bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Хірургічна тактика лікування ускладнень раку шлунка в умовах війни
Authors: СТЕЦЬ М. М. , ТРЕПЕТ С. О. , ІВАНЬКО О. В. , ВОЙТЮК Н. В. , ПЛЮТА І. І. 
Published: February 2024

Мета роботи: покращення та оптимізація діагностики та лікування ускладнень раку шлунка.
Матеріали і методи. Проліковано 56 хворих з ускладненнями раку шлунка. Середній вік хворих складав 56 років, з них жінок – 13 (23,21 %), чоловіків – 43 (76,79 %). Під час всебічного діагностично-лікувального моніторингу встановили, що у 15 хворих (26,79 %) було виявлено шлунково-кишкову кровотечу, у 12 хворих (21,43 %) стеноз шлунка різних ступенів, в решти 29 хворих (51,79 %) рак шлунка ускладнився перфорацією шлунка. Вивчали вік і стать, передопераційну діагностику, локалізацію перфорації, глибину інвазії стінки шлунка, відсутність або наявність метастазів у лімфатичних вузлах, тип операції, ступінь лімфатичної дисекції, стадію UICC та ускладнення.
Результати досліджень та їх обговорення. Відсоток ускладнення у вигляді перфорації серед раку шлунка становив 51,79 %. Захворювання частіше зустрічалося на III/IV стадії (70 %). Проведені операції: гастректомія у 16 хворих та ушивання перфорації у 10 пацієнтів. Смерть, пов’язана з хірургічним втручанням, спостерігалася у 4 пацієнтів. Було виконано 10 субтотальних гастректомій і 6 тотальних гастректомій. У 15 пацієнтів спостерігалася клінічно виражена шлунково-кишкова кровотеча, яка проявлялася у вигляді мелени, гематемезису або у вигляді мелени та гематемезису одночасно (2,5 %). Середній вік становив (68 ± 12) року (діапазон 47–87).
Ускладнення у вигляді стенозу шлунка було виявлено у 12 пацієнтів (21,43 %). Під час дослідження у 5 пацієнтів було виявлено субкомпенсований стеноз пілоричного відділу шлунка, у решти пацієнтів – декомпенсований стеноз. Вибір методу операційного втручання проводився індивідуально, залежно від стану хворого, ступеня стенозу і характеру патоморфологічних змін, стану секреторної та моторної функції шлунка, наявності супровідної патології та стадії раку шлунка. У цій групі пацієнтів наявний один випадок летальності, який був зумовлений ІV стадією раку шлунка та декомпенсованим стенозом із вираженими розладами водно-електролітного балансу і кислотно-лужної рівноваги.
ХАРАКТЕРИСТИКА ПОКАЗНИКІВ ОКСИДАТИВНОГО СТРЕСУ У ЧОЛОВІКІВ, ПОСТРАЖДАЛИХ ВНАСЛІДОК БОЙОВИХ ДІЙ
Authors: Воробець М. З. , Онуфрович О. К. , Воробець З. Д. , Беседіна А. С. , Мельник О. В. , Фафула Р. В. , Воробець Д. З. 
Published: February 2024

Вступ. У ряді робіт встановлено, що оксидативний стрес призводить до зниження запліднювальної здатності сперматозоїдів, їх ушкодження та є одним із чинників, пов’язаних з чоловічим непліддям. У нормі підтримується баланс між прооксидантними й антиоксидантними процесами. За патологічного стану він порушується в напрямку неконтрольованої генерації вільних радикалів. Антиоксидантна захисна система включає як ензимні, так і неензимні компоненти, які знешкоджують активні форми кисню та вільні радикали, і захищає від надмірного впливу оксидативного стресу.
Мета дослідження – оцінити стан пероксидації ліпідів і неензиматичної ланки глутатіонової антиоксидантної системи лімфоцитів та сироватки периферичної крові у чоловіків, постраждалих внаслідок бойових дій (осколкові й кульові поранення).
Методи дослідження. Дослідження проводили на лімфоцитах і сироватці периферичної крові чоловіків, постраждалих внаслідок бойових дій, оскільки лімфоцити вважають “метаболічним дзеркалом” організму і вони оперативно реагують на всі зовнішні та внутрішні впливи. Визначали концентрацію малонового діальдегіду, загальну антиоксидантну активність, концентрацію відновленого, загального й окисненого глутатіону.
Результати й обговорення. Концентрація відновленого глутатіону в сироватці крові чоловіків, постраждалих внаслідок бойових дій, 1-ї вікової групи (20–39 років) знижувалася в 1,4 раза, а 2-ї (40–53 роки) – в 1,6 раза щодо контрольних значень. Концентрацiя загального глутатіону зменшувалася у постраждалих обох вікових груп в 1,2 раза. При цьому достовiрних змін концентрації окисненого глутатіону не було виявлено. Визначення аналогічних показників неензиматичної ланки глутатіонової антиоксидантної системи у лімфоцитах крові показало подібні закономірності, що й у сироватці крові. Обчислення редокс-індексу (RI GSH) продемонструвало зниження сумарної потужності антиоксидантної системи у лімфоцитах крові чоловiків, постраждалих внаслідок бойових дій, в 1,5 раза щодо практично здорових чоловіків.
Висновки. У чоловіків, постраждалих внаслідок бойових дій (осколкові й кульові поранення), які перебувають на стаціонарному лікуванні, як у лімфоцитах, так і в сироватці крові інтенсифіковані процеси пероксидації ліпідів, знижена концентрація відновленого глутатіону та зменшене співвідношення відновленого глутатіону до окисненого, що свідчить про порушення прооксидантно-антиоксидантної рівноваги в бік наростання прооксидантних процесів.
ДОСЛІДЖЕННЯ ВІДХАРКУВАЛЬНОЇ АКТИВНОСТІ ГУСТИХ ЕКСТРАКТІВ ДЯГЕЛЮ ЛІКАРСЬКОГО
Authors: Потішний І. М. , Марчишин С. М. , Слободянюк Л. В. , Демидяк О. Л. 
Published: February 2024

Вступ. Дягель лікарський (Angelica archangelica L.; Archangelica officinalis (Moench.) Hoffm.) – дворічна трав’яниста рослина з родини селерові (Apiaceae), яка розповсюджена в країнах Європи, Азії та Північної Америки. В Україні цей вид зростає на Поліссі, Прикарпатті, в Лісостепу. Дягель лікарський широко використовують як у традиційній, так і в доказовій медицині багатьох країн як протизапальний, сечогінний, потогінний і заспокійливий засіб. Експериментальними фармакологічними дослідженнями доведено протиастматичний, антипроліферативний, радіопротекторний, протизапальний, антиоксидантний, протиалергічний, сечогінний, противиразковий, гепатопротекторний, знеболювальний, антигістамінний, цитотоксичний, противірусний і протигрибковий потенціал дягелю лікарського.
Мета дослідження – експериментально вивчити відхаркувальну активність густих екстрактів, одержаних з підземних органів і з листків дягелю лікарського.
Методи дослідження. Відхаркувальні властивості густих екстрактів дягелю лікарського вивчали у двох різних експериментах, за результатами яких оцінювали секреторну активність і моторну здатність бронхів. Референтним препаратом було обрано сироп “Геделікс”, який має секретолітичну, муколітичну та спазмолітичну дію (виробник “Кревель Мойзельбах ГмбХ”, Німеччина). Досліджувані густі екстракти з листків (ГЕЛД) та з кореневищ і коренів дягелю лікарського (ГЕКД) у дозах 100 та 150 мг/кг і препарат порівняння – сироп “Геделікс” із розрахунку 100 мг/кг вводили перорально мишам-самцям масою 18–20 г.
Результати й oбгoвoрення. Досліджуваний екстракт з підземних органів дягелю лікарського показав досить високу здатність секретувати мокротиння. Так, ГЕКД у дозі 150 мг/кг проявив найвищу здатність секретувати мокротиння – 203,9 % (у референс-препарату – сиропу “Геделікс” ця активність становила 257,7 %). У дозах 100 та 150 мг/кг ГЕЛД проявив дещо меншу секреторну здатність. Вона була у 2 рази нижчою від активності референс-препарату – сиропу “Геделікс” (111,5 і 115,4 % проти 257,7 %). Найвищу активність у зменшенні часу просування макових зернят по війчастому епітелію трахеї щурів щодо контролю мав сироп “Геделікс” у дозі 100 мг у перерахунку на екстракт плюща, що становило 33,4 %. З досліджуваних об’єктів дещо нижчу активність, порівняно з референс-препаратом, у зменшенні часу просування макових зернят по війчастому епітелію трахеї тварин проявив ГЕКД у дозі 150 мг на 250 мл інкубаційної суміші – 22,5 %, найнижчу активність – ГЕЛД у дозі 100 мг, що становило 5,9 %.
Висновки. Дослідження відхаркувальної дії густих екстрактів з листків та з кореневищ і коренів дягелю лікарського за впливом на рухову активність війчастого епітелію та секреторну функцію бронхів показали, що за цим ефектом активність досліджуваних екстрактів незначно поступалась активності препарату порівняння – сиропу “Геделікс”. Встановлено, що відхаркувальна активність густого екстракту з кореневищ і коренів дягелю лікарського переважала над відхаркувальною активністю густого екстракту з листків.
Carbonylation of Runx2 at K176 by 4-Hydroxynonenal Accelerates Vascular Calcification
Authors: Zhai Xiaoxuan , Cao Shengchuan , Wang Jiali , Qiao Bao , Liu Xuehao , Hua Rui , Zhao Menglin , Sun Shukun , Han Yu , Wu Shuo , Pang Jiaojiao , Yuan Qiuhuan , Wang Bailu , Xu Feng , Wei Shujian , Chen Yuguo 
Published: February 2024

BACKGROUND:
Vascular calcification, which is characterized by calcium deposition in arterial walls and the osteochondrogenic differentiation of vascular smooth muscle cells, is an actively regulated process that involves complex mechanisms. Vascular calcification is associated with increased cardiovascular adverse events. The role of 4-hydroxynonenal (4-HNE), which is the most abundant stable product of lipid peroxidation, in vascular calcification has been poorly investigated.

METHODS:

Serum was collected from patients with chronic kidney disease and controls, and the levels of 4-HNE and 8-iso-prostaglandin F2α were measured. Sections of coronary atherosclerotic plaques from donors were immunostained to analyze calcium deposition and 4-HNE. A total of 658 patients with coronary artery disease who received coronary computed tomography angiography were recruited to analyze the relationship between coronary calcification and the rs671 mutation in aldehyde dehydrogenase 2 (
ALDH2
).
ALDH2
knockout (
ALDH2

-/
-

) mice, smooth muscle cell–specific
ALDH2
knockout mice,
ALDH2
transgenic mice, and their controls were used to establish vascular calcification models. Primary mouse aortic smooth muscle cells and human aortic smooth muscle cells were exposed to medium containing β-glycerophosphate and CaCl
2
to investigate cell calcification and the underlying molecular mechanisms.

RESULTS:

Elevated 4-HNE levels were observed in the serum of patients with chronic kidney disease and model mice and were detected in calcified artery sections by immunostaining.
ALDH2
knockout or smooth muscle cell–specific
ALDH2
knockout accelerated the development of vascular calcification in model mice, whereas overexpression or activation prevented mouse vascular calcification and the osteochondrogenic differentiation of vascular smooth muscle cells. In patients with coronary artery disease, patients with
ALDH2
rs671 gene mutation developed more severe coronary calcification. 4-HNE promoted calcification of both mouse aortic smooth muscle cells and human aortic smooth muscle cells and their osteochondrogenic differentiation in vitro. 4-HNE increased the level of Runx2 (runt-related transcription factor-2), and the effect of 4-HNE on promoting vascular smooth muscle cell calcification was ablated when Runx2 was knocked down. Mutation of Runx2 at lysine 176 reduced its carbonylation and eliminated the 4-HNE–induced upregulation of Runx2.

CONCLUSIONS:
Our results suggest that 4-HNE increases Runx2 stabilization by directly carbonylating its K176 site and promotes vascular calcification. ALDH2 might be a potential target for the treatment of vascular calcification.
Self‐Reported Outdoor Light Exposure Time and Incident Heart Failure
Authors: Zhang Ziteng , Yu Bowei , Sun Ying , Zhang Kun , Tan Xiao , Lu Yingli , Wang Ningjian , Xia Fangzhen 
Published: February 2024

Background
A healthy lifestyle is an important factor for preventing heart failure. However, the association between outdoor light exposure time and heart failure is still unknown. The aim of this study was to examine the association between outdoor light exposure time and the incidence of heart failure.

Methods and Results
This cohort study included participants from the UK Biobank recruited from 2006 to 2010 who were 40 to 70 years of age and free of heart failure at baseline. The mean follow‐up time was 12.61 years. The outdoor light exposure time was self‐reported at baseline. A restricted cubic spline was performed to examine the potential nonlinear relationship between outdoor light exposure and the incidence of heart failure. Cox proportional hazard models were used to estimate the hazard ratios (HRs) and 95% CIs. During a mean follow‐up of 12.61 years, 13 789 participants were first diagnosed with heart failure. There was a nonlinear (J‐shaped) trend between outdoor light time and heart failure risk. Cox proportional hazard regression models showed that, compared with participants who received an average of 1.0 to 2.5 hours of outdoor light per day, those with <1.0 hours or >2.5 hours had a higher risk of heart failure after the model was adjusted for age and sex (<1.0 hours: HR, 1.27 [95% CI, 1.18–1.36]; >2.5 hours: HR, 1.11 [95% CI, 1.07–1.15]). These associations were still significant in the fully adjusted models (<1.0 hours: HR, 1.10 [95% CI, 1.03–1.18]; >2.5 hours: HR, 1.07 [95% CI, 1.03–1.11]).

Conclusions
We found a J‐shaped association between outdoor light exposure time and the risk of incident heart failure, suggesting that moderate exposure to outdoor light may be a prevention strategy for heart failure.
Retrospective study of standardised field exercise test on injury development, blood lactate and recovery time in endurance horses
Authors: Paris A. , Accorroni L. , Pepe M. , Cappelli K. , Chiaradia E. , Mecocci S. , Tognoloni A. , Passamonti F. , Pilati N. , Cercone M. , Beccati F. 
Published: February 2024

Abstract
This study investigated the effect of environment, horse and type of different field standardised exercise tests (fSET) on incremental lactate concentration and recovery time in endurance horses. Forty-eight endurance horses underwent one or multiple fSET on a 700-m all-weather racetrack. The fSET comprised phase 1 canter at 19.5-21.5 km/h for 19 km (group N), or 37 km split by 20 minutes of rest (group E1) or 37 km (group E2), followed by phase 2 canter at 26-32.6 km/h and phase 3 at 27.7-42.8 km/h, for 1,400 m each for all groups. Blood lactates were recorded after each phase. Linear mixed models were built with blood lactate value and recovery time as dependent variables and horse and environment data, and type of fSET as fixed effect variables, with horse and horse × fSET group as random effects. Data from a total of 130 fSETs were considered; lactate values were 0.78-7.73 mmol/l (median 1.79 mmol/l) for phase 1, 1.70-10.68 mmol/l (median 3.89 mmol/l) for phase 2, and 3.7-20.86 mmol/l (median 8.74 mmol/l) for phase 3. Blood lactate values after phase 1 and phase 2 were significantly lower in group E1 (median 1.49 mmol/l; median 3.12 mmol/l) compared with group N (median 2.77 mmol/l; median 5.28 mmol/l; ) and group E2 (median 2.06 mmol/l; median 4.39 mmol/l; ). Blood lactate after phase 3 did not differ between groups. There were two medical and 19 minor musculoskeletal issues within 2 hours after the fSETs. Weather temperature affected blood lactate values after phase 1 and 2 (R = 0.62-0.63). Blood lactate after phase 1 (R = 0.93) and 2 (R = 0.66) affected values after phase 2 and 3, respectively. There was a considerable variation among horses and horse × fSET group random effects. Moreover, blood lactate values are affected by both weather conditions and by horse individual characteristics.
‘Letters to Taiwanese Compatriots’: The prc’s Unification Ideology and Taiwanese Response in Cross-Strait Communication
Authors: Grano Simona A. 
Published: February 2024

Abstract
This article presents a political discourse analysis of the People’s Republic of China’s (prc) narration of Taiwan through the cross-Strait epistolary series ‘Letters to Taiwanese Compatriots’ released between 1950 and 2019. This study aims to discern the prc’s intent for domestic and international communication in framing Taiwan’s sovereignty into its own narrative using cultural, ideological, economic, and military appeals. In so doing, it explores the connection between storytelling, political communication, and military operations as evolving through the decades, starting with the cross-Strait crises of the 1950s, China’s establishment of diplomatic relations with foreign countries in the 1970s and its global rise in the last three decades. In the final part, we will analyse the response and several New Year’s addresses by Tsai Ing-wen between 2019 and 2022. This article unravels a crucial difference between the two sides of the Strait, crystallised in the fabrication of a dissimilar understanding of their respective historical, political, and cultural identities.
A biochemical and histological evaluation of in vivo exposure of bisphenol P for multi-organ toxicity and pathology in rats
Authors: Sattar Saadia , Nadeem Asif , Shehzad Wasim , ur Rehman Habib , Javed Maryam 
Published: February 2024

Bisphenol P (BPP) is a structural analog of bisphenol A (BPA) and is increasingly used as a substitute of BPA in commercial and household applications. In recent years, BPP has been frequently detected in terrestrial and aquatic ecosystems. Very little epidemiological and experimental information are available on the toxicity potential of BPP in human and animal systems, which is very concerning in view of its increasing use. The current study evaluated the biochemical and histopathological effects of BPP in rats. The seven experimental groups ( n = 5 rats/group) included BPA5 (5 mg), BPA50 (50 mg), BPA100 (100 mg), BPP5 (5 mg), BPP50 (50 mg), and BPP100 (100 mg) while the remaining one group served as untreated control. At the end of treatment, the organs (liver, kidney, heart, and lung) of rats were harvested for oxidative stress and histopathological analyses. A significant ( p < .05) decrease was observed in the weight of the liver, lungs, and kidneys in the BPP100 group similar to the BPA100 group compared with the control group. Further, a significant ( p < .05) decrease was also observed for concentrations of antioxidant enzymes (catalase, peroxidase, superoxide dismutase, and glutathione peroxidase) in the liver, lungs, kidneys, and heart at the highest two doses of BPP similar to the respective BPA groups compared with the control group. The two highest doses of BPP induced histopathological changes in the liver such as nuclei distortion, excessive necrosis of hepatocytes, nuclei shrinkage and pyknosis of cells with disrupted cell structure (BPP100), and cellular congestion and degeneration of hepatocytes (BPP50) similar to the two respective doses of BPA. The BPP treated groups also showed varying histopathological changes in kidney tissue, heart tissue, and lung tissue similar to BPA treated rats. In conclusion, the present study indicated that BPP has the potential to induce oxidative stress and alter the histomorphological architecture of different organs and is as deleterious as BPA.
Developing Chinese lexical representations in Korean learner’s mind
Authors: Shang Nan 
Published: February 2024

Aims and objectives/purpose/research questions: The present research explores whether Korean learners of Chinese at different proficiency levels employ distinct processing strategies when processing Chinese words with identical or different orthographic representations. Design/methodology/approach: In this research, two experimental studies were carried out to examine how Korean learners with different Chinese language proficiency process orthography, pronunciation, and meanings of Chinese written words. Data and analysis: Reaction times and error rates were analyzed for each study. Revised hierarchical model (RHM) and Ontogenesis Model (OM) are the major models used to analyze and discuss the results. Findings/conclusions: The findings of the phonological task reveal that intermediate-level participants utilize first language mediators to access second language (L2) words, whereas high-level participants can directly activate L2 phonological representations without first language interference. Conversely, in the semantic task, participants from both proficiency levels seem to adopt the word association model regardless of orthographic representations. Originality: The originality of the present study lies in its examination of the processing strategies employed by Korean learners of Chinese at different proficiency levels, specifically when processing Chinese words with identical or different orthographic representations. Significance/implications: These findings suggest that L2 proficiency does not guarantee the elimination of native language influence on L2 lexical processing and various factors can affect L2 lexical processing. To improve L2 lexical learning, it is recommended to start language learning early, increase vocabulary size, and enhance exposure to L2 words.
Altered Anticipatory Postural Adjustments During Whole-Body Reaching in Subjects With Stroke
Authors: Tomita Yosuke , Mullick Aditi A. , Feldman Anatol G. , Levin Mindy F. 
Published: February 2024

Background Coordination between arm movements and postural adjustments is crucial for reaching-while-stepping tasks involving both anticipatory postural adjustments (APAs) and compensatory movements to effectively propel the whole-body forward so that the hand can reach the target. Stroke impairs the ability to coordinate the action of multiple body segments but the underlying mechanisms are unclear. Objective. To determine the effects of stroke on reaching performance and APAs during whole-body reaching. Methods We tested arm reaching in standing (stand-reach) and reaching-while-stepping (step-reach; 15 trials/condition) in individuals with chronic stroke (n = 18) and age-matched healthy subjects (n = 13). Whole-body kinematics and kinetic data were collected during the tasks. The primary outcome measure for step-reach was “gain” ( g), defined as the extent to which the hip displacement contributing to hand motion was neutralized by appropriate changes in upper limb movements ( g = 1 indicates complete compensation) and APAs measured as spatio-temporal profiles of the center-of-pressure shifts preceding stepping. Results Individuals with stroke had lower gains and altered APAs compared to healthy controls. In addition, step onset was delayed, and the timing of endpoint, trunk, and foot movement offset was prolonged during step-reach compared to healthy controls. Those with milder sensorimotor impairment and better balance function had higher gains. Altered APAs were also related to reduced balance function. Conclusions Altered APAs and prolonged movement offset in stroke may lead to a greater reliance on compensatory arm movements. Altered APAs in individuals with stroke may be associated with a reduced shift of referent body configuration during the movement