bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Морфометричний аналіз тканин м’язово-апоневротичного дефекту в експерименті за умов герніопластики з застосуванням стовбурових клітин у різні терміни дослідження
Authors: ВАРВАРУК М.-І. Р. , ГОЛОВАТА Т. К. 
Published: February 2024

Мета роботи: провести аналіз морфометричних змін у ділянці м’язово-апоневротичного дефекту передньої черевної стінки в експерименті за умови використання стовбурових клітин.
Матеріали і методи. Експериментальне дослідження проведено на 76 білих статевозрілих щурах обох статей вихідною масою (215±12) г. Моделювання м’язово-апоневротичного дефекту хірургічним методом проводили в стерильних умовах із використанням загального методу знеболення. Усім щурам 1 та 3 групи було виконано моделювання мʼязово-апоневротичного дефекту передньої черевної стінки гострим шляхом до 2,5 см в діаметрі з наступним пошаровим ушиванням дефекту однорядним безперервним обвивним швом шовним матеріалом “Вікрил” 3/0 з колючою голкою. Додатково у групі 3 виконували ін’єкції стовбурових клітин. У групах 2 та 4 також виконували формування мʼязово-апоневротичного дефекту передньобокової стінки живота 2,5 см у діаметрі з наступною пластикою з використанням методики “on lay” поліпропіленовою сіткою. У групі 4 додатково проводили ін’єкції стовбурових клітин. Виведення тварин з експерименту відбувалось шляхом передозування тіопенталового наркозу на 10-ту та 30-ту доби спостереження. Далі проводили повношаровий забір тканин передньої черевної стінки у місці моделювання пластики м’язово-апоневротичного дефекту для наступного гістологічного дослідження.
Результати досліджень та їх обговорення. У перших двох групах зберігалася виразна запальна реакція на 10-ту добу і слабо виражена на 30-ту добу, що сприяло сповільненню формування зрілої сполучної тканини. Виразну позитивну динаміку спостерігали в 3 групі тварин, де встановлено повне затихання запального процесу і часткове формування повноцінної рубцевої тканини. Найкращі результати отримані в 4 групі тварин за умови застосування комбінації хірургічної сітки та стовбурових клітин. Встановлена повна редукція запальної реакції і формування рубцевої тканини.
Радикальне хірургічне лікування ускладненої біліодигестивної нориці
Authors: ДЕЙКАЛО І. М. , ОСАДЧУК Д. В. , ВИННИК А. В. 
Published: February 2024

Мета роботи: оцінити результати хірургічного лікування хворих на ускладнені холецистодуоденальні нориці після різних видів операційних втручань.
Матеріали і методи. Проведено ретроспективний аналіз 17-ти хворих прооперованих у хірургічному відділенні Тернопільської міської лікарні швидкої допомоги з приводу ускладненої холецистодуоденальні нориці у вигляді біліарного ілеуса. В одному із клінічних випадків ми зіштовхнулися із надзвичайно складною ситуацією, яка вимагала неординарного його вирішення.
Результати досліджень та їх обговорення. Наявність тріади: похилий або старечий вік пацієнта; ознаки непрохідності тонкої кишки: пухлинна кам’янистої щільності в черевній порожнині при пальпації, особливо коли в анамнезі є відомості про ЖКХ, є підґрунтям для встановлення клінічного діагнозу біліарної непрохідності тонкої кишки. В попередніх роботах ми детально проаналізували особливості перебігу, діагностики та хірургічного лікування гострої біліарної непрохідності тонкої кишки та синдрому Бувере.
ВИВЧЕННЯ ПРОТИЗАПАЛЬНИХ ВЛАСТИВОСТЕЙ ЕКСТРАКТІВ З КОРЕНІВ GENTIANA ASCLEPIADEA L.
Authors: Грицик Н. Ю. , Ерстенюк Г. М. 
Published: February 2024

Вступ. Провідне місце серед лікарських препаратів, які найчастіше використовують для послаблення запальної та больової реакцій організму, посідають нестероїдні протизапальні засоби. Але препарати цієї групи проявляють серйозні побічні ефекти (гастро-, нефро-, гепато- і гемотоксичність), які обмежують їх застосування. На сьогодні проводять пошук і розробку нових лікарських засобів із протизапальними та знеболювальними властивостями з метою потенціювання терапевтичних ефектів і підвищення їх безпечності. Актуальним є пошук рослинних лікарських засобів із протизапальними властивостями.
Мета дослідження – вивчити протизапальну активність густого та рідкого екстрактів з коренів тирличу ваточниковидного.
Методи дослідження. Протизапальну активність густого та рідкого екстрактів з коренів тирличу ваточниковидного вивчали відповідно до методичних рекомендацій ДЕЦ МОЗ України на моделі асептичного формалінового запалення. Досліджували її на статевозрілих білих безпородних щурах масою 180–220 г з дотриманням принципів біоетики. Піддослідних тварин стандартизували за фізіологічними і біохімічними показниками й утримували згідно з вимогами санітарно-гігієнічних норм на стандартному раціоні. Дослідження та аналіз отриманих результатів проводили, порівнюючи з препаратом із групи нестероїдних протизапальних засобів – диклофенаком натрію. Оцінювали запальну реакцію онкометрично за збільшенням об’єму лапи щура, який вимірювали до введення 2 % розчину формаліну, через 1, 3, 5 і 24 год після введення флогогенного агента.
Результати й обговорення. Результати експериментальних досліджень свідчать про те, що протизапальна активність досліджуваних екстрактів проявлялась уже на 1 год експерименту. На 5 год експерименту їх антиексудативна активність була максимальною. Через 24 год від початку розвитку запалення ефективність застосування екстрактів з коренів тирличу ваточниковидного дещо знижувалась. Кращу протизапальну дію проявляв густий екстракт рослини.
Висновки. Густий та рідкий екстракти з коренів тирличу ваточниковидного в дозі 100 мг/кг маси тіла тварини проявляють помірну протизапальну активність. Отримані результати свідчать про доцільність подальшого дослідження механізму їх протизапальної дії.
ДОСЛІДЖЕННЯ ПРОФІЛІВ ДЕГРАДАЦІЇ РАМІПРИЛУ ТА ГІДРОХЛОРТІАЗИДУ ЯК ЕТАП РОЗРОБКИ МЕТОДІВ ВИЗНАЧЕННЯ ВМІСТУ ДОМІШОК У КОМБІНОВАНОМУ ПРЕПАРАТІ
Authors: Типлинська К. В. , Логойда Л. С. 
Published: February 2024

Вступ. Для виробників лікарських засобів важливим є гарантування якості препарату протягом терміну придатності. Тому методи контролю якості повинні бути придатними для дослідження стабільності препаратів.
Мета дослідження – дослідити профіль деградації раміприлу та гідрохлортіазиду і встановити можливість використання розробленої методики для одночасного визначення домішок обох компонентів у комбінованому препараті.
Методи дослідження. При проведенні дослідження використовували стандартні зразки раміприлу, гідрохлортіазиду та раміприлу домішок A, B, C, D (USP RS), реактиви класу А, таблетки раміприлу по 2,5 мг та раміприлу з гідрохлортіазидом 10 мг/12,5 мг. Зразки аналізували на рідинному хроматографі з діодно-матричним детектором Agilent 1260. Застосовували колонку Inertsil ODS-3 (4,6×150×3 мкм); рухома фаза А – 0,2 г/л розчину натрій гексансульфонату (рН 2,7); рухома фаза Б – ацетонітрил; швидкість рухомої фази – 1,5 мл/хв; довжина хвилі детектування – 210 нм; температура колонки – 45 °С, градієнтний режим елюювання.
Результати й обговорення. Попередньо ми розробили метод ВЕРХ для визначення раміприлу в таблетках, який апробували в дослідженнях для вивчення профілів деградації. При дії стресових факторів на плацебо препарату жодних додаткових піків не виявлено. Найбільш значний вплив на деградацію як раміприлу, так і гідрохлортіазиду чинив лужний гідроліз. Продукти деградації гідрохлортіазиду мали час утримування від 2 до 5 хв, раміприлу – від 10 до 20 хв.
Висновки. Розроблена методика може забезпечити одночасне визначення домішок раміприлу та гідрохлортіазиду при контролі стабільності комбінованого препарату.
ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНІ ДОСЛІДЖЕННЯ З РОЗРОБЛЕННЯ МЕТОДИК АНАЛІЗУ БІОЛОГІЧНО АКТИВНИХ РЕЧОВИН У БАГАТОКОМПОНЕНТНОМУ ЕКСТРАКТІ РІДКОМУ КОМПЛЕКСНОЇ ДІЇ
Authors: Шмалько О. О. , Яковенко В. К. 
Published: February 2024

Вступ. Хвороби органів травлення – одна з найчастіших причин втрати працездатності та розвинення інвалідності. За даними літературних джерел, у кожного сьомого хворого причиною втрати працездатності є патологія органів травлення. Економічний збиток від цих захворювань у 2 рази перевищує такий від серцево-судинних.
Мета дослідження – провести експериментальні дослідження з розроблення методик аналізу біологічно активних речовин у багатокомпонентному екстракті рідкому.
Методи дослідження. Об’єктами дослідження були експериментальні зразки багатокомпонентного екстракту рідкого. Для ідентифікації біологічно активних речовин у досліджуваному екстракті використовували метод тонкошарової хроматографії, як нерухому фазу застосовували тонкошарові пластинки Silica gel 60 фірми “Merk”. Кількісний вміст основних біологічно активних речовин в екстракті визначали методом абсорбційної спектрофотометрії за допомогою спектрофотометра UV-2600 (Японія).
Результати й обговорення. Досліджуваний екстракт складається з 10 рослин, які в значній кількості містять біологічно активні сполуки флавоноїдної будови, серед них нагідок лікарських квітки, хвощу польового трава, оману високого кореневища, вероніки лікарської трава, цикорію дикого корені та пет­рушки посівної плоди. Перстачу болотного кореневища багаті на таніни, фенхелю звичайного плоди містять ефірну олію, грицики звичайні – сполуки поліфенольної будови. Методом тонкошарової хроматографії, порівняно з речовинами-маркерами, доведено наявність у багатокомпонентному екстракті рідкому речовин флавоноїдної природи, подібних за будовою до лютеоліну і рутину; кислот поліфенольної структури, подібних за будовою до хлорогенової кислоти; речовин, подібних за будовою до дубильних речовин (катехін) і полісахаридів (фруктоза). Розроблено методики для визначення кількісного вмісту речовин флавоноїдної природи в рослинному екстракті рідкому в перерахунку на лютеолін (не менше 0,22 %) – спектрофотометричним методом; речовин поліфенольної структури в перерахунку на галову кислоту (не менше 1,04 %) – спектрофотометричним методом; фенольних сполук у перерахунку на пірогалол (не менше 0,032 %) – спектрофотометричним методом.
Висновки. У результаті експериментальних досліджень розроблено методики ідентифікації та кількісного визначення вмісту основних біологічно активних речовин у багатокомпонентному екстракті рідкому.
АКТИВНІСТЬ ЦИТОЛІТИЧНИХ ПРОЦЕСІВ В ОРГАНІЗМІ ЩУРІВ, ОТРУЄНИХ ХАРЧОВИМ БАРВНИКОМ АЗОРУБІНОМ
Authors: Гаплик Г. П. , Фіра В. Д. , Лихацький П. Г. , Качур О. І. , Шершун Г. Г. 
Published: February 2024

Вступ. В Україні офіційно дозволено використання у харчовій, косметичній та фармацевтичній промисловості близько 20 синтетичних барвників, більшість з яких є азосполуками. Синтетичні барвники здатні проявляти токсичні й канцерогенні властивості, зумовлені їх взаємодією з харчовими інгредієнтами, різноманітними екологічними чинниками, перевищенням допустимих рівнів застосування. До най­поширеніших синтетичних барвників належить кармуазин (азорубін) Е122 (малиновий барвник). У результаті проведення численних досліджень харчової добавки Е122 було виявлено низку можливих негативних впливів на організм людини.
Мета дослідження – дослідити активність мембранодеструктивних процесів і ступінь ендогенної інтоксикації у щурів, отруєних харчовим барвником азорубіном.
Методи дослідження. Досліди виконано на білих щурах-самцях, яких поділили на три групи, одна з них слугувала контролем, тварини двох інших груп отримували водний розчин азорубіну в дозах 15 та 100 мг/кг маси тіла. Евтаназію щурів проводили під тіопенталовим наркозом. В одержаному біологічному матеріалі визначали активність мембранозалежних ензимів – аланінамінотрансферази (АлАТ), аспартатамінотрансферази (АсАТ), лактатдегідрогенази (ЛДГ), вміст молекул середньої маси (МСМ), а також еритроцитарний індекс інтоксикації на 7-му, 14-ту і 21-шу доби від початку експерименту. Статистичну обробку даних виконували за допомогою пакета програмного забезпечення SPSS-22.
Результати й обговорення. Найвищу активність АлАТ у сироватці крові токсикованих азорубіном щурів (15 мг/кг) зареєстровано на 21-шу добу отруєння. Використання азорубіну в дозі 100 мг/кг призвело до вірогідного зростання активності АлАТ у всі терміни дослідження. Аналогічні зміни характерні й для АсАТ і ЛДГ. У печінці та серці активність цих ензимів вірогідно знижувалася протягом експерименту. Встановлено, що ураження тварин токсичними дозами азорубіну спричинило збільшення проникності еритроцитарних мембран, причому з подовженням терміну дослідження відсоток проникності прогресуюче зростав. Більш виражений вплив на еритроцитарний індекс інтоксикації мала доза 100 мг/кг. Після введення в організм щурів підвищених доз азорубіну поглиблювалась ендогенна інтоксикація, про що свідчило зростання вмісту МСМ обох фракцій у сироватці крові тварин. Доза 100 мг/кг маси тіла виявилась токсичнішою, вміст МСМ був високим протягом усіх термінів дослідження.
Висновки. Обидві дози азорубіну (15 та 100 мг/кг) є токсичними. При цьому доза харчового барвника 15 мг/кг маси тіла не на всі показники має токсичний вплив.
Molecular and Spatial Signatures of Mouse Embryonic Endothelial Cells at Single-Cell Resolution
Authors: Chen Jian , Zhang Xiaoran , DeLaughter Daniel M. , Trembley Michael A. , Saifee Shaila , Xiao Feng , Chen Jiehui , Zhou Pingzhu , Seidman Christine E. , Seidman Jonathan G. , Pu William T. 
Published: February 2024

BACKGROUND:
Mature endothelial cells (ECs) are heterogeneous, with subtypes defined by tissue origin and position within the vascular bed (ie, artery, capillary, vein, and lymphatic). How this heterogeneity is established during the development of the vascular system, especially arteriovenous specification of ECs, remains incompletely characterized.

METHODS:
We used droplet-based single-cell RNA sequencing and multiplexed error-robust fluorescence in situ hybridization to define EC and EC progenitor subtypes from E9.5, E12.5, and E15.5 mouse embryos. We used trajectory inference to analyze the specification of arterial ECs (aECs) and venous ECs (vECs) from EC progenitors. Network analysis identified candidate transcriptional regulators of arteriovenous differentiation, which we tested by CRISPR (clustered regularly interspaced short palindromic repeats) loss of function in human-induced pluripotent stem cells undergoing directed differentiation to aECs or vECs (human-induced pluripotent stem cell-aECs or human-induced pluripotent stem cell-vECs).

RESULTS:

From the single-cell transcriptomes of 7682 E9.5 to E15.5 ECs, we identified 19 EC subtypes, including
Etv2
+
Bnip3
+
EC progenitors. Spatial transcriptomic analysis of 15 448 ECs provided orthogonal validation of these EC subtypes and established their spatial distribution. Most embryonic ECs were grouped by their vascular-bed types, while ECs from the brain, heart, liver, and lung were grouped by their tissue origins. Arterial (
Eln
,
Dkk2
,
Vegfc
, and
Egfl8
), venous (
Fam174b
and
Clec14a
), and capillary (
Kcne3
) marker genes were identified. Compared with aECs, embryonic vECs and capillary ECs shared fewer markers than their adult counterparts. Early capillary ECs with venous characteristics functioned as a branch point for differentiation of aEC and vEC lineages.

CONCLUSIONS:
Our results provide a spatiotemporal map of embryonic EC heterogeneity at single-cell resolution and demonstrate that the diversity of ECs in the embryo arises from both tissue origin and vascular-bed position. Developing aECs and vECs share common venous-featured capillary precursors and are regulated by distinct transcriptional regulatory networks.
Stabreimende Wortpaare in der deutschen Lyrik des späten Mittelalters
Authors: Jeep John M. 
Published: February 2024

Abstract
A valuable collection of late medieval German poetry contains a number of known and new alliterating word-pairs, here surveyed and analyzed for the first time. While reaching beyond the medieval German period covered by earlier studies, it helps complete the survey of German literature approaching the mid-thirteenth century, and provides evidence up until circa 1500.
Zu Otachar im Hildebrandslied
Authors: Wagner Norbert , Schuhmann Roland 
Published: February 2024

Abstract
Apart from other details within the Hildebrandslied, writing a th occurs only once. This is the case with the name of Dietrich in miti theotrihhe (line 19). It remains the only th throughout the poem. In the Latin sources the name of Theoderich is regularly written as Theodericus or Theodoricus. This fact must have been known to the writer. For this reason, he wrote Th in order to continue with OHG -eotrihh- (line 19). Two times he wrote the name with OHG D (lines 23 and 26). The fight between Theoderich and Odoacar for the domination of Italy was a well-known fact and therefore also was known to the writer as is proved by his writing of Th. He felt he had to correct a mistake in the Hildebrandslied. This is why he removed Ermenrich and inserted the correct Otacher in his place. Driving Dietrich out of Italy into exile thus became the third infamous deed of Ermenrich, the second been the hanging of the pair of nephews, called the Harlunge, the first the killing of his only son Friderich. Also, the problem of the apparent -i-stems asckim, scurim, and sciltim is tackled.
Die nie in Druck erschienene Hannover Apokalypse
Authors: Langbroek Erika , Brands Francis 
Published: February 2024

Abstract
Of the rhyming Apocalypse, which may have been written in Westphalia at the end of the thirteenth century, two abbreviated versions were made in North German monasteries in the fifteenth century, which were regularly used in the context of monastic reforms. A text edition of the second abridged version is presented here, as it appears in the manuscript Hannover Ms I 84a.
Impact of Time and Enzyme Concentration on Sangyod Rice Bran Hydrolysate: Phytochemicals, Antioxidants, Amino Acids, and Cytotoxicity
Authors: Aenglong Chakkapat , Woonnoi Wanwipha , Tanasawet Supita , Klaypradit Wanwimol , Sukketsiri Wanida 
Published: February 2024

AbstractThis study investigated the production of Sangyod rice bran hydrolysate (SYRB) from Sangyod rice, focusing on incubation times (1, 3, and 5 h) and alcalase enzyme concentrations (0, 0.7, and 1% v/v). The results demonstrated a concentration-dependent relationship: higher alcalase concentrations increased hydrolysate yield. Prolonged incubation, especially with alcalase, enhanced substrate breakdown, further increasing hydrolysate production. The degree of hydrolysis, reflecting peptide bond cleavage, depended on both incubation time and enzyme concentration, emphasizing the role of enzyme activity in efficiency. Moreover, color analysis (L*, a*, b*) and color difference (∆E) revealed intricate changes from enzymatic hydrolysis. Proximate composition analysis showed higher protein and lipid content with increased enzyme concentration and longer incubation times, whereas ash content varied with both factors. Hydrolysate powders exhibited higher moisture content than raw rice bran, indicating the impact of the hydrolysis process. The study also explored SYRB's antioxidant properties and cytotoxicity, which were sensitive to incubation time and alcalase concentration. Longer incubation increased DPPH scavenging activity, with the highest efficacy at 3 h. Meanwhile, ABTS scavenging displayed a delicate balance with alcalase concentration. The cytotoxicity study of SYRB revealed that all concentrations of SYRB were non-toxic to C2C12 cells, with cell viability values exceeding 70%.
Immune recovery uveitis in Whipple’s disease: an unusual ocular presentation
Authors: Lequain Hippolyte , Abramowicz Stéphane , Seiller Julien , Abukhashbah Amro , Burillon Carole , Vignot Emmanuelle , Brunet Olivier , Sève Pascal 
Published: February 2024

Abstract
Purpose
To describe an unusual case of Whipple’s disease (WD) complicated by uveitis, and subsequent paradoxical worsening after effective antibiotic treatment targeting Tropheryma whipplei (TW).

Methods
Case report.

Results
A 53-year-old male presented with bilateral knee arthritis, weight loss, chronic low-grade fever, and cognitive disorders. He was under treatment with tumor necrosis factor α inhibitors (TNFi) for seronegative spondyloarthritis. Given this unusual clinical presentation, further investigations were performed and revealed blood, saliva, stool, synovial fluid and cerebrospinal fluid positivity for TW, confirming the diagnosis of systemic WD. Ophthalmologic examination revealed bilateral posterior uveitis and an aqueous humor sample confirmed the presence of intraocular TW. TNFi were stopped, and the patient was subsequently treated with adequate antibiotics (ceftriaxone, followed by doxycycline and hydroxychloroquine), and subconjunctival corticosteroid injections. After a transient improvement of the ocular symptoms, he presented a recurrence of posterior segment inflammation, leading to repeated PCR testing for TW which were negative. Therefore, paradoxical worsening of the inflammation in the context of immune recovery uveitis (IRU) was thought to be the culprit. The patient was treated with systemic corticosteroid therapy, allowing for rapid improvement of the ocular findings.

Conclusions
This case underlines the possibility of IRU complicating WD. Ophthalmologists, rheumatologists, and internists should be aware of this rare complication, particularly in the context of previous immunosuppressive therapy.
Mitigation effect of alpha-tocopherol and thermo-priming in Brassica napus L. under induced mercuric chloride stress
Authors: Amin Fazal , AL-Huqail Arwa Abdulkreem , Ullah Sami , Khan Muhammad Nauman , Kaplan Alevcan , Ali Baber , Iqbal Majid , Elsaid Fahmy Gad , Ercisli Sezai , Malik Tabarak , Al-Robai Sami Asir , Abeed Amany H. A. 
Published: February 2024

AbstractSoil pollution with heavy metals has grown to be a big hassle, leading to the loss in farming production particularly in developing countries like Pakistan, where no proper channel is present for irrigation and extraction of these toxic heavy metals. The present study aims to ameliorate the damages caused by heavy metal ions (Hg-Mercury) on rapeseed (Brassica napus L.) via a growth regulator (α-tocopherol 150 mg/L) and thermopriming technique at 4 °C and 50 °C to maintain plant agronomical and physiological characteristics. In pot experiments, we designed total of 11 treatments viz.( T0 (control), T1 (Hg4ppm), T2 (Hg8ppm), T3 (Hg4ppm + 4 °C), T4 (Hg4ppm + 4 °C + tocopherol (150 m/L)), T5 (Hg4ppm + 50 °C), T6 (Hg4ppm + 50 °C + tocopherol (150 mg/L)), T7 (Hg8ppm + 4 °C), T8 (Hg8ppm + 4 °C + tocopherol (150 mg/L)), T9 (Hg8ppm + 50 °C), T10 (Hg8ppm + 50 °C + tocopherol (150 mg/L) the results revealed that chlorophyll content at p < 0.05 with growth regulator and antioxidant enzymes such as catalase, peroxidase, and malondialdehyde enhanced up to the maximum level at T5 = Hg4ppm + 50 °C (50 °C thermopriming under 4 ppm mercuric chloride stress), suggesting that high temperature initiate the antioxidant system to reduce photosystem damage. However, protein, proline, superoxide dismutase at p < 0.05, and carotenoid, soluble sugar, and ascorbate peroxidase were increased non-significantly (p > 0.05) 50 °C thermopriming under 8 ppm high mercuric chloride stress (T9 = Hg8ppm + 50 °C) representing the tolerance of selected specie by synthesizing osmolytes to resist oxidation mechanism. Furthermore, reduction in % MC (moisture content) is easily improved with foliar application of α-tocopherol and 50 °C thermopriming and 4 ppm heavy metal stress at T6 = Hg4ppm + 50 °C + α-tocopherol (150 mg/L), with a remarkable increase in plant vigor and germination energy. It has resulted that the inhibitory effect of only lower concentration (4 ppm) of heavy metal stress was ameliorated by exogenous application of α-tocopherol and thermopriming technique by synthesizing high levels of proline and antioxidant activities in maintaining seedling growth and development on heavy metal contaminated soil.