bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
СОЦІАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНІ КОРЕЛЯТИ ВИХОДУ ТА ВІДНОВЛЕННЯ ПРИ ПЕРВИННОМУ ПСИХОТИЧНОМУ ЕПІЗОДІ
Authors: Косовський В. В. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Первинний психотичний епізод (ППЕ) є однією з ланок динамічного перебігу психотичного розладу.
Мета – дослідити соціально-психологічні особливості хворих з ППЕ та їх зв’язок з показниками відновлення за результатами лікування.
Матеріал і методи. Обстежено 177 пацієнтів з ППЕ трьох дослідницьких груп (F20 – 53 особи; F23 – 96 осіб та F25 – 28 осіб).
Використовували клініко-психопатологічний, клініко-катамнестичний, психодіагностичний та статистичний методи. В якості інструментарію використовували шкалу PANSS, методику діагностики рівня соціальної фрустрованості, шкалу оцінки медикаментозного комплаєнсу та опитувальник когнітивної регуляції емоцій. Аналізували та досліджували соціально-психологічні особливості хворих, редукцію психопатологічної симптоматики за результатами стаціонарного лікування, а також динаміку хвороби в довгостроковій перспективі.
Результати. Проаналізовано та описано соціально-психологічні особливості обстежених, встановлено їх зв’язок з показниками відновлення за результатами лікування. Визначено, що позитивна динаміка при ППЕ пов’язана з наявністю фрустрованості своїм фізичним та емоційним станом, комплаєнтністю хворих та ставленням до медикації, а також наявністю в когнітивній структурі регуляції емоцій стратегії «фокусування на плануванні». Негативну динаміку стану хворих обумовлює наявність фрустрованості своїм соціальним оточенням та соціально-економічним становищем, а також нав’язливого типу мислення (румінацій).
Висновки. Соціально-психологічні чинники відіграють значну роль у динаміці стану і відновленні пацієнтів з ППЕ та мають враховуватись в якості мішеней при розробці програм лікування.
ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕБІГУ TORCH-ІНФЕКЦІЇ У МАТЕРІВ-ПОРОДІЛЬ З АЛКОГОЛЬНОЮ ХВОРОБОЮ ПЕЧІНКИ: ЗАГРОЗА ВНУТРІШНЬОУТРОБНОГО ІНФІКУВАННЯ ПЛОДА
Authors: Сірчак Є. С. , Горленко О. М. , Архій E. Й. , Безіменник Д. І. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Несприятливим у прогностичному плані щодо перебігу вагітності та розвитку плода є поєднання декількох негативних факторів, таких як зловживання алкоголем у поєднанні з TORCH-інфекцією у жінок-породіль.
Мета дослідження – визначити особливості перебігу TORCH-інфекції та її вплив на внутрішньоутробне інфікування плода у жінок-породіль з алкогольною хворобою печінки (АХП).
Матеріал і методи. Обстежено 38 жінок-породіль з АХП. Хворих поділено на 2 групи: в І групу увійшло 18 жінок-породіль з АХП, у яких не діагностовано TORCH-інфекцію, а ІІ групу склали пацієнтки-породіллі з АХП, у яких виявлено антитіла до інфекцій TORCH групи (n=20).
Результати. У всіх пацієнток-породіль з АХП обох груп діагностовано ознаки астеновегетативного, диспепсичного синдромів. У пацієнток-породіль ІІ групи встановлено виражене статистично достовірне збільшення показників цитолітичного та холестатичного синдромів, порівняно із обстеженими І групи (жінки-породіллі з АХП, що не є носіями TORCH-інфекції). Жінки-породіллі обох груп частіше мали передчасні пологи. При цьому у жінок-породіль І групи пологи відбувались на (36,8±4,2) тижні гестації, а в ІІ групі обстежених – на (33,2±5,0) тижні гестації. У немовлят, народжених від матерів з АХП і TORCH-інфікуванням, спостерігали ознаки дихальних розладів, респіраторний дистрес-синдром (РДС), гіпоксично-ішемічне ураження (ГІУ) центральної нервової системи (ЦНС), уроджену пневмонію, некротичний ентероколіт, а також внутрішньошлуночкові крововиливи (ВШК) головного мозку 1–4 ступенів.
Висновки. АХП у жінок-породіль підвищує ризик внутрішньоутробного інфікування плода TORCH-інфекцією, а також є фактором ризику передчасних пологів. TORCH-інфікованість у жінок-породіль з АХП підвищує ризик формування патологічних розладів при народженні, а саме – дихальних розладів, РДС, ГІУ ЦНС та ВШК головного мозку.
КОРЕКЦІЯ ТИРЕОЇДНОЇ ДИСФУНКЦІЇ ТА МЕТАБОЛІЧНИХ ПОРУШЕНЬ У ЖІНОК ПЕРИМЕНОПАУЗАЛЬНОГО ВІКУ З ГІПОТИРЕОЗОМ
Authors: Чукур О. О. , Пасєчко Н. В. , Боб А. О. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. У жінок, які досягають перименопаузального віку, часто виникають множинні метаболічні порушення, особливо при наявності супутньої тиреоїдної патології. Перименопаузальний вік розглядається як незалежний предиктор виникнення компонентів метаболічного синдрому у жінок. Естрогенодефіцит викликає симптоматику менопаузи, при чому нерідко маніфестує патологія щитоподібної залози.
Мета – оцінити ефективність впливу комплексної терапії левотироксином, метформіном та розувастатином на вираженість метаболічного синдрому в жінок перименопаузального віку, хворих на гіпотиреоз.
Матеріал і методи. При виконанні дослідження було обстежено 98 жінок із первинним гіпотиреозом, які лікувалися стаціонарно в ендокринологічному відділенні Тернопільської обласної клінічної лікарні. Середній вік обстежуваних становив (44,6±0,9) років. Пацієнткам проводили загальноклінічний огляд (антропометрична оцінка зросту та маси тіла, вираховували індекс маси тіла, вимірювали окружність талії та окружність стегон), визначали рівні тиреотропного гормону та тиреоїдних гормонів у сироватці крові. Визначали рівень базальної глюкози в сироватці крові та рівень базального інсуліну, рівні глікозильованого гемоглобіну, загального холестерину, холестерину ліпопротеїнів високої щільності, тригліцеридів, Згідно з отриманими показниками ліпідограми визначали холестерин ліпопротеїнів низької щільності та коефіцієнт атерогенності.
Результати. Пацієнтки були поділені на дві клінічні групи. І групу складали 48 пацієнток з діапазоном ТТГ від 0,4 до 2,5 мМО/мл, що характеризувало низьконормальний рівень інтервалу ТТГ. До ІІ групи увійшли 50 жінок з рівнем ТТГ в діапазоні 2,5–4,0 мМО/мл, що свідчило про високонормальний інтервал референтних значень. Метаболічний синдром діагностовано у 42 (42,85 %) жінок. Призначення метформіну позитивно вплинуло на показники інсулінорезистентності (індекс HOMA-IR знизився у 17,2 % жінок), а у 76,3 % пацієнток було досягнуто нормоглікемії через 6 місяців прийому препарату. Застосування розувастатину в комплексному лікуванні жінок із ГТ нормалізувало показники дисліпідемії (рівень ТГ знизився на 24,3 %, ХС ЛПНЩ на 27,3 %, ХС ЛПВЩ підвищився на 19,3 %). Жінкам перименопаузального віку з гіпотиреозом рекомендована замісна терапія левотироксином із досягненням низьконормального цільового інтервалу тиреотропного гормону (0,4 до 2,5 мМО/мл).
Висновки. Індивідуально підібране дозування левотироксину в комбінації з метформіном і статинами мало достовірно позитивний вплив на нормалізацію тиреоїдної дисфункції та покращення показників метаболічного синдрому у жінок перименопаузального віку.
RESULTS REGARDING SEASONAL ACTIVITY, TEMPERATURE CONDITIONS OF THE EXISTENCE OF IXODUS TICKS AND THEIR ROLE AS TRANSMITTERS OF LYME DISEASE
Authors: Fedoniuk L. Ya. , Lipska V. V. 
Published: February 2024

SUMMARY. Over the last 10 years, some countries in Europe have been troubled by the spread of infectious agents that are transmitted by ixodes ticks. Lyme disease is the most frequent ixodes tick-borne human disease in the world, with an estimated 85.500 patients annually.
The aim – to analyze the relationships between Lyme disease appearance and Ixodes tick bites number, air temperature, and their role in the transmission of Lyme disease.
Material and Methods. 798 ticks of Ixodes Ricinus were investigated. All ticks of the first type were found mainly in the city of Ternopil and Ternopil region, as well as some ticks were brought from Lviv, Ivano-Frankivsk and Rivne regions. The study was carried out using optical and electronic system SEO-IMAGLAB. Investigation of epidemiological state was carried out using the polymerase chain reaction (PCR) using amplifier method “ROTOR Gene-6000” in real time.
Results. Our studies showed, that about 30 % of ticks removed from humans are carriers of pathogens. Females of ticks are more carriers of Borrelia Burgdorferi, and the nymphs are carriers of Anaplasma phagocytophilium and Borrelia Miyamotoi. Larvae can be human ectoparasites and tolerate all three pathogens of infectious diseases. Including a complex carrying, that is the simultaneosus transfer of pathogens of the two diseases. Taking into consideration the dynamics of the frequency of infection with ticks of Ixodes ricinus, were observed an increase number of females and nymphs that are carries of pathogens in the period of May-July, and then, decrease the frequency of their infection in August-October. Obviously, the main cause of these fluctuations is the temperature regime, which changes in the spring-summer-autumn periods. Thus, the average temperature in May-June was 18–23 °C, in July-August – 25–27°C, in September-October – 20–15°C. At a temperature of 10–12°C, the number of patients affected by ticks decreased. As a result of studies on the influence of seasonal changes on the degree of infection with ticks of Ixodes ricinus by pathogens of infectious diseases, it`s direct dependence on the temperature regime: at a temperature of about 18–15°C, the degree of infection in the nymph is 14%, and in females – 22 %, while at 25–28°C in the nymph this figure is 37 %, and in females – 72 %.
Conclusions. Geographic and seasonal distribution of Lyme borreliosis, patient`s age, sex, and profession has disease-related effects on incidence.
ОСОБЛИВОСТІ ПІДГОТОВКИ ДІТЕЙ ДО ОПЕРАТИВНОГО ЛІКУВАННЯ
Authors: Процайло М. Д. , Ничка Т. І. , Крицький І. О. , Дживак В. Г. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Мета – звернути увагу практичних лікарів хірургічного профілю на особливості підготовки дітей до оперативних утручань залежно від віку дитини та її психоемоційного стану з метою мінімальної травматизації психіки дитини та отримання позитивних результатів лікування.
Матеріал і методи. Проаналізовано результати досліджень сучасних науковців за останні десять років, присвячених особливостям підготовки дітей до операцій. До уваги брали також наші спостереження за дітьми яким була надана планова та невідкладна хірургічна допомога у нашому лікувальному закладі. Ретельно вивчали амбулаторну, стаціонарну документацію, яка стосувалася дітей, котрим була надана хірургічна допомога. Передопераційна підготовка полягала у налагодженні контакту з дитиною, батьками, насамперед з мамою малюка. Усі хірургічні маніпуляції здійснювали тільки після адекватного місцевого або загального знеболювання. Методами обстеження були рентгенографія, комп’ютерна томографія, магнітно-резонансна томографія, ультразвукова діагностика.
Результати. Пацієнти віком від року до трьох років мають більші можливості до підготовки до операції. Головний акцент – словесний контакт. При підготовці дитини від 3 до 6 років до операції треба обережно підбирати слова, адже неправильний підхід може спровокувати ряд фобій. Потрібно детально розпитати про предмет страху. Актуальний та складний підхід в підготовці дітей від 6 до 10 років. Дитина має сама вибрати, які речі хоче взяти з собою в лікарню, які книжки там читатиме та в які ігри гратиме. В підлітковому віці методи підготовки до операції повинні бути зовсім іншими, ніж у дітей молодшої вікової категорії. Якщо дитині потрібна невідкладна хірургічна допомога, то передопераційна психологічна підготовка надзвичайно різноманітна як за обсягом інформації, так і за часом, упродовж якого цю інформацію необхідно донести дитині.
Висновки. Психоемоційна передопераційна підготовка дітям є необхідною. З огляду на вікові особливості розвитку дитини, така підготовка має бути багатопланова та різноманітна в кожному віковому проміжку, що необхідно враховувати перед операцією.
ОСОБЛИВОСТІ ХРОНОТИПУ, РІВНЯ ДЕННОЇ СОНЛИВОСТІ ТА ДИСПОЗИЦІЙНОГО ОПТИМІЗМУ У ХВОРИХ НА АРТЕРІАЛЬНУ ГІПЕРТЕНЗІЮ ЗАЛЕЖНО ВІД НАЯВНОСТІ КОМПОНЕНТІВ МЕТАБОЛІЧНОГО СИНДРОМУ
Authors: Новак-Мазепа Х. О. , Марущак М. І. 
Published: February 2024

Неоднозначними залишаються результати досліджень щодо асоціації психологічних компонентів здоров’я з метаболічними порушеннями у хворих на артеріальну гіпертензію.
Мета роботи – встановити особливості хронотипу, рівня денної сонливості та диспозиційного оптимізму у хворих на артеріальну гіпертензію залежно від наявності компонентів метаболічного синдрому.
Основна частина. У дослідженні взяли участь 42 пацієнти з діагностованою есенціальною артеріальною гіпертензією ІІ ступеня. Для дослідження хронотипу використовували валідизований опитувальник «Composite Scale of Morningness». Рівень денної сонливості оцінювали за шкалою сонливості Епворта. Диспозиційний оптимізм (Life Orientation Test-Revised) аналізували за допомогою опитувальника в адаптації О. А. Сичова. Концентрацію глюкози і триацилгліцеролів визначали, застосовуючи стандартні набори. Встановили, що у хворих на артеріальну гіпертензію з діагностованим метаболічним синдромом переважав вечірній хронотип, значно менше у пацієнтів виявляли проміжний та ранковий хронотипи, що вірогідно відрізнялося від даних хворих без метаболічного синдрому. Варто також відмітити статистично значиму відмінність між розподілом вираження денної сонливості у хворих на артеріальну гіпертензію залежно від наявності/відсутності метаболічного синдрому. Так, частка пацієнтів з артеріальною гіпертензією та різко вираженою денною сонливістю при наявності метаболічного синдрому на 31,36 % перевищувала частку хворих з аналогічними даними без метаболічного синдрому. При цьому в усіх пацієнтів з артеріальною гіпертензією і метаболічним синдромом відзначено денну сонливість. Рівень оптимізму/песимізму у хворих на артеріальну гіпертензію не залежав від наявності метаболічного синдрому.
Висновки. У хворих на артеріальну гіпертензію з метаболічним синдромом і його компонентами психологічні показники (диспозиційний оптимізм/песимізм та рівень денної сонливості) вірогідно погіршуються стосовно даних пацієнтів без метаболічного синдрому..
АСОЦІАЦІЯ РІВНЯ ЗАГАЛЬНОГО ЕМОЦІЙНОГО ІНТЕЛЕКТУ І ТИПУ ХАРЧОВОЇ ПОВЕДІНКИ В ОСІБ З НАДЛИШКОВОЮ МАСОЮ ТІЛА Й ОЖИРІННЯМ
Authors: Гнура О. О. , Криницька І. Я. 
Published: February 2024

Комплекс патофізіологічних процесів складових ожиріння має мультифакторіальну етіологію і включає безліч генетичних, зовнішніх та особистісних факторів, у тому числі й емоцій, які відображають ставлення людини до різних сфер життя і самої себе, а інтелект сприяє такому розумінню, продукуючи способи активності для досягнення цілей та задоволення потреб.
Мета роботи – оцінити рівень загального емоційного інтелекту в осіб з надлишковою масою тіла й ожирінням І і ІІ ступенів залежно від типу харчової поведінки.
Основна частина. У дослідженні взяли участь 102 пацієнтки, які з метою схуднення звернулися за консультацією до дієтолога у клініку пластичної хірургії та медицини омолодження «ANACOSMA» (м. Київ). Тип харчової поведінки визначали за допомогою Голландського опитувальника харчової поведінки DEBQ (Dutch Eating behavior Questionnaire). Емоційний інтелект оцінювали за тестом MSCEIT (Mayer-Salovey-Caruso Emotional Intelligence Test). Частотні характеристики досліджуваних показників описували як абсолютне значення (n) і відсоткову кількість (%). Найвищий відсоток осіб, які продемонстрували високий чи середній рівень загального емоційного інтелекту, мав раціональний тип харчової поведінки як у групі пацієнток з надлишковою масою тіла (50,0 % з високим рівнем), так і в групі осіб з ожирінням (100,0 % із середнім рівнем). При цьому найбільший відсоток пацієнток, які показали низький рівень, виявлено серед учасниць дослідження з емоціогенним та змішаним типами харчової поведінки (52,9 і 50,0 % з надлишковою масою тіла та 81,3 і 60,0 % з ожирінням). З іншого боку, всі особи з високим рівнем загального емоційного інтелекту продемонстрували раціональний тип харчової поведінки; пацієнтки із середнім рівнем практично однаковою мірою показали екстернальний, емоціогенний та обмежувальний типи харчової поведінки (24,1, 27,6 і 20,7 % відповідно); особи з низьким рівнем найчастіше мали емоціогенний тип харчової поведінки (42,9 %). Щодо пацієнток з ожирінням, то в тих, хто показав середній рівень загального емоційного інтелекту, найчастіше виявляли екстернальний тип харчової поведінки (41,7 %), а в осіб із низьким рівнем – емоціогенний (54,2 %).
Висновки. Встановлено асоціацію високого і середнього рівнів загального емоційного інтелекту з раціональним типом харчової поведінки й асоціацію низького рівня загального емоційного інтелекту з емоціогенним типом харчової поведінки як у групі пацієнток з надлишковою масою тіла, так і в групі осіб з ожирінням, що обов’язково потрібно враховувати при наданні рекомендацій щодо зменшення маси тіла.
ПСИХОЛОГІЧНИЙ ПОРТРЕТ «ІДЕАЛЬНОЇ» МЕДСЕСТРИ З ПАЛІАТИВНОЇ ДОПОМОГИ З ПОЗИЦІЙ СУБ’ЄКТИВНОГО СПРИЙНЯТТЯ ПАЦІЄНТІВ І ФАХІВЦІВ (ЧАСТИНА 1)
Authors: Марчук І. В. 
Published: February 2024

Робота медсестер у паліативних відділеннях та хоспісах, де надають термінальну допомогу, має вирішальне значення для покращення якості життя інкурабельних пацієнтів. Їх діяльність спрямована на зменшення фізичного та психологічного стресу і забезпечення достойної смерті. Медсестра, яка працює в даній галузі, є ключовою особою в наданні допомоги пацієнтам, забезпечуючи їм необхідну медичну допомогу, кваліфікований догляд та психологічну підтримку, що сприяє зменшенню страждань і поліпшенню якості життя. Цей професійний рівень вимагає не лише глибоких медичних знань, але й вираження співчуття, емпатії та духовного розвитку.
Мета роботи – створити «ідеальний» психологічний портрет на основі вияву та порівняння суб’єктивних оцінок інкурабельних пацієнтів і фахівців-медиків особистісних рис медсестри для прог­нозування її професійної готовності в наданні паліативної допомоги.
Основна частина. Дослідження виконували за стратегією поперечних зрізів у нерандомізованій вибірці, що складалася з двох груп респондентів. До 1-ї групи входили фахівці, зокрема здобувачі вищої медичної освіти і медсестри віком від 19 до 54 років, до 2-ї – пацієнти відділень паліативної допомоги, хоспісів та геріатричних відділень, тобто інкурабельні хворі. Дослідження проводили на базі Чернівецького медичного фахового коледжу та лікувальних закладів м. Чернівців та Чернівецької області (Україна). У дослідженні використовували метод семантичного диференціалу і методи математичної статистики. Метод семантичного диференціалу було обрано для визначення реакцій респондентів на об’єкт, оскільки це ефективний і поширений спосіб вимірювання середньостатистичних у певній групі реакцій на об’єкт.
Висновки. У суб’єктивному сприйнятті пацієнтів «ідеальний» портрет медсестри представлений насамперед особистісними рисами, які описані типами «рутинер», «спеціаліст», «мама».
МУЛЬТИСИСТЕМНИЙ ЗАПАЛЬНИЙ СИНДРОМ, АСОЦІЙОВАНИЙ З КОРОНАВІРУСНОЮ ІНФЕКЦІЄЮ В ДИТИНСТВІ: КОГОРТНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ В УКРАЇНІ
Authors: Боднарчук-Сохацька Н. Я. , Павлишин Г. А. 
Published: February 2024

Мета дослідження – виокремлення клініко-лабораторних особливостей MIC у дітей залежно від статі, віку та тяжкості перебігу, встановити статистичну клініко-лабораторну відповідність з метою прогнозування перебігу захворювання.
Матеріали і методи. Когортне спостереження за групою дітей проведено в лікувальних закладах від вересня 2020 р. до вересня 2022 р. Пацієнти віком від 1 місяця до 18 років, які відповідали діагностичним критеріям мультисистемного запального синдрому, згідно з СDC.
Результати дослідження та їх обговорення. Обстежено 47 дітей, з яких 27 (57,4 %) хлопчиків та 20 (42,6 %) дівчаток. У статевій структурі найчастіше хворіли хлопчики віком 6–11 років (31,91 %), серед дівчаток – 2–5 років (19,15 %). Особи чоловічої статі більш схильні до тяжкого перебігу мультисистемного запального синдрому порівняно з групою жіночої статі. У пацієнтів жіночої статі гіперзапальний синдром проявлявся у вигляді частішого підвищення показників ШОЕ, СРБ, лейкоцитів, лімфоцитів та фібриногену, тоді як у хлопчиків були вищі показники прокальцитоніну, нейтрофілів, гіпоальбумінемії, D-димеру. Не виявлено значної залежності маніфестації ураження органів і систем залежно від статі. Неврологічна симптоматика однаково часто спостерігалась у пацієнтів незалежно від перебігу МІС, тоді як інші органи і системи частіше були залучені серед пацієнтів із тяжким ступенем.
Висновок. Визначені особливості перебігу мультисистемного запального синдрому серед дітей в групі спостереження залежно від віку, статі та клінічної презентації може бути використане клініцистами для прогнозування перебігу та залучення певних органів та систем.
МЕТОДИ ДОСЛІДЖЕННЯ МІКРОБІОТИ КИШЕЧНИКА У ВАГІТНИХ
Authors: Маричереда В. Г. , Адоніна І. О. 
Published: February 2024

Мета дослідження – визначення переваг та недоліків різних методів відбору проб для вивчення мікробіоти кишечника під час вагітності.
Матеріали та методи. Проведено бібліометричний та контент-аналіз публікацій останніх 5 років, присвячених проблемі дослідження складу мікробіоценозів кишечника у жінок репродуктивного віку та вагітних. Інформаційний пошук здійснено у базах даних PubMed, EMBASE, OVID, CINAHL. Додатково проведено дослідження мікробіоти зразків калу 57 вагітних жінок, в тому числі 27 – з аліментарно-конституційним ожирінням І–ІІ ступенів (основна група), 30 – практично здорових жінок нормотрофного статусу (ІМТ=20–25 кг/м2) із фізіологічним перебігом вагітності. Дослідження було виконано у сертифікованій лабораторії «Синево» (м. Одеса). Статистичну обробку одержаних результатів проводили методом дисперсійного аналізу за допомогою програмного забезпечення Statistica 14.0 (TIBCO, США).
Результати дослідження та їх обговорення. Лише частину з відомих методів дослідження мікробіоценозів кишечника можна застосовувати у вагітних. Перевагу віддають мінімально інвазивним методам, які не потребують складної підготовки кишечника та мають мінімальний ризик вторинної контамінації. Наші власні спостереження показали, що у вагітних з ожирінням частіше трапляється мікробіота кишечника (МК), яка відповідає ІІ ступеню дисбіозу, ніж у контрольній групі, відповідно, 33,3 та 6,7 % (χ2=6,49, df=1, p=0,01). Випадків ІІІ ступеня дисбіозу не було виявлено в жодної вагітної.
Висновки. Серед сучасних методів відбору проб для дослідження мікробіоти кишечника у вагітних найбільш перспективними є аспірація кишкового вмісту, мікробрашинг та застосування «інтелектуальної капсули». У вагітних з ожирінням частіше, ніж у контролі, зустрічається ІІ ступінь дисбіозу (χ2=6,49, df=1, p=0,01).
Міні-інвазивна коригуюча торакопластика при хірургічному лікуванні деструктивного туберкульозу легень та емпіємі плеври
Authors: САВЕНКОВ Ю. Ф. , МОІСЕЄНКО М. В. , КОШАК Ю. Ф. , БАКУЛІН П. Є. 
Published: February 2024

Мета роботи: оцінити результати застосування розробленої методики міні-інвазивної корекції пострезекційного гемітораксу при хірургічному лікуванні хворих на деструктивний туберкульоз легень.
Матеріали і методи. В дослідній групі міні-інвазивна коригуюча торакопластика виконана 14 хворим на хронічний деструктивний туберкульоз легень, що проводилась через 12–14 діб після верхньої лобектомії (9 хворих) та після полісегментарних резекцій у 5 хворих. Критеріями оцінки ефективності розробленої методики міні-інвазивної корекції пострезекційного гемітораксу були кількість плевро-легеневих ускладнень, зокрема залишкової плевральної порожнини, а також наявність емпієм плеври в після­операційному періоді.
Результати досліджень та їх обговорення. При виконанні міні-інвазивного коригуючого втручання немає необхідності екзартикулювати головки ребер, тому що суть операції полягає у створенні нового склепіння купола плеври, центр якого знаходиться не паравертебрально, а проходить дещо латеральніше по лопатковій лінії. Це значно зменшує травматичність втручання. Виконання усіх хірургічних маніпуляцій під подвійним візуальним контролем дозволяє безпечно виділяти верхівку легені в зоні підключичних судин та контролювати якість гемостазу. Використання поліпропіленової сітки розміром 10х15 см дозволяє надійно зафіксувати верхівку легені на новому рівні та запобігти її перерозтягненню. Використання колагену додатково фіксує верхівку легені та заповнює новоутворений екстрапульмональний простір. У післяопераційному періоді випадків залишкової плевральної порожнини або загострення туберкульозного процесу, емпієм плеври не спостерігалось.