bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ДОСЛІДЖЕННЯ АСОЦІАЦІЙ МІЖ ПОЛІМОРФІЗМОМ ГЕНА PON1 -108C/T ТА КЛІНІКО-НЕВРОЛОГІЧНИМИ, НЕЙРОВІЗУАЛІЗАЦІЙНИМИ, ГЕМОДИНАМІЧНИМИ ХАРАКТЕРИСТИКАМИ ТА КОГНІТИВНОЮ ДИСФУНКЦІЄЮ У ХВОРИХ ІЗ СУДИННОЮ ЕНЦЕФАЛОПАТІЄЮ ПРИ ХРОНІЧНІЙ ІШЕМІЇ МОЗКУ
Authors: Дуве Х. В. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Оксидативний стрес є важливою ланкою патогенезу судинної енцефалопатії при хронічній ішемії мозку (ХСЕ). Параоксоназа-1(PON1) є основним ензимом крові, що здійснює гідроліз окиснених ліпідів у складі ліпопротеїнів, проявляючи значну антиоксидантну та кардіопротекторну дію залежно від поліморфізму гена PON1.
Мета – встановити ймовірні асоціації поліморфного варіанта -108C/T гена PON1 з клініко-неврологічними, нейровізуалізаційними гемодинамічними характеристиками та когнітивною дисфункцією у пацієнтів з ХСЕ.
Матеріал і методи. У групу дослідження ввійшли 145 пацієнтів з ХСЕ, з них 18-ти пацієнтам проводилось молекулярно-генетичне дослідження поліморфного варіанта -108C/T гена PON1; контрольну групу склали 12 практично здорових осіб, репрезентативних за віком і статтю. Застосовано стандартні клініко-неврологічні, інструментальні та нейропсихологічні методи дослідження. Молекулярно-генетичне дослідження поліморфного варіанта -108C/T гена PON1 проводилось в молекулярно-генетичній лабораторії державного закладу «Референс-центр з молекулярної діагностики МОЗ України», м. Київ. Статистичну обробку результатів здійснювали за допомогою програми «STATISTICA 13.0».
Результати. Аналізуючи залежність клініко-неврологічних синдромів, нейровізуалізаційних, гемодинамічних характеристик та когнітивної дисфункції від поліморфного варіанта -108C/T гена PON1 у пацієнтів з ХСЕ вірогідні відмінності у розподілі частот генотипів встановлено лише для клініко-неврологічних синдромів (астенічний синдром виявлено у 100 % носіїв генотипу Т/Т та у 66,67 % носіїв генотипу С/Т; c2=6,43; p=0,040) і когнітивної дисфункції (75,00 % пацієнтів з помірним когнітивним дефектом були носіями Т/Т генотипу та 61,54 % пацієнтів з легким когнітивним дефектом були носіями С/Т генотипу; c2=19,74; р<0,001).
Висновки. Отримані результати свідчать про доцільність подальшого вивчення асоціації поліморфного варіанта -108C/T гена PON1 та когнітивного функціонування із залученням більшої вибірки пацієнтів з ХСЕ, що допоможе пояснити молекулярні механізми, які зумовлюють когнітивні порушення, та оцінити діагностичну значимість включення даного поліморфізму до генетичної панелі дослідження хворих з ХСЕ.
ВМІСТ ТРАСФОРМУЮЧОГО ФАКТОРА РОСТУ-β1 У ХВОРИХ НА БРОНХІАЛЬНУ АСТМУ ЗАЛЕЖНО ВІД ІНДЕКСУ МАСИ ТІЛА ТА ВІКУ ДЕБЮТУ
Authors: Качковська В. В. 
Published: February 2024

Резюме. Дослідження вмісту трансформуючого фактора росту-β1 (TGF-ß1) у хворих на бронхіальну астму (БА) зумовлене тим, що він є плейотропним та багатофункціональним фактором росту, основним регулятором імунних реакцій, що спричиняють фіброз.
Метою дослідження було визначення вмісту TGF-β1 у хворих на БА з урахуванням індексу маси тіла (ІМТ), віку дебюту та клініко-функціональних характеристик.
Матеріал і методи. Обстежено 553 хворих на БА. Контрольну групу склали 95 практично здорових осіб без наявності в індивідуальному та сімейному анамнезі симптомів БА, алергії й атопії. Всі обстежені підписали попередньо інформовану згоду на участь у дослідженні. Для визначення вмісту TGF-β1 залежно від ІМТ пацієнтів поділено на три групи: І групу склали 152 хворих із нормальною масою тіла (НМТ), ІІ – 206 хворих із надмірною масою тіла (ЗМТ), ІІІ – 195 хворих із ожирінням. Для аналізу залежно від віку дебюту сформовано 2 групи: 1 група включила 271 хворого із раннім початком БА (серед них – 100 хворих із ожирінням), 2 група – 282 хворих із пізнім початком БА (95 хворих із ожирінням).
Результати. Встановлено вірогідно вищий рівень TGF-β1 у хворих на БА із НМТ, ЗМТ та ожирінням, порівняно з контролем; за наявності ожиріння порівняно із таким при нормальній масі тіла (НМТ); у хворих на ранню БА з НМТ, зайвою масою тіла (ЗМТ) та ожирінням порівняно із таким при пізній БА. Вміст TGF-β1 був вірогідно вищий у хворих на ранню та пізню БА із ожирінням і тяжким перебігом порівняно із нетяжким, а у хворих на ранню БА із ожирінням та тяжким перебігом в 1,9 раза перевищував аналогічний показник у хворих на пізню БА із ожирінням і тяжким перебігом.
Висновки. Рівень TGF-β1 зростав у хворих на БА по мірі збільшення її тривалості та тяжкості перебігу при ранньому та пізньому дебюті, був вищим у хворих на ранню БА, порівняно із таким при пізній БА, тому цей біомаркер може бути важливим у перспективі вивчення ремоделювання дихальних шляхів серед даної когорти пацієнтів із урахуванням віку дебюту.
СТРУКТУРНІ ЗМІНИ М’ЯЗІВ ЗАДНІХ КІНЦІВОК ЩУРІВ ПРИ ГОСТРІЙ ІШЕМІЇ ЗА УМОВ ГОСТРОЇ КРОВОВТРАТИ
Authors: Луцик В. І. , Сельський П. Р. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Гостру ішемію визначають як раптове зниження перфузії кінцівки, що загрожує її життєздатності. Часті причини – обтурація артерій тромбом, емболією або судинні ушкодження, включаючи кровоспинні турнікети при кровотечі. Після ліквідації ішемії має місце багатофакторне ураження ішемізованих і віддалених тканин. Морфологічні порушення поглиблюються при гострій крововтраті.
Мета – провести порівняльний аналіз структурних змін у скелетних м’язах задніх кінцівок щурів при гострій ішемії-реперфузії, спричиненій накладанням артеріального турнікета за умов гострої крововтрати.
Матеріал і методи. Проведено гістологічне та морфометричне дослідження чотириголового м’яза стегна білих щурів після гострої ішемії кінцівки тривалістю дві години, спричиненої накладанням турнікета, за умов гострої крововтрати. Досліджували морфологічні зміни м’язової тканини через дві години після накладання джгута без реперфузії та у період реперфузії. Модель раннього постішемічного періоду була представлена групами тварин із реперфузійними змінами на другу годину, першу та третю доби після зняття турнікета, а модель пізнього постішемічного періоду − на сьому та чотирнадцяту доби після зняття турнікета.
Результати. Ураження м’язової тканини проявлялось набряком, порушенням структури та цілісності міоцитів, лейкоцитарною інфільтрацією ендо- і перимізію. Виявлялись також діапедезні крововиливи та перивазальні клітинні інфільтрати у гемомікроциркуляторному руслі. Найбільш виражені порушення м’язових волокон унаслідок розвитку реперфузійно-ішемічного синдрому спостерігали на першу добу. При цьому пересічний діаметр м’язових волокон ((43,66±0,60) мкм) перевищував аналогічний показник контрольної групи ((40,63±0,24) мкм) на 6,94 % (P<0,01). Надалі спостерігалась поступова нормалізація показників, зокрема на чотирнадцяту добу зазначений показник ((40,83±0,36) мкм) не суттєво відрізнявся від контрольного спостереження (P>0,05).
РІВЕНЬ СТРЕСУ В ДІТЕЙ ШКІЛЬНОГО ВІКУ З COVID-19
Authors: Павлишин Г. А. , Панченко О. І. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Мета – дослідити рівень стресу у дітей шкільного віку з різним перебігом COVID-19 шляхом визначення в них рівня вільного кортизолу слини.
Матеріал і методи. Обстежено 90 дітей віком від 6 до 18 років: 60 пацієнтів були з клінічними проявами лабораторно підтвердженої SARS-CoV-2 інфекції та 30 дітей без ознак захворювання (контрольна група). Проведено оцінку рівня вільного кортизолу слини у спостережуваних групах дітей. За тяжкістю перебігу захворювання сформовано 3 групи: перша − 20 дітей із легким перебігом COVID-19, друга − 31 пацієнт із середньотяжким перебігом захворювання, третя – 9 дітей з тяжким перебігом СOVID-19. Кількісне визначення рівня вільного кортизолу слини проводили методом імуноферментного аналізу (Cortisol Saliva Elisa, TECAN, Гамбург, Німеччина). Результат оцінювали в мікрограм/децилітрах (мкг/дл). Статистичний аналіз проводили за допомогою програми «Stat Plus». Статистично достовірним вважали результат при р<0,05.
Результати. Середній вік дітей, які перебували під спостереженням, склав (11,47±3,80) років. У групах даного дослідження не було достовірної відмінності між статевим (c2=4,97; p=0,174) складом та віком (p=0,490). Середній рівень вільного кортизолу слини у дітей контрольної групи становив 0,158 [0,088; 0,365] мкг/дл, у дітей з проявами SARS-CoV-2-інфекції – 0,740 [0,313; 1,024] мкг/дл (р<0,001). Не було достовірної різниці у значеннях кортизолу між пацієнтами чоловічої та жіночої статі (р=0,355). Достовірне підвищення рівня цього показника спостерігалось на фоні зростання тяжкості захворювання (H=27,30, Р<0,001). Виявлено позитивний середньої сили кореляційний зв’язок між рівнем вільного кортизолу та показниками ШОЕ (r=0,47, p<0,001), СРБ (r=0,42, p<0,001), рівнем глікемії (r=0,47, p=0,004), прокальцитоніну (r=0,31, p=0,044), тривалістю гіпертермії (r=0,39, p=0,006), лікування (r=0,42, p=0,002).
Висновки. Пацієнти дитячого віку, хворі на COVID-19, мали високий рівень стресу, який достовірно залежав від перебігу даного захворювання. У дітей із проявами COVID-19 спостерігали достовірно більші показники рівня кортизолу слини, порівняно з контрольною групою, що вказує на рівень стресу в даної групи пацієнтів. Достовірне підвищення рівня вільного кортизолу асоціюється з підвищенням прозапальних маркерів (ШОЕ, СРБ, прокальцитонін), а також з тривалістю лікування та тривалістю гіпертермії, що свідчить про зростання тяжкості захворювання. Кортизол в поєднанні з іншими маркерами може бути корисним в якості прогностичного маркера результату захворювання. Визначення рівня кортизолу в пацієнтів з COVID-19 може спричинити нові напрямки в лікуванні даного захворювання.
ЧАСТОТА ТА ОСОБЛИВОСТІ УРАЖЕННЯ ВЕРХНІХ ВІДДІЛІВ ШЛУНКОВО-КИШКОВОГО ТРАКТУ У ХВОРИХ ІЗ ЛІМФОПРОЛІФЕРАТИВНИМИ ЗАХВОРЮВАННЯМИ ТА ЗАЛІЗОДЕФІЦИТНОЮ АНЕМІЄЮ ЖИТЕЛІВ ЗАКАРПАТТЯ
Authors: Попович М. Ю. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Актуальною проблемою сучасної клінічної медицини є лікування хворих на лімфопроліферативні захворювання, які супроводжуються ураженнями гастроезофагеальної зони, особливо на фоні лікування хіміотерапевтичними препаратами. Серед причин виникнення залізодефіцитної анемії (ЗДА) у дорослого населення хронічні крововтрати із травного тракту займають провідне місце. Насамперед, ЗДА може виникати внаслідок тривалих крововтрат при ерозивно-виразкових ураженнях гастродуоденальної зони (ЕВУГЗ), виразковій хворобі (ВХ), гастроезофагеальній рефлюксній хворобі (ГЕРХ).
Мета – виявити особливості клініко-метаболічних порушень при наявності ЗДА у хворих із різного роду гастропатіями на фоні лімфопроліферативних захворювань у жителів гірських та низинних районів Закарпатської області для оптимізації діагностики і лікувальної тактики.
Матеріал і методи. Обстежено 80 хворих на лімфопроліферативні захворювання з різними формами уражень гастроезофагеальної зони. Хворих на лімфопроліферативні захворювання було поділено на 2 групи: в 1 групу увійшло 40 хворих дифузною В-великоклітинною лімфомою (ДВКЛ), а 2 групу склали 40 пацієнтів з мієломною хворобою (МХ). Усім обстеженим пацієнтам проведено загальноклінічні дослідження. Залежно від місцевості проживання хворих поділено на підгрупи: пацієнти 1.1 підгрупи (n=20) та 2.1 підгрупи (n=20) жителі високогірних районів, а пацієнти 1.2 підгрупи (n=20) та 2.2 підгрупи (n=20) – жителі низинних районів.
Результати. Аналіз отриманих даних клінічної картини та діагностики вказує, що у хворих на лімфопроліферативні захворювання з ураженням гастроезофагеальної зони, що проживають у низинних районах Закарпаття, як клінічні симптоми, так і результати додаткових методів обстеження у вигляді ФЕГДС, гірші, ніж у пацієнтів із гірських районів.
Висновки. Ураження гастроезофагеальної зони у хворих на множинну мієлому та дифузну В-великоклітинну лімфому з низинних районів клінічно частіше проявляється стравохідною симптоматикою, тоді як у хворих із гірських районів такі симптоми визначаються рідше. Ураження гастроезофагеальної зони у вигляді гастроезофагеального рефлюксу було найчастішим у обох досліджуваних групах, незалежно від місця проживання хворого. Хворі, які проживають у гірському районі, незалежно від основної патології, мають кращі показники клінічної картини та результати ендоскопічних досліджень, порівняно із пацієнтами, що мешкають у низинних районах Закарпаття. Порушення метаболізму заліза в організмі хворих із ЕВУГЗ відображають участь компенсаторно-адаптаційних систем в умовах анемічної гіпоксії, сидеропенії та метаболічної інтоксикації, що потрібно враховувати при патогенетичному обґрунтуванні терапії.
PREVENTION OF THE ADVERSE BEHAVIORAL FACTORS DEVELOPMENT AMONG CHILDREN AND ADOLESCENTS IN THE PRACTICE OF GENERAL PRACTITIONERS AND PEDIATRICIANS
Authors: Babinets L. S. , Botsyuk N. Ye. , Halabitska I. M. 
Published: February 2024

SUMMARY. In today's difficult time for our people, when thousands of Ukrainian children are experiencing the horrors of war, it is the duty of society to protect not only the physical but also the mental health of our children and teenagers. Adolescents need special attention, which differs from attention to smaller children and adults because they are going through a critical transitional period of life, which is accompanied by a rapid growth rate, physical and psychological changes.
The aim – to analyze the problems of preventive work among adolescents, the possibilities of its solution, and the effectiveness of implementing the method of projects through medical and social activities among adolescents into the educational process at the Department of Therapy and Family Medicine of the Faculty of Medicine.
Material and Methods. The target group of children aged 10 to 18 was determined to work on the project "Medical and preventive work among teenagers". All students in the group were divided into small groups of three students each.
Results. During the implementation of the project, the students conducted educational activities aimed at popularizing medical and social knowledge in the field of adolescent health care among students of senior classes of secondary schools and colleges. These were reports and discussions for teenagers about sexual health and venereal diseases, sexually transmitted infections and HIV infection, insults and violence in the educational environment, social networks and virtual communication, loneliness, and domestic violence, the harm of smoking, alcohol, drug use and factors affecting this condition; development of proposals, recommendations for overcoming the problem.
Conclusion. 1. A comprehensive approach to preventive measures among adolescents is an important component of maintaining the health of adolescents.

Problems of medical and social factors affecting the health of a teenager include not only the work of a family doctor or state regulation, but also interaction with the non-governmental sector and the development of youth volunteerism.
Participating in preventive measures among teenagers of sixth-year students through the implementation of the project method helps them master basic knowledge, and ensures the formation of professional competencies, communicative and social skills, abilities, and creative abilities.
ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕБІГУ ЕНЕРГЕТИЧНИХ ПРОЦЕСІВ У ЩУРІВ ПІСЛЯ ЗАСТОСУВАННЯ ХАРЧОВОГО БАРВНИКА АЗОРУБІНУ
Authors: Гаплик Г. П. , Фіра В. Д. , Лихацький П. Г. , Качур О. І. , Пида В. П. 
Published: February 2024

РЕЗЮМЕ. Проблеми застосування харчових добавок, зокрема синтетичних барвників, тісно пов’язані зі здоров’ям людини. Тому токсикологічна оцінка і вивчення їх безпечності є актуальними у всіх країнах. Одним із поширених харчових барвників є азорубін (Е122), який використовують у харчовій, фармацевтичній та косметичній галузях. Е 122 чинить токсичний вплив на дихальну систему та шлунково-кишковий тракт, викликає ряд алергічних реакцій в організмі.
Мета – вивчити показники енергозабезпечення в організмі щурів після застосування різних доз синтетичного барвника азорубіну.
Матеріал і методи. В експерименті використано 42 білих щури, поділених на 3 групи, одна із яких слугувала контролем, дві інші отримували азорубін в дозах 15 мг/кг та 100 мг/кг маси тіла тварини щоденно протягом 21 дня. Евтаназію проводили на 7, 14 та 21 добу від початку дослідження. У сироватці крові визначали вміст глюкози, у печінці та міокарді – активність сукцинатдегідрогенази та цитохромоксидази та вміст глікогену. Результати піддавали статистичному аналізу з використанням параметричних та непараметричних методів.
Результати. Відмічено прогресуюче зниження активності сукцинатдегідрогенази в печінці та серці щурів після отруєння їх підвищеними дозами харчового барвника азорубіну. Більш виражене зниження активності даного ензиму спостерігалось після застосування дози барвника 100 мг/кг, як у печінці (в 1,7 раза в кінці експерименту), так і в серці (в 1,3 раза) щурів. Аналогічне зниження відмічено при дослідженні активності цитохромоксидази. Поряд із зниженням активності ензимів енергетичного обміну зазнали змін основні субстрати енергетичного обміну – глюкоза та глікоген. Відмічалась гіперглікемія на тлі зниження вмісту глікогену в печінці та серці щурів після отруєння азорубіном. Більш токсичною виявилась доза барвника 100 мг/кг, після застосування якої процеси енергозабезпечення зазнали вірогідних змін протягом усього експерименту.
Висновки. Після потрапляння до організму харчового барвника азорубіну пригнічуються біоенергетичні процеси в мітохондріях, на що вказує зниження активностей сукцинатдегідрогенази та цитохромоксидази у печінці та серці уражених тварин. На тлі зниження активності біоенергетичних процесів відмічена гіперглікемія за рахунок зменшення вмісту глікогену у серці та печінці щурів.
МЕНТОРСТВО ЯК ШЛЯХ АДАПТАЦІЇ МЕДСЕСТРИ НА НОВОМУ РОБОЧОМУ МІСЦІ
Authors: Тулуп Л. Я. , Мялюк О. П. , Марущак М. І. 
Published: February 2024

Програми наставництва використовують у медсестринській практиці як невід’ємну частину навчального плану. Ментор – це професіонал із важливим досвідом і знаннями, який бере на себе відповідальність за скерування, консультування, навчання та допомогу іншим у навчанні компетентностей, удосконаленні їх професійного досвіду та сприянні лідерству. Це цілком характерно в контексті студентства. Фактичні клінічні медсестринські умови є складними та мінливими, що робить їх дуже цікавими кандидатами для вдосконалення в клінічному контексті.
Мета роботи – проаналізувати наукові дані, що стосуються моделей наставництва у медсестринстві та адаптації медсестри на робочому місці.
Основна частина. У роботі опрацьовано наукові публікації за останнє десятиліття, а також публікації з високим цитуванням, які доступні в мережі «Інтернет», ключовими були слова «менторство», «моделі наставництва», «адаптація медсестри». Існують різні форми і моделі наставництва у медсестринстві. Проте варто зауважити, що для найбільш успішного розвитку програм наставництва варто не лише брати до уваги модель «ментор – підопічний», а й розширити контингент, в якому одне з важливих місць має посісти керівництво, адже саме мотиваційна складова – похвала і фінансова підтримка найефективніше впливає на розвиток працівника у професійній діяльності. Щоб удосконалити програму менторства, потрібно вжити кількох ініціатив, таких, як потреба у навчанні та підтримці, адекватний розподіл робочого навантаження, винагороди і переваги, а також постійна потреба в оцінці програми наставництва, щоб забезпечити та підтримувати її успішність. Риси ментора поділяють на особистісні, соціальні та професійні. Успішне наставництво вимагає навички міжособистісного спілкування, а також створення сприятливих умов для академічної медицини.
Висновки. Отримані результати свідчать про необхідність розширення поняття наставництва в роботі молодої медсестри із залученням прикріпленого ментора і спільною роботою колективу відділення для швидшої її адаптації та отримання відчуття задоволення від роботи.
РЕЗУЛЬТАТИ РЕТРОСПЕКТИВНОГО АНАЛІЗУ ПЕРЕДЧАСНОГО РОЗРИВУ ПЛОДОВИХ ОБОЛОНОК ТА ПЕРЕДЧАСНИХ ПОЛОГІВ ІЗ МЕТОЮ ЇХ ПОПЕРЕДЖЕННЯ
Authors: Лозова Л. А. 
Published: February 2024

Мета дослідження – на основі ретроспективного аналізу встановити основні фактори ризику передчасних пологів та розробити високоспецифічні критерії індивідуального прогнозу з метою поліпшення перинатальних наслідків.
Матеріали та методи. Проведено ретроспективний аналіз історій пологів 250 жінок та їх новонароджених зі спонтанними передчасними пологами у термін 22–36 тижнів за архівними даними відділення для вагітних з акушерською патологією ДУ «Інститут ПАГ ім. акад. О. М. Лук’янової НАМН України».
Результати дослідження та їх обговорення. Важливими факторами ризику передчасного розриву плодових оболонок (ПРПО) при недоношеній вагітності можна вважати наявність у вагітної жінки захворювань, що передаються статевим шляхом (χ2=31,188, р=0,001), бактеріального вагінозу (χ2=30,913, р=0,0001), загрози аборту та/або передчасних пологів в анамнезі (χ2=16,62, р=0,0002), ГРВІ під час вагітності (χ2=16,444, р=0,0002), хронічного аднекситу в анамнезі (χ2=11,522, р=0,0031), запальних захворювань шийки матки (χ2=11,437, р=0,0032), анемії (χ2=10,815, р=0,0044), ІЦН (χ2=10,345, р=0,0057), хронічного пієлонефриту із загостренням (χ2=9,16, р=0,01), куріння під час вагітності (χ2=10,815, р=0,0044).
Висновки. Результати ретроспективного аналізу 250 історій пологів у термін від 22 до 36 тижнів дозволили визначити шляхи ефективного використання існуючих діагностичних заходів для визначення готовності до вагітності та можливості пролонгувати вагітність до термінів життєздатності новонародженого. Визначено шляхи вдосконалення профілактики передчасних пологів та макет подальших досліджень.
Морфологія ранових дефектів нижніх кінцівок у пацієнтів при застосуванні інʼєкційної плазми, збагаченої тромбоцитами
Authors: ДЗЮБАНОВСЬКИЙ І. Я. , АЛЬ ДЖЕХАНІ НАІФ АБДУЛЕЛА М. , КРІЦАК М. Ю. 
Published: February 2024

Мета роботи: дослідити основні морфологічні ознаки ранових дефектів нижніх кінцівок різної етіології при першій хірургічній обробці рани, а також у подальшому порівняти класичну методику та застосування дебридменту рани із ін’єкціями плазми, збагаченої тромбоцитами.
Матеріали і методи. Проаналізовано результати гістологічного матеріалу із ранових дефектів нижніх кінцівок різного генезу 71 пацієнта. Групу контролю склали 34 пацієнти, основну групу – 37 пацієнтів.
Для оцінки перебігу ранового процесу використовували гістологічний метод дослідження тканин рани з акцентом на якість неоангіогенезу та формування сполучної тканини.
Результати досліджень та їх обговорення. За результатами виявлено ендотеліальні клітини з проліферативними змінами, розширення капілярів у грануляційній тканині, яка розташована на дні ранового дефекту при судинній етіології. У всіх препаратах, які взяли в процесі першої хірургічної обробки рани, постійною ознакою був некроз. Здебільшого у поверхневому шарі рани спостерігали фібрин, а також тканинний та клітинний детрит, які були просякнені нейтрофільними поліморфноядерними лейкоцитами та еритроцитами порушеної будови.
У групі контролю на 14-ту добу спостерігали однотипні зміни: грануляційна тканина мала осередкове розташування, відрізнялася вертикальною орієнтацією судин, набряком, рясною лейкоцитарною інфільтрацією. Щільність судин становила (41,0±10,8) од., а площа судин – (201±36,7) мкм2.
На 14-ту добу в основній групі були яскраві грануляції з вираженою крайовою епітелізацією, навколо помірна набряклість. Спостерігали краще дозрівання грануляційної тканини, щільність судин становить (45,3±9,3) од., площа судин складає (246,75±77,20) мкм2, що на 9,5 % та 18,3 % відповідно більше за контрольну групу.