ОСОБЛИВОСТІ НОМІНАЦІЇ РЕАЛІЙ ЛІНГВАЛЬНОЇ ДІЙСНОСТІ
Authors: Дьячок Н. , Тихоненко В. 
Published: January 2024

Постановка проблеми. Поняття лінгвальної дійсності постає актуальним і тому викликає зацікавленість лінгвістів – як теоретиків, так і прикладників. Лінгвальна дійсність – це мовна проєкція того матеріального світу, середовища, в якому знаходиться людина (носій тієї чи тієї мови), інформація про яке втілюється у мовних одиницях, здатних номінувати предмети, об’єкти реальної – немовної – дійсності, явища, ознаки, дії, процеси тощо. поняття лінгвальної дійсності та лінгвальної мережі є дотичними та формують системне уявлення про вербалізацію тих об’єктів, предметів, дій і процесів реальної дійсності, серед яких ми живемо, якими послуговуємося, які виконуємо тощо. Вербалізація згаданих феноменів оприявнюються у певних номінативних одиницях тієї чи тієї мови. Утім, ці одиниці можуть бути різних рівнів – мовного або мовленнєвого; їх появу зумовлено різними, зокрема екстралінгвістичними, чинниками. Активним у процесі творення таких одиниць постає спосіб компресії, не досліджений вповні, що й зумовлює актуальність дослідження.
Мета дослідження полягає у визначенні та описі номінативного статусу компресивів та в структурному й ономасіологічному моделюванні цих одиниць, що імплементуються як скорочені вербальні еквіваленти словосполучень і окремих слів і тому функційно й семантично їм тотожних.
Методи дослідження. Серед методів дослідження наявні дескриптивний, типологічний та порівняльний, прийом етимологічного аналізу. Кожен з них покликаний вповні висвітлити проблематику та показати шляхи вирішення поставлених питань.
Основні результати дослідження. Номінація реалій лінгвальної дійсності відбувається шляхом застосування номінативних одиниць, зазвичай створених за певними моделями в мовленні чи в мові. Тому номінативні процеси безпосередньо пов’язані з процесами словотворення. Сучасні дискурси (студентський, побутовий, воєнний, ігровий та ін. субкоди) надають дослідникам багатий матеріал для опису й узагальнення. Ономасіологічний опис моделей відтворення та функціонування компресивів постає актуальним і для галузей прикладної лінгвістики – комп'ютерної лінгвістики, теорії перекладу, машинного перекладу, оскільки встановлення особливостей мовленнєвої номінації та виявлення механізмів лексичної конденсації дозволить розробити тактики створення комп'ютерних мов, зробити точнішою практику традиційного та машинного (комп’ютерного) перекладу.
Висновки й перспективи. Узагальнений у статті матеріал постає внеском у розвиток сучасних теорій номінації та словотвору. Процеси формування компресивів внаслідок перетворення словосполучень на слова без порушення семантичного складника потрактовано як процеси утворення дублетів цих словосполучень; це ґрунтується передусім на визначенні базової номінативної одиниці – номеми (Нікітевич, 1985), тобто мовної сутності, яка є абстрактною та об’єднує конкретні різностуктурні, утім формально взаємопов’язані мовленнєві одиниці – слово, сполучення слів, словосполучення тощо – на тлі їх лексико- граматико-семантичної (номінативної) тотожності, зреалізованої як семантична ідентичність або семантична варіативність, а по-друге, на диференціюванні явищ зовнішньої вмотивованості (вмотивованості однією номемою іншої) та внутрішньої вмотивованості (вмотивованості номемою її мовленнєвих модифікацій) мовних одиниць.