapatite will block proliferation.
Current inequality and future potential of US urban tree canopy cover for reducing heat-related mortality, morbidity and electricity consumption
Authors: McDonald Robert , Biswas Tanushree , Chakraborty Tirthankar , Kroeger Timm , Cook-Patton Susan , Fargione Joseph 
Published: April 2023

Abstract
Excessive heat is a major and growing risk for urban residents. Urban trees can significantly reduce summer peak temperatures, thus reducing heat-related mortality, morbidity, as well as cooling energy demand. However, urban tree canopy is inequitably distributed in US cities, which has been shown to contribute to higher summer temperatures in people-of-color (POC) neighborhoods. Here, we utilize a unique dataset of high-resolution tree canopy cover to estimate the inequality in summertime heat-related mortality, morbidity, and electricity consumption across a sample of 5,723 US municipalities and other places, housing 180 million people during the 2020 census (50.6% in majority non-Hispanic white neighborhoods, 49.4% in majority people-of-color, POC, neighborhoods). We also model the potential to increase tree cover in these municipalities in 5% increments up to a realistic maximum, the 90th percentile of tree cover observed in each municipality for each impervious surface class. On average, trees in non-Hispanic white neighborhoods cool the air by 0.19 ± 0.05⁰C more than in POC neighborhoods, leading annually to trees in white neighborhoods helping prevent 190 ± 139 more deaths, 30,131 ± 10,406 more doctors’ visits, and 1.4 ± 0.5 terawatt-hours (TWhr) more electricity consumption than in POC neighborhoods. The greatest inequality in the protective value of trees occurs in the Northeastern US. We estimate that for these 5,723 municipalities, the maximal feasible urban reforestation program in residential neighborhoods could add 1.2 billion trees, reducing population-weighted average summer temperatures by an additional 0.38 ± 0.01⁰C. Relative to the current status quo, this increase in the cooling benefits of trees would reduce annual heat-related mortality by an additional 464 ± 89 people, annual heat-related morbidity by 80,785 ± 6110 cases, and annual electricity consumption by 4.3 ± 0.2 TWhr, while increasing annual carbon sequestration in trees by 23.7 ± 1.2 MtCO2e and decreasing annual electricity-related GHG emissions by 2.1 ± 0.2 MtCO2e. The total economic value of these benefits, including the value of carbon sequestration and avoided emissions, would be USD 9.6 ± 0.5 billion, although in many neighborhoods the cost of increased tree cover exceeds these benefits. The exception is neighborhoods that currently have lower tree cover, especially those that are majority POC, as these neighborhoods have a much higher return-on-investment from tree planting.
Short-term recurrence rate of male urethral stricture and its predictors after treatment with optical internal urethrotomy: Prospective Cohort Study at a tertiary center in Ethiopia
Authors: Issack Feysel Hassen , Tefera Alemayehu Tegegne , Teshome Henok , Hassen Seid Mohammed , Gebreselassie Kaleab Habtemichael , Mummed Ferid Ousman 
Published: April 2023

Abstract
Background
Even though, one of the managements options of urethral stricture, popular among the urologists in view of its simplicity, safety and shorter learning curve is Optical Internal Urethrotomy (OIU), urethroplasty should be offered as the gold standard treatment option for urethral stricture. The main aim of our study is to determine the one-year recurrence rate of urethral stricture after treatment with optical urethrotomy and identify predicting factors of urethral stricture recurrence at a tertiary centre in Ethiopia.
Materials and Methods
A prospective observational cohort study was conducted on 80 male patients who underwent optical urethrotomy for urethral stricture from November 2019 to August 2020 G.C. in a tertiary center in Ethiopia. Logistic regression was used to analyze the association between dependent and independent variables. A p-value of <0.05 was considered statistically significant.
Results
The mean age (± SD) of patients at the time of the procedure was 54.76 (± 14.74) years with a range [20-78]. Urethral discharge was the most common etiology identified in 39 (48.75%) of patients. Eleven (13.75%) patients had no identifiable etiology for their urethral stricture disease.
Majority of patients presented with at least one voiding lower urinary tract symptoms (LUTS).
Sixty-eight (85%) patients out of the total had single stricture and 12 (15%) had multiple strictures. The location of stricture was in the bulbar urethra on CUG in 83% of the patients. The one-year recurrence rate of urethral stricture after optical urethrotomy was 35%in our study.
Number of strictures and presence of hypertension were independent predictors of recurrence of urethral stricture within one year after treatment with optical urethrotomy [AOR=15.35(2.92-80.61) at 95% CI; P=0.00] and [AOR=19.47(2.11-178.98) at 95% CI; P=0.01], respectively.
Conclusions
Our study identified that multiplestrictures, and presence of hypertension are associated with increased recurrence rate in the first post-operative year.
Zirconium fumarate metal-organic framework: a selective adsorbent for fluoride from industrial wastewater
Authors: Kumari Ranjana , Kumar Anil , Sarkar Supriya , Ghosh Tamal Kanti , Basu Subhankar 
Published: April 2023

Abstract
Many industrial processes produce high fluoride (150–450 mg/L) containing effluent. It may be recovered from the processing plants at the source. One effective technology is selective fluoride adsorption from the waste stream. Metal-organic frameworks (MOFs) are crystalline compounds with high surface area, pore volume, and tuneable pore channels and are suitable adsorbents. This study used zirconium fumarate (ZrFu) MOF to recover the fluoride from iron and steel industrial wastewater collected from blast furnaces and coke plants, respectively. In batch experiments, complete fluoride uptake from synthetic water (150 mg F/L) was obtained with 3 g ZrFu/L (qe = 49.66 mg/g), while for blast furnace (170 mg F/L) and coke plant (130 mg F/L) wastewater, 10 g ZrFu/L was required, (qe = 17 mg/g) and (qe = 13 mg/g), respectively. This difference in adsorbent dose was caused by interfering ions in industrial wastewater, which compete for the same adsorption sites as fluoride ions. Chemisorption was the rate-limiting step, and it conforms to the Langmuir isotherm and the pseudo-second-order model. Fluoride desorption was achieved in deionized water in 1 h. This suggests that the adsorption–desorption process could be scaled up to an industrial process to recover and reuse fluoride from wastewater.
Hemorrhoid Disease: A Review on Treatment, Clinical Research and
Patent Data
Authors: Devi Vishakha , Deswal Geeta , Dass Rameshwar , Chopra Bhawna , Kriplani Priyanka , Grewal Ajmer Singh , Dhingra Ashwani K. 
Published: April 2023

Background:
Hemorrhoid disease (HD) is an anal-rectal ailment that is commonly painful
or may be painless and causes rectal bleeding with or without prolapsing anal tissue. It is generally
associated with bleeding, prolapse, pruritus, and discomfort, which results in a diminished quality of
life and well-being.

Objective:
To highlight the recent developments in terms of safety, clinical efficacy, and marketed
formulation for the effective management of hemorrhoids.

Method:
Reported literature available on Scopus, PubMed, Science Direct, Clinicaltrails.gov, and from
many reputed foundations has been studied to summarize the recent development and clinical studies
for the management of hemorrhoids.

Results and Conclusion:
The high incidence of hemorrhoids obliges the development of new molecules;
therefore, safe and efficient drugs to confer protection against hemorrhoids are urgently needed.
This review article mainly focuses on the newer molecules to overcome hemorrhoids and also emphasizes
various studies carried out in the past.
Effectiveness of the Combination of Imidacloprid/ Moxidectin/ Praziquantel and Moxidectin/ Praziquantel Applied Topically in Dogs with Endoparasites and Ectoparasites
Authors: Núñez Camilo R. , Rodríguez-Vivas Roger I. , Ortega Ariadna F. , Cárdenas Rafael H. 
Published: April 2023

Background:
Topically applied antiparasitic drugs used in dogs have evolved in terms of active ingredients, but progress has also been made through the development of drugs that control both ectoparasites and enteroparasites (nematodes and cestodes).

Objective:
The aim of this study is to evaluate the effectiveness of Moxidectin 3.5g/ Praziquantel 10.0g and Imidacloprid 10.0g/ Moxidectin 3.5g/ Praziquantel 10.0g combinations applied topically in dogs with helminths (cestodes and nematodes) and ectoparasites, respectively.

Methods:
A total number of 276 dogs were analyzed. Dogs with nematodes or cestodes were treated with Moxidectin 3.5g/ Praziquantel 10.0g. All the positive cases for ectoparasites were treated with Imidacloprid 10.0g/ Moxidectin 3.5g/ Praziquantel 10.0g.

Results:
The effectiveness of Moxidectin/ Praziquantel was ≥99.8% from day 14 to day 35 on all the nematodes analyzed. The effectiveness of Moxidectin 3.5g/ Praziquantel 10.0g for Dipylidium caninum was significant on day 7 (75%) and reached 100% by day 14. A significant efficacy for Taenia spp. was achieved by day 7 and 100% from day 28 AT. Eighty-three dogs tested positive for 11 classes of ectoparasites. The Imidacloprid 10.0g /Moxidectin 3.5g/ Praziquantel 10.0g treatment proved to be effective in all the ectoparasites from day 7, until reaching 100% effectiveness by day 14 in the Linognathus setosus, Ctenocephalides canis, Amblyomma americanum, Ixodes spp., Rhipicephalus sanguineus, and Dermacentor reticulatus sp. We found a positive correlation (r= 0.7430, p= <0.0001) between the pruritus scale and lesion scale.

Conclusión:
The use of Moxidectin 3.5g /Praziquantel 10.0g applied topically was effective against nematodes and cestodes. Imidacloprid 10.0g/ Moxidectin 3.5g/ Praziquantel 10.0g was effective against ectoparasites and pruritus.
Mapping Inequities in Digital Health Technology Within the World Health Organization’s European Region Using PROGRESS PLUS: Scoping Review
Authors: Woolley Katherine E , Bright Diana , Ayres Toby , Morgan Fiona , Little Kirsty , Davies Alisha R 
Published: April 2023

Background
The use of digital technologies within health care rapidly increased as services transferred to web-based platforms during the COVID-19 pandemic. Inequalities in digital health across the domains of equity are not routinely examined; yet, the long-term integration of digitally delivered services needs to consider such inequalities to ensure equitable benefits.

Objective
This scoping review aimed to map inequities in access, use, and engagement with digital health technologies across equity domains.

Methods
We searched 4 electronic databases (MEDLINE, ASSIA, PsycINFO, and Scopus) for quantitative and mixed methods reviews and meta-analyses published between January 2016 and May 2022. Reviews were limited to those that included studies from the World Health Organization’s European region. Extracted data were mapped against Cochrane’s PROGRESS PLUS (place of residence, race, ethnicity, culture, and language, occupation, gender and sex, religion, education, socioeconomic status, social capital, and other characteristics) dimensions of equity.

Results
In total, 404 unique citations were identified from the searches, and 2 citations were identified from other sources. After eligibility assessment, 22 reviews were included. Consistent evidence was found showing higher access to digital health technologies among patients who were of White ethnicity, were English speaking, and had no disability. There were no reviews that explored differences in access to digital health care by age, gender and sex, occupation, education, or homeless or substance misuse. Higher use of digital health technologies was observed among populations that were White, English speaking, younger, with a higher level of education, of higher economic status, and residents in urban areas. No clear evidence of differences in the use of digital technologies by occupation, gender and sex, disability, or homeless or substance misuse was found, nor was clear evidence found in the included reviews on inequalities in the engagement with digital technologies. Finally, no reviews were identified that explored differences by place of residence.

Conclusions
Despite awareness of the potential impact of inequalities in digital health, there are important evidence gaps across multiple equity domains. The development of a common framework for evaluating digital health equity in new health initiatives and consistency in reporting findings is needed.
УКРАЇНСЬКА АНТРОПОНІМІЯ XVІІ СТ. У МАЛОВІДОМОМУ ТУРЕЦЬКОМУ ІСТОРИЧНОМУ ДЖЕРЕЛІ. IV
Authors: Купчинська Зоряна 
Published: April 2023

Статтю присвячено дослідженню українських антропонімів XVІІ ст., які засвідчені в маловідомому турецькому історичному джерелі «Дефтер Муфассал 1681 року». Простудійовано власні назви людей лише на літери І–J. Метою статті є аналіз власних назв, засвідчених у «Дефтері Муфассалі 1681 року». Щоб досягти мети, визначено такі завдання: 1) ознайомити читача з маловідомою турецькою історичною пам’яткою «Дефтером Муфассалом 1681 року»; 2) вѝокремити українські антропоніми XVІІ ст.; 3) провести аналіз власних назв людей та порівняти їх із сучасним українським антропоніміконом; 4) виявити ті оніми, які на сучасному етапі не зафіксовані. У розвідці ви- користані описовий метод і методи аналізу та систематизації. Давні антропоніми, виокремлені з історичного джерела,
– додаткове джерело антропонімікону, який функціонував на території України в XVІІ ст. Власні назви людей, що ре- презентовані в «Дефтері Муфассалі 1681 року», свідчать про давність таких онімних утворень, адаптацію запозичених імен на україномовному ґрунті. Сумуючи вищезазначене, можемо стверджувати, що з 201 назви на І–J засвідчено такі, які: поширені і сьогодні на рівні власних імен людей і прізвищ; мають відмінності зі сучасними відповідниками на фонетичному рівні; не виявлені на сучасному етапі, знаходимо їх у похідних назвах; на сьогодні є екзотичними, рідко вживаються в сучасному антропоніміконі. Практична цінність статті полягає в тому, що виявлені та проаналізовані власні назви людей поповнили загальнослов’янський антропонімікон. У результаті розвідки було встановлено осо- бливості антропонімії, що виділена з турецької пам’ятки «Дефтер Муфассал 1681 року», зокрема це історичне дже- рело засвідчує функціонування прізвищевих назв в Україні на кінець ХVII ст., репрезентований список антропонімів літери І–J підтверджує, що у ХVII ст. існував обширний реєстр запозичених власних імен, які адаптувалися на україн- ському мовному ґрунті; законстатовано великий спектр різноманітних суфіксів (-ад, -ак, -ан, -ар, -ас, -аш, -ей, -ейк(о), -енко, -ець, -ик, -ил(о), -им, -ин, -ич, -иш, -ій, -к(о), -л(о), -ник, -ор, -ук, -ул, -ун, -ух), за допомогою яких творилися похідні імена/прізвиська/прізвищеві назви; сьогодні важко коментувати засвідчені антропоніми ХVII ст. однозначно через те, що, очевидно, не завжди коректна транслітерація первинних записів у Дефтері, це стосується головно різночитання ç (İmeç, İrmeneç), ş (İrış, İvaçış), і після приголосного (İstovim, İzvenilo) тощо; проаналізоваий фрагмент антропонімії «Дефтера Муфассала 1681 року» свідчить про те, що система українських власних назв історично і територіально об’єднана.
ТЕОРЕТИЧНІ ЗАСАДИ ВИВЧЕННЯ ЗООФРАЗЕМ В АНГЛІЙСЬКІЙ ТА УКРАЇНСЬКІЙ МОВАХ
Authors: Полюжин Іван , Венжинович Наталія 
Published: April 2023

Стаття присвячена опису та аналізу теоретичних засад вивчення зоофразем в англійській та українській мовах. Це дослідження є надзвичайно актуальним, оскільки воно ще не було предметом спеціального наукового розгляду. Автори представляють класичні напрацювання вчених, які заклали основи новітніх досліджень. Особливу увагу приділено опису наукового доробку В. Виноградова, Ш. Баллі, О. Куніна, М. Алефіренка, В. Мокієнка та інших відомих мовознавців. Своїм головним завданням вчені вважали виявлення й опис лексико-семантичних і синтаксичних особливостей словосполучень як номінативних одиниць мови, які кардинально відрізнялися від окремих слів і вільних словосполучень. На цій структурно-семантичній основі здійснено виділення та класифікацію фразеологізмів.
У центрі уваги цього «класичного» періоду розвитку фразеології було окреслено її об’єкт як самостійної лінгвістичної дисципліни та пошук критеріїв її відмежування як від слів, так і від вільних словосполучень.
Мета статті – описати основні теоретичні засади дослідження зоофразем в англійській та українській мовах. Основними завданнями статті є: репрезентувати класичні та нові наукові досягнення щодо основних принципів вивчення зоофразем англійської та української мов; представити найважливіші класифікації фразеосполучень; описати та проаналізувати періоди розвитку фразеології; проаналізувати основні критерії та розуміння фразеологічної одиниці. У статті зроблено висновок, що зоофраземи є вагомим компонентом фразеологічної картини світу. На сучасному етапі вчені використовують класичні досягнення фразеологічної науки, а також застосовують новітні методи дослідження. Студіювання зоофразем англійської та української мов уможливило з’ясувати, що в обох мовах важливе місце посідають ключові слова-назви тварин. У наступних наукових розвідках заплановано поглибити наше дослідження, в якому докладно розглянемо ментальні особливості ключових слів-символів в обох мовах.
ЛІТЕРАТУРНО-ХУДОЖНЯ АНТРОПОНІМІЯ В ПОЕТИЧНІЙ ТВОРЧОСТІ ПЕТРА СКУНЦЯ
Authors: Лавер Оксана 
Published: April 2023

Статтю присвячено дослідженню літературно-художнього антропонімікону в збірці Петра Скунця «Твори. Книга 1», зокрема в поетичних циклах «І ті, з ким жити не судилось…», «…І ті, з ким жив донині». Петро Скунць наполегливою і подвижницькою творчою працею підготував ґрунт, на якому духовно зростатиме не одне по- коління українців. Майстерно застосовуючи традиційні й новаторські прийоми у використанні мовних засобів, закар- патський митець вивів українське поетичне мовлення на новий рівень. Домінантними стилістемами, які виражають україноцентричний характер лірики письменника стали літературно-художні антропоніми. Неможливо осягнути твор- чий світ поета без пізнання його художньо-естетичної інтерпретації власних назв, що зумовлює актуальність теми нашого дослідження.
Мета статті – лінгвістичний аналіз літературно-художніх антропонімів у поетичних творах Петра Скунця та специфіка їх художньо-естетичної інтерпретації.
Реалізація мети передбачає виконання таких завдань: простежити на прикладі поетичної творчості П. Скунця проміжні етапи набуття пропріальною лексемою статусу літературно-художнього антропоніма; визначити семантико- стилістичну роль антропонімів у структурі заголовків поезій-присвят; здійснити функційно-стилістичну характерис- тику літературно-художніх антропонімів у творах митця.
У статті проаналізовано особливості літературно-художнього антропонімікону П. Скунця. З’ясовано обсяг дже- рельної бази літературно-художніх антропонімів, їх стилістичне значення та функції, роль антропонімів у заголовку і в поетичному тексті.
Доведено, що Петро Скунць майстерно використовує ресурси пропріативної лексики, значна частина онімів ві- діграє ключову роль для створення відповідного мотиву чи настрою, для увиразнення проблемної теми. Літератур- но-художній антропонімікон Петра Скунця національно значущий: забезпечує текст історичною та етнографічною достовірністю, різноманітністю конотативного та асоціативного змісту, глибиною символічної інформації, спроекто- ваної автором на осмислення проблем, пов’язаних із становленням національної свідомості, відродженням історичної пам’яті народу.