bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ВПЛИВ ЛІПІДНОГО ТА ВУГЛЕВОДНОГО ОБМІНУ НА СТРУКТУРНІ ЗМІНИ ОКА У ПАЦІЄНТІВ РІЗНОЇ СТАТІ
Authors: Турчин М. В. , Кліщ І. М. 
Published: August 2024

Вступ. В останні роки різко зростає захворюваність на метаболічний синдром, неалкогольну жирову хворобу печінки, цукровий діабет 2 типу, в патогенезі яких лежить порушення обміну речовин. Діабетична мікроангіопатія є одним з основних ускладнень при цукровому діабеті, включаючи нефропатію, діабетичну ретинопатію, серцево-судинні захворювання і нейропатію.
Мета дослідження – проаналізувати особливості змін показників вуглеводного і ліпідного профілів крові у пацієнтів різної статі при цукровому діабеті 2 типу.
Методи дослідження. Обстежено пацієнтів із цукровим діабетом 2 типу (40 жінок і 40 чоловіків), середній вік яких становив 45–55 років. Усі вони були різного ступеня компенсації діабету і тривалості захворювання. У роботі використано дані показників ліпідного та вуглеводного спектрів крові (аланінамінотрансферази, аспартатамінотрансферази, глікемії натще, ліпопротеїнів високої щільності, ліпопротеїнів низької щільності, триацилгліцеролів, загального холестеролу і глікованого гемоглобіну). Дослідження показників ліпідного спектра крові проводили на біохімічних аналізаторах компанії “Roche”: Cobas e411, Cobas 6000, Integra 400 plus, Steellex M200. Ушкодження сітківки оцінювали за допомогою зворотної (непрямої) офтальмоскопії, застосовуючи щілинну лампу TOPCON SL-3C та офтальмологічну лінзу для офтальмоскопії VOLK Super Field NC.
Результати й обговорення. Лабораторні показники, що відображають стан вуглеводного та ліпідного обміну, у хворих, які мали тяжчі прояви діабетичної ретинопатії, були достовірно більшими, ніж у пацієнтів з початковими проявами цього захворювання. Середні рівні глюкози у чоловіків та жінок з різними стадіями розвитку діабетичної ретинопатії достовірно перевищували нормальні показники глюкози крові. При оцінці середнього рівня ліпопротеїнів високої щільності встановлено, що у чоловіків з діабетичною непроліферативною ретинопатією тяжкої стадії він був достовірно більшим за норму. При діабетичній непроліферативній ретинопатії у чоловіків та жінок спостерігали достовірно вищий середній рівень ліпопротеїнів низької щільності. Вміст загального холестеролу також був достовірно більшим у чоловіків та жінок. У чоловіків з діабетичною непроліферативною ретинопатією помірної і тяжкої стадій та в жінок з ретинопатією тяжкої стадії рівень триацилгліцеролів перевищував норму. Вміст глікованого гемоглобіну в чоловіків та жінок з діабетичною непроліферативною ретинопатією всіх стадій був достовірно більшим.
Висновки. Порушення ліпідного обміну при цукровому діабеті характеризується розвитком високоатерогенної комбінованої дисліпідемії зі зростанням рівнів загального холестеролу, триацилгліцеролів, ліпопротеїнів низької щільності. Рівні глюкози та глікованого гемоглобіну достовірно підвищені у пацієнтів з різними стадіями ретинопатій.
ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНІ ДОСЛІДЖЕННЯ З РОЗРОБЛЕННЯ СКЛАДУ І ТЕХНОЛОГІЇ ТВЕРДИХ ЖЕЛАТИНОВИХ КАПСУЛ ТА МЕТОДИК ЇХ АНАЛІЗУ
Authors: Шмалько О. О. , Вишневська Л. І. 
Published: August 2024

Вступ. Захворювання органів травлення є однією з найбільш поширених груп захворювань і становлять близько 10 % усіх хвороб. В Європі кожного року реєструють понад 30 тис. нових випадків коліту на 1 млн населення. Перше місце займають хвороби системи кровообігу – 52,1 і 50,2 %; друге – хвороби органів дихання, цей показник постійний і становить 8,1 %; третє місце належить хворобам органів травлення – 9,4 і 10,1 % відповідно в 2010 та 2017 рр.
Мета дослідження – провести експериментальні дослідження з розроблення оригінального лікарського препарату у формі твердих желатинових капсул з поліекстрактом сухим “Поліекс”.
Методи дослідження. Використовували бібліосемантичні, фармакотерапевтичні, фізико-хімічні, біофармацевтичні й статистичні (Statistica (“StatSoft”, США) методи дослідження. Кристалографічні дослідження поліекстракту сухого виконували за допомогою мікроскопічного аналізу на лабораторному ­мікроскопі Konus-Aсademy (при збільшенні окуляра в 40 разів) із вбудованою відеокамерою Scope Tek. Насипний об’єм і насипну густину визначали на струшувальному приладі моделі 545-АК-3, сипкість – за допомогою лійки з вібропристроєм ВП-12А. Аналіз біологічно активних речовин проводили методом абсорбційної спектрофотометрії за допомогою спектрофотометра Schimadzu UV-2600 (Японія).
Результати й обговорення. Вивчено вихідні технологічні параметри поліекстракту сухого та визначено, що він має завищений показник плинності, що негативно впливатиме на процес інкапсулювання при проведенні технологічного процесу. Враховуючи необхідність зниження показників вологопоглинання поліекстракту сухого та підвищення ефекту плинності капсульної маси, під час експериментальних досліджень обрали такі допоміжні речовини: мікрокристалічної целюлози 145 мг, аеросилу 3 мг і тальку 2 мг. Розроблено методику визначення суми поліфенольних сполук у перерахунку на кислоту галову методом абсорбційної спектрофотометрії. Електронний спектр поглинання 0,005 % водного розчину поліекстракту сухого в ділянці від 220 до 400 нм характеризувався наявністю плеча в ділянці від 260 до 269 нм. При проведенні експерименту капсули через 30 хв показали ступінь розчинення ≥85 % суми поліфенольних сполук у перерахунку на кислоту галову.
Висновки. На підставі проведених фармакотехнологічних, кристалографічних, фізико-хімічних і біофармацевтичних досліджень теоретично й експериментально обґрунтовано та розроблено оптимальний склад і визначено деякі технологічні параметри виробництва капсул з фітоекстрактом сухим, а також методику визначення суми поліфенольних сполук у перерахунку на кислоту галову.
ДОСЛІДЖЕННЯ ЖИРНОКИСЛОТНОГО СКЛАДУ ТРАВИ ПЕРЕСТРІЧУ ГАЙОВОГО (MELAMPYRUM NEMOROSUM L.)
Authors: Рєзнік В. В. , Грицик А. Р. 
Published: August 2024

Вступ. Лікарські засоби рослинного походження останнім часом усе частіше застосовують при лікуванні та профілактиці багатьох хвороб. Згідно з літературними джерелами, важливу роль для життєдіяльності організму відведено ненасиченим жирним кислотам, адже саме вони знижують рівень ліпопротеїнів та холестерину в крові, що сприяє зменшенню кількості атеросклеротичних бляшок і гальмує розвиток атеросклерозу. Ненасичені жирні кислоти входять до складу фосфоліпідів, ліпопротеїнів клітинних мембран; беруть участь в обміні речовин, а також є структурною складовою сполучних тканин і нервових волокон. Одним із представників флори України, що містить жирні кислоти, потрібно виділити перестріч гайовий (Melampyrum nemorosum L.), який належить до родини ранникові (Scrophulariaceae), підкласу Lamiideae.
Мета дослідження – вивчити якісний склад та кількісний вміст жирних кислот у траві перестрічу гайового (M. nemorosum) траві залежно від місця зростання і періоду заготівлі.
Методи дослідження. Об’єкт дослідження – зразки трави перестрічу гайового, заготовлені в околицях с. Микитинці Косівського району Івано-Франківської області в різні фази вегетації у 2022 і 2023 рр.; околицях с. Вікторів Галицького району Івано-Франківської області у 2022 р.; околицях с. Спас Коломийського району Івано-Франківської області у 2022 р.; околицях с. Городець Сарненського району Рівненської області у 2022 р.; околицях с. Торунь Хустського району Закарпатської області у 2022 р. Якісний склад та кількісний вміст жирних кислот у досліджуваних зразках сировини досліджували методом газової хроматографії за методикою ДСТУ 2575-94. Метод полягає у перетворенні тригліцеридів жирних кислот на метилові естери жирних кислот з подальшим газохроматографічним аналізом. Для дослідження використовували газовий лабораторний хроматограф Купол-55 з полуменево-іонізаційним детектором та програмуванням температури, а також термостатом для температур, не нижчих 200 °С, і випарником для температур, не нижчих 300 °С. Дослідження проводили на газохроматографічній колонці з нержавіючої сталі. Як нерухому фазу використовували 10 % діетиленглікольсукцинат, як рухому – азот. Сорбентом був хроматон N-AW-DMCS 0,16–0,2 мм.
Результати й обговорення. У траві перестрічу гайового ідентифіковано від 6 до 8 жирних кислот залежно від періоду заготівлі та місця зростання. Кількісно переважали лінолева (28,26–60,44 %), пентадеканова (8,51–25,55 %), олеїнова (7,22–20,92 %), стеаринова (1,01–34,21 %) та ейкозенова (1,46–33,21 %) кислоти. Також було виявлено гексадеканову, міристинову і ліноленову кислоти, вміст яких становив до 11,26 %.
Висновки. У ході дослідження було встановлено якісний склад та кількісний вміст жирних кислот у траві перестрічу гайового. Загалом ідентифіковано до 8 жирних кислот, серед яких значно переважали лінолева, пентадеканова, олеїнова, стеаринова та ейкозенова.
Long Term Outcomes After Renal Revascularization for Atherosclerotic Renovascular Disease in the ASTRAL Trial
Authors: O’Keeffe Hannah , Green Darren , de Bhailis Aine , Chinnadurai Rajkumar , Wheatley Keith , Moss Jonathan , Kalra Philip A. ,   on behalf of the ASTRAL Investigators
Published: August 2024

BACKGROUND:
The ASTRAL trial (Angioplasty and Stenting for Renal Artery Lesions) recruited 806 patients between 2000 and 2007. Patients with atherosclerotic renal artery stenosis (RAS) and clinician uncertainty about the benefit of revascularization were randomized 1:1 to medical therapy with or without renal artery stenting. The initial results were presented in 2009 at a median 33.6-month follow-up, with no benefit of revascularization on renal or cardiovascular outcomes. Surviving patients remained under follow-up until the end of 2013, and the long-term results are presented in this study.

METHODS:
Data were analyzed to assess whether there was a later impact of revascularization on renal function, cardiovascular events, and survival, including a composite outcome of renal and cardiovascular outcomes and death (as in the CORAL trial [Cardiovascular Outcomes in Renal Atherosclerotic Lesions]). Prespecified subgroup analyses included different categories of renal function, rapid deterioration in kidney function, and degree of RAS. Post hoc analyses of patients with severe RAS (bilateral 70% or >70% in a solitary kidney), those with or without proteinuria, and a per-protocol analysis were performed.

RESULTS:

The mean age of the entry population was 70.5 years, the mean estimated glomerular filtration rate was 40 mL/min/1.73 m
2
, the mean RAS was 76%, and the mean blood pressure was 150/76 mm Hg; 83% of the revascularization group underwent attempted stenting. The median follow-up was 56.4 months, with 108 patients lost to follow-up. By the end of follow-up, 50% of the evaluable population had died, 18% had suffered a first renal event, and 40% had suffered a first cardiovascular event. No statistical difference was observed for any outcome in the intention-to-treat and per-protocol analyses.

CONCLUSIONS:
The long-term follow-up of the ASTRAL trial showed no overall benefit of renal revascularization to renal and cardiovascular outcomes. It has been highlighted that a proportion of the population had lower-risk RAS, and there is likely to be merit in further study in a higher-risk population.

REGISTRATION:

URL:
https://www.isrctn.com
; Unique identifier: ISRCTN59586944.
Age- and Sex-Specific Analysis of Stroke Hospitalization Rates, Risk Factors, and Outcomes From German Nationwide Data
Authors: Kelly Dearbhla M. , Engelbertz Christiane , Rothwell Peter M. , Anderson Christopher D. , Reinecke Holger , Koeppe Jeanette 
Published: August 2024

BACKGROUND:
Significant age and sex differences have been reported at each stage of the stroke pathway, from risk factors to outcomes. However, there is some uncertainty in previous studies with regard to the role of potential confounders and selection bias. Therefore, using German nationwide administrative data, we aimed to determine the magnitude and direction of trends in age- or sex-specific differences with respect to admission rates, risk factors, and acute treatments of ischemic and hemorrhagic stroke.

METHODS:
We obtained and analyzed data from the Research Data Centres of the Federal Statistical Office for the years 2010 to 2020 with regard to all acute stroke hospitalizations, risk factors, treatments, and in-hospital mortality, stratified by sex and stroke subtype. This database provides a complete national-level census of stroke hospitalizations combined with population census counts. All hospitalized patients ≥15 years with an acute stroke (diagnosis code: I60-64) were included in the analysis.

RESULTS:

Over the 11-year study period, there were 3 375 157 stroke events; 51.2% (n=1 728 954) occurred in men. There were higher rates of stroke admissions in men compared with women for both ischemic (378.1 versus 346.7/100 000 population) and hemorrhagic subtypes (75.6 versus 65.5/100 000 population) across all age groups. The incidence of ischemic stroke admissions peaked in 2016 among women (354.0/100 000 population) and in 2017 among men (395.8/100 000 population), followed by a consistent decline from 2018 onward. There was a recent decline in hemorrhagic stroke admissions observed for both sexes, reaching its nadir in 2020 (68.9/100 000 for men; 59.5/100 000 for women). Female sex was associated with in-hospital mortality for both ischemic (adjusted odds ratio, 1.11 [1.09–1.12];
P
<0.001) and hemorrhagic stroke (adjusted odds ratio, 1.18 [95% CI, 1.16–1.20];
P
<0.001).

CONCLUSIONS:
Despite improvements in stroke prevention and treatment pathways in the past decade, sex-specific differences remain with regard to hospitalization rates, risk factors, and mortality. Better understanding the mechanisms for these differences may allow us to develop a sex-stratified approach to stroke care.
Improved Dementia Prediction in Cerebral Small Vessel Disease Using Deep Learning–Derived Diffusion Scalar Maps From T1
Authors: Chen Yutong , Tozer Daniel , Li Rui , Li Hao , Tuladhar Anil , De Leeuw Frank Erik , Markus Hugh S. 
Published: August 2024

BACKGROUND:
Cerebral small vessel disease is the most common pathology underlying vascular dementia. In small vessel disease, diffusion tensor imaging is more sensitive to white matter damage and better predicts dementia risk than conventional magnetic resonance imaging sequences, such as T1 and fluid attenuation inversion recovery, but diffusion tensor imaging takes longer to acquire and is not routinely available in clinical practice. As diffusion tensor imaging–derived scalar maps—fractional anisotropy (FA) and mean diffusivity (MD)—are frequently used in clinical settings, one solution is to synthesize FA/MD from T1 images.

METHODS:
We developed a deep learning model to synthesize FA/MD from T1. The training data set consisted of 4998 participants with the highest white matter hyperintensity volumes in the UK Biobank. Four external validations data sets with small vessel disease were included: SCANS (St George’s Cognition and Neuroimaging in Stroke; n=120), RUN DMC (Radboud University Nijmegen Diffusion Tensor and Magnetic Resonance Imaging Cohort; n=502), PRESERVE (Blood Pressure in Established Cerebral Small Vessel Disease; n=105), and NETWORKS (n=26), along with 1000 normal controls from the UK Biobank.

RESULTS:
The synthetic maps resembled ground-truth maps (structural similarity index >0.89 for MD maps and >0.80 for FA maps across all external validation data sets except for SCANS). The prediction accuracy of dementia using whole-brain median MD from the synthetic maps is comparable to the ground truth (SCANS ground-truth c-index, 0.822 and synthetic, 0.821; RUN DMC ground truth, 0.816 and synthetic, 0.812) and better than white matter hyperintensity volume (SCANS, 0.534; RUN DMC, 0.710).

CONCLUSIONS:
We have developed a fast and generalizable method to synthesize FA/MD maps from T1 to improve the prediction accuracy of dementia in small vessel disease when diffusion tensor imaging data have not been acquired.
The London Convention and Protocol: Adapting to Address the Ocean-Climate Crisis
Authors: Vivian Chris , Del Savio Linda 
Published: August 2024

Abstract
The international community is confronted with urgent questions relating to the protection of the marine environment, as well as climate change mitigation. In this vein, ocean interventions, such as ocean fertilisation and carbon capture and sequestration in sub-sea geological formations have gained popularity in order to accelerate the uptake of anthropogenic carbon dioxide. The interaction of such technologies with the ocean environment can potentially cause unintended effects beyond sequestration and storage of atmospheric carbon, hence clear regulations, adapting to emerging technologies and based on public international law, are indispensable and to be based on scientific evidence and research.
Physiological responses and microbiota shifts after spermidine administration as a postbiotic on rodents fed a high-fat high-fructose diet
Authors: Melo N.C.O. , Cuevas-Sierra A. , Casillas-Fikentscher A. , Arellano-Garcia L. , Portillo M.P. , Milton-Laskibar I. , Martinez J.A. 
Published: August 2024

Abstract
The consumption of a high-fat high-fructose diet partly resemble the western dietary patterns, which is closely associated with excessive body adiposity and metabolic disorders, such as obesity and type 2 diabetes. Moreover, this unhealthy regime produces unfavourable changes on the faecal microbiota, potentially interfering with microorganisms postbiotic function, such as spermidine, a natural polyamine that has been involved in the control of weight gain. The study aimed to analyse the repercussions of spermidine supplementation on somatic measurements, metabolic markers, and the faecal microbiota profile of rats fed a diet rich in fat and fructose. Indeed, Wistar males with oral administration of spermidine (20 mg/kg/day) for 6 weeks were evaluated for food and energy intake, biochemical markers, and faecal microbiota signatures. The daily use of spermidine decreased weight gain (), reduced feed efficiency (), and attenuated visceral fat deposition (), although no effect on energy intake, hepatic weight, triglyceride and glucose index and atherogenic indexes. Similarly, the consumption of spermidine partially restored the presence of microbial species, notably Akkermansia muciniphila. Elevated concentrations of this species were linked to a decrease in triglycerides (), indicating that the supplementation of spermidine might contribute to managing energy fuel homeostasis in association with an obesogenic diet.
Effects of dental implant surface biomodification with Limosilactobacillus reuteri on early bone healing: an experimental animal study
Authors: Ozcan M. , Teughels W. , Alkaya B. , Turer O.U. , Selimli F. , Kayhan H.G. , Yıldız H.S. , Haytac M.C. 
Published: August 2024

Abstract
The aim of this animal study was to compare the primary/secondary stability and micro-CT bone and tissue volumes of implants that were immersed in Limosilactobacillus reuteri, cholecalciferol-D3 (vitamin D) and injectable platelet-rich fibrin (i-PRF) suspensions/solutions before placement in bone. 40 implants (10 in each group) were placed in the iliac crest of 5 sheep. The implants were immersed in L. reuteri, vitamin D or i-PRF solutions for five minutes before placement or left unsoaked as controls. Implant stability was determined by ISQ values and bone volume around implants was histomorphometrically analysed by micro-CT evaluation. At 4 weeks, implants in the L. reuteri group showed the highest secondary stability and 2- and 3D BV/TV values. Both L. reuteri and vitamin D immersed implants had higher osseointegration values compared to the implants in the i-PRF group and controls. There were no statistical differences between L. reuteri and vitamin D immersed implants. Within the limits of the study, the results suggest that immersing implants in L. reuteri or vitamin D suspensions/solutions before implant placement in bone may have beneficial effects on osseointegration.
Evolution and Drivers of Extreme Subsurface Marine Heatwaves in the Western Tropical Pacific Ocean during 2008 and 2010–11
Authors: Li Shihan , Hu Shijian 
Published: August 2024

Abstract
Marine heatwaves (MHWs) have adverse impacts on marine ecosystems and fisheries, yet extreme MHWs in the western tropical Pacific Ocean remain largely unexplored. Here, we investigate the evolution and drivers of the two strongest subsurface MHWs in the western tropical Pacific Ocean on record, in 2008 (MHW-08) and 2010–11 (MHW-11). The two events have similar evolutions, as they were both initiated and developed locally in tropical regions during their onset phase and gradually dissipated with multiple cores during the decay phase. We examined the physical processes during the evolution of MHW-08 and MHW-11 and performed a heat budget analysis for the subsurface layer in each case. We find that the onset of both events were mainly controlled by convergence and vertical heat advection due to anomalous Ekman downwelling, while the decay of both events was mainly controlled by horizontal heat advection due to anomalous horizontal currents and withdrawal of anomalous convergence. The relationship between the subsurface MHWs and El Niño–Southern Oscillation is discussed. We suggest that the anomalous heat advections plus the La Niña–related background warming lead to the extreme subsurface MHW events. Our findings may have important implications for environmental change and marine life in the western tropical Pacific Ocean.
Creating an automated tool for a consistent and repeatable evaluation of disability progression in clinical studies for multiple sclerosis
Authors: Montobbio Noemi , Carmisciano Luca , Signori Alessio , Ponzano Marta , Schiavetti Irene , Bovis Francesca , Sormani Maria Pia 
Published: August 2024

Background: The lack of standardized disability progression evaluation in multiple sclerosis (MS) hinders reproducibility of clinical study results, due to heterogeneous and poorly reported criteria. Objective: To demonstrate the impact of using different parameters when evaluating MS progression, and to introduce an automated tool for reproducible outcome computation. Methods: Re-analyzing BRAVO clinical trial data (NCT00605215), we examined the fluctuations in computed treatment effect on confirmed disability progression (CDP) and progression independent of relapse activity (PIRA) when varying different parameters. These analyses were conducted using the msprog package for R, which we developed as a tool for CDP assessment from longitudinal data, given a set of criteria that can be specified by the user. Results: The BRAVO study reported a hazard ratio (HR) of 0.69 (95% confidence interval (CI): 0.46–1.02) for CDP. Using the different parameter configurations, the resulting treatment effect on CDP varied considerably, with HRs ranging from 0.59 (95% CI: 0.41–0.86) to 0.72 (95% CI: 0.48–1.07). The treatment effect on PIRA varied from an HR = 0.62 (95% CI: 0.41–0.93) to an HR = 0.65 (95% CI: 0.40–1.04). Conclusions: The adoption of an open-access tool validated by the research community, with clear parameter specification and standardized output, could greatly reduce heterogeneity in CDP estimation and promote repeatability of study results.