bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Predictive Analysis of Colorectal Cancer via CT scans Using Convolutional Neural Networks
Authors: P Bharathi M , Khaiyum Samitha , S Shivakumar Swamy 
Published: January 2024

In recent years, the area of Medicine and Healthcare has made significant advances with the assistance of computational technology. New diagnostic techniques including image processing were developed which can help healthcare/clinical experts in many ways. One of the domains is cancer prediction and treatment. Cancer is the world's second-largest cause of mortality, claiming the lives of one out of every six individuals. Colorectal cancer (CRC) is a common cancer worldwide. It ranks as the third most frequently detected cancer among men and the second among women, with more than 1.4 million new cancer cases every year. This article proposed an improvised CNN approach to analyze the CT scan images of colorectal cancer to predict and classify them into benign(non-cancerous) and malignant(cancerous). In further work the result with tumorous class with patient’s other parameters are integrated for assessing the risk level of cancer. This model results in 96.8% accuracy and minimal error rate. The main contribution of this work is to assist medical fraternity to automatically analyze the CT scan images for prediction and classification of colorectal cancer.
Hospital at Home Program for the Treatment of Pediatric Osteoarticular Infections
Authors: Agúndez Reigosa Beatriz , Cabrera López Isabel M. , Sánchez Marcos Elena , Galán-Olleros Maria , Sánchez Olivier Monica , Calleja Gero Lourdes , Jiménez García Raquel 
Published: January 2024

OBJECTIVES
Hospital at home (HAH) replaces acute inpatient hospital care for selected patients by providing care in their homes. We sought to describe the characteristics, management, and complications of patients with osteoarticular infections (OAIs) treated in an HAH program and its economic impact.

METHODS
We conducted a retrospective observational study evaluating an HAH program in a pediatric hospital in Spain, describing the characteristics of patients with confirmed OAIs requiring intravenous antibiotic therapy admitted to this program between January 2019 and December 2022. The program operates as a virtual ward with possible daily visits by physicians and nurses and 24/7 telephone contact.

RESULTS
A total of 88 patients (median age, 4.1 years; interquartile range [IQR], 1.7–10.6) with OIAs were admitted to the HAH program. Osteomyelitis (57%) and septic arthritis (29%) were the most frequent infections. Cefuroxime (42%) and cefazolin (39%) were the most frequently prescribed antibiotics. Caregiver self-administration was performed in 99%, allowing multiple daily doses of antimicrobial therapy, 80% by peripheral line. Thirteen patients (15%) had drug-related adverse events, only 3 requiring drug modification. Two patients (2%) were readmitted during HAH, and 1 was readmitted within 30 days of HAH discharge. The median HAH stay was 7 days (IQR, 4–8.75). For osteomyelitis, hospital days lowered from 8.5 days (IQR, 4.5–12) to 4 days (IQR, 3–7) after HAH implementation (P = .005) with 68% per-patient estimated cost savings.

CONCLUSIONS
HAH treatment of OAIs is effective and cost-efficient. Patient support by medical and nursing staff, adequate family training, and regular communication are essential to ensure safe home admission.
СВОЄРІДНІСТЬ ХУДОЖНЬОЇ РЕАЛІЗАЦІЇ КОНЦЕПЦІЇ РЕВОЛЮЦІЇ ТА ПОВСТАННЯ В ПРОЗІ ЛЬВА СКРИПНИКА
Authors: Тимофєєва О. 
Published: January 2024

Постановка проблеми: Актуальність пропонованого дослідження визна-чається художньою вартісністю творчої спадщини Л. Скрипника та зумовлюється потребою осягнення його індивідуального доробку, узагальненням небагатьох наявних спостережень літературознавців щодо творчості автора й необхідністю її аналітичного цілісного осмислення з позицій сучасних наукових концепцій, а також визначенням його місця в контексті українського письменства доби «червоного ренесансу». У статті досліджено своєрідність реалізації концепції революції та повстання, презентованих у творах Л. Скрипника. Висвітлено специфіку художньої реалізації дійсності через конкретні реалії доби.
Мета статті: виокремлення такого аспекту творчості Льва Скрипника, як концепція революції та повстання та дослідження їх реалізації в прозі письменника.
Методи дослідження. З метою багатоаспектного висвітлення поетики Льва Скрипника ми використали теоретико-критичний метод та елементи порів-няльного. Крім цього, застосовано описово-аналітичний підхід, який полягає в під-борі, систематизації та аналізі матеріалу.
Основні результати дослідження: У творах Льва Скрипника знайшли відображення основні теми прози 20–30-х років ХХ століття. Зокрема, це революційна тематика, відтворення трагедії громадянської війни («За все», «Ма-ленька степова рудня», «Кортояк»). Помітне місце у творчості письменника посідала тема шахтарської праці. Він прагнув усебічно розкрити шахтарське суспільство, чітко охарактеризував ті обставини й ситуації, які визначали життя людей на шахтах в ті часи («За все», «Маленька степова рудня» тощо). У творах Льва Скрипника відображені ідейно-художні пошуки доби, розкриті її актуальні проблеми, розвінчано потворні явища тогочасної дійсності. У статті розглянуто своєрідність концепції революції та повстанства, презентованих у прозі Льва Скрипника, проаналізовано особливості їхньої художньої реалізації через конкретні реалії доби й екзистенційні концепти люті, ненависті, смерті.
Висновки та перспективи: У розвідці відтворено динаміку еволюції харак-теру повстанця в прозі Л. Скрипника на рівні психологічному та мовленнєвому, від захоплення ідеєю революції до драматичного вияву екстазу нищення особистості. Крім цього, виявлено, що автор відтворює психологічні стани героїв у хвилини їх най-вищого напруження, зосереджуючи увагу на кульмінаційному моменті. Письменник створив збірний образ людини своєї епохи, показавши її в критичних життєвих обставинах. У подальшому варто зосередитися на творчій індивідуальності Льва Скрипника, розглянути її в загальному літературному контексті доби розстріляного відродження.
GRAMMATICAL PECULIARITIES OF ANGLO-UKRAINIAN TRANSLATION OF BUSINESS CORRESPONDENCE
Authors: Гурко О. 
Published: January 2024

Abstract
Background. Business communication as a human activity is receiving an ever-growing attention form from the part of researchers, since international business projects success depends on professional grounds as much as on communicative competence. The relevance of the study is due to the expansion of international business relations, which leads to the need for qualified translators in the field of business communication and correspondence in order to enhance cross-border cooperation.
Purpose. The purpose is to determine the morphological and syntactic features of the language of business correspondence.
Methods. In our research we use general scientific methods of observation, analysis, synthesis and comparison (for grammar specifics of Anglo-Ukrainian translation of business correspondence); linguistic methods including the descriptive method – to theoretically generalize the results and interpret business literature and documentation; the continuous sampling method – to identify the fragments of business texts and establish their differential features; classification method – to systematize grammatical transformations at the syntactic and morphological levels.
Results. We define grammatical transformations as the transfiguration of the sentence structure in the translation process in accordance with the peculiarities of the target language and analyze them at the morphological and syntactic levels. When translating business speech texts, the following lexical and grammatical transformations were used: 1) antonymic translation; 2) explication (descriptive translation); 3) compensation.
Discussion. Translators working on the text of the business letter must consider all the differences of languages ​​and use the translation transformations when translating the missing grammatical phenomena into one or another language. In the process of working on the text, the translator can use various technical techniques to achieve greater similarity to the original text. Therefore, the skills and abilities of translation transformations are simply needed to adequately convey the meaning of the original. Prospects for further research we see in the lexical analysis of Anglo-Ukrainian translation of business correspondence.
Keywords: grammatical transformations, business correspondence, Anglo-Ukrainian translation, syntactic level, morphological level.
ДІАХРОНІЧНІ ПЕРЕДУМОВИ ФОРМУВАННЯ КАТЕГОРІЇ ФУТУРАЛЬНОСТІ В СУЧАСНІЙ ФРАНЦУЗЬКІЙ МОВІ
Authors: Кірковська І. 
Published: January 2024

Анотація
Постановка проблеми. Утворення майбутнього часу належить до однієї із центральних тем дослідження в галузі граматичної типології романських мов. Сама тема пов’язана з питаннями діахронічних джерел майбутнього часу та питаннями про його еволюцію, починаючи з класичної латини. Надважливу роль у формуванні КФ сучасної французької мови відіграла предикативна структура латинського речення, що визначила її мовний статус як окремої модусної категорії з окремими модальними значеннями.
Мета статті – відстежити діахронічну перспективу процесу утворення категорії футуральності на рівні формування мовної системи сучасної французької мови від витоків до сучасності, а саме від латинської мови як джерела західно-романської підгрупи.
Методи дослідження. У статті використано методи, що застосовуються до типологічних категорій середньоєвропейського мовного стандарту часу, – метод діахронічного аналізу, який дає змогу дослідити процес становлення КФ французької мови від латини до сьогодення, а також зіставний метод, який сприяє виявленню специфіки КФ у сучасній французькій мові, визначенню її структурно-системної індивідуальності серед інших мов західно-європейської підгрупи.
Основні результати дослідження. Майбутні часи французької мови характеризовано докорінною зміною свого граматичного статусу у складі Indicatif, порівняно із семантикою майбутності в латинській мові, де вона була наявна у складі Conjunctīvus та Indicatīvus. В межах Conjunctīvus значення бажаності передається двома семантичними варіантами – Conjunctīvus optatīvus volitīvus (кон’юнктив із семантикою волевиявлення або бажаності) та Conjunctīvus prospectīvus (кон’юнктив із семантикою передбачення). Бажаність, що передається формами Conjunctīvus potentiālis, здебільшого пов’язана із семантикою умови потенційної або ірреальної.
Бажаність, що передається наказовим способом (Imperatīvus), формально розмежовано на Imperatīvus presentis activi та Conjunctīvus imperatīvus із закріпленими за ними рядами модальних відтінків. Бажаність як ключова семантична з’єднувальна ланка, що утворює категорію футуральності в латинській мові, має схожі відтінки з КФ у французькій мові. Її відмінною рисою стало використання форми Conjunctīvus, що передавала так званий «проспектив». Проспектив латинської мови був носієм випереджальної семантики майбутнього так само, як і майбутні часи Indicatīvus, які виражали просте бажання мовця, позбавлене будь-якого оцінного забарвлення.
Висновки і перспективи. Перспективний, планувальний характер майбутнього було закладено ще в латинській мові, а саме формою Conjunctīvus. Із плином часу французька мова, зазнавши дивергентного шляху розвитку власної граматичної системи, виробила зовсім інше «рішення», зберігаючи цю концептуальну ознаку.
ТИПИ І ФУНКЦІЇ ВОКАТИВНИХ КОНСТРУКЦІЙ В ЕПІСТОЛЯРНОМУ ТЕКСТІ (на матеріалі російськомовних листів ХVІІІ–ХХ ст.)
Authors: Куварова О. 
Published: January 2024

Анотація
Постановка проблеми. Засоби встановлення мовного контакту між людьми надзвичайно різноманітні та можуть диференціюватися за низкою ознак, зокрема за зв’язком із обслуговуваними сферами спілкування й каналом комунікації. Важливим жанроутворювальним структурним елементом епістолярного тексту є позначення адресата, що має форму прямого звертання, адресувального метатекста або непрямої адресації. Різні способи указання адресата в листі, спрямовані на встановлення контакту між учасниками епістолярної комунікації, об’єднуємо терміном епістолярний вокатив. Епістолярний вокатив в окремих випадках може суттєво не відрізнятися від звертання, використовуваного в усному спілкуванні, але він, як правило, є більш розгорнутим і набагато різноманітнішим конструктивно. Такий розгорнутий вокатив являє собою вокативну конструкцію.
Мета статті – виявлення специфіки епістолярного вокатива, зокрема такого його різновиду, як вокативна конструкція, опис її структурних типів і функцій.
Методи дослідження. Використано описовий метод лінгвістичного аналізу, що включає прийоми спостереження, зіставлення, інтерпретації, узагальнення й класифікації матеріалу. Матеріалом дослідження стали опубліковані російськомовні листи ХVІІІ–ХХ століть, автори яких належали до різних суспільних верств.
Основні результати дослідження. Типовим засобом установлення мовного контакту між комунікантами за умов письмового спілкування є вокативна конструкція, що являє собою певну семантико-синтаксичну єдність. Вокативну конструкцію кваліфікуємо як власне звертання з усіма синтаксично залежними від нього словами, вокативне речення або деяку комбінацію двох чи кількох звертань. Вокативна конструкція функціонує в трьох її різновидах: елементарна (двокомпонентне звертання), розгорнута (багатокомпонентне звертання) і розчленована (комплекс звертань до одного або кількох адресатів). Основними функціями компонентів розгорнутої вокативної конструкції є емоційно-експресивна, тобто вираження адресантом свого ставлення до адресата; гонорифічна, тобто акцентування заслуг, суспільного стану й соціальної значущості адресата; соціально-регулятивна, що полягає в експлікації комунікативної дистанції, офіціалізації або, навпаки, інтимізації стосунків між адресантом та адресатом.
Висновки і перспективи. Вокативна конструкція має значне прагматичне навантаження й відіграє важливу роль у регулюванні стосунків між адресантом і адресатом листа. Перспективи дослідження пов’язані з подальшим вивченням прагматичних властивостей вокативних конструкцій та окремих їх типів у листах, що функціонують у різних сферах спілкування.
ВЕРБАЛІЗАЦІЯ ЛЕКСИКО-СЕМАНТИЧНОГО ПОЛЯ «ПРОФЕСІЯ» КОНЦЕПТУ УСПІШНА ЖІНКА (на матеріалі українськомовної художньої прози кінця ХХ – початку ХХІ ст.)
Authors: Тернова Ж. 
Published: January 2024

Анотація
Постановка проблеми. У статті охарактеризовано роль художньої літератури у формуванні концепту «успішна жінка», розглянуто основні теоретичні положення дослідження зазначеного концепту та з’ясовано особливості вербалізації лексико-семантичного поля «професія» як його складника.
Мета статті – опис змісту і структури концепту «успішна жінка» в українськомовній картині світу на матеріалі художньої прози кінця ХХ – початку ХХІ ст. та з’ясування особливостей вербалізації лексико-семантичного поля «професія» як складника концепту «успішна жінка».
У статті використано методи, що уналежнюють до лексикографічного підходу дослідження фактів мови, а саме – метод суцільної лексикографічної вибірки та метод контекстологічного аналізу, що вписано в загальну парадигму досліджень, присвячених вивченню тексту як складної комунікативної єдності.
Основні результати дослідження. У проаналізованих творах уявлення про кар’єру та матеріальне забезпечення, гідне становище в суспільстві позиціонують як обов’язкову ознаку успішності. Вивчення лексико-семантичного поля «професія» концепту «успішна жінка» дає змогу говорити про активну суспільну позицію, кар’єру та високі статки як про основну характеристику (ознаку) успішності сучасної жінки. Стаття містить комплексний аналіз найменувань, що входять до зазначеного лексико-семантичного поля.
Лексико-семантичне поле «професія» концепту «успішна жінка» характеризують такі тематичні ряди: суспільство, кар’єра та матеріальне забезпечення, які представлені трьома групами, що закріплені за різними частинами мови разом з компонентами їхньої дистрибуції: іменниковою, прикметниковою та процесуальною.
Висновки. При аналізі смислових компонентів лексико-семантичного поля «професія» концепту «успішна жінка», встановлено, що його тематичні ряди представлені такими групами: іменниковою (іменник; іменник + прикметник у множині; іменник + іменник; іменник + прийменник + займенник; власні назви тощо), прикметниковою (прикметник; ступені порівняння прикметників; прикметник (+ іменник), що передає сферу діяльності тощо) та процесуальною групою (дієслово + іменник прямий/непрямий додаток (+ прикметник); дієслово + дієслово; дієслово бути в атрибутивній функції; дієслово + прислівник; характеристика суб’єктно-об’єктного ставлення; прихована предикативність; сталі вирази; фразеологізми; авторські оказіоналізми-порівняння тощо).
ЛІНГВІСТИЧНІ АСПЕКТИ ВИВЧЕННЯ НЕОЛОГІЗМІВ У РЕКЛАМНИХ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНИХ ТЕКСТАХ
Authors: Хабарова Н. 
Published: January 2024

Постановка проблеми. Лексичне наповнення рекламних текстів має свої особливості. Серед лексики, яка привертає увагу, дослідники виділяють новомодні слова, тобто неологізми. Адресати рекламних текстів (журналісти, копірайтери, ведучі) мимоволі або навмисно стають творцями нової лексики, яку визначено як вербальний складник під час утворення прагматичного потенціалу текстів анотацій до художніх текстів.
Мета статті полягає в дослідженні структури та функціонування неологізмів у текстах рекламно-інформаційного жанру.
Методи дослідження. Під час дослідження використано описовий, порівняльний, структурний та функціональний методи.
Основні результати дослідження. Тексти рекламно-інформаційного жанру відрізняються змістовною новизною порівняно з газетно-публіцистичними текстами. Реклама інформує про існування товару й закликає до дії: придбати, скористатися, проголосувати. Відповідно до комунікативних цілеспрямованостей рекламних текстів у сучасних засобах масової інформації виділяють інформаційні, аналітичні, імперативні та рекламно-інформаційні жанри. У межах рекламно-інформаційного жанру вирізняємо відносно сталі видові групи текстів, які об’єднують жанри інформаційного дискурсу, на основі домінування жанроутворювальних ознак визначеної групи. Серед них особової уваги заслуговують інтелектуальні рекламні тексти. Реклама є частиною сучасної цивілізації та постає як регулятор сучасної літературної мови. Пластика і гнучкість рекламного слова нерідко стають джерелом оказіональних слів, породжують неологізми, ініціюють появу ігрових елементів. Дослідження функцій неологізмів в інтелектуальних рекламних текстах анотацій показує, що вони виконують ілокутивну функцію привертання уваги, передають національний колорит. Їх уживання подекуди фіксує появу нових явищ, понять, але передусім маркує належність до елітної групи, модні тенденції в житті, відбиті в лексичному складі мови. Серед класифікацій творення неологізмів дослідники виділяють два основних шляхи: запозичення та словотворення. Словотворення базовано подекуди на зрощенні іноземних слів і додаванні запозичених суфіксів, наприклад: le clubbeur, fashionista, le nomophobe, le speed dating, flashmob. Привертає увагу також графічний неологізм, оскільки візуальне сприйняття є основним чинником семантизації слова. Французькі словотворчі суфікси виконують функцію пародійно-іронічної оцінки, інтертекстуальності, алюзії в рекламних текстах анотацій.
Висновки і перспективи. Отже, неологізми доволі часто вжито в текстах рекламно-інфрмаційного жанру з метою привертання уваги, впливу на адресата. Нерідко досліджувані тексти стають місцем творенням новомодної лексики, яка із часом втрачає свою новизну, стилістичну привабливість. Докладне вивчення неологізмів в порівнянні з оказіоналізмами є перспективою нашого подальшого дослідження.
ФЕНОМЕН «НАДЛЮДИНИ» В РОМАНІ «ЗОРЯНИЙ КОРСАР» ОЛЕСЯ БЕРДНИКА
Authors: Толкачова А. 
Published: January 2024

Постановка проблеми. У статті розглядається втілення ідеї надлюдини Ф. Ніцше в романі «Зоряний корсар» з погляду на проблему: чи може людина на власний розсуд змінювати соціальну реальність. Філософські ідеї Ф. Ніцше були поширені у літературі XX століття, зокрема, фантастичної. У письменників-фантастів було більше можливостей, щоб дослідити феномен «надлюдини» та її особливості, експериментувати з подоланням меж людських можливостей. У статті звертається увага на те, що у творчому доробку німецького філософа порушувались питання, які є актуальними й донині. Одне з таких питань – визначення людини та її свободи. Олесь Бердник глибоко проаналізував сутність людини, її місце у світі та процеси, які впливають на перебіг життя.
Метою дослідження є аналіз філософії «надлюдини» у фантастичному творі Олеся Бердника «Зоряний корсар». Завдання: 1) простежити зв’язки наукової (соціальної) фантастики з філософською доктриною Ф. Ніцше; 2) розглянути феномен «надлюдини» в романі «Зоряний корсар» Олеся Бердника; 3) проаналізувати переосмислення ніцшеанських мотивів першої книги роману «Чорний Папірус».
Методи дослідження: історико-літературознавчий, що дає змогу розглянути явище соціальної фантастики як історично закономірне; структурно-типологічний метод, який базується на єдності синхронного та структурного підходу, що дає змогу визначити основні проблеми твору; культурологічний метод, який дозволяє визначити залежність між розглянутими текстами.
Основні результати дослідження. У книзі першій роману під назвою «Чорний Папірус» представлена історія майбутнього. Головний герой – Сергій Горениця – працює над філософськими питаннями часу та простору: що є нескінченість, як подолати павутиння хроносу, що є людина у світі. У своїх пошуках він бачить майбутнє: на Землі панує Всепланетне Товариство Галактичних Зв’язків – модель утопічного соціалізму. 82 рік XXI століття, експедиція космокрейсера «Любов» до системи епсилон Ерідана, мета – заселення іншої планети. Надлюдина вирушає на пошуки життя на інших планетах та заселення їх у разі відсутності живих істот. Під час польоту крейсер потрапляє у зону потужної радіації. Загинув цілий екіпаж, окрім двох новонароджених дітей, які знаходились у ізоляторі, та УРа – універсального робота. Перед штучним інтелектом повстає нездійсненне завдання – виховати із дитини людину за допомогою любові.
Висновки і перспективи. Олесь Бердник у романі «Зоряний корсар» не тільки передбачає подальший розвиток штучного інтелекту, а й наділяє його надможливостями. Ніцше наголошував, що надлюдиною може бути лише той, хто готовий «вбити себе», тобто перевершити вже того, ким він є. За час польоту УР становиться справжньою «людиною»: роботу вдалося створити людське тіло, навчитися багатьом речам, оволодіти мовою почуттів та емоцій. Чи не є це шляхом до справжньої надлюдини? А також виховати двох «універсальних» людей – братів Ікса та Ігрека. Вони за своїми розумовими, фізичними та морально-етичними показниками теж є майбутніми надлюдьми.