bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Peri‐mortem arrhythmias in the non‐cardiac intensive care unit
Authors: Okaj Iva , Vadakken Maria E. , Belley‐Côté Emilie P. , Lengyel Alexandra P. , Rai Anand S. , Suri Rubani S. , Healey Jeff S. , McIntyre William F. 
Published: June 2024

AbstractBackgroundCardiovascular failure is recognized as a common final pathway at the end of life but there is a paucity of data describing terminal arrhythmias.AimWe aimed to describe arrhythmias recorded peri‐mortem in critically ill patients.Study designWe enrolled intensive care unit patients admitted to two tertiary Canadian medico‐surgical centres. Participants wore a continuous electrocardiogram (ECG) monitor for 14 days, until discharge, removal or death. We recorded all significant occurrences of arrhythmias in the final hour of life.ResultsAmong 39 patients wearing an ECG monitor at the time of death, 22 (56%) developed at least 1 terminal arrhythmia as adjudicated by an arrhythmia physician: 23% (n = 9) had ventricular fibrillation/polymorphic ventricular tachycardia, 18% (n = 7) had sinoatrial pauses, 15% (n = 6) had atrial fibrillation and 13% (n = 5) had high‐degree atrioventricular block. Five participants (13%) developed multiple arrythmias.ConclusionsArrhythmias are common in dying critically ill patients. There is a roughly even distribution between ventricular arrhythmias, atrial fibrillation, sinus node dysfunction and atrioventricular block.Relevance to Clinical PracticeThe results of this study may be most useful for critically ill patients who are organ donation candidates. The appearance of arrhythmias may serve as a marker of change in clinical status for organ donation teams to plan mobilization efforts. In participants who are sedated or intubated, arrhythmias could be a surrogate marker for respiratory or neurologic changes.
Sociodemographic and clinical risk factors for suicidal ideation and suicide attempt in functional/dissociative seizures and epilepsy: a large cohort study
Authors: Faiman Irene , Hodsoll John , Jasani Iman , Young Allan H , Shotbolt Paul 
Published: June 2024

Background
People with functional/dissociative seizures (FDS) are at elevated suicidality risk.

Objective
To identify risk factors for suicidality in FDS or epilepsy.

Methods
Retrospective cohort study from the UK’s largest tertiary mental healthcare provider, with linked national admission data from the Hospital Episode Statistics. Participants were 2383 people with a primary or secondary diagnosis of FDS or epilepsy attending between 01 January 2007 and 18 June 2021. Outcomes were a first report of suicidal ideation and a first hospital admission for suicide attempt (International Classification of Diseases, version 10: X60–X84). Demographic and clinical risk factors were assessed using multivariable bias-reduced binomial-response generalised linear models.

Findings
In both groups, ethnic minorities had significantly reduced odds of hospitalisation following suicide attempt (OR: 0.45–0.49). Disorder-specific risk factors were gender, age and comorbidity profile. In FDS, both genders had similar suicidality risk; younger age was a risk factor for both outcomes (OR: 0.16–1.91). A diagnosis of depression or personality disorders was associated with higher odds of suicidal ideation (OR: 1.91–3.01). In epilepsy, females had higher odds of suicide attempt-related hospitalisation (OR: 1.64). Age had a quadratic association with both outcomes (OR: 0.88–1.06). A substance abuse disorder was associated with higher suicidal ideation (OR: 2.67). Developmental disorders lowered the risk (OR: 0.16–0.24).

Conclusions
This is the first study systematically reporting risk factors for suicidality in people with FDS. Results for the large epilepsy cohort complement previous studies and will be useful in future meta-analyses.

Clinical implications
Risk factors identified will help identify higher-risk groups in clinical settings.
Side effects of COVID-19 vaccines in paediatric patients: a review systematic and meta-analysis protocol
Authors: Freitas Cijara Leonice , Sarmento Ayane Cristine Alves , Serquiz Nicoli , Nobre Maria Luisa , Costa Ana Paula Ferreira , Medeiros Kleyton Santos , Gonçalves Ana Katherine 
Published: June 2024

IntroductionThe paediatric population represents a quarter of the world’s population, and like adult patients, they have also suffered immeasurably from the SARS-CoV-2 pandemic. Immunisation is an effective strategy for reducing the number of COVID-19 cases. With the advancements in vaccination for younger age groups, parents or guardians have raised doubts and questions about adverse effects and the number of doses required. Therefore, systematic reviews focusing on this population are needed to consolidate evidence that can help in decision-making and clinical practice. This protocol aims to assess the safety of COVID-19 vaccines in paediatric patients and evaluate the correlation between the number of vaccine doses and side effects.Methods and analysisWe will search the PubMed, ClinicalTrials.gov, Web of Science, Embase, CINAHL, Latin American and Caribbean Health Sciences Literature, Scopus and Cochrane databases for randomised and quasi-randomised clinical trials that list the adverse effects of the COVID-19 vaccine and assess its correlation with the number of doses, without any language restrictions. Two reviewers will select the studies according to the inclusion and exclusion criteria, extract data and asses for risk of bias using the Cochrane risk-of-bias tool. The Review Software Manager (RevMan V.5.4.1) will be used to synthesise the data. We will use the Working Group’s Grading of Recommendations Assessment, Development and Evaluations to grade the strength of the evidence of the results.Ethics and disseminationFormal ethical approval is not required as no primary data are collected. This systematic review will be disseminated through a peer-reviewed publication.PROSPERO registration numberCRD42023390077.
Extreme weather events and maternal health in low-income and middle-income countries: a scoping review
Authors: Pappas Anna , Kovats Sari , Ranganathan Meghna 
Published: June 2024

BackgroundDespite global efforts to improve maternal health and healthcare, women throughout the world endure poor health during pregnancy. Extreme weather events (EWE) disrupt infrastructure and access to medical services, however little is known about their impact on the health of women during pregnancy in resource-poor settings.ObjectivesThis review aims to examine the current literature on the impact of EWE on maternal health to identify the pathways between EWE and maternal health in low-income and middle-income countries to identify gaps.Eligibility criteriaStudies were eligible for inclusion if they were published before 15 December 2022 and the population of the studies included pregnant and postpartum women (defined at up to 6 weeks postpartum) who were living in low-income and middle-income countries. The exposure of the included study must be related to EWE and the result to maternal health outcomes.Sources of evidenceWe searched the literature using five databases, Medline, Global Health, Embase, Web of Science and CINAHL in December 2022. We assessed the results using predetermined criteria that defined the scope of the population, exposures and outcomes. In total, 15 studies were included.Charting methodsWe identified studies that fit the criteria and extracted key themes. We extracted population demographics and sampling methodologies, assessed the quality of the studies and conducted a narrative synthesis to summarise the key findings.ResultsFifteen studies met the inclusion criteria. The quantitative studies (n=4) and qualitative (n=11) demonstrated an association between EWE and malnutrition, mental health, mortality and access to maternal health services.ConclusionEWE negatively impact maternal health through various mechanisms including access to services, stress and mortality. The results have demonstrated concerning effects, but there is also limited evidence surrounding these broad topics in low-resource settings. Research is necessary to determine the mechanisms by which EWE affect maternal health.PROSPERO registration numberCRD42022352915.
Excess mortality across countries in the Western World since the COVID-19 pandemic: ‘Our World in Data’ estimates of January 2020 to December 2022
Authors: Mostert Saskia , Hoogland Marcel , Huibers Minke , Kaspers Gertjan 
Published: June 2024

IntroductionExcess mortality during the COVID-19 pandemic has been substantial. Insight into excess death rates in years following WHO’s pandemic declaration is crucial for government leaders and policymakers to evaluate their health crisis policies. This study explores excess mortality in the Western World from 2020 until 2022.MethodsAll-cause mortality reports were abstracted for countries using the ‘Our World in Data’ database. Excess mortality is assessed as a deviation between the reported number of deaths in a country during a certain week or month in 2020 until 2022 and the expected number of deaths in a country for that period under normal conditions. For the baseline of expected deaths, Karlinsky and Kobak’s estimate model was used. This model uses historical death data in a country from 2015 until 2019 and accounts for seasonal variation and year-to-year trends in mortality.ResultsThe total number of excess deaths in 47 countries of the Western World was 3 098 456 from 1 January 2020 until 31 December 2022. Excess mortality was documented in 41 countries (87%) in 2020, 42 countries (89%) in 2021 and 43 countries (91%) in 2022. In 2020, the year of the COVID-19 pandemic onset and implementation of containment measures, records present 1 033 122 excess deaths (P-score 11.4%). In 2021, the year in which both containment measures and COVID-19 vaccines were used to address virus spread and infection, the highest number of excess deaths was reported: 1 256 942 excess deaths (P-score 13.8%). In 2022, when most containment measures were lifted and COVID-19 vaccines were continued, preliminary data present 808 392 excess deaths (P-score 8.8%).ConclusionsExcess mortality has remained high in the Western World for three consecutive years, despite the implementation of containment measures and COVID-19 vaccines. This raises serious concerns. Government leaders and policymakers need to thoroughly investigate underlying causes of persistent excess mortality.
Area deprivation index predicts annual chronic kidney disease screening and chronic kidney disease development among patients with newly diagnosed hypertension and type 2 diabetes in a large midwestern health system: a retrospective cohort study
Authors: Ingle Mary , Khatib Rasha , Du Yuxian , Valuckaite Vesta , Singh Rakesh , Kong Sheldon , Williamson Todd , Baman Sarang 
Published: June 2024

BackgroundWe explore how area deprivation index (ADI), a national ranking of neighbourhood sociodemographic disadvantage is associated with chronic kidney disease (CKD) screening and development among patients with newly diagnosed hypertension (HTN) or type 2 diabetes (T2DM).MethodsPatients (n=235 208) with a new HTN or T2DM diagnosis between 2015 and 2018 in a large healthcare system were followed for 3 years to evaluate CKD screening (one estimated glomerular filtration rate and urinary albumin-to-creatine ratio) and CKD development. Multivariable logistic regression models evaluated associations between ADI quintiles with CKD screening and diagnosis.ResultsMost patients were white (57%) females (55%) with HTN (65%). Few were screened in the first year after diagnosis (17%) and 9% developed CKD within 3 years. The odds of patients being screened were 54% greater (OR 1.54; 95% CI 1.48 to 1.60) and 146% greater (OR 2.46; 95% CI 2.19 to 2.76) for developing CKD for most deprived compared with the least deprived.ConclusionsPatients with high ADI were more likely to be screened and almost twice as likely to develop CKD compared with the least deprived. Results highlight the importance of systematic health record data collection in large healthcare systems to evaluate social factors with health outcomes.
Evaluation of flow diverters for cerebral aneurysm therapy: recommendations for imaging analyses in clinical studies, endorsed by ESMINT, ESNR, OCIN, SILAN, SNIS, and WFITN
Authors: Fiehler Jens , Ortega-Gutierrez Santiago , Anagnostakou Vania , Cortese Jonathan , Cekirge H Saruhan , Fiorella David , Hanel Ricardo , Kulcsar Zsolt , Lamin Saleh , Liu Jianmin , Lylyk Pedro , Marden Franklin A , Pereira Vitor M , Psychogios Marios-Nikos , Rice Hal , Rouchaud Aymeric , Saatci Isil , Siddiqui Adnan H , Spelle Laurent , Yang Pengfei , Grams Astrid , Gounis Matthew J 
Published: June 2024

BackgroundMultiple studies and meta-analyses have described the technical and clinical outcomes in large cohorts of aneurysm patients treated with flow diverters (FDs). Variations in evaluation methodology complicate making comparisons among studies, hinder understanding of the device behavior, and pose an obstacle in the assessment of further advances in FD therapy.MethodsA multidisciplinary panel of neurointerventionalists, imaging experts, and neuroradiologists convened with the goal of establishing consensus recommendations for the standardization of image analyses in FD studies.ResultsA standardized methodology is proposed for evaluating and reporting radiological outcomes of FD treatment of intracranial aneurysms. The recommendations include general imaging considerations for clinical studies and evaluations of longitudinal changes, such as neointimal lining and stenosis. They cover standards for classification of aneurysm location, morphology, measurements, as well as the assessment of aneurysm occlusion, wall apposition, and neck coverage. These reporting standards further define four specific braid deformation patterns: foreshortening, fish-mouthing, braid bump deformation, and braid collapse, collectively termed ‘F2B2’.ConclusionsWhen widely applied, standardization of methods of measuring and reporting outcomes will help to harmonize the assessment of treatment outcomes in clinical studies, help facilitate communication of results among specialists, and help enable research and development to focus on specific aspects of FD techniques and technology.
Laser spectroscopy of magnetic splitting of Pr I levels in the presence of saturation effects
Authors: Sobolewski Ł. M. , Windholz L. , Kwela J. 
Published: June 2024

Abstract
Laser spectroscopy is a very precise tool in determining atomic structure data. However, in the case of complex spectra, when the individual components of the spectra cannot be separated, precise analysis is hindered by the appearing saturation effect. Sometimes this effect is so large that the spectrum simulation does not provide precise results. In the present work, we present the analysis of the Zeeman spectra of seven praseodymium lines in the range of 566–652 nm, which were recorded using the LIF technique in the presence of the saturation effect. To analyze these spectra, we used a specially dedicated computer program, which allowed for very accurate matching of the simulated spectrum to the recorded experimental shape. As a result of the conducted research, we determined 14 Lande factor values, 3 of which are new.

Graphic Abstract
How the twofold light cone arises from nonlinear electrodynamics
Authors: Breton Nora , Acevedo Alfonso S. 
Published: June 2024

AbstractWe analyze the propagation of light signals in the context of nonlinear electrodynamics. As a general feature of the nonlinear theories, the superposition principle is no longer satisfied. In the electromagnetic theory, this is due to the self-interactions of the field and light propagation is governed by an effective or optical metric. We present a simple derivation of the two light cones that arise if the Lagrangian depends on the electromagnetic invariants in a nonlinear way. Using the algebraic properties of the electromagnetic tensor $$f_{\mu \nu }$$

f

μ
ν

, we determine the dispersion relations from the eigenvalues of a Sturm–Liouville equation. It turns out that in the presence of a background field, light propagation can be slower or faster than the one in vacuum. We also derive the corresponding transport vector fields.
ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНЕ ВИВЧЕННЯ СИНЬОГНІЙНИХ АВТОВАКЦИН, ОТРИМАНИХ МОДИФІКОВАНИМ ФОТОДИНАМІЧНИМ СПОСОБОМ
Authors: Деркач С. А. , Куцай Н. М. , Скляр Н. І. , Воронкіна І. А. , Дяченко В. Ф. 
Published: June 2024

Метою дослідження є підвищення ефективності лікування білих мишей із синьогнійною інфекцією шляхом застосування автовакцин, отриманих із використанням методу фотодинамічної інактивації збудника.
Матеріали і методи. Експериментальні серії автовакцин отримували модифікованим фотодинамічним способом. Для дослідів були задіяні 150 білих безпородних мишей, масою 18-20 г. Для інфікування лабораторних тварин визначали LD50 штамів P. aeruginosa. Ефективність вакцинотерапії оцінювали шляхом порівняння показників виживання мишей у дослідній та контрольній групах.
Результати досліджень. В експерименті вивчено перспективність застосування автовакцин при лікуванні мишей, попередньо інфікованих гомологічним штамом P. aeruginosa. Отримані результати свідчать про високу ефективність вакцинотерапії інфікованих тварин, оскільки показники виживання в дослідній групі склали 71,8 %, тобто були у 3 рази вищі, порівняно з контрольною групою. Вакцинація у період клінічних проявів інфекції (на 3-5-й день після зараження) також була ефективною, оскільки кількість загиблих тварин була достовірно меншою (p<0,05). Більше того, навіть за відсутності повного одужання, лікування автовакциною суттєво подовжувало їх життя (до 20-30 днів) та зменшувало ступінь клінічних симптомів захворювання.
Висновок. Експериментальні дослідження засвідчили, що отримані розробленим способом синьогнійні автовакцини здатні забезпечити високу протективну та терапевтичну активність (у 3 рази більшу кількість тварин, що вижили), тому подальше вивчення особливостей автовакцинотерапії є актуальним і перспективним.
ГОСТРІ АЛЕРГІЧНІ РЕАКЦІЇ В УМОВАХ ЛІКАРНЯНОГО ЗАКЛАДУ: СУЧАСНИЙ МЕДСЕСТРИНСЬКИЙ ПІДХІД
Authors: Томків А. А. , Корневич В. О. 
Published: June 2024

Вступ. Незважаючи на те, що стан здоров’я пацієнта зазвичай оцінює лікар, сучасний медсестринський підхід передбачає володіння навичками, необхідними для того, щоб розпізнати невідкладний стан і усунути його. У статті окреслено основні тригери анафілаксії, що розвивається в умовах лікарняного закладу. Проаналізовано частоту виникнення гострих алергічних реакцій, зважаючи на профіль лікарняного відділення. Описано медсестринський менеджмент з точки зору клінічного протоколу для пацієнтів з анафілаксією.
Мета роботи – оцінити тактику медсестер у разі виникнення невідкладного стану в пацієнта з гост­рою алергічною реакцією, запропонувати сучасний медсестринський підхід відповідно до протоколу надання екстреної медичної допомоги.
Основна частина. У дослідженні взяли участь 30 медсестер із 6 найбільш навантажених пацієнтами відділень багатопрофільної лікарні обласного типу. З метою визначення частоти розвитку гострих алергічних реакцій, що провокують виникнення анафілактичного шоку, а також оцінки тактики медсестри при цьому було проведено анонімне опитування. Крім загальних питань, оцінювали першочергові дії медсестри при виникненні анафілаксії в пацієнта відповідно до сучасного протоколу надання екстреної медичної допомоги, а саме використання епінефрину як препарату першої лінії. Дослідження показало, що 56 % опитаних у своїй професійній діяльності стикались з розвитком у хворих гострих алергічних реакцій, які потребували невідкладного лікування. Більша частина з них (61 %) діагностувала анафілактичний шок самостійно. При цьому 68 % гострих алергічних реакцій супроводжувалися проявами дихальної недостатності та потребували вентиляційної підтримки й оксигенотерапії.
Висновки. Найбільше занепокоєння викликає низький показник (лише 34 %) першочергового застосування медсестрою епінефрину при виявленні анафілаксії, що свідчить про низьку обізнаність щодо розпізнавання та дій при виникненні в пацієнта невідкладного стану, спричиненого дією алергену. Розробка сучасного медсестринського підходу при розвитку невідкладного стану в хворого з анафілаксією значно збільшить відсоток стабілізації його стану до моменту приходу лікаря.
ПСИХОСОЦІАЛЬНА РЕАБІЛІТАЦІЯ УЧАСНИКІВ БОЙОВИХ ДІЙ І ПОСТРАЖДАЛИХ ПІД ЧАС ВІЙНИ: СТРУКТУРА ОСНОВНИХ ПСИХОЛОГІЧНИХ ПОРУШЕНЬ СЕРЕД ВІЙСЬКОВОСЛУЖБОВЦІВ ТА ВИЗНАЧЕННЯ РОЛІ МЕДСЕСТРИ В РЕАБІЛІТАЦІЙНОМУ ПРОЦЕСІ
Authors: Довгополий О. С. , Прокопович О. А. 
Published: June 2024

Вступ. Психосоціальні порушення спостерігають у більшості військовослужбовців і постраждалих під час війни, які перебувають на стаціонарному лікуванні внаслідок поранень. Своєчасна діагностика постстресових порушень дозволяє попередити розвиток хронічних форм психічних розладів та соматичних захворювань, розробити індивідуальну тактику психосоціальної реабілітації для покращення якості життя і соціальної адаптації поранених військовослужбовців і постраждалих під час війни. Надання психологічної та соціальної допомоги в Україні регулюється на державному рівні, проте не задовольняє зростаючих потреб за умов війни, що триває.
Мета роботи – з’ясувати основні психосоціальні проблеми військовослужбовців, які перебувають на стаціонарному лікуванні з приводу поранень, і визначити роль медсестри/медбрата у проведенні реабілітаційних заходів для прискорення їх одужання, проаналізувати літературу щодо методів психодіагностики та психосоціальної реабілітації учасників бойових дій у країнах Європи і США та порівняти з вітчизняними на сучасному етапі.
Основна частина. У дослідженні взяли участь 45 осіб чоловічої статі – військовослужбовців віком від 18 до 53 років (середній вік становив (32,5±0,3) року), які перебували на стаціонарному лікуванні з приводу поранень різного ступеня тяжкості на базі КНП Кам’янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Проведено онлайн-опитування респондентів на платформі Google Forms для з’ясування їх психологічного стану. Для цього використовували коротку шкалу тривоги, депресії і посттравматичного стресового розладу, госпітальну шкалу тривоги і депресії (HADS) та анкету, яку ми спеціально розробили (містить 12 запитань, за якими оцінювали якість надання медичних і реабілітаційних послуг у лікувальному закладі, ставлення персоналу відділень до пацієнтів, роль медсестри в покращенні стану їх здоров’я). Аналіз та впровадження досвіду медичної і психосоціальної реабілітації країн Європи та США дають змогу розширити існуючі реабілітаційні програми, поліпшити якість надання послуг і прискорити відновлення військовослужбовців. Також важливим завданням є чітка регламентація ролі медсестри/медбрата в реабілітаційному процесі та розширення їх повноважень для покращення якості реабілітаційного процесу.
Висновки. Отримані результати дослідження свідчать про необхідність удосконалення програм комплексної реабілітації військовослужбовців і розширення повноважень медсестри в реабілітаційному процесі. З’ясовано структуру психоневрологічних порушень у пацієнтів військовослужбовців та важливість професійної компетентності медсестри в роботі з постраждалими від військових дій під час стаціонарного етапу реабілітації.