ЖІНОЧІ ОБРАЗИ ТВОРІВ Ш. БРОНТЕ: ТИПОЛОГІЧНИЙ АСПЕКТ
Authors: Бесараб О. 
Published: January 2024

Анотація
Постановка проблеми. Проблема типології жіночих образів у творчості Ш. Бронте є досить актуальною в контексті суспільно-політичних трансформацій в англійському суспільстві XIX століття, зокрема в умовах виникнення та активного розвитку жіночого руху, поширення ідей фемінізму.
Звернення до творчого доробку Ш. Бронте дає змогу простежити трансформацію в її жіночих образах традицій романтизму, а також формування нових рис, притаманних реалістичній естетиці; розширює літературознавчі уявлення про творчість авторки.
Жіночі образи англійської романістки Шарлотти Бронте здебільшого вивчали лише як один із складників семантики текстів, а не як спеціальний предмет дослідження, що розкриває естетичну своєрідність творчості письменниці. Запропоноване дослідження – перша спроба розгляду поетики жіночого образу романів Ш. Бронте в його змінності та еволюції від ранніх творів Ш. Бронте до романів зрілого періоду її творчості.
Мета статті – з’ясувати типологію жіночих образів у прозі Ш. Бронте.
Методи дослідження. Для визначення специфіки еволюції жіночих образів Ш. Бронте послугувалися порівняльним методом та методом зіставлення типових рис її ранніх зі зрілими героїнями та з рисами жіночих образів інших авторів окресленого періоду: індуктивного методу – для осмислення жіночих образів в цілісній системі.
Основні результати дослідження. Вивчення еволюції жіночих образів у романістиці Ш. Бронте свідчить про те, що вже в ранніх творах письменниці постають два характерні для романтизму типи жіночих образів, в основі яких – визначальний для романтиків контраст, утілений як у зовнішніх, так і у внутрішніх характеристиках героїнь.
На ранньому етапі своєї літературної творчості Ш. Бронте наслідує насамперед романтичні канони. Про це свідчить наявність у розглянутих сагах романтично контрастних пар жіночих образів (Марина і леді Цельзія, Меріен Х`юм і леді Зенобія Еллрінгтон). Прийом контрасту використано як у структурі образу однієї героїні, так і в усій образній системі творів. Ніжним, зовні стриманим Марині і Меріен Х`юм протиставлені пристрасні, яскраві світські дами, які прагнуть слави й визнання (Цельзія, Зенобія, Луїза Денс). Ці два типи подібні також своїм інтересом, почуттями до того самого героя, утворюючи своєрідний «любовний трикутник» (Марина – Альбіон – Цельзія, Меріен – Артур Доуро – Зенобія, Міна Лоурі – Едріан Заморна – Мері Персі).
Висновки і перспективи. Своєрідність жіночих образів Ш. Бронте втілюється в поєднанні оригінальних і традиційних, типових характеристик, притаманних жіночим образам літератури того часу. У ранніх творах письменниці постають два характерні для романтизму типи жіночих образів, в основі яких – визначальний для романтиків контраст, утілений як у зовнішніх, так і у внутрішніх характеристиках героїнь. Умовно визначаючи їх як «європейський» і «східний» типи, розподіляємо ранніх героїнь Ш. Бронте за цим принципом романтичної типології. Джерела цієї умовності полягають у самій сутності романтичного світовідчуття, символізації дійсності й людини, в особливому наповненні поняття «схід», «східний» як протилежного тому, що асоціюється з «європейським».
Ключові слова: жіночі образи, Шаротта Бронте, типологія, типи героїнь, персонаж романтиків.