bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Evolution of sexual asymmetry
Authors: Czárán Tamás L , Hoekstra Rolf F 
Published: September 2004

Abstract
Background
The clear dominance of two-gender sex in recent species is a notorious puzzle of evolutionary theory. It has at least two layers: besides the most fundamental and challenging question why sex exists at all, the other part of the problem is equally perplexing but much less studied. Why do most sexual organisms use a binary mating system? Even if sex confers an evolutionary advantage (through whatever genetic mechanism), why does it manifest that advantage in two, and exactly two, genders (or mating types)? Why not just one, and why not more than two?

Results
Assuming that sex carries an inherent fitness advantage over pure clonal multiplication, we attempt to give a feasible solution to the problem of the evolution of dimorphic sexual asymmetry as opposed to monomorphic symmetry by using a spatial (cellular automaton) model and its non-spatial (mean-field) approximation. Based on a comparison of the spatial model to the mean-field approximation we suggest that spatial population structure must have played a significant role in the evolution of mating types, due to the largely clonal (self-aggregated) spatial distribution of gamete types, which is plausible in aquatic habitats for physical reasons, and appears to facilitate the evolution of a binary mating system.

Conclusions
Under broad ecological and genetic conditions the cellular automaton predicts selective removal from the population of supposedly primitive gametes that are able to mate with their own type, whereas the non-spatial model admits coexistence of the primitive type and the mating types. Thus we offer a basically ecological solution to a theoretical problem that earlier models based on random gamete encounters had failed to resolve.
The vaa locus of Mycoplasma hominis contains a divergent genetic islet encoding a putative membrane protein
Authors: Boesen Thomas , Emmersen Jeppe , Baczynska Agata , Birkelund Svend , Christiansen Gunna 
Published: September 2004

Abstract
Background
The Mycoplasma hominis vaa gene encodes a highly variable, surface antigen involved in the adhesion to host cells. We have analysed the structure of the vaa locus to elucidate the genetic basis for variation of vaa.

Results
Mapping of vaa on existing physical maps of five M. hominis isolates by pulsed field gel electrophoresis revealed that vaa is located in a genomic region containing the majority of other characterized membrane protein genes of M. hominis. Sequencing of an 11 kb region containing the vaa locus of M. hominis isolate 132 showed the presence of conserved housekeeping genes at the borders of the region, uvrA upstream and the hitABL operon downstream to vaa. Analysis of 20 M. hominis isolates revealed that the vaa upstream region was conserved whereas the downstream region was highly variable. In isolate 132 this region contained an open reading frame (ORF) encoding a putative 160 kDa membrane protein. Homologous ORFs were present in half of the isolates, whereas this ORF, termed vmp (variable membrane protein), was deleted from the locus in the remaining isolates. Compellingly, the conserved upstream region and variable downstream region of vaa correlates with the genetic structure of vaa itself which consists of a conserved 5' end and a variable 3' end containing a variable number of exchangeable sequence cassettes.

Conclusion
Our data demonstrate that the vaa locus contains a divergent genetic islet, and indicate pronounced intraspecies recombination. The high variability level of the locus indicate that it is a chromosomal 'hot spot', presumably important for sustaining diversity and a high adaptation potential of M. hominis.
A reverse genetic screen in Drosophila using a deletion-inducing mutagen
Authors: Nairz Knud , Zipperlen Peder , Dearolf Charles , Basler Konrad , Hafen Ernst 
Published: September 2004

AbstractWe report the use of the cross-linking drug hexamethylphosphoramide (HMPA), which introduces small deletions, as a mutagen suitable for reverse genetics in the model organism Drosophila melanogaster. A compatible mutation-detection method based on resolution of PCR fragment-length polymorphisms on standard DNA sequencers is implemented. As the spectrum of HMPA-induced mutations is similar in a variety of organisms, it should be possible to transfer this mutagenesis and detection procedure to other model systems.
Heterogeneity of Joy in Infancy
Authors: Aksan Nazan , Kochanska Grazyna 
Published: September 2004

AbstractWe examined 7‐month‐old infants' responses to 6 joy‐eliciting episodes. Three episodes included and 3 did not include a major social‐interactive component. Confirmatory factor analysis of infants' joy reactions in these episodes revealed that a 2‐factor model significantly improved the fit over a single‐factor solution. Those 2 factors represented infants' social versus nonsocial joy reactions. Different correlates of those factors supported their external validity. Only social joy was associated with the infants' positive emotional tone observed during naturalistic interactions with their mothers and fathers, and with the parents' ratings of the child's positive affect during social interactions in their daily lives. Social joy may be an early antecedent of future positive emotionality traits related to communal and interpersonal aspects of experience.
Synthesis and Electrochemical Properties of Single-crystal CdV2O6 Nanowire Arrays
Authors: Chen Xiangying , Wang Xiong , Wang Zhenghua , Wan Junxi , Liu Jianwei , Qian Yitai 
Published: September 2004

Abstract
Single-crystal cadmium vanadate (CdV2O6) nanowire arrays with the average diameter of 100 nm and length of up to 20 μm were fabricated by a hydrothermal process at 140 °C for 12 h. Electrochemical test shows that these nanowire arrays deliver a relatively large discharge capacity of 90 mA h g−1 vs Li metal at 0.1 mA cm−2 (voltage window of 3.2–2.0 V) compared with that of bulk CdV2O6. The obtained sample might find possible application as an electrode material in lithium ion batteries.
Synthesis and Luminescent Properties of a New Twisted Copolymer Containing Phenylenevinylene and Spirobifluorene
Authors: Huang Bing , Li Jun , Shao Pin , Qin Jingui , Jiang Zuoquan , Yu Gui , Liu Yunqi 
Published: September 2004

Abstract
A new twisted polymer, poly[9,9′-spirobifluoren-2,2′-ylene-vinylene-alt-2,5-di(n-buthoxy)-1,4-phenylene-vinylene] (PSBF-PV), which consists of phenylenevinylene chromophores linked through 9,9′-spirobifuorene, was synthesized through the Horner–Emons condensation. PSBF-PV showed strong green emission in solution and film. The single-layer light-emitting diode (LED) exhibited weak emission, and an improved performance with the maximum external quantum efficiency of 0.25% and luminance maxima of 1168 cd/m2 was achieved using Alq3 as electron injection layer in double layer LED for PSBF-PV.
Photochromism of a Diarylethene Trimer in a Bulk Amorphous Phase
Authors: Tomari Arisa , Yamaguchi Tadatsugu , Sakamoto Naotaka , Fujita Yuji , Irie Masahiro 
Published: September 2004

Abstract
A photochromic compound having three diarylethene units was synthesized and its photochromic performance was examined in hexane solution as well as in a bulk amorphous phase. The compound formed a stable amorphous solid with Tg of 120 °C and the solid exhibited a reversible color change upon irradiation with UV and visible light.
Redox-controlled Luminescence of a Cyclometalated Dinuclear Platinum Complex Bridged with Pyridine-2-thiolate Ions
Authors: Koshiyama Tamami , Omura Ai , Kato Masako 
Published: September 2004

Abstract
A cyclometalated dinuclear platinum(II) complex bridged with pyridine-2-thiolate ions, [Pt2(ppy)2(pyt)2] (Hppy = 2-phenylpyridine, Hpyt = pyridine-2-thiol) and its oxidized platinum(III) complex, [Pt2Cl2(ppy)2(pyt)2] have been synthesized and characterized. The divalent complex exhibits intense red luminescence both in solution and in the solid states. Corresponding to the short Pt···Pt distance (2.849(1) Å) for [Pt2(ppy)2(pyt)2], the reversible conversion between the divalent and trivalent complexes occurs easily with appearance and disappearance of the luminescence.
Synthesis of Li[Ni1/3Co1/3Mn1/3]O2−zFz via Coprecipitation
Authors: Myung Seung-Taek , Kim Gil-Ho , Sun Yang-Kook 
Published: September 2004

Abstract
Li[Ni1/3Co1/3Mn1/3]O2−zFz (z = 0–0.15) were synthesized via co-precipitation followed by high-temperature heat treatment. From X-ray diffraction investigation, it was found that the as-prepared powders showed the layered Li[Ni1/3Co1/3Mn1/3]O2−zFz (z = 0–0.15) having α-NaFeO2 structure (space group: ). Though the initial discharge capacities of Li[Ni1/3Co1/3Mn1/3]O2−zFz is somewhat smaller, however, the capacity retention and thermal stability at highly oxidized state were significantly improved comparing to the undoped Li[Ni1/3Co1/3Mn1/3]O2. Fluorine substitution for oxygen made it possible to use the cathode material at 4.6 V cut-off limit.
A Cation-exchange Resin Promoted Imino Aldol Reaction, Leading to the Synthesis of 2-Isocephem and 2-Oxa-isocephem
Authors: Shimizu Makoto , Tachi Masanori , Hachiya Iwao 
Published: September 2004

Abstract
Imino aldol reaction of ketene silyl acetals with the chiral imine 1 proceeds smoothly to giveβ-amino esters in good yields with high diasetereoselectivity under the influence of a cation-exchange resin, and the subsequent functional group transformations provide a formal synthesis of 2-isocephem and 2-oxa-isocephem β-lactam antibiotics.
Photochromic Properties of Diarylethene Maleimide Derivatives in Polar Solvents
Authors: Yamaguchi Tadatsugu , Irie Masahiro 
Published: September 2004

Abstract
Diarylmaleimide derivatives having methoxy, phenyl, or cyano group as a nitrogen substituent were synthesized in an attempt to prepare photochromic compounds which exhibit photochromic reactivity even in polar solvents. Although the derivatives having methoxy or phenyl group did not undergo photochromism in polar solvents, the derivative having a cyano group showed photochromism even in polar solvents.
Stereoselective Synthesis of 19-Hydroxytaxoid Using Intramolecular Pinacol Coupling Reaction
Authors: Mukaiyama Teruaki , Ogawa Yasuyuki , Kuroda Kiichi , Matsuo Jun-ichi 
Published: September 2004

Abstract
The ABC-ring system of 19-hydroxytaxol is stereoselectively constructed by intramolecular pinacol coupling of diketone 12 with low valent titanium species prepared from TiCl2 and LiAlH4. After manipulations of hydroxy protecting groups, a new 19-hydroxytaxoid 18 was afforded by olefination of vicinal diol part of 17.
Being at the Right Place at the Right Time: The Role of Nuclear Transport in Dynamic Transcriptional Regulation in Yeast
Authors: Görner W. , Schüller C. , Ruis. H. 
Published: September 2004

AbstractAs a consequence of compartmentalization in eukaryotic cells, the transcriptional response to extracellular stimuli requires signals to be transmitted from the cytoplasm to the nucleus. Thus, nuclear import and export of signal transduction and transcription factors provide an important level of transcriptional control in eukaryotes. Recent investigations have illustrated the importance of this control for dynamic gene expression, as will be discussed on transcriptional activators and repressors (Mac1p, Mig1p, Msn2p/4p, Swi5p) and protein kinases (Hog1p, Sty1/Spc1, protein kinase A).
ATP-Induced Non-Neuronal Cell Permeabilization in the Rat Inner Retina
Authors: Innocenti Barbara , Pfeiffer Sylke , Zrenner Eberhart , Kohler Konrad , Guenther Elke 
Published: September 2004

The P2X7subtype holds a special position among P2X receptors because of its ability to act both as a classical, ligand-gated ion channel, and as a permeabilization pore that can induce cell death under prolonged activation by ATP.We have shown previously that, in rat retina, P2X7receptors are located in the inner nuclear layer and ganglion cell layer (GCL). The present study was aimed at finding whether retinal P2X7receptors can act as a mediator of cell permeabilization and, if so, at identifying the cellular target(s) of this effect.As an indicator of cell permeabilization, we used the fluorescent dye YO-PRO-1 (molecular weight, 375 Da), which enters cells only through large pores like those opened by prolonged or sustained stimulation of P2X7receptors and binds to DNA, providing a stable labeling of the activated cells.Different agonists for P2 receptors were tested for their ability to cause cell permeabilization in flat-mounted rat retinas. Among them, only high concentrations of ATP (500 μM) and BzATP (2′,3′-O-(4-benzoyl-benzoyl)-ATP triethylammonium) (100 μM) were able to induce accumulation of YO-PRO-1 in the GCL and in the nerve fiber layer, suggesting that different cell types were responding to P2X7stimulation. This effect was blocked by the P2 antagonists suramin and PPADS (pyridoxal-phosphate-6-azophenyl-2′,4′-disulfonic acid) and by the P2X7-selective inhibitor Brilliant Blue G.To identify the retinal cell types affected by ATP-induced permeabilization, we usedin vivolabeling techniques. Our data clearly reveal that prolonged stimulation of P2X7receptors elicits permeabilization exclusively in microglial cells but not in neurons of the inner retina.
Alföldi kunhalmok talaj-növény összefüggés-vizsgálata
Authors: Barczi Attila , Penksza Károly , Joó Katalin 
Published: September 2004

Négy kunhalom (Pincés-halom, Kántor-halom, Hegyes-halom, Bökény-halom) botanikai és talajtani felvételezését végeztük el. A halmok növényzetének jellemzése érdekében a tipikus vegetációs egységekben cönológiai felvételeket készítettünk. Az általános botanikai vizsgálatok mellett a talaj-növény kapcsolatok értékelése érdekében a Kántor-halmon transzekt-felvételeket is készítettünk. Összességében nemcsak a morfológiai vizsgálat mutatta hasonlónak az eltéro társulások talajviszonyait, hanem a vizsgált fizikai és kémiai talajjellemzok között sem találtunk olyan tényezot, amelyik egyértelmuvé tenné a vegetációváltást. Az eltéro társulások talajánál a pH-ban, CaCO3-tartalomban és fizikai féleségben nem tapasztaltunk eltérést. Eltérés a humusztartalomban, tápanyagokban és mintavételezéskori nedvességtartalomban mutatkozott. A kutatást vízgazdálkodási és mikroklíma mérésekkel kívánjuk bovíteni.
A talajnedvesség-tartalom alakulása egy bükkös erdőben és benne kialakított lékekben
Authors: Hagyó Andrea , Rajkai Kálmán 
Published: September 2004

Az erdészeti beavatkozásokkal együtt járó, a természetes lékdinamikát közelítő léknyitás talajnedvesség-tartalomra gyakorolt hatását tanulmányoztuk bükkös állományban, a Börzsöny hegységben. A K-ÉK-i kitettségű lejtőn elhelyezkedő, kb. 80 éves állományban 2000 telén létrehozott, kör alakú lékeket vizsgáltuk. A terület talaja andezit alapkőzeten kialakult, átlagosan 20-30 cm termőréteg-vastagságú, erodálódott agyagbemosódásos barna erdőtalaj. Feltételeztük, hogy a talajnedvesség-viszonyok a zárt lombkorona alatt és a lékekben különböznek. A talajnedvesség-mérések egy kis (kb. 20 m átmérőjű) és egy nagy (kb. 35 m átmérőjű) lékben, ill. környezetükben, vegetációs időszakban háromhetente és a vegetációs időszakon kívül összesen két alkalommal történtek transzekt, ill. grid elrendezésben. Kimutattuk, hogy a felső 10 cm-es talajréteg nedvességtartalma esős időszakok után kis mértékben különbözött a lékben és a zárt lombsátor alatt. Száraz időszakok után pedig szignifikánsan nagyobb volt a lékekben, mint az állomány alatt. A talajnedvesség-tartalom átlaga mindkét lékben minden mérési időpontban közel volt a szántóföldi vízkapacitás értékhez. Vizsgálatainkból arra következtettünk, hogy a lékek nyitása megváltoztatja a talaj felső rétegének nedvességviszonyait, ahogy azt bükkös állomány lékeiben leírták (pl. Bauhus, 1996). Méréseink szerint is a talaj a lékekben nedvesebb, mint a zárt lombsátor alatt. A két vizsgált lékméret hatása a talajnedvesség-tartalom nagyságára hasonló volt, míg a léken belüli térbeli mintázat különbözött. A lékhatás általánosabb érvényű jellemzéséhez a talajnedvesség-tartalom több lékben és hosszabb időn keresztül történő vizsgálatára van szükség. A méréseket a talajnedvesség-tartalmon kívül a fényre, mint abiotikus tényezőre is tervezzük kiterjeszteni.
Tápanyagellátás hatása az olajlen termésére, minőségére és elemfelvételére
Authors: Kádár Imre , Lukács Dánielné , László Sándorné 
Published: September 2004

Karbonátos csernozjom vályogtalajon, egy mutrágyázási tartamkísérlet 14. évében vizsgáltuk az eltéro N-, P- és K-ellátottsági szintek és kombinációik hatását az olajlen (Szegedi-43 fajta) magtermésének olajtartalmára, zsírsavösszetételére, ásványi elemtartalmára és elemfelvételére. A termohely talaja a szántott rétegben mintegy 3% humuszt, 5% CaCO3-ot és 20% agyagot tartalmazott. A talaj oldható K, Mg, Mn és Cu elemekkel közepesen, P és Zn elemekkel gyengén ellátottnak minosült. A kísérlet 4N×4P×4K = 64 kezelést × 2 ismétlést = 128 parcellát foglalt magában. A fobb eredmények és következtetések: - Ezen a káliummal közepesen, foszforral gyengén ellátott termohelyen a P- és K-mutrágyázás érdemi terméstöbbleteket nem eredményezett. Optimális N-adagnak a 100 kg N/ha/év bizonyult. A 140-150 mg/kg ammónium-laktát (AL) oldható P2O5-tartalom, ill. 100 kg/ha/év N-trágyázás felett, az együttes NP-túlsúlyos kezelésekben az olajtartalom 3%-kal, a magtermés 25-30%-kal és az olajhozam 30-40%-kal csökkent. - A magtermés 1,2-2,0 t/ha, az olaj 38-41%, az olajhozam 453-789 kg/ha minimális (NP-túltrágyázás) és maximális értékeket mutatott a kezeléstol függoen. A mag olajában átlagosan 3,8% sztearinsav, 6,6% palmitinsav, 13,2% linolsav, 21,4% olajsav és 54,9% linolensav képzodött. A P-ellátás növelte, a N-trágyázás igazolhatóan mérsékelte a linolsav mennyiségét. Ellentétes irányú, de hasonló mértéku (4% körüli) változás állt be az olajsavtartalomban, azaz módosult a meghatározó linolensav/olajsav aránya. Igazolhatóan 10%-kal csökkent a linolsav mennyisége is az NP-túlsúlyos magban. - Az NP-túltrágyázás 10-12%-kal növelte a hulladék, ill. csökkentette a tiszta anyag mennyiségét a magtermésben. A csírázott magban 4-5%-kal igazolhatóan mérséklodött az ép csírák, ill. hasonló mértékben emelkedett a ki nem kelt rothadt csírák mennyisége. - Az extrém NP-túlsúlyos parcellákon nagyságrenddel nott a gyomborítottság és 20-30-szorosára emelkedett a hajtásokba épült makroelemek tömege. A K- 2-60, N- 2-34, Ca- 2-40, Mg- 0,3-6,8 és P-tartalom 0,2-4,3 kg/ha mennyiséget tett ki. A gyomok érdemi konkurensei lehetnek az olajlennek a talaj felveheto tápelemkészletének hasznosításában is. - A virágzás elott vett hajtásban a 2,5-3,5% N-, 0,30-0,45% P- és 1,5-2,5% K-koncentráció, ill. 8-10 N/P, 6-8 K/P és 1-2 N/K körüli arány lehet kívánatos, melyhez a termés, ill. olajhozam maximumai kötodtek. Adataink iránymutatóul szolgálhatnak a szaktanácsadás számára. - A föld feletti betakarított termésbe aratáskor maximálisan 107 kg N, 44 kg K (53 kg K2O), 31 kg Ca, 9 kg Mg, 27 kg P (62 kg P2O5), 1-2 kg Na, 900 g Fe, 264 g Mn, 79 g Zn és 16 g Cu épült be. A fajlagos, azaz 1 t mag + a hozzá tartozó melléktermés (szár és tok) elemigénye az alábbi volt a kísérlet átlagában: 59 kg N, 32 kg P2O5, 26 kg K2O, 25 kg CaO, 8 kg MgO, 1,2 kg Na, 0,5 kg Fe, 135 g Mn, 45 g Zn, 9 g Cu. A szár + tok/magtermés aránya 1,63, a szár + tok + gyökér/mag aránya 1,93 volt átlagosan.
A szülőkhöz való kötődés és az óvodai társas kapcsolatok
Authors: Inántsy-Pap Judit , Máth János 
Published: September 2004

A családi tapasztalatok kortárskapcsolatokra kiterjedő hatásának kutatásában tradicionálisnak tekinthető alternatíva a kötődéselmélet. A csecsemőkori biztonságos kötődés feltételezhető előnyeit a későbbi társas kapcsolatokra vonatkozóan sok empirikus kutatás választotta tárgyául. Az ilyen jellegű, korai kötődési konstellációból kiinduló vizsgálatok adatai azonban, főleg hosszabb távú előrejelzés esetén, nem voltak mindig konzisztensek, előfordultak ellentmondásos eredmények, és olyanok is, amelyek igen gyenge korrelációt találtak a korai kötődés és a későbbi társas kapcsolatok alakulása között. Az ellentmondásos eredmények a korai kötődési mintázat stabilitásának és folytonosságának problémáját vetik fel. A kötődési biztonság és a társas kapcsolatok azonos életkorban történő vizsgálatával azonban a korai kötődési mintázatok stabilitásának problémája elkerülhető. Jelen vizsgálat célja, hogy azonos idejű méréseket alkalmazva két egymástól független mintán is megvizsgálja a szülőkhöz való kötődési biztonság szerepét az óvodás gyerekek társas kapcsolatainak kialakulásában. Két településen, Nyíregyházán és Tiszaújvárosban végeztünk vizsgálatokat, összesen 143 gyerek részvételével, életkoruk 5, 5 és fél év. A társas helyzet azonosítására használatos dimenziók közül konkrétan a népszerűség, az elutasítás, a baráti kapcsolatok és a magányosság a vizsgálat tárgya. A kötődési biztonság mérésére a Szeparációs szorongás teszt Seattle verzióját használtuk (Slough, Greenberg, 1988). A gyerekek társas helyzetének azonosítását pedig szociometrikus eljárással végeztük. Eredményeink mintától függetlenül demonstrálják a kötődési biztonság szerepét a társas kapcsolatok alakulásában. Az elutasítás kivételével minden a társas helyzet mérésére használt változó esetében kimutatható a kötődési biztonság mértéke és a társas helyzet alakulása közötti összefüggés.
Molecular genetics of the ichthyoses
Authors: Richard Gabriele 
Published: September 2004

AbstractThe ichthyoses are a large, clinically, genetically, and etiologically heterogeneous group of disorders of cornification due to abnormal differentiation and desquamation of the epidermis. Although they differ in clinical features, inheritance, and structural and biochemical abnormalities of the epidermis, they often pose a diagnostic challenge. For each of the 12 ichthyoses and related disorders described here, the major disease genes have been identified and genotype–phenotype correlation have begun to emerge. The molecular findings reveal the functional importance and interactions of many different epidermal proteins and metabolic pathways, including major structural proteins (keratins, loricrin), enzymes involved in lipid metabolism (transglutaminase 1, lipoxygenases, fatty aldehyde dehydrogenase, steroid sulfatase, glucocerebrosidase, Δ8‐Δ7 sterol isomerase, 3β‐hydroxysteroid dehydrogenase), and protein catabolism (LEKTI), peroxisomal transport and processing (Peroxin 7 receptor, Phytanoyl‐CoA hydroxylase) and DNA repair (proteins of the transcription repair complex). This review highlights the spectacular advances in the molecular genetics and biology of heritable ichthyoses over the past decade. It illustrates the power of molecular diagnostics for refining disease classification, providing prenatal diagnosis, improving genetic counseling, and clinical management. © 2004 Wiley‐Liss, Inc.
Genetics of pigmentary disorders
Authors: Tomita Yasushi , Suzuki Tamio 
Published: September 2004

AbstractThe genetic and molecular bases of various types of congenital pigmentary disorders have been classified in the past 10 years, as follows: (1) disorders of melanoblast migration in the embryo from the neural crest to the skin: piebaldism; Waardenburg syndrome 1–4 (WS1–WS4); dyschromatosis symmetrica hereditaria. (2) Disorders of melanosome formation in the melanocyte: Hermansky–Pudlak syndrome 1–7 (HPS1–7); Chediak–Higashi syndrome 1 (CHS1). (3) Disorders of melanin synthesis in the melanosome: oculocutaneous albinism 1–4 (OCA1–4). (4) Disorders of mature melanosome transfer to the tips of the dendrites Griscelli syndrome 1–3 (GS1–3). These disorders are presented and their gene mutations and pathogenesis are discussed. © 2004 Wiley‐Liss, Inc.