bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ДОСЛІДЖЕННЯ КОМПОНЕНТНОГО СКЛАДУ ФЕНОЛЬНИХ СПОЛУК ТРАВИ ASTRAGALUS DASYANTHUS PALL.
Authors: Хворост О. П. , Зудова Є. Ю. 
Published: November 2023

Вступ. Рід Астрагал (Astragalus) родини бобових (Fabaceae) є одним із найчисленніших та нараховує 2500–3500 видів. Astragalus dasyanthus Pall. (A. dasyanthus) – багаторічна трав’яниста рослина, рослинною сировиною якої є трава. Хімічний склад сировини досить різноманітний: полісахариди, слизи, органічні кислоти, тритерпенові сапоніни, флавоноїди, мінеральні сполуки. Витяжка з трави – популярний гіпотензивний, седативний, судинорозширювальний, сечогінний, протинабряковий, кровоспинний, протиблювотний засіб. Сировини вітчизняної заготівлі практично не досліджено. Тому актуальним було проведення фармакогностичного вивчення трави A. dasyanthus.
Мета дослідження – визначити компонентний склад гідроксикоричних кислот і флавоноїдів трави A. dasyanthus вітчизняної заготівлі.
Методи дослідження. Серії трави A. dasyanthus заготовляли протягом 2020–2021 рр. із приватних ділянок в Україні. Компонентний склад гідроксикоричних кислот і флавоноїдів визначали методом високоефективної рідинної хроматографії на рiдинному хроматографi “Agilent Technologies 1200”.
Результати й обговорення. Методом високоефективної рідинної хроматографії було вивчено компонентний склад трави A. dasyanthus, який представлений 5 гідроксикоричними кислотами і 8 флаво­ноїдами. З ідентифікованих гідроксикоричних кислот за кількісним вмістом домінувала хлорогенова кислота ((615,88±1,68) мкг/г), а з флавоноїдів переважали неогесперидин ((1885,06±1,04) мкг/г) і рутин ((1390,15±17,41) мкг/г).
Висновки. За допомогою високоефективної рідинної хроматографії визначено компонентний склад гідроксикоричних кислот і флавоноїдів трави A. dasyanthus, яку заготовлено в Україні. Встановлено, що з гідроксикоричних кислот трави A. dasyanthus домінує хлорогенова кислота ((615,88±1,68) мкг/г), а зі сполук флавоноїдної природи переважають неогесперидин ((1885,06±1,04) мкг/г) і рутин ((1390,15±17,41) мкг/г). Перспективним напрямком подальших досліджень є вивчення компонентного складу фенольних сполук серій трави A. dasyanthus, які заготовлено в різних регіонах України та з рослин різного віку.
ДОСЛІДЖЕННЯ АСОЦІАЦІЙ МІЖ ПОЛІМОРФІЗМОМ G308A ГЕНА TNFα ТА КЛІНІКО-НЕВРОЛОГІЧНИМИ, НЕЙРОВІЗУАЛІЗАЦІЙНИМИ, ГЕМОДИНАМІЧНИМИ ХАРАКТЕРИСТИКАМИ І КОГНІТИВНОЮ ДИСФУНКЦІЄЮ У ПАЦІЄНТІВ ІЗ СУДИННОЮ ЕНЦЕФАЛОПАТІЄЮ ПРИ ХРОНІЧНІЙ ІШЕМІЇ МОЗКУ
Authors: Дуве Х. В. 
Published: November 2023

Вступ. Фактор некрозу пухлини-α (TNFα) бере участь у нейрозапаленні, що є важливою ланкою патогенезу судинної енцефалопатії при хронічній ішемії мозку (ХСЕ), а поліморфізм гена TNFα може істотно впливати на схильність до виникнення асоційованих із нейрозапаленням захворювань та зумовлювати тяжкість їх перебігу.
Мета дослідження – встановити ймовірні асоціації між поліморфним варіантом G308A гена TNFα та клініко-неврологічними, нейровізуалізаційними, гемодинамічними характеристиками і когнітивною дисфункцією у пацієнтів із ХСЕ.
Методи дослідження. Обстежено 145 пацієнтів із ХСЕ, які перебували на стаціонарному лікуванні на базі комунального некомерційного підприємства “Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня” впродовж 2021–2022 рр., з них 18 хворим проводили молекулярно-генетичне дослідження. Конт­рольну групу становили 12 практично здорових осіб. Клініко-неврологічне дослідження проводили за стандартною схемою, нейровізуалізаційне дослідження головного мозку – за допомогою мультиспіральної комп’ютерної томографії (апарати фірми “Asteiоn 4 Toshiba” або “Toshiba Aquilion TSX-101A/QC”, Японія) чи магнітно-резонансної томографії (“Siemens Magnetom Аvanto” 1.5 Т, з передовою технологією TIM, Німеччина). Стан церебрального кровотоку вивчали, виконуючи транскраніальне дуплексне сканування інтракраніальних судин та екстракраніальних відділів брахіоцефальних судин на апараті “Philips HDI”. Когнітивні функції оцінювали за допомогою Монреальського когнітивного тесту (MOCA). Молекулярно-генетичне дослідження поліморфного варіанта G308A гена TNFα проводили в молекулярно-генетичній лабораторії державного закладу “Референс-центр з молекулярної діагностики МОЗ України” (Київ). Статистичну обробку результатів здійснювали за допомогою програми STATISTICA 13.0.
Результати й обговорення. При аналізі залежності клініко-неврологічних синдромів, нейровізуалізаційних, гемодинамічних характеристик та когнітивної дисфункції від поліморфного варіанта G308A гена TNFα у пацієнтів із ХСЕ вірогідні відмінності в розподілі частот генотипів встановлено лише для нейровізуалізаційних змін (наявність/відсутність розширення субарахноїдальних просторів, χ2=8,33; p=0,016). Щодо розподілу частот алелів поліморфного варіанта G308A гена TNFα у пацієнтів із ХСЕ, то виявлено вірогідне переважання носіїв алеля А серед осіб з наявним розширенням субарахноїдальних просторів стосовно осіб з відсутнім їх розширенням (91,67 % проти 8,33 %).
Висновок. Поліморфізм G308A гена TNFα впливає на структурні зміни головного мозку в осіб із ХСЕ, що потребує продовження вивчення із залученням більшої вибірки пацієнтів.
ПОРІВНЯЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА ЗМІН ГОРМОНАЛЬНОГО ПРОФІЛЮ У БЕЗПЛІДНИХ ПАЦІЄНТОК НА ТЛІ ЛЕЙОМІОМИ МАТКИ ТА ХРОНІЧНОГО ЕНДОМЕТРИТУ ЗАЛЕЖНО ВІД СХЕМИ ЛІКУВАННЯ
Authors: Хміль С. В. , Петришин Н. Я. 
Published: November 2023

Вступ. Безпліддя є актуальною медико-соціальною проблемою сучасності. Допоміжні репродуктивні технології на сьогодні – найефективніший метод лікування всіх форм безпліддя. У деяких наукових дослідженнях повідомлялося про взаємозв’язок між лейоміомою та хронічним запаленням слизової оболонки матки. Доведено негативний вплив цих патологій на репродуктивну функцію жінок: вони спричиняють порушення рецепторної функції ендометрія та, як наслідок, викликають безпліддя, неуспішні повторні імплантації ембріонів у циклах екстракорпорального запліднення, мимовільні ранні й пізні аборти, передчасні пологи.
Мета дослідження – вивчити вплив схеми лікування хронічного ендометриту на гормональний профіль безплідних пацієнток на тлі поєднаного перебігу лейоміоми матки та хронічного ендометриту.
Методи дослідження. Проведено клінічне обстеження і порівняльний аналіз клініко-анамнестичних даних 105 безплідних жінок на тлі коморбідного перебігу лейоміоми матки та хронічного ендометриту. Пацієнток було поділено на дві досліджувані групи залежно від пропонованої схеми лікування хронічного ендометриту й окремо створено групу контролю.
Результати й обговорення. Модифікована схема лікування зумовлювала достовірне зменшення концентрації фолікулостимулювального гормону, збільшення співвідношення лютеїнізуючого гормону до фолікулостимулювального, зниження рівня прогестерону на 2–3-й день менструального циклу та його зростання на 21-й день циклу. В групі пацієнток, які одержували модифіковану схему лікування хронічного ендометриту з прегравідарною підготовкою, достовірно більшою була кількість отриманих ооцитів і бластоцист, а також частота настання вагітності та пологів порівняно з групою пацієнток, яким проводили стандартну терапію.
Висновки. Враховуючи важливий вплив статевих гормонів на процес імплантації та перебіг вагітності, що часто є зміненим у пацієнток із хронічним ендометритом на тлі лейоміоми матки, необхідні ретельний моніторинг і корекція гормонального профілю безплідних пацієнток за рахунок вибору оптимальної методики лікування цих гінекологічних патологій.
Freedom of Assembly in Zimbabwe
Authors: Tembo Simbarashe , Singh Annie 
Published: November 2023

Abstract
The past two decades have witnessed a protracted struggle for human rights in Zimbabwe. The adoption of the new constitution in 2013 provided a glimmer of hope for a new constitutional dispensation founded on a human rights culture. To this end, the Constitutional Court duly adopted a rights-based adjudication. This is evidenced by the declaration of unconstitutionality of certain sections of the Public Order and Security Act (POSA) in the case of the Democratic Assembly for Restoration and Empowerment (DARE) v Saunyama in 2016. The impugned sections related to freedom of assembly, freedom to demonstrate and freedom to picket government. What may have seemed like a new chapter for human rights was closed when the State enacted legislation in direct conflict with the order of the Court. This article posits that the new legislation, the Maintenance of Public Order Act (MOPO), which replaced POSA is as unconstitutional as its predecessor. It is argued that by enacting MOPO, the State effectively demonstrated that it was determined to shrink the existing human rights in Zimbabwe.
Participation On and Beyond the Boundaries: Brazilian Youth Activism in Radical Right Movements
Authors: Besen Beatriz , Walther Andreas 
Published: November 2023

Abstract
Drawing on the analysis of biographical interviews with Brazilian activists, this article explores youth activism in radical right movements as a challenge to and indicator of 21st-century democratic transformation through the lens of youth participation studies. In recognition of the symbolic boundaries that institutionalized discourses of democratic youth participation produce, participation in radical right movements is analysed as a case of ‘liminal participation’. The article begins with a brief overview of the literature on youth participation in radical right movements in Brazil and Europe, with a focus on how the concept of ‘liminal participation’ can be used to analyse it. We then reconstruct four biographies and discuss how liminality emerges as a strategy and a negotiation status, related to processes of youth politicization. Finally, the findings are related to a broader reflection on democracy and participation in a society of risks in which conflict and antagonism play a central role.
Direct switch from an efavirenz-based regimen to intramuscular long-acting cabotegravir plus rilpivirine: A case report
Authors: Senkoro Elizabeth , Bracchi Margherita , Heskin Joseph , Walters Yasmin , Varadarajan Maithili , Antoniadi Christina , Al-Shakarchi Yaser , Girometti Nicolo , Boffito Marta 
Published: November 2023

Switching from oral antiretroviral treatment to intramuscular (IM) cabotegravir (CAB) + rilpivirine (RPV) has an optional oral lead-in to ensure tolerability. The British HIV Association guidelines advise against directly switching from oral antiretroviral (ART) combinations containing strong/moderate cytochrome inducers like efavirenz (EFV) to IM CAB + RPV. EFV has a prolonged elimination half-life, leading to a residual induction of UGT1A1 and CYP3A4 after discontinuation. These enzymes are responsible for CAB and RPV metabolism and their induction might lead to sub-optimal concentrations of CAB and RPV, risking drug resistance. When switching from EFV to oral CAB + RPV, the ATLAS and ATLAS 2M studies showed reduced RPV concentrations but with maintained viral suppression during the oral lead-in and subsequent long-acting injectable (LAI) phases. Also, a recent pharmacokinetic modelling study indicated reduced RPV concentrations, without viral implication, when switching from EFV to IM CAB + RPV. However, there are limited real-world data on direct switching from EFV-based therapy to long-acting IM CAB + RPV. We describe a case where oral intake was impossible in a critical care scenario, switching from emitricitabine/tenofovir-DF (FTC/TDF) 200/245 mg + 600 mg EFV to IM CAB + RPV for treatment optimisation.
Gastrodin Ameliorates Knee Joint Inflammation and Pain in Osteoarthritis Rats and Prevents Chondrocyte Injury by Regulating PI3K/Akt/FoxO1 Pathway
Authors: Shi Jiang-Long , Liu Li-Yun , Dong Yu-Ting , Shen Tao 
Published: November 2023

Background Several studies have demonstrated the anti-inflammatory properties of gastrodin. However, its specific role and mechanism in the context of osteoarthritis (OA) remain unclear. Objectives The objective of this study was to explore the function and mechanism of gastrodin in both in vivo and in vitro OA models. Materials and Methods In this study, the targets of gastrodin against osteoarthritis were analyzed using bioinformatics methods. The effect of gastrodin on neutrophil infiltration and inflammatory cytokines in OA synovial tissue was evaluated using H&E staining. The levels of inflammatory cytokines were determined using ELISA and Q-PCR. The extracellular matrix degradation-related proteins and PI3K/AKT/FoxO1 signaling pathway were tested using western blotting. Results Bioinformatics analysis predicted that the target of gastrodin against OA might act on the FoxO pathway. The use of gastrodin resulted in a significant reduction in the infiltration of neutrophils in the synovial tissue of rats, as observed through H&E staining. Additionally, gastrodin was found to attenuate IL-1β-induced inhibition of chondrocyte viability, pro-inflammatory cytokine production, and extracellular matrix degradation. This effect can be attributed to the suppression of PI3K/AKT/FoxO1 by gastrodin. Conclusion These findings indicate that gastrodin is a treatment for OA.
Comparison of peripheral cutting balloon angioplasty with conventional balloon angioplasty for recurrent hemodialysis vascular access stenosis: A prospective randomized controlled trial
Authors: Murakami Masaaki , Furushima Daisuke , Hamamoto Shingo , Yamada Hiroshi , Okawa Takao , Tanaka Satoshi , Nagai Kojiro 
Published: November 2023

Purpose: This study aimed to compare the efficacy and safety of cutting balloon angioplasty (CBA) and conventional balloon angioplasty (control group) for recurrent vascular access stenosis in arteriovenous fistulas. Materials and methods: This prospective, randomized single-center clinical trial included patients with hemodynamically significant recurrent vascular access stenosis of an arteriovenous fistula. The Kaplan–Meier method was used to assess primary patency, whereas the log-rank test was used to evaluate differences in patency between groups. Functional evaluations were performed using Doppler ultrasonography. Results: Patients ( n = 122) were randomly assigned to undergo CBA or conventional balloon angioplasty between December 2012 and November 2017. The clinical success rate was 100% in both groups. The anatomical success rates were 65% and 56% in the CBA and control groups, respectively. The primary patency of the target lesion was significantly better in the CBA group (33.3%) than in the control group (16.1%) at 6 months (hazard ratio, 0.50; 95% confidence interval, 0.33–0.77; p = 0.00171). The stenosis percentage decreased significantly after angioplasty in the CBA group (Δ-50.7%) compared with the control group (Δ-41.9%) ( p = 0.0008). Access flow, measured using duplex Doppler ultrasonography, improved after angioplasty in both groups (300–526 ml/min in the control group and, 268–546 ml/min in the CBA group). Change in access flow (Δ + 278 ± 162) in the CBA group tended to be greater than that in the control group (Δ + 226 ± 151) ( p = 0.07). However, the difference was not statistically significant. Conclusion: In patients with recurrent vascular access stenosis of the arteriovenous fistula CBA is effective and superior to conventional angioplasty.
Single stage versus two stage basilic vein transposition for hemodialysis access: A retrospective observational study
Authors: Masood Bilal , Batool Zaidi Syeda Adiya , Alam Shabina , Mir Shuahullah 
Published: November 2023

Background: The basilic vein transposition is a brachio basilic arteriovenous fistula (AVF) made after the mobilization and transferring of basilic vein to the ventral aspect of arm inside a subcutaneous pocket by direct dissection. The procedure can be performed either in single stage or two stages. This study compares the clinical efficacy and long term utility of single-stage and two-stage basilic vein transposition among patients of renal failure and to evaluate failure rate, primary patency rates, and postoperative complications. Method: Patients who underwent basilic vein transposition at Sindh Institute of Urology and Transplantation, Karachi from January 2021 to December 2021 were retrospectively reviewed. Patients were divided into two groups according to single stage or two-stage procedure. After the surgical procedure, assessment of fistula maturation and surveillance were undertaken using ultrasound and physical examination. Patients were requested to visit the out-patient clinic for assessment of fistula patency and post-operative complications at regular intervals of 3, 6, and 12 months respectively. Result: During the 12 months’ interval, 82 (39.04%) basilic vein transpositions were performed in single-stage and 128 (60.95%) were two-staged transposition. In our analysis we have found that as compared to single stage, two-stage basilic vein transpositions showed significantly better primary patency rates (76.82% vs 96%; p-value 0.000) and required less interventions for maintaining fistula patency. More post-operative sequelae were noted in the single stage version of the procedure as compared to the two stage procedure. Conclusion: Two stage procedure of basilic vein transposition is found to have better patency rate and lesser post-surgical complications. However, a matched cohort prospective study is still needed to further strengthen the conclusion.
Safety of bilateral arm pressure measurements in the diagnostic workup of dialysis-associated steal syndrome
Authors: Benfor Bright , Bohle Kihoon , Peden Eric K 
Published: November 2023

Objective: Although bilateral brachial pressure measurement is routinely included in the diagnostic work-up of upper extremity ischemia, it is generally avoided in the presence of hemodialysis access due to fears of inducing access thrombosis. This study evaluated the safety of bilateral brachial pressure measurement in patients with clinical suspicion of dialysis-associated steal syndrome (DASS). Methods: Patients undergoing non-invasive testing for steal syndrome between September 2015 and December 2021 were included in this study. The diagnostic workup was performed by certified vascular sonographers in an outpatient vascular lab and consisted of bilateral brachial pressures, photoplethysmography, and duplex ultrasonography of the access. Interarm differential (IAD) was defined as systolic blood pressure (SBP) in the contralateral arm minus SBP in the access arm. The primary endpoint was immediate access thrombosis. Results: The study sample consisted of 331 subjects with a mean age of 61 ± 13 and a median access age of 9 months (3–31 months) with radiocephalic fistulas present in 29%. Many patients (68%) presented with paresthesia and 4% presented with tissue loss. The mean brachial systolic pressure was 152 ± 37 mmHg on the ipsilateral arm versus 143 ± 34 mmHg on the contralateral ( p-value <0.001), with an inter-arm differential (IAD) of −8.4 ± 19 mmHg. A total of 16 subjects (5%) presented a differential ⩾20 mmHg. A positive thrill was noted in all the accesses immediately following blood pressure measurement and no occurrence of access thrombosis was noted at 30 days. Proximal arterial revascularization interventions were performed in 11 cases (3%). Subjects who presented an IAD ⩾20 mmHg had lower ipsilateral digital-brachial index (0.39 ± 0.18 vs 0.68 ± 0.26; p = 0.037), a higher tendency of being referred for angiograms (37.5% vs 10.5%, p = 0.006), and more proximal arterial revascularization procedures (25.0% vs 2.2%, p = 0.001). Conclusion: Bilateral arm pressure measurement in the context of dialysis access-associated steal syndrome (DASS) appears safe and useful for identifying subjects whose symptoms are due to proximal arterial inflow disease. We therefore recommend this test be considered in the diagnostic algorithms of DASS.
The disease-modifying therapy utilisation and cost trend for multiple sclerosis in Australia between 2013 and 2022
Authors: Zhao Ting , Taylor Bruce V , Campbell Julie A , Palmer Andrew J 
Published: November 2023

Background: The MS disease-modifying therapies (DMTs) prescribing landscape in Australia have changed over time. Objectives: This study evaluated the utilisation and cost trends of MS-related DMTs in Australia over 10 years and investigated differences between States/Territories. Methods: The prescription and costs of 16 DMTs were extracted from the Pharmaceutical Benefits Scheme for 2013–2022. Descriptive approaches analysed the total number of people prescribed DMTs and total DMT costs per 10,000 population, proportions of prescriptions/costs by DMT groups and the number of people prescribed each individual DMT and costs of each DMT over the 10-year period. All estimates were for Australia and each State/Territory individually. Results: The number of people prescribed DMT and costs per 10,000 population had substantial growth between 2013 and 2022: 125%/164% for Australia, and 94%–251%/129%–373% for individual States/Territories. Higher efficacy group accounted for 54% of total people prescribed DMTs in 2013 and 75% in 2022. Fingolimod was the most popular DMT until 2020, then was dominated by ocrelizumab. The trends of individual DMT prescriptions and costs differed between states particularly in Western Australia (WA), Tasmania and Northern Territory (NT). Conclusion: DMT prescriptions and costs continuously increased over the last decade, particularly for higher efficacy DMTs, and their trends differed between States/Territories.
Modifying diet and exercise in multiple sclerosis (MoDEMS): A randomized controlled trial for behavioral weight loss in adults with multiple sclerosis and obesity
Authors: Bruce Jared M , Cozart Julia S , Shook Robin P , Befort Christie , Siengsukon Catherine F , Simon Stephen , Lynch Sharon G , Mahmoud Rola , Drees Betty , Posson Paige , Hibbing Paul R , Huebner Joanie , Bradish Taylor , Robichaud Jade , Bruce Amanda S 
Published: November 2023

Background: Obesity is a risk factor for developing multiple sclerosis (MS) and MS-related disability. The efficacy of behavioral weight loss interventions among people with MS (pwMS) remains largely unknown. Objective: Examine whether a group-based telehealth weight loss intervention produces clinically significant weight loss in pwMS and obesity. Methods: Seventy-one pwMS were randomized to the weight loss intervention or treatment-as-usual (TAU). The 6-month program promoted established guidelines for calorie reduction and increased physical activity. Anthropometric measurements, mobility tasks, self-report questionnaires, and accelerometry were used to assess changes at follow-up. Results: Mean percent weight loss in the treatment group was 8.6% compared to 0.7% in the TAU group ( p < .001). Sixty-five percent of participants in the intervention achieved clinically meaningful weight loss (⩾ 5%). Participants in the treatment group engaged in 46.2 minutes/week more moderate-to-vigorous physical activity than TAU participants ( p = .017) and showed improvements in quality of life ( p = .012). Weight loss was associated with improved mobility ( p = .003) and reduced fatiguability ( p = .008). Conclusion: Findings demonstrate the efficacy of a behavioral intervention for pwMS and obesity, with clinically significant weight loss for two-thirds of participants in the treatment condition. Weight loss may also lead to improved mobility and quality of life.