СТАН ДЕПРЕСІЇ І ТРИВОГИ У ВІЙСЬКОВИХ ІЗ РІЗНОЮ СТРЕСОСТІЙКІСТЮ
Authors: Вадзюк С. Н. , Сас В. В. 
Published: October 2023

РЕЗЮМЕ. Стійкість військовослужбовців до стресу є професійно значущою характеристикою, від якої залежить ефективність їх діяльності. Оцінка і формування стійкості до стресу належать до числа пріоритетних завдань супроводу діяльності військовослужбовців, тому дослідження стресостійкості й адаптивних здібностей є надзвичайно актуальним як у світі в цілому, так і в Україні [1]. Стресостійкість – це якість особистості, окремими аспектами якої є стійкість, врівноваженість, опірність. Вона дозволяє особистості протистояти різним труднощам, тиску несприятливих обставин, зберігати самопочуття і працездатність у різних випробуваннях [2]. Стресостійкість характеризує ступінь здатності людини впоратися із конфліктною ситуацією, зберігаючи внутрішню рівновагу, не зменшуючи успіху професійної діяльності. Високий рівень стресостійкості забезпечує виконання професійних обов’язків у нормальних, складних та екстремальних умовах, збереження працездатності та здоров’я після вирішення складної ситуації [3].
Депресія – це порушення емоційної сфери, головним проявом якого є стійке зниження та пригнічення настрою, що супроводжується спадом загального рівня активності [4].
Поведінкові прояви тривоги полягають у загальній дезорганізації діяльності, що порушує її спрямованість і продуктивність. Зазвичай підвищена тривожність буває у здорових військовослужбовців, які переживають наслідки тривалої психотравмуючої ситуації [5].
Мета роботи – оцінити стан депресії і тривоги у військових з різною стресостійкістю.
Проведено тестування 637 військовослужбовців, які повернулися із зони бойових дій у час повномасштабного вторгнення. Стресостійкість ми визначали із використанням тестової методики «Стреси і стресостійкість». Для визначення рівня депресії ми використали Опитувальники пацієнта про стан здоров'я (Patient Health Questionnaire – PHQ-2 та PHQ-9). З метою визначення рівня тривоги і депресії використано Госпітальну шкалу тривоги і депресії (HADS).
Установлена залежність депресії і тривоги у військовослужбовців від стресостійкості. Виходячи із отриманих результатів можна говорити про позитивну динаміку зменшення рівня депресії та тривоги в осіб із різною стресостійкістю, проте в осіб із доброю стресостійкістю воно відбулось швидше і якісніше, порівняно із військовими з середньою стресостійкістю. В обстежуваних із доброю стресостійкістю одразу після повернення з фронту рівень депресії за методикою PHQ-9 становив (5,01±0,34) балів, через місяць – (3,20±0,29) балів, а через три місяці – (1,66±0,22) балів. У осіб із середньою стресостійкістю одразу після повернення з фронту рівень депресії за цією ж методикою становив (15,70±0,56) балів, через місяць – (13,45±0,54) балів, а через три місяці – (11,33±0,53) балів. За методикою HADS, рівень депресії в обстежуваних із доброю стресостійкістю одразу після повернення з фронту становив (3,89±0,21) балів, через місяць – (2,34±0,18) балів, а через три місяці – (0,94±0,13) балів. У осіб із середньою стресостійкістю одразу після повернення з фронту рівень депресії за цією ж методикою становив (9,08± 0,32) балів, через місяць – (7,65±0,31) балів, а через три місяці – (6,02±0,30) балів.
За методикою HADS, рівень тривоги в обстежуваних із доброю стресостійкістю одразу після повернення з фронту становив (4,73±0,19) балів, через місяць – (2,89±0,19) балів, а через три місяці – (1,18±0,13) балів. У осіб із середньою стресостійкістю одразу після повернення з фронту рівень тривоги за цією ж методикою становив (9,41±0,38) балів, через місяць – (7,92±0,35) балів, а через три місяці – (6,29±0,33) балів.
Вивчення цієї проблеми дозволить прогнозувати індивідуальне відновлення стану здоров’я і професійну успішність в умовах підвищених стресових чинників, окреслювати шляхи адаптації та реабілітації тривоги і депресії військовослужбовців у даних умовах.
Висновки. У військовослужбовців з доброю стресостійкістю через тиждень після повернення з місць бойових дій переважала відсутня та легка субклінічна форма депресії, а при середній стресостійкості домінувала депресія помірної та середньої тяжкості. Через 3 місяці після повернення з місць бойових дій у військовослужбовців з доброю стресостійкістю кількість осіб без депресії зросла на 57 %, а легкою депресією – зменшилася на 40 %. У військовослужбовців з середньою стресостійкістю за цей час наростав легкий (на 253 %) і помірний (на 114 %) рівень депресії, а рівень середньої тяжкості – зменшувався до близько 33 %.
За методикою HADS, у обстежуваних із доброю стресостійкістю одразу після повернення з фронту переважав нормальний рівень тривоги та депресії з незначною кількістю осіб (7 %) із субклінічно вираженою тривогою/депресією, проте через 3 місяці після повернення з місць бойових дій кількість осіб з нормальним рівнем тривоги/депресії становила 100 %; а в обстежуваних із середньою стресостійкістю через 3 місяці після повернення з місць бойових дій кількість осіб з відсутнім рівнем тривоги зросла у 3,4 раза, а депресії – у 4,3 раза, разом з тим, зменшилась кількість осіб із субклінічно виражною тривогою – у 2,4 раза, та депресією – у 2,8 раза; клінічно вираженою тривогою – у 5,2 раза і депресією – у 7 разів.
Установлено середні негативні кореляційні зв’язки у військових із доброю і середньою стресостійкістю та тривогою і депресією.