bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Germline Mutations of Holliday Junction Resolvase Genes in Multiple Primary Malignancies Involving Lung Cancer Lead to PARP Inhibitor Sensitization
Authors: Wang Haoran , Chen Yuping , Wang Xinshu , Huang Binhao , Xie Juntao , Yin Hui , Yang Jie , Wu Jinhuan , Yuan Jian , Zhang Jie 
Published: February 2024

AbstractPurpose:The incidence of multiple primary malignancies (MPM) involving lung cancer has increased in recent decades. There is an urgent need to clarify the genetic profile of such patients and explore more efficacious therapy for them.Experimental Design:Peripheral blood samples from MPM involving patients with lung cancer were assessed by whole-exome sequencing (WES), and the identified variants were referenced for pathogenicity using the public available database. Pathway enrichment analysis of mutated genes was performed to identify the most relevant pathway. Next, the effects of mutations in relevant pathway on function and response to targeted drugs were verified by in vitro and in vivo experiments.Results:Germline exomes of 71 patients diagnosed with MPM involving lung cancer were sequenced. Pathway enrichment analysis shows that the homologous recombination repair (HRR) pathway has the strongest correlation. Moreover, HRR genes, especially key Holliday junction resolvases (HJR) genes (GEN1, BLM, SXL4, and RMI1), were most frequently mutated, unlike the status in the samples from patients with lung cancer only. Next, we identified a total of seven mutations in HJR genes led to homologous recombination DNA repair deficiency and rendered lung cancer cells sensitive to PARP inhibitor treatment, both in vitro and in vivo.Conclusions:This is the first study to map the profile of germline mutations in patients with MPM involving lung cancer. This study may shed light on early prevention and novel targeted therapies for MPM involving patients with lung cancer with HJR mutations.
КОМПЛЕКСНА ОЦІНКА СТАВЛЕННЯ ВІЙСЬКОВОСЛУЖБОВЦІВ, ХВОРИХ НА ІШЕМІЧНУ ХВОРОБУ СЕРЦЯ, ДО ВПРОВАДЖЕННЯ ПАЦІЄНТ-ОРІЄНТОВАНОГО ПІДХОДУ
Authors: Ткаленко О. М. , Мороз Г. З. , Ткачук І. М. , Соколюк А. К. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Мета – оцінити ставлення військовослужбовців, хворих на ішемічну хворобу серця (ІХС), до використання принципів пацієнт-орієнтованої медичної допомоги.
Матеріал і методи. Проведено анкетне опитування 72 військовослужбовців, хворих на ІХС (30–58 років, середній вік – (47,6±6,5) років), які відвідали лікарів загальної практики. Використано соціологічний, статистичний методи, метод системного підходу та аналізу.
Результати. 61,1 % військовослужбовців вважають, що лікарі не завжди надають їм достатньо інформації щодо особливостей стану здоров’я та перебігу захворювання; 59,7 % – беруть участь у процесі спільного з лікарем прийняття рішень; 84,7 % – готові до виконання заходів самоконтролю стану власного здоров’я та участі у процесі прийняття рішень щодо лікування.
Висновки. Результати дослідження засвідчили зацікавленість та готовність опитаних військовослужбовців із ІХС до впровадження принципів пацієнт-орієнтованої медичної допомоги.
EFFICIENCY OF THE COMBINED APPLICATION OF RADIOFREQUENCY AND ENDOVENOUS LASER ABLATION OF VEINS IN THE TREATMENT OF VARICOSE DISEASE OF THE LOWER EXTREMITIES
Authors: Goshchynsky V. B. , Migenko B. O. 
Published: February 2024

SUMMARY. Radiofrequency ablation (RFA) and endovenous laser coagulation of veins (EVLC) are of priority in the treatment of varicose veins of the lower extremities in outpatient settings. Although the indications for these operations and the technology of their application are defined, the issue of improving their functional results, in particular the involution of collateral veins on the lower leg after ablation of the great saphenous vein, is relevant.
The aim – to improve the results of the treatment of varicose veins in an outpatient setting by using a combination of radiofrequency and laser vein ablation.
Material and Methods. Under observation were 154 patients who were operated on with the help of RFA and 111 patients who underwent combined thermal ablation GSV RFA (on the thigh) and EVLС (on the leg).
To compare the effectiveness of RFA and the combination of RFA with EVLС (hybrid thermoablation of veins), a quantitative and qualitative assessment of their results was carried out. In particular, the quantitative assessment was performed using a number of scales VCSS, VDS, VSDS, VSS. Questionnaires: MOS SF–36 and CIVIQ–20 were used for qualitative assessment. The results of operations were evaluated after 3, 6 months and a year after their implementation.
Results. The analysis of the results of operations shows that, according to quantitative and qualitative indicators, combined operations with the simultaneous use of RFA and EVLС are more effective than RFA. These indicators were directly influenced by the number of residual veins after 6 months of observation (33.1 % after RFA and 5.4 % after hybrid thermoablation).
Conclusion. The use of hybrid thermal ablation for the treatment of varicose veins of the lower extremities, in outpatient conditions, is qualitatively and quantitatively more effective than RFA.
СТРУКТУРНІ ОСОБЛИВОСТІ РЕМОДЕЛЮВАННЯ СЕРЦЯ ПРИ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИХ ГІПЕРОСМОЛЯРНІЙ ТА ГІПООСМОЛЯРНІЙ ГІДРАТАЦІЇ ОРГАНІЗМУ
Authors: Боднар П. Я. , Кондратишин А. Р. , Решітник М. О. , Вервега Б. М. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Теоретичні та практичні аспекти структурного ремоделювання серця на органному, тканинному та субклітинному рівнях при гострому водно-сольовому дисбалансі потребують доповнення у зв’язку зі зростанням частоти захворювань, що супроводжуються порушенням водно-електролітного гомеостазу[1, 3].
Мета роботи. З’ясувати особливості структурного ремоделювання серця щурів на органному, тканинному та субклітинному рівнях за умов гіперосмолярної та гіпоосмолярної гідратації.
Матеріал і методи. Експеримент виконувався на 56 щурах-самцях, вагою 120–200 г, які склали 3 групи: контрольну, експериментальну гіпер- та гіпоосмотичну. Експериментальна модель гіперосмолярної гідратації створювалась шляхом введення наркотизованим щурам внутрішньовенно 25 % розчину манітолу з розрахунку 1 мл на 100 г ваги, а гіпотонічна гідратація – внутрішньочеревним введенням бідистильованої води з розрахунку 20–40 % ваги тіла. Морфологічні дослідження проведені за стандартними методиками.
Результати. Аналіз планіметричних досліджень площі поверхні ендокарда шлуночків показав, що на 15-й хвилині гіперосмолярної гідратації ендокардіальна поверхня правого шлуночка зменшувалася, проте на 30-й хвилині експерименту цей показник наближався до контрольних значень.
Водночас, при гіпосмолярній гідратації ремоделювання серця проявляється збільшенням ендокардіальної поверхні правого шлуночка та зменшенням її у лівому шлуночку. При субмікроскопічному дослідженні встановлено альтеративну перебудову стромального матриксу, енергетичного та скоротливого апарату кардіоміоцитів при обох типах експериментальної гідратації. За умов гіпоосмолярної гідратації виявляли явища вираженого клітинного набряку, деструкцію крист та зовнішньої мембрани в усіх мітохондріях, а також ділянки скоротливих змін у міофібрилах. При гіперосмолярній гідратації, навпаки, ушкодження ультраструктур менш виражені і проявлялись руйнуванням крист мітохондрій та контрактурами міофібрил.
Висновки. При гіпер- та гіпоосмолярній гідратації морфологічні прояви ремоделювання серця можна трактувати як прояв дистрофічних та компенсаторно-пристосувальних змін у міокарді.
ВПЛИВ БІСФЕНОЛУ А НА ЧОЛОВІЧУ ФЕРТИЛЬНІСТЬ
Authors: Ярошенко Д. С. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Значна частина випадків безпліддя за чоловічим фактором зумовлена токсичним впливом хімічних речовин, які безпосередньо впливають на здоров’я людини через навколишнє середовище. До їх числа входять ендокринні дизраптори, особливе місце серед яких посідає бісфенол А (ВРА) – хімічна речовина, якій властива вибіркова негативна дія на ендокринну систему. BPA, на думку багатьох дослідників, може викликати ендокринну дисфункцію та негативно впливати на чоловічу статеву систему.
Мета даної роботи полягає в розкритті механізмів впливу бісфенолу А на сперматогенез та можливості репродуктивної здатності, на підставі аналізу даних наукової літератури, де використовувалися експериментальні моделі.
Матеріал і методи. Проведено аналіз та узагальнення публікацій наукових досліджень у контексті токсичного впливу ендокринних дизрапторів на механізми чоловічої фертильності.
Результати. Бісфенол А кваліфікується як ксеноестроген, оскільки він впливає на організм як естроген завдяки характерній поліциклічній фенольній структурі, аналогічній естрадіолу. BPA може впливати на чоловічу репродуктивну систему через гіпоталамо – гіпофізарно – гонадну вісь, призводячи до патологічних наслідків. Було зроблено припущення, що BPA має як короткостроковий, так і довгостроковий вплив на чоловіків через зміну їхнього фенотипу. Виявлено, що через функціональну модифікацію генів сполука бере участь у диференціюванні клітин сперматогенного епітелію. В експериментальних моделях вплив BPA, як правило, призводив до зниження кількості сперматозоїдів, їх рухливості, порушення нормальної морфології сперматозоїдів, пошкодження їх ДНК та спостерігалась дисфункція сперматогенезу в цілому, притому негативний вплив ВРА відзначався в широкому діапазоні доз препарату. В той же час ряд дослідників вважають, що бісфенол А не чинить руйнівного впливу на фертильність лабораторних щурів, які зазнали дії препарату в дорослому віці при малих дозах, однак високі дози ВРА негативно впливають на фертильність дослідних тварин.
Висновки. BPA, напевно, має негативний вплив на чоловічу репродуктивну систему через гіпоталамо – гіпофізарно – гонадну вісь, знижуючи фертильність. Дія BPA, імовірно, призводить до погіршення основних параметрів сперматогенезу. В цьому контексті важливо дослідити складно організовані механізми дії ВРА на чоловічу репродуктивну систему з метою передбачення медичних наслідків та зменшення негативного впливу ендокринного дизраптора на фертильність чоловіків для збереження суспільного здоров’я.
ФІЗИЧНА ТЕРАПІЯ ЯК МЕТОД ВІДНОВЛЕННЯ ВІЙСЬКОВИКІВ ПІСЛЯ ВОГНЕПАЛЬНИХ ПОРАНЕНЬ РІЗНОГО ХАРАКТЕРУ В РЕЗУЛЬТАТІ БОЙОВИХ ДІЙ В УКРАЇНІ
Authors: Салайда І. М. , Коваль В. Б. , Попович Д. В. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. У статті розглянуто питання доцільності використання на практиці засобів фізичної терапії для військовослужбовців з наслідками вогнепальних поранень та ефективність реалізації програми фізичної терапії в умовах лікувальних закладів де проводиться фізична реабілітація комбатантів.
Мета – висвітлення проблеми відновлення та збереження працездатності осіб, що брали участь у бойових діях.
Матеріал і методи. Аналіз доступних у відкритих джерелах матеріалів щодо фізичної та психічної реабілітації комбатантів.
Результати. Важливими є своєчасність, комплексність, безперервність процесу реабілітації та найшвидше повернення постраждалих до повноцінного життя. Проведення реабілітаційних заходів у військовослужбовців має свої особливості, оскільки участь у бойових діях, що супроводжувалась величезним фізичним і психологічним навантаженням, породжує потужний комбінований стрес. Після надання первинної медичної допомоги та спеціалізованого лікування у військових шпиталях комбатанти потребують фізичної та психологічної реабілітації.
Висновки. Після лікування військовослужбовці в подальшому стикаються з проблемою відновлення своєї фізичної та психологічної компоненти, адже військовик, який отримав поранення або психічну травму як результат бойових дій та не пройшов належним чином реабілітацію, не здатний в майбутньому ефективно вести бойові дії на полі бою або ж повноцінно повернутись до мирного життя.
ОСОБЛИВОСТІ ЕМОЦІЙНОГО ІНТЕЛЕКТУ В МЕДСЕСТЕР, ЯКІ НАВЧАЮТЬСЯ НА МАГІСТЕРСЬКІЙ ПРОГРАМІ З МЕДСЕСТРИНСТВА
Authors: Дужич Н. В. , Марущак М. І. 
Published: February 2024

У сестринській справі емоційний інтелект визначається як конструктивна здатність мед­сестри використовувати самосвідомість, емпатію та емоційну регуляцію, що полегшує й обґрунтовує суть професійного сестринського догляду. Тому підготовка здобувачів вищої освіти за спеціальністю «Медсестринство» як майбутніх професійних медсестер завжди є головним пріоритетом освітніх закладів у всьому світі.
Мета роботи – проаналізувати рівень емоційного інтелекту в медсестер, які здобувають магістерський рівень вищої освіти за спеціальністю «Медсестринство», і встановити фактори, що на нього впливають.
Основна частина. У дослідженні взяли участь 70 здобувачів 2-го рівня вищої освіти за спеціальністю 223 «Медсестринство». Крім загальних питань, з метою визначення рівня емоційного інтелекту в дослідженні використано методику МЕІ «Емоційний інтелект» М. О. Манойлової. З’ясували, що загальний рівень емоційного інтелекту відносно інтегральних індексів становив: інтегральний показник емоційного інтелекту – (20,28±11,65) бала, внутрішньоособистісний аспект емоційного інтелекту – (12,87±6,39) бала, міжособистісний аспект емоційного інтелекту – (7,41±6,99) бала. При зіставленні інтегральних індексів емоційного інтелекту з певними показниками (академічна успішність, вік здобувачів і стаж роботи) було виявлено пряму асоціацію між рівнем інтегрального показника емоційного інтелекту й академічною успішністю і стажем роботи, а також між внутрішньоособистісним аспектом емоційного інтелекту і стажем роботи. Результати аналізу рангових варіацій Краскела – Уолліса показали наявність статистично значущих відмінностей щодо досліджуваних інтегральних індексів емоційного інтелекту, а саме інтегрального показника та внутрішньоособистісного аспекту, в студентів з різною академічною успішністю.
Висновки. У студентів-медсестер із задовільною академічною успішністю вірогідно нижчі інтегральні індекси емоційного інтелекту – інтегральний показник та внутрішньоособистісний аспект, які вірогідно відрізняються від цих індексів при добрій (відповідно, на 117,37 і 354,81 %) та відмінній (на 170,97 і 437,82 %) успішності..
СТАН РЕДОКС-ГЕМОСТАЗУ В ПАЦІЄНТОК ІЗ ДИСГОРМОНАЛЬНИМИ ЗАХВОРЮВАННЯМИ МОЛОЧНИХ ЗАЛОЗ У КОМОРБІДНОСТІ З ГЕНІТАЛЬНИМ ЕНДОМЕТРІОЗОМ
Authors: Міклашевська О. А. , Бойчук А. В. , Хлібовська О. І. , Якимчук Ю. Б. 
Published: February 2024

Мета дослідження – оцінити стан показників оксидантної та антиоксидантної систем у хворих із дисгормональними захворюваннями молочних залоз у коморбідності з генітальним ендометріозом.
Матеріали та методи. У дослідження включено 90 пацієнток із дисгормональними захворюваннями молочних залоз у коморбідності з генітальним ендометріозом та 25 жінок контрольної групи. Обстежуваних пацієнток було поділено залежно від методу лікування на три групи: першу групу склали 30 пацієнток, які протягом 3 місяців отримували гормональну терапію прогестероном з 11 по 25 день менструального циклу; другу групу склали 30 пацієнток, які отримували агоністи гонадотропін-рилізинг гормону (а-ГнРГ) щомісяця протягом 3 менструальних циклів; третю групу склали 30 пацієнток, які отримували запропоновану нами схему лікування із застосуванням агоністів гонадотропін-рилізинг гормону щомісяця протягом 3 менструальних циклів та додатковим призначенням препaрaту екcтрaкту трaви Vitex agnus castus, а також антиоксиданту селену в дозі 200 мг на добу протягом трьох місяців. Дослідження проведено відповідно до діючих клінічних протоколів. Крім того, оцінювали стан молочних залоз за BI-RADS (Breast Imaging-Reporting and Data System) – стандартизованою шкалою оцінки результатів мамографії, УЗД та МРТ за ступенем ризику злоякісних новоутворень молочної залози. Для оцінювання інтенсивності вільнорадикального окиснення у пацієнток визначали вміст дієнових кон’югатів (ДК) за методом І. Д. Стальної, малонового діальдегіду (МДА) за методом І. Д. Стальної та Т. Г. Гарішвілі. Активність супероксиддисмутази (СОД) та глутатіонредуктази (ГТР) вивчали спектрофотометрично за довжиною хвилі 340 нм.
Результати дослідження та їх обговорення. Провівши аналіз отриманих даних, відзначили, що скарги на нагрубання, збільшення об’єму, підвищену чутливість та болючість при пальпації молочних залоз у другу фазу менструального циклу мали місце у 88 (97,8 %) обстежуваних. У 30 (33,3 %) пацієнток причиною звернення стало непліддя, у 40 (44,4 %) хворих – порушення менструального циклу. Встановлено зміни молочних залоз за шкалою BI-RADS. При аналізі отриманих даних відзначено, що у пацієнток із дисгормональними захворюваннями молочних залоз у коморбідності з генітальним ендометріозом має місце посилення активності ПОЛ, про що свідчить зростання рівнів МДА та ДК. Призначення розробленої комплексної терапії дозволяє нормалізувати співвідношення редокс-системи та антиоксидантної системи.
Висновки. Встановлено, що в плазмі пацієнток обстежуваної групи відмічали зростання активності редокс-системи та зниження активності глутатіонредуктази й супероксиддисмутази. Описані зміни характерні для метаболічного ацидозу й свідчать про напруження адаптаційних можливостей. Призначення розробленої комплексної трапії дозволяє нормалізувати співвідношення перекисного окиснення ліпідів та антиоксидантної системи.
ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕБІГУ ДРУГОЇ ПОЛОВИНИ ВАГІТНОСТІ У ЖІНОК РЕПРОДУКТИВНОГО ВІКУ ПІСЛЯ РІЗНИХ МЕТОДІВ ЛІКУВАННЯ ЛЕЙОМІОМИ МАТКИ
Authors: Шевчук О. В. , Дубчак А. Є. , Корнацька А. Г. , Ревенько О. О. 
Published: February 2024

Мета дослідження – вивчити особливості другої половини вагітності у жінок після різних методів лікування лейоміоми матки.
Матеріали та методи. Обстежено 300 вагітних жінок у 2 та 3 триместрах вагітності. Із них 219 із лейоміомою матки (1, основ­на група). 114 вагітних проходили консервативне лікування лейоміоми матки (1а група) до вагітності. 105 вагітним жінкам до вагітності було проведено консервативну міомектомію. Із них 59 жінок після лапароскопічної міомектомії субсерозного вузла або гістероскопічної міомектомії субмукозного вузла з коагуляцією ложа (1б група) та 46 вагітних – після лапаротомічної міомектомії з ушиванням ложа вузла вікриловими швами (1в група). Контрольну (2 групу) склала 81 вагітна жінка без лейоміоми.
Результати дослідження та їх обговорення. Проведені дослідження свідчать про те, що найчастішим ускладненням вагітності в 2–3 триместрах у жінок із ЛМ була загроза передчасних пологів у 22–27 тижнів (47,0 %) (OR: 2,897; 95 % ДІ (СІ): 1,625–5,167) та загроза викидня в 12–21,6 тижня (37,4 %) (OR: 3,809; 95 % ДІ (СІ): 1,906–7,610). Причому у вагітних із консервативним лікуванням лейоміоми матки ці ускладнення були майже вдвічі частіші, ніж у вагітних після консервативної міомектомії (р<0,05). Гестоз мав місце у 29,7 % пацієнток основної групи, в контролі – у 6,2 % (OR: 6,416; 95 % ДІ (СІ): 2,481–16,592). Гестоз майже не відрізнявся у вагітних залежно від лікування лейоміоми до вагітності. Плацентарна дисфункція була у 27,9 % вагітних основної групи проти 7,4 % у контролі (OR: 4,826; 95 % ДІ (СІ): 1,997–11,664).
Висновки. У вагітних із лейоміомою матки в 2 та 3 триместрах вагітності частіше зустрічається загроза передчасних пологів та загроза викидня, причому ці ускладнення переважають у жінок із консервативним лікуванням лейоміоми матки проти пацієнток після консервативної міомектомії, що свідчить про необхідність проведення хірургічного лікування у жінок із лейоміомою матки на прегравідарному етапі.
Гістологічний аналіз шлунка після емболізації артерій шлунка в експерименті
Authors: ПРОДАН А. М. , ГОЛОВАТА Т. К. 
Published: February 2024

Мета роботи: оцінити в експерименті морфологічні зміни різних відділів шлунка після емболізації артерій шлунка.
Матеріали і методи. Баріатричну емболізацію артерій шлунка провдено у 10 свиней в’єтнамської породи віком 4–5 місяців, яким впродовж 2 місяців моделювали ожиріння дієтою з підвищеним вмістом жирів. Методика емболізації включала суперселективну баріатричну емболізацію лівої шлункової та шлунково-сальникової артерії емболами 300 мкм. Морфологічне дослідження проводили через 3 тижні після операції. Мікроскопічну оцінку і фотофіксацію гістопрепаратів різних відділів шлунка, забарвлених гематоксиліном-еозином, здійснювали за допомогою тринокулярного мікроскопа лабораторного класу Nikon Eclipse Ci-E з об’єктивами планахроматами 10х, 20х та 40х для виявлення ішемічно-деструктивних змін в органі та ступеня їх виразності.
Результати досліджень та їх обговорення. Мікроскопічно досліджені біоптати слизової оболонки різних відділів шлунка – кардіального, фундального, тіла та антрального, що зумовлено їх структурно-функціональною варіабельністю та особливостями кровопостачання. За результатами мікроскопічного аналізу слизової оболонки різних відділів шлунка після емболізації артерій встановлено два типи морфологічного стану його слизової оболонки: у кардіальному та антральному відділах зміни характеризувалися переважно помірними десквамативними змінами та посиленим слизоутворенням; у фундальному і тілі шлунка – поверхневим і глибоким ерозуванням, асоційованим крововиливами та запальною реакцією.
Прогнозування інфекційних ускладнень в оперованих постраждалих із травмою верхньої кінцівки та грудної клітки після дорожно-транспортних пригод
Authors: БАБІЙ М. П. , ЦВЯХ А. І. 
Published: February 2024

Мета роботи: визначити прогностичні фактори розвитку інфекційних ускладнень прооперованих пацієнтів із травмою верхньої кінцівки та грудної клітки.
Матеріали і методи. Проведено ретроспективне дослідження 186 медичних карт пацієнтів із травмами верхніх кінцівок та грудної клітки, які проходили стаціонарне лікування у КНП “Тернопільська міська лікарня швидкої допомоги” впродовж 2015–2020 рр. Для вирішення проблеми прогнозування післяопераційних інфекційних ускладнень використовували метод послідовної діагностичної процедури на основі методу Байєса та з подальшим визначенням рівня клінічного результативного ризику.
Результати досліджень та їх обговорення. Було проведено аналіз клінічних та епідеміологічних характеристик постраждалих у дорожно-транспортних пригодах з метою виявлення ключових факторів, які впливають на розвиток інфекційних ускладнень. Ретельно було проаналізовано демографічні характеристики, тип учасника дорожного руху, супутні діагнози, ступінь травматизації за шкалою ISS, кількість хірургічних втручань та інші прогностичні ознаки. Була розроблена протокольна схема лікування пацієнтів із травмою верхньої кінцівки та грудної клітки після ДТП. Остаточний показник КРР розраховували з врахуванням оновлених ймовірностей згідно з аналізом бази даних на основі теореми Байєса. Аналіз ускладнень показує, що місцеві інфекційні ускладнення є найбільш частими. Це вимагає розробки ефективних стратегій профілактики та раннього лікування цих ускладнень. Клінічний результативний ризик є ключовим індикатором при прогнозуванні ймовірності інфекційних ускладнень після хірургічного втручання. Принцип комплексного підходу в лікуванні пацієнтів із політравмами повинен включати не тільки екстрену медичну допомогу, але й довгострокове планування лікування з прогнозуванням розвитку інфекційних ускладнень, їх профілактику та подальшу реабілітацію постраждалих.