bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Using Crossover Breakpoints in Recombinant Inbred Lines to Identify Quantitative Trait Loci Controlling the Global Recombination Frequency
Authors: Esch Elisabeth , Szymaniak Jessica M , Yates Heather , Pawlowski Wojciech P , Buckler Edward S 
Published: October 2007

Abstract
Recombination is a crucial component of evolution and breeding, producing new genetic combinations on which selection can act. Rates of recombination vary tremendously, not only between species but also within species and for specific chromosomal segments. In this study, by examining recombination events captured in recombinant inbred mapping populations previously created for maize, wheat, Arabidopsis, and mouse, we demonstrate that substantial variation exists for genomewide crossover rates in both outcrossed and inbred plant and animal species. We also identify quantitative trait loci (QTL) that control this variation. The method that we developed and employed here holds promise for elucidating factors that regulate meiotic recombination and for creation of hyperrecombinogenic lines, which can help overcome limited recombination that hampers breeding progress.
The Blast Resistance Gene Pi37 Encodes a Nucleotide Binding Site–Leucine-Rich Repeat Protein and Is a Member of a Resistance Gene Cluster on Rice Chromosome 1
Authors: Lin Fei , Chen Shen , Que Zhiqun , Wang Ling , Liu Xinqiong , Pan Qinghua 
Published: October 2007

Abstract
The resistance (R) gene Pi37, present in the rice cultivar St. No. 1, was isolated by an in silico map-based cloning procedure. The equivalent genetic region in Nipponbare contains four nucleotide binding site–leucine-rich repeat (NBS–LRR) type loci. These four candidates for Pi37 (Pi37-1, -2, -3, and -4) were amplified separately from St. No. 1 via long-range PCR, and cloned into a binary vector. Each construct was individually transformed into the highly blast susceptible cultivar Q1063. The subsequent complementation analysis revealed Pi37-3 to be the functional gene, while -1, -2, and -4 are probably pseudogenes. Pi37 encodes a 1290 peptide NBS–LRR product, and the presence of substitutions at two sites in the NBS region (V239A and I247M) is associated with the resistance phenotype. Semiquantitative expression analysis showed that in St. No. 1, Pi37 was constitutively expressed and only slightly induced by blast infection. Transient expression experiments indicated that the Pi37 product is restricted to the cytoplasm. Pi37-3 is thought to have evolved recently from -2, which in turn was derived from an ancestral -1 sequence. Pi37-4 is likely the most recently evolved member of the cluster and probably represents a duplication of -3. The four Pi37 paralogs are more closely related to maize rp1 than to any of the currently isolated rice blast R genes Pita, Pib, Pi9, Pi2, Piz-t, and Pi36.
Role of the Caenorhabditis elegans Multidrug Resistance Gene, mrp-4, in Gut Granule Differentiation
Authors: Currie Erin , King Brian , Lawrenson Andrea L , Schroeder Lena K , Kershner Aaron M , Hermann Greg J 
Published: October 2007

Abstract
Caenorhabditis elegans gut granules are lysosome-related organelles with birefringent contents. mrp-4, which encodes an ATP-binding cassette (ABC) transporter homologous to mammalian multidrug resistance proteins, functions in the formation of gut granule birefringence. mrp-4(−) embryos show a delayed appearance of birefringent material in the gut granule but otherwise appear to form gut granules properly. mrp-4(+) activity is required for the extracellular mislocalization of birefringent material, body-length retraction, and NaCl sensitivity, phenotypes associated with defective gut granule biogenesis exhibited by embryos lacking the activity of GLO-1/Rab38, a putative GLO-1 guanine nucleotide exchange factor GLO-4, and the AP-3 complex. Multidrug resistance protein (MRP)-4 localizes to the gut granule membrane, consistent with it playing a direct role in the transport of molecules that compose and/or facilitate the formation of birefringent crystals within the gut granule. However, MRP-4 is also present in oocytes and early embryos, and our genetic analyses indicate that its site of action in the formation of birefringent material may not be limited to just the gut granule in embryos. In a search for genes that function similarly to mrp-4(+), we identified WHT-2, another ABC transporter that acts in parallel to MRP-4 for the formation of birefringent material in the gut granule.
A Transgenomic Cytogenetic Sorghum (Sorghum propinquum) Bacterial Artificial Chromosome Fluorescencein SituHybridization Map of Maize (Zea maysL.) Pachytene Chromosome 9, Evidence for Regions of Genome Hyperexpansion
Authors: Amarillo F Ina E , Bass Hank W 
Published: October 2007

AbstractA cytogenetic FISH map of maize pachytene-stage chromosome 9 was produced with 32 maize marker-selected sorghum BACs as probes. The genetically mapped markers used are distributed along the linkage maps at an average spacing of 5 cM. Each locus was mapped by means of multicolor direct FISH with a fluorescently labeled probe mix containing a whole-chromosome paint, a single sorghum BAC clone, and the centromeric sequence, CentC. A maize-chromosome-addition line of oat was used for bright unambiguous identification of the maize 9 fiber within pachytene chromosome spreads. The locations of the sorghum BAC–FISH signals were determined, and each new cytogenetic locus was assigned a centiMcClintock position on the short (9S) or long (9L) arm. Nearly all of the markers appeared in the same order on linkage and cytogenetic maps but at different relative positions on the two. The CentC FISH signal was localized between cdo17 (at 9L.03) and tda66 (at 9S.03). Several regions of genome hyperexpansion on maize chromosome 9 were found by comparative analysis of relative marker spacing in maize and sorghum. This transgenomic cytogenetic FISH map creates anchors between various maps of maize and sorghum and creates additional tools and information for understanding the structure and evolution of the maize genome.
Construction of a Sequence-Tagged High-Density Genetic Map of Papaya for Comparative Structural and Evolutionary Genomics in Brassicales
Authors: Chen Cuixia , Yu Qingyi , Hou Shaobin , Li Yingjun , Eustice Moriah , Skelton Rachel L , Veatch Olivia , Herdes Rachel E , Diebold Lauren , Saw Jimmy , Feng Yun , Qian Wubin , Bynum Lee , Wang Lei , Moore Paul H , Paull Robert E , Alam Maqsudul , Ming Ray 
Published: October 2007

Abstract
A high-density genetic map of papaya (Carica papaya L.) was constructed using microsatellite markers derived from BAC end sequences and whole-genome shot gun sequences. Fifty-four F2 plants derived from varieties AU9 and SunUp were used for linkage mapping. A total of 707 markers, including 706 microsatellite loci and the morphological marker fruit flesh color, were mapped into nine major and three minor linkage groups. The resulting map spanned 1069.9 cM with an average distance of 1.5 cM between adjacent markers. This sequence-based microsatellite map resolved the very large linkage group 2 (LG 2) of the previous high-density map using amplified fragment length polymorphism markers. The nine major LGs of our map represent papaya's haploid nine chromosomes with LG 1 of the sex chromosome being the largest. This map validates the suppression of recombination at the male-specific region of the Y chromosome (MSY) mapped on LG 1 and at potential centromeric regions of other LGs. Segregation distortion was detected in a large region on LG 1 surrounding the MSY region due to the abortion of the YY genotype and in a region of LG6 due to an unknown cause. This high-density sequence-tagged genetic map is being used to integrate genetic and physical maps and to assign genome sequence scaffolds to papaya chromosomes. It provides a framework for comparative structural and evolutional genomic research in the order Brassicales.
Linkage Disequilibrium in Related Breeding Lines of Chickens
Authors: Andreescu Cristina , Avendano Santiago , Brown Stewart R , Hassen Abebe , Lamont Susan J , Dekkers Jack C M 
Published: October 2007

Abstract
High-density genotyping of single-nucleotide polymorphisms (SNPs) enables detection of quantitative trait loci (QTL) by linkage disequilibrium (LD) mapping using LD between markers and QTL and the subsequent use of this information for marker-assisted selection (MAS). The success of LD mapping and MAS depends on the extent of LD in the populations of interest and the use of associations across populations requires LD between loci to be consistent across populations. To assess the extent and consistency of LD in commercial broiler breeding populations, we used genotype data for 959 and 398 SNPs on chromosomes 1 and 4 on 179–244 individuals from each of nine commercial broiler chicken breeding lines. Results show that LD measured by r2 extends over shorter distances than reported previously in other livestock breeding populations. The LD at short distance (within 1 cM) tended to be consistent across related populations; correlations of LD measured by r for pairs of lines ranged from 0.17 to 0.94 and closely matched the line relationships based on marker allele frequencies. In conclusion, LD-based correlations are good estimates of line relationships and the relationship between a pair of lines a good predictor of LD consistency between the lines.
A preoperatív kemo-radioterápia hatása az előrehaladott felső és középső harmadi nyelőcső laphámrákok kezelésébenr
Authors: Papp András , Cseke László , Pavlovics Gábor , Farkas Róbert , Varga Gábor , Márton Sándor , Pótó László , Ésik Olga , Horváth Örs Péter 
Published: October 2007

AbsztraktCél:Összehasonlítani a preoperatív alkalmazott kemo-radioterápia (CRT) segítségével elért eredményeinket különböző lokalizáciojú nyelőcső laphámrákok esetében.Módszer:1997 és 2005 között klinikánkon 102 előrehaladott stádiumban lévő nyelőcsőrákos beteg részesült preoperatív kezelésben. 40 esetben a daganat a nyelőcső felső harmadában (I. csoport), 62 esetben a középső harmadában (II. csoport) helyezkedett el. A túlélési eredményeket történelmi kontrollcsoporttal vetettük össze, majd a kombinált kezelésben részesült betegeknél a különböző lokalizációjú csoportokat hasonlítottuk össze.Eredmények:A történelmi kontrollcsoporttal történt összevetés szignifikáns túlélésbeni javulást igazolt a neoadjuváns kezelés hatására (p:0,0042). Az I-es csoportban 70%-ban került sor reszekcióra, ezek 50%-ában komplett patológiai remisszió (pCR) volt megfigyelhető. A perioperatív morbiditás 43%-os, a perioperatív mortalitás 14%-os volt. A II-es csoportban 69%-ban végeztünk reszekciót, pCR-t 7%-ban észleltünk. A perioperatív morbiditásunk 62%, a perioperatív mortalitásunk 18%-nak adódott. Az R0 reszekciók aránya (82% vs. 84%) és az átlagos túlélés (21 vs. 22 hónap) hasonló volt a két csoportban, azonban a pCR szignifikánsan jobb túlélést jelentett.Következtetés:A multimodális kezelés alkalmazása javítja a túlélést lokálisan előrehaladott nyelőcső laphámrákok esetén. Az I. csoportban észlelt szignifikánsan több komplett patológiai remisszió alapján úgy tűnik, hogy a felső harmadi lokalizációjú nyelőcső laphámrákok jobban reagálnak a multimodális kezelésre, mely új prognosztikai tényezőként szerepelhet a lokálisan előrehaladott nyelőcsőrákok kezelésében.
A colorectalis tumorok tüdő metastasisainak sebészi kezeléser
Authors: Zapf István , Molnár F Tamás , Benkő István , Kalmár Nagy Károly , Szántó Zalán , Pótó László , Horváth Örs Péter 
Published: October 2007

AbsztraktA szerzők az utóbbi 5 évben operált colorectalis eredetű tüdő metastasisok sebészi kezelésének retrospektiv értékeléséről számolnak be. Megvizsgálják a colorectalis tumorok pulmonalis áttétképzésének sajátságait és a túlélést befolyásoló prognosztikus faktorokat, valamint összevetik saját tapasztalataikat a nemzetközi szakirodalommal.2001 és 2005 között 33 betegen 37 műtétet végeztek. A betegek között 14 nő és 19 férfi volt, átlagéletkoruk 61.3 év (49–76 év). A műtéti típust, a betegségmentes időszakot (Disease Free Interval, DFI), az oldaliságot, az áttétszámot, a lokalizációt, a nyirokcsomó érintettséget, valamint a máj metastasisok jelenlétét vizsgálták lehetséges prognosztikus faktorként. A 37 műtét közül 20 szoliter, 17 multiplex elváltozás miatt történt. 25 esetben atypusos resectiot, 12 lobectomiát (melyből 1 sleeve resectio) és 1 esetben pulmonectomiát végeztek. 18 betegnél jobb, 9 betegnél bal oldali, és 6 betegnél kétoldali folyamatot operáltak. Hat páciensnél synchron ill. metachron hepaticus metastasis miatt máj resectio is történt.A túlélést Kaplan–Meier módszerrel, a tüdő resectio időpontjától kezdődően számították. Az átlagos betegségmentes időszak 27.6 hónap volt. A teljes beteganyagra vonatkoztatott átlagos túlélés 28 hónap volt. Ha csak tüdő metastasis jelentkezett, a 3 éves túlélés 52% volt.A colorectalis tumor utáni tüdőáttétek resectioja kedvezően befolyásolja a túlélést. A várakozással szemben, az operált szoliter ill. multiplex metastasisok (max. 7 metastasis) túlélési eredményei között nem találtak szignifikáns eltérést. A vizsgált beteganyagban a regionális nyirokcsomó áttétes betegek túlélése átlagosan 12 hónappal rövidebb, mint a nyirokcsomó negatív eseteké. A relatíve alacsony esetszám miatt a statisztikai következtetés korlátozott. A szakirodalom megfigyeléseivel ellentétben nem észlelték, hogy a 24 hónapnál hosszabb DFI után szignifikánsan hosszabb lenne a túlélés. A synchron ill. metachron májáttéttel rendelkező 6 beteg átlagos túlélése 10 hónappal rövidebb a többi betegénél, de az alacsony esetszám miatt ez nem bizonyító erejű. A vizsgált többi faktornak (lokalizáció, áttétszám, oldaliság) analízisük szerint nincs prediktiv értéke.
Posztoperatív medián sérvek rekonstrukciója retromuscularis helyzetű, sérvzsákkal borított hálóvalr
Authors: Bara Tivadar , Bancu Serban , György-Fazakas István , Azamfirei Leonard , Podeanu Daniela , ifj. Bara Tivadar 
Published: October 2007

Absztrakt
A laparotomiák egyik késői szövődménye a posztoperatív hasfali sérv. A hegsérvek feszülő varratokkal való rekonstrukciója után gyakran alakul ki recidiva. A szövetbarát műanyag hálók beültetésével, azaz feszülésmentes technikával lényegesen jobb eredmények érhetők el.
Klinikánkon 2001 és 2005 között a medián vonalban kialakult, nagy hasfali sérvek rekonstrukcióját 50 esetben retromuscularis pozicióba helyezett műanyag hálóval végeztük. A háló okozta szövődmények megelőzése céljából a hálót a sérvtömlőt képező peritoneum felhasználásával úgy a hasüreg, mint a sub-cutis felé is fedtük.
Műtét után egy esetben az a. epigastrica inferior sérülésére visszavezethető haematoma alakult ki. A többi betegünk szövődménymentesen gyógyult. A feszülő varratokkal végzett sérvműtétekkel összehasonlítva lényeges eredménynek tartjuk a posztoperativ fájdalom enyheségét és a betegek korai mobilizálhatóságát.

Következtetés: a rectus-hüvelybe helyezett és sérvtömlővel fedett műanyag háló egy alternatíva a nagy, medián hasfali defektusok rekonstrukciójában és a háló okozta szövődmények kivédésében.
Takeuchi-műtét, egy ritka szívműtét első sikeres hazai alkalmazásar
Authors: Hartyánszky István , Kádár Krisztina , Mihályi Sándor , Székely Edgár 
Published: October 2007

Absztrakt
Az arteria pulmonalis törzsből eredő bal arteria coronaria ritka fejlődési rendellenesség, amely a súlyos balkamra elégtelenség miatt, kezeletlenül csecsemőkorban 85%-os halálozással jár. Sebészi kezelésének módozatait illetően a kórosan eredő ér lekötését, (esetleg kiegészítve az arteria subclavia – bal arteria coronaria bypass készitésével), a bal coronaria szájadék aortába történő implantálása váltotta fel. Egy 20 hónapos kisded esetét ismertetik, akinél a coronaria szájadék átültetése technikai okok miatt nem volt lehetséges, ezért azt az aorto-pulmonalis fenestratio és arteria pulmonalis törzsben kialakított tunel készítésével kapcsolták az aortához. A műtét sikerét a jó korai eredmények igazolják. Ez az első sikeres Takeuchi-műtét hazánkban.
Áthatoló mellkassérülések diagnózisának és kezelésének időszerű kérdéseir
Authors: Zsolt Szentkereszty , Enikő Trungel , János Pósán , Péter Sápy , Tamás Szerafin , Sándor Sz. Kiss 
Published: October 2007

AbsztraktBevezetés:Az áthatoló mellkasi sérülések sikeres kezelése a korrekt, gyors diagnózisban és az adekvát sebészi kezelésben rejlik. A szerzők 109 mellkassérült beteg kapcsán értékelik a diagnózis és a kezelés aktuális kérdéseit a szövődmények és az eredmények tükrében.Betegek és módszerek:A 82 férfi és 27 nő sérült átlagos életkora 37,8 év volt. A sérülést 104 (95,4%) esetben szúrás, 4 (3,7%) esetben lövés és 1 (0,9%) esetben robbanás okozta.A 41 szív- és szívburoksérültnél 19 (46,3%) mellkas-rtg, 9 (22%) echocardiographia és 2-2 CT-vizsgálat, illetve diagnosztikus VATS történt. A 41 beteg közül 40-et megoperáltunk.A 68 nem szívtáji sérültnél minden esetben készült mellkas-rtg. 6 (8,8%) betegnél echokardiographia, 4-nél (5,9%) diagnosztikus VATS és 3-nál (4,4%) hasi UH készült. A betegek közül 13 (19,1%) esetben mellkas-drainage, 51 betegnél nyitott műtét és 4 betegnél VATS történt.Eredmények:A szív- és szívburoksérülteknél a mellkas-rtg, az echocardiographia és a VATS szenzitivitása 57,9%, 88,9%, illetve 100%, specificitása 26,3%, 88,9%, illetve 100% volt. A nem szívtáji sérülteknél a mellkas-rtg szenzitivitása 100%, a VATS szenzitivitása és specificitása egyaránt 100% volt.A posztoperatív szövődmények aránya 12,6% volt, mely a szívsérülteknél 15%, a nem szívtáji sérülteknél 10,9% volt. Halálozás csak a szívsérülteknél (7,3%) volt. Az átlagos halálozás 2,8% volt.Következtetés:Az áthatoló mellkasi sérültek életesélyei a gyors és célzott diagnosztikus tevékenységet követő korrekt kezelésnek köszönhetően biztatóak.
Hasfali sérvek laparoscopos rekonstrukciójar
Authors: László Sikorszki , János Bezsilla , Ákos Botos , János Berecz , Rita Temesi , Sándor Bende 
Published: October 2007

AbsztraktA feszülésmentes technika elterjedése, modern, szövetbarát hálók gyártása új műtéti technikák bevezetését tette lehetővé. A minimál invazív sebészet térnyerése a hasfali sérvek rekonstrukciójánál is megfigyelhető. A szerzők ennek tükrében végeztek laparoscopos hasfali rekonstrukciókat, melynek eredményei az irodalmi adatokkal egybecsengően igen kedvezőek. Az eljárás egyesíti a minimál invazív sebészet és a feszülésmentes technika előnyeit.A szerzők 102 beteg laparoscopos technikával operált hasfali sérv műtéti eredményeit ismertetik. Osztályukon 1999. január 1. és 2006. december 31. között 978 hasfali sérvműtét történt, ebből 102 laparoscoposan.A hasfali defektus átlagos nagysága 62 (12–160) négyzetcentiméter, a beültetett háló átlagos nagysága 300 (150–750) négyzetcentiméter volt.Az átlagos műtéti idő 70 (30–180) perc. Az átlagos ápolás 4 (1–7) nap.Az eddig operált és visszarendelt betegeiknél 2 recidívát észleltek. Betegeiket 2–96 hónapja ellenőrzik, az átlagos követési idő 18 hónap. Műtéti eredményeiket kedvezőnek ítélik, a laparoscopos megoldás jelentősen csökkenti a szövődmények gyakoriságát, a kórházi ápolási időt, gyorsabb felépüléshez vezet, a nyílt műtétnél jóval alacsonyabb recidívaaránnyal jár, kozmetikailag kedvezőbb, lehetővé teszi incisionalis sérveknél a fel nem ismert kisebb sérvkapuk feltárását és fedését.
Rectosigmoidealis tumor resectióját követő hasfali rekonstrukció osztályunkonr
Authors: Zoltán Lóderer , István Kovács , Gyula Kurán , Tamás Kovács , Attila Nagy 
Published: October 2007

Absztrakt
Középkorú nőbeteget operáltunk osztályunkon lokálisan kiterjedt rectosigmoidealis tumor (GII,T4Nx) miatt. Rectosigmoidealis resectiót és a tumor hasfali propagációja következtében a hasfal partialis exstirpációját végeztük. Műtéti radikalitás: R0. A hasfalat 3 db egymással, a maradék hasfallal és distalisan a symphysisszel összevarrt Gore Mycromesh Plus hálóval, majd kétoldali m.rectus femoris musculocutan neurovascularis lebennyel rekonstruáltuk. Féléves kontroll során recidívát nem észleltünk, passage rendezett, betegünk jó általános állapotban van, hasfala jól tart, mindennapi feladatait képes jól ellátni.
Gastrointestinalis vérzést okozó, preoperatív angiographiával kimutatott vékonybél-GISTr
Authors: András Jassó , László Bertha , Tibor Gyökeres , Imre Géza Takács , Attila Bursics 
Published: October 2007

Absztrakt
A szerzők egy 65 éves férfi esetét mutatják be, akit masszív gastrointestinalis vérzés miatt kezeltek. A betegnél a műtét előtt elvégzett angiographiával lokalizálták a jejunumon lévő vérzésforrást. A resecalt daganat szövettani vizsgálata gastrointestinalis stromalis tumort igazolt. A szerzők tárgyalják a vékonybélből származó vérzések preoperatív diagnosztikájának lehetőségeit és a GIST-tumorok molekuláris biológiájának, illetve kezelésének néhány érdekes vonását is.
Primer vékonybélrák ritka áttétele: ovariumtumorr
Authors: Attila Nagy , György Kerekes , Ákos Erényi , József Kocsis 
Published: October 2007

AbsztraktA primer vékonybélrák ritka, gyakran jellegtelen tüneteket okozó, nehezen kimutatható részét képezi az emésztőszervi daganatoknak. A rendszerint késői diagnózis idején az esetek felében már távoli áttétek vannak. A női nemben az emésztőszervi daganatok áttétei a máj és tüdő mellett sorrendben harmadikként az ovariumban alakulnak ki. Sokszor az eltávolított petefészek szövettani vizsgálata során derül fény a szekunder eredetre, tünetmentes primer daganat mellett. Az ovariumon talált daganat esetén a preoperatív kivizsgálás során gondolni kell arra, hogy a folyamat hátterében primer emésztőszervi daganat állhat.
Mesh‐free anterior vaginal wall repair: history or best practice?
Authors: McCracken Geoff R , Lefebvre Guylaine 
Published: October 2007

Key content

Surgical correction of anterior vaginal wall prolapse is a common gynaecological procedure, with traditional anterior colporrhaphy changing little over the past 100 years.
Within the literature, terminology is confusing, both on anatomical structures and classification of anterior vaginal wall prolapse.
Synthetic meshes have become available but the evidence to support their use is limited and long‐term adverse effects are not clear.
The paravaginal repair is an alternative to consider and can be approached vaginally, abdominally or laparoscopically.

Learning objectives

To revise the relevant anatomy of the anterior vaginal compartment and the classification of anterior vaginal wall prolapse.
To review the evidence for the use of permanent mesh in pelvic floor surgery.
To learn about the surgical options for correction of anterior vaginal wall prolapse without the use of vaginal mesh.

Ethical issues

Should permanent meshes be used for anterior vaginal wall prolapse outside a clinical research setting?

Please cite this article as: McCracken GR, Lefebvre G. Mesh‐free anterior vaginal wall repair: history or best practice? The Obstetrician & Gynaecologist 2007;9:233–242.
Management of early‐stage epithelial ovarian cancer
Authors: Nagar Hans , Dobbs Stephen 
Published: October 2007

Key content

Approximately 30% of women presenting with epithelial ovarian cancer will have early‐stage (stage I) disease.
The multidisciplinary team is central to deciding the optimal management for these women.
Comprehensive surgical staging is important in determining the need for chemotherapy.
Although the combined ACTION and ICON 1 studies of chemotherapy showed an improved overall survival, both included large numbers of incompletely staged women.

Learning objectives

To understand the problems in diagnosing early‐stage ovarian cancer and the need for referral to a multidisciplinary team in deciding on management.
To understand the importance of correct surgical staging and the possible need for chemotherapy.
To gain an understanding and awareness of the role of minimal access surgery and fertility‐sparing surgery.

Ethical issues

Difficulties in diagnosing early‐stage ovarian cancer can lead to incomplete staging and, ultimately, have a negative effect on prognosis.

Please cite this article as: Nagar H, Dobbs S. Management of early‐stage epithelial ovarian cancer. The Obstetrician & Gynaecologist 2007;9:243–247.