ОСОБЛИВОСТІ РОЗКРИТТЯ ВНУТРІШНЬОГО СВІТУ ГЕРОЯ ЗА ДОПОМОГОЮ ВНУТРІШНЬОЇ ФОКАЛІЗАЦІЇ В НАРАТИВНИХ МОДЕЛЯХ УКРАЇНСЬКОЇ ПОВІСТІ 2010-Х РОКІВ
Authors: Резніченко Ю. 
Published: January 2024

Постановка проблеми. У сучасній українській прозі свою актуальність зберігає жанр повісті з властивою йому неквапливістю розповіді (оповіді), увагою до подій минулого, відчутністю авторського голосу, ліричним струменем (актуалізований з 1960-х років), виразністю наративної організації тощо. Ураховуючи наявні лакуни в дослідженні поетикальної своєрідності української повісті 2010-х років, перспективним уважаємо вивчення наративної специфіки названого жанру, зокрема з погляду втілення в різних наративних моделях внутрішньої фокалізації для увиразнення характеристики персонажа.
Мета статті – з’ясувати особливості експонування внутрішнього світу людини крізь призму внутрішньої фокалізації в українській повісті 2010-х років.
Для дослідження використано методи наратологічного аналізу, системний, зіставний, рецептивної естетики.
Основні результати дослідження. Осмислення багатогранності людського буття в новочасній українській повісті у творчому доробку В. Даниленка, А. Дністрового, С. Йовенко, О. Забужко, Т. Зарівної, Є. Кононенко, М. Матіос, С. Процюка та ін. може бути візуалізовано в кількох наративних моделях. Це поняття трактуємо як відтворюваний зразок розгортання нарації в тексті, реалізований у взаємодії референтної й комунікативної подій, які слід розглядати і з погляду явних та прихованих компонентів наративної структури (тип нарації, фокалізація, авторська інтенція тощо), і з урахуванням тріади «автор – текст – реципієнт» (із усіма її варіаціями). На наш погляд, лінійно-ретроспективна, лінійно-проспективна й нелінійна наративна модель із поглибленим психоаналітичним первнем репрезентативні з погляду залучення внутрішньої фокалізації – позиції зображення дійсності, коли наратор озвучує те, що відомо персонажеві. Лінійно-ретроспективна наративна модель відтворює спомини героїв-оповідачів («Альбіна» Є. Кононенко) або становить розповідь наратора, у яку може бути вкраплено голос героя («Армагедон уже відбувся» М. Матіос, «Київ, вставай!» С. Йовенко). У по-вістях лінійно-проспективної наративної моделі («Записи на подолку» Т. Зарівної, «Сніданок на снігу» А. Дністрового) «усевідний» розповідач нечасто змінює фокалі-зацію, віддаючи перевагу прямій характеристиці переживань персонажа. Посилене залучення внутрішньої фокалізації властиве нелінійній наративній моделі з поглибле-ним психоаналітичним первнем («Бийся головою до стіни» С. Процюка, «Тіні в маєт-ку Тарновських» В. Даниленка), у якій герої з’ясовують таїни свого (не)свідомого буття.
Висновки і перспективи. Внутрішня фокалізація в сучасній українській по-вісті особливо продуктивна в тих наративних моделях, які деталізують дійсність у вимірі осмислення споминів і роздумів героя (лінійно-ретроспективна й нелінійна модель із поглибленим психоаналітичним первнем). Створений простір «інтимного» діалогу з читачем розширює жанрові й проблемно-тематичні повістеві межі. У текстах лінійно-проспективної наративної моделі, які зберігають іманентні ознаки повісті як жанру й «усевідного» наратора, внутрішня фокалізація проступає менш активно. Перспективним уважаємо подальше дослідження жанрових і нара-тивних координат повісті сьогодення.