bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
РІВЕНЬ СПРИЙНЯТТЯ І ВИКОРИСТАННЯ ТЕЛЕМЕДИЦИНИ СЕРЕД МЕДИЧНИХ ПРАЦІВНИКІВ ТА ПАЦІЄНТІВ ЗАКЛАДІВ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я КРЕМЕНЕЦЬКОГО РАЙОНУ ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Authors: Слободян Н. О. , Теренда Н. О. , Трущенкова Л. В. , Дрок І. В. 
Published: August 2024

Мета: вивчити та проаналізувати рівень сприйняття і використання телемедицини серед медичних працівників та пацієнтів Кременецького району Тернопільської області.
Матеріали і методи. Проведено опитування 92 мешканців Кременецького району і 64 працівників КНП «Кременецький ЦПМСД» та приватних клінік м. Кременця.
Результати. Майже однакова кількість учасників опитування серед пацієнтів користувалася послугами телемедицини у вікових групах до та після 40 років: 30,77 % у групі осіб віком до 40 років і 40,00 % у групі респондентів, старших 40 років. Однак чоловіки були менш схильні користуватися телемедичними послугами, ніж жінки (12,82 % проти 50,94 %, p<0,001).
Відсоток використання телемедичних технологій у медичній практиці серед опитаних лікарів досить високий – 85,94 %. Лише 14,06 % лікарів, які пройшли анкетування, не використовували телемедичні технології у своїй роботі. Для лікарів віком до 40 років основною причиною невикористання телемедицини на практиці був брак технічних можливостей (100 %), тоді як для медичних працівників, старших 40 років, основною причиною невикористання телемедицини був брак знань про принципи роботи телемедицини (100 %).
Висновки. Було виявлено перешкоди використання телемедичних технологій як пацієнтами, так і працівниками медичних закладів Кременецького району Тернопільської області. Найбільш значущою проблемою сучасної телемедицини, на думку респондентів-пацієнтів, є відсутність інформації про наявність і право на отримання телемедичних послуг (50,00 %). Наступною є проблема поганого інтернет-зв’язку (43,48 %), і лише 6,52 % опитаних висловили думку про недовіру до телемедицини.
Серед опитаних лікарів більшість вважає, що необхідно реалізувати програми, спрямовані на навчання працівників і поліпшення технічного забезпечення робочих місць (56,21 %). Значна кількість думок вказувала на важливість повсюдного поширення телемедицини, зокрема на її доступність у сільських місцевостях (36,53 %), решта (7,26 %) вказують на відсутність чітких алгоритмів використання телемедицини.
КІЛЬКІСНИЙ МОРФОЛОГІЧНИЙ АНАЛІЗ ВІКОВИХ ЗМІН ПРОСТОРОВИХ ХАРАКТЕРИСТИК КАМЕР СЕРЦЯ В УМОВАХ ІНТОКСИКАЦІЇ ХЛОРИДОМ КОБАЛЬТУ
Authors: Гнатюк М. С. , Чолач С. Ю. , Татарчук Л. В. , Стець Н. Я. 
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Серцево-судинна патологія сьогодні є важливою медичною та соціальною проблемою, не дивлячись на успіхи в діагностиці, профілактиці та корекції уражень серця, структуру та функцію якого продовжують вивчати морфологи та клініцисти.
Мета – кількісними морфологічними методами вивчити особливості вікових змін планіметричних та об’ємних параметрів частин серця експериментальних тварин при інтоксикації хлоридом кобальту.
Матеріал і методи. Проведено планіметричні та об’ємні вимірювання частин серця 120 лабораторних статевозрілих білих шурів-самців, які були поділені на 4 групи по 30 тварин у кожній. Перша та друга група – контрольні. Тваринам третьої (6-місячні щури) та четвертої (24-місячні щури) щоденно внутрішньошлунково вводили хлорид кобальту в дозі 4 мг/кг протягом 30 днів. Евтаназію тварин виконували кровопусканням в умовах тіопенталового наркозу. Проводили планіметрію камер та визначення приносних, виносних і резервних об’ємів шлуночків серця. Кількісні показники обробляли статистично.
Результати. Виявлено, що тривала інтоксикація експериментальних тварин хлоридом кобальту призводить до нерівномірного, диспропорційного розширення камер серця, що підтверджувалося вираженими змінами планіметричного індексу та планіметричного індексу передсердь. Установлено при цьому виражене зростання приносних і виносних об’ємів камер шлуночків серця та зниження їх резервних об’ємів. Останні у лівому та правому шлуночках серця 6-місячних щурів зменшилися відповідно на 50,8 % та 21,0 % (р<0,001), у 24-місячних – на 51,3 % та 41,5 % (р<0,001).
Висновки. Проведені дослідження та отримані результати свідчать, що інтоксикація лабораторних білих щурів-самців хлоридом кобальту призводить до нерівномірного, диспропорційного розширення камер серця, що підтверджують зміни площ ендокардіальних поверхонь шуночків та передсердь, планіметричного індексу та планіметричного індексу передсердь, зростання приносних і виносних та зменшення резервних об’ємів шлуночків. Найвираженіше вікове зменшення резервного об’єму при цьому виявлено у лівому шлуночку.
КРИТЕРІЇ ОЦІНКИ СТАНУ СТУДЕНТІВ ПРИ ФОРМУВАННІ ЇХ ІНДИВІДУАЛЬНОЇ ТРЕНУВАЛЬНОЇ ТРАЄКТОРІЇ
Authors: Вакуленко Д. В. , Гандзюк С. В. , Вакуленко Л. О. 
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Мета. Оцінити стан серцево-судинної системи студентів-медиків віком 17–22 років.
Матеріал і методи. Проведено обстеження (за усною згодою) присутніх на тренуванні 10 студентів 17–22 років (7 хлопців та 3 дівчини) без скарг на стан здоров'я, які займались силовими вправами в позаурочний час у спортивному залі університету.
Результати. Результати дослідження свідчать про зниження резервів ССС у обстежених студентів, що є однією з провідних причин виникнення і розвитку захворювань. Тому всі обстежені (навіть без скарг на стан здоров’я) потребують підвищеної уваги до стану серцево-судинної системи.
Висновки. Дослідження показують неадекватну реакцію ССС обстежених на 20 присідань за 30 с зі штангою, тобто про надмірне навантаження, що диктує необхідність корекції дозування фізичних вправ.
КЛІНІКО-ІНСТРУМЕНТАЛЬНА І ЛАБОРАТОРНА ХАРАКТЕРИСТИКА РЕПЕРФУЗІЙНО-РЕОКСИГЕНАЦІЙНОГО СИНДРОМУ В ПАЦІЄНТІВ ІЗ АТЕРОСКЛЕРОТИЧНОЮ ОКЛЮЗІЄЮ АОРТО/КЛУБОВО-СТЕГНОВОГО БАСЕЙНУ В УМОВАХ ХРОНІЧНОЇ ЗАГРОЗЛИВОЇ ІШЕМІЇ НИЖНІХ КІНЦІВОК
Authors: Венгер І. К. , Фарина І. В. 
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Технічно вдало виконана операція не гарантує відновлення периферичного кровотоку і збереження нижньої кінцівки, що найчастіше трапляється при реваскуляризації пацієнтів із атеросклеротичною оклюзією аорто/клубово-стегнового басейна.
Мета – дослідити клініко-інструментальну і лабораторну характеристику реперфузійно-реоксигенаційного синдрому в пацієнтів із атеросклеротичною оклюзією аорто/клубово-стегнового басейну в умовах хронічної загрозливої ішемії нижніх кінцівок.
Матеріал і методи. Обстежено та хірургічно проліковано 55 пацієнтів із оклюзією аорто-біфеморального артеріального русла в умовах ХАН ІІb–IV ст. (за класифікацією Rutherford). Хворих поділено на групи: 1 група – 29 хворих із ХАН ІІb–IV ст., ІІ група – 26 хворих із ХАН ІІІ–IV ст. із високим ступенем розвитку реперфузійно-реоксигенаційного синдрому.
Результати. При обстеженні 26 пацієнтів із оклюзією аорто/клубово-стегнового басейну (АКСБ) в умовах хронічної загрозливої ішемії нижніх кінцівок із ризиком розвитку реперфузійно-реоксигенаційного синдрому (РРС) виявлено виражене порушення холестерино-ліпідного обміну.
Відновлення кровотоку в АКСБ сприяє підвищенню у 1,4–1,8 (p<0,05) раза рівня в крові як прозапальних, так і протизапальних цитокінів; зростанню у 1,5–1,7 (p<0,05) раза активності неспецифічних протеїназ та їх інгібіторів, активує процеси вільнорадикального окиснення, зростання рівня лактату в регіонарній венозній крові, зростанню рівня ТсРО2 тилу стопи у пацієнтів без загрози розвитку РРС до (34,54±6,01) mmHg, а у хворих із загрозою розвитку РРС – до (23,67±5,62) mmHg. Після реваскуляризації у пацієнтів із РРС швидкість внутрішньошкірного кровотоку (ШВШК) тилу стопи досягла рівня (30,75±5,48) мл/хв100 г, що є нижчим на 19,8 % за рівень ШВШК тилу стопи у хворих без РРС.
Висновок. Клініко-інструментально-лабораторна характеристика реперфузійно-реоксигенаційного синдрому – це складний комплекс взаємопов’язаних реакцій, які активують прозапальні і протизапальні цитокіни, неспецифічні протеїнази та їх інгібітори, прооксидантно-антиоксидантну систему, загортальну систему, посилюють ішемію тканин, що сприяють прогресуванню процесів дистрофії і спрямовують генералізований депресивний вплив на органи і системи.
ОСОБЛИВОСТІ МІКРОСКОПІЧНИХ ТА МОРФОМЕТРИЧНИХ ЗМІН НАДНИРКОВИХ ЗАЛОЗ ЧЕРЕЗ 14 ТА 21 ДОБУ ЗА УМОВ ТЕРМІЧНОГО ПОШКОДЖЕННЯ ШКІРИ ТА ЗАСТОСУВАННЯ КРІОЛІОФІЛІЗОВАНОГО КСЕНОСУБСТРАТУ ШКІРИ СВИНІ
Authors: Небесна З. М. , Клімик В. Б. , Кульбіцька В. В. , Огінська Н. В. , Гетманюк І. Б. , Трач Росоловська С. В. 
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Термічні ураження за частотою, ускладненнями та смертністю є найпоширенішими серед інших захворювань у світі. Проте морфологічні зміни в надниркових залозах у динаміці після опікових травм та подальшої корекції залишаються недостатньо вивченими. На сьогодні важливим завданням є виявлення ефективних методів лікування опікових уражень. Одним із сучасних підходів до вирішення питань корекції опікової травми є використання подрібненого субстрату ліофілізованої ксеношкіри.
Мета дослідження – встановлення структурної реорганізації компонентів надниркових залоз через 14 та 21 добу за умов термічного пошкодження шкіри та застосування кріоліофілізованого ксеносубстрату шкіри свині.
Матеріал і методи. Експериментальну термічну травму моделювали на 40 лабораторних білих щурах-самцях. Опік ІІб ступеня було нанесено за допомогою мідних пластин, нагрітих у кип’яченій воді до температури 97–100 ºC, із застосуванням тіопентал-натрієвого наркозу. Площа ураження становила 18–20 % поверхні тіла тварин. Мікроскопічне дослідження структури надниркових залоз проводили за допомогою світлового мікроскопа MICROmed SEO SСAN.
Результати. В пізні терміни (на 14 та 21 добу експерименту) в умовах використання подрібненого субстрату ліофілізованої ксеношкіри в якості коригувального препарату опікової травми встановлено активні регенераторні процеси, нормалізацію мікроструктури ендокриноцитів залози, що відбувалось на тлі суттєвого зниження ступеня ендотоксемії. Середнє значення товщини кори на 14 добу достовірно зменшувалось на 10,41 % (p<0,05) відносно показника ІІ експериментальної групи, а на 21 добу було наближене до показника інтактної групи тварин і, в порівнянні з показниками групи тварин з опіковою травмою без корекції, зменшувалось на 8,76 %. Середнє значення товщини мозкової речовини знижувалось відносно показника ІІ експериментальної групи: на 14 добу – в 1,72 раза (p<0,001), а на 21 добу – в 2,71 раза (p<0,001). Морфометрично встановлена наближеність досліджуваних параметрів надниркових залоз тварин ІІІ групи до інтактних показників на 21 добу досліду.
Висновки. У пізні терміни (14–21 доба) після експериментальної термічної травми, за умов застосування подрібненого субстрату ліофілізованої ксеношкіри, спостерігався активний перебіг регенераторних процесів у компонентах надниркової залози, які проявлялись у відновленні структури клітин та ядер.
ДІАГНОСТИКА СПЕЦИФІЧНИХ АНТИТІЛ ДО КОМПЛЕКСУ B. BURGDORFERI S. L. У ПАЦІЄНТІВ ІЗ ЛАЙМ-БОРЕЛІОЗОМ, ПОЄДНАНИМ ІЗ ЕПШТЕЙНА – БАРР ВІРУСНОЮ ІНФЕКЦІЄЮ
Authors: Юзьків Т. І. 
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Метою дослідження було діагностувати специфічні антитіла класів М і G до антигенів комплексу B. burgdorferi s. l. у пацієнтів із Лайм-борелізом, поєднаним із Епштейна – Барр вірусною інфекцією.
Матеріал і методи. У Центрі із вивчення Лайм-бореліозу та інших інфекцій, що передаються кліщами, при Тернопільському національному медичному університеті імені І. Я. Горбачевського МОЗ України обстежено 106 пацієнтів, мешканців Тернопільської області, віком від 30 до 72 років, які мали клінічні прояви ЛБ і ЕБВІ. Чоловіків було 33 (31,1 %), жінок – 73 (68,9 %). Серед пацієнтів за кількістю переважали жителі міста над мешканцями села – 85 (80,2 %) проти 21 (19,8 %) осіб.
Лабораторно ЛБ підтверджували серологічно, застосувавши двоетапну схему діагностики (ІФА, імуноблот). Етіологічну структуру ЛБ вивчали за допомогою імуноблоту (лайн-блоту). Специфічні антитіла IgМ визначали до OspC B. burgdorferi s. s., B. afzelii, B. garinii та B. spielmanii, VlsE, р41 і p39 – антигенів B. afzelii. Специфічні антитіла класу IgG діагностували до VlsE B. afzelii, B. burgdorferi s. s. та B. garinii; ліпідів клітинної мембрани B. afzelii та B. burgdorferi s. s.; p83 до B. afzelii, р41 і p39 – антигенів B. garinii; OspC (p25) до B. garinii, а також до рекомбінантних високоспецифічних антигенів B. burgdorferi: p18, p19, p20, p21 та p58.
За допомогою реакції непрямої імунофлуоресценції (РНІФ), технологія БІОЧИП, у сироватках крові обстежених пацієнтів виявляли специфічні антитіла класів М і G до антигенів ВЕБ. Фази хронічної ЕБВІ (активну чи латентну) діагностували методом ПЛР у режимі реального часу, визначаючи ДНК ВЕБ у крові та слині (в обох чи одному зразку); діапазон визначення (103–107 копій/мл). За відсутності ДНК вірусу в крові чи слині встановлювали латентну фазу цієї недуги.
Результати. ЛБ серологічно, за допомогою двох методів діагностики (ІФА та імуноблот), діагностовано у 52,8 % хворих із клінічними проявами Лайм-бореліозу. Активну фазу Ештейна – Барр вірусної інфекції (ЕБВІ) діагностували у 44,6 % хворих із клінічно та серологічно підтвердженим ЛБ. У хворих із моноінфекцією ЛБ переважали сироваткові анти-IgG до р83 B. afzelii та р39 B. garinii, р<0,05. У пацієнтів із поєднанням ЛБ і ЕБВІ переважали анти-IgМ до р41 і р39 B. afzelii та OspC B. spelmanii.
Висновки. Визначення специфічних сироваткових IgМ і IgG у пацієнтів із Лайм-бореліозом, поєднаним із Епштейна – Барр вірусною інфекцією, мешканців Тернопільської області, проведено вперше і дозволило встановити суттєву різницю вмісту специфічних антитіл класів М і G до різних антигенів різних борелій комплексу B. burgdorferi s. l. як в осіб лише з ЛБ, так і в поєднанні з ЕБВІ.
Біофізичні характеристики ротової рідини 15-річних дітей з урахуванням психоемоційного стану
Authors: Данильців Л. О. 
Published: August 2024

Резюме. Дослідження властивостей ротової рідини при різних патологічних станах є актуальним з огляду на неінвазивність методу і можливість отримання діагностичної інформації з метою розробки комплексу лікувально-профілактичних заходів та оцінки їх ефективності. Особливої уваги заслуговує вивчення біофізичних характеристик ротової рідини залежно від рівня тривожності.
Мета дослідження – визначення видів та рівнів тривожності 15-річних дітей; вивчення біофізичних параметрів ротової рідини; відстеження залежності між біофізичними характеристиками ротової рідини та рівнем тривожності обстежених школярів.
Матеріали і методи. Обстежено 180 дітей 15-річного віку в навчальних закладах Івано-Франківської області. Оцінку їх психо­емоційного стану проводили на підставі результатів добровільного тестування за методикою Спілбергера. У дітей аналізували такі показники, як швидкість салівації (ШС) та в’язкість ротової рідини (ВРР) із урахуванням психоемоційного стану обстежених.
Результати досліджень та їх обговорення. Результати дослідження засвідчили певні зміни з боку біофізичних характеристик ротової рідини залежно від психоемоційного стану дітей. У осіб із високим рівнем тривожності швидкість слиновиділення знижувалася, в’язкість підвищувалася, а результати суттєво відрізнялись від осіб із груп з нижчими рівнями тривожності. Це вказує на те, що діти з високим рівнем тривожності мають менш сприятливі умови для формування карієсрезистентної емалі.
Висновки. Негативні тенденції зміни біофізичних параметрів ротової рідини 15-річних школярів із високим рівнем тривожності вказували на необхідність проведення диференційно-профілактичних заходів для дітей із різним психоемоційним станом.
АНАЛІЗ РІВНЯ ЗНАНЬ МЕДИЧНИХ ПРАЦІВНИКІВ ПРО НЕСПРИЯТЛИВІ ПОДІЇ ПІСЛЯ ІМУНІЗАЦІЇ
Authors: Дідіцька І. С. , Галіяш Н. Б. 
Published: August 2024

Вступ. Вакцинація завжди викликала стурбованість у громадськості з приводу безпеки вакцин. З метою моніторингу ймовірних побічних ефектів вакцин, а також порушень стану здоров’я, що можуть бути пов’язані не лише з вакциною як препаратом, а й з помилками техніки вакцинації, у світі використовують термін «adverse event following immunization», що українською мовою означає «несприятлива подія після імунізації».
Мета роботи – вивчити досвід імунізації в Україні шляхом аналізу рівня знань медсестер і лікарів, дотичних до вакцинації, про несприятливі події після імунізації та вдосконалити якість організації і проведення вакцинації дітей шляхом підвищення рівня знань медичних працівників.
Основна частина. Система повідомлення про побічні дії вакцин та моніторинг несприятливих подій після імунізації мають на меті підвищити довіру громадськості до програм імунізації. Кожен медичний працівник, дотичний до вакцинації, повинен уміти пояснити пацієнтам, які можуть виникнути несприятливі події після імунізації та як їх усунути. В Україні 92,5 % медичних працівників використовують вакцини, які закупила держава, а 7,5 % застосовують вакцини, придбані за власний кошт батьків. Вони відмічають, що 95,1 % батьків не бажають вакцинувати своїх дітей усіма рекомендованими вакцинами. Важливо відзначити, що 24,4 % медичних працівників не рекомендують усім дітям однаковий графік вакцинації, тому що до кожної дитини потрібен індивідуальний підхід; 68,3 % респондентів рекомендують своїм пацієнтам використовувати додаткові вакцини; 65,9 % опитаних допомагають батькам прийняти рішення щодо вакцинації своєї дитини; 100 % медичних працівників співпрацюють з лікарями, щоб надати батькам інформацію про важливість вакцинації для здоров’я і запобігання інфекційним захворюванням. Відповідь 11,4 % респондентів про те, що місце щеплення не можна мочити 3 дні, свідчить про недостатній рівень знань медичних працівників, дотичних до вакцинації, про несприятливі події після імунізації.
Висновки. Знання та практика опитаних медичних працівників щодо спостереження за несприятливими подіями після імунізації є загалом обнадійливими. Для подальшого вдосконалення їх моніторингу потрібні відповідні регіональні програми та тренінги, включаючи підвищення кваліфікації зі спостереження за несприятливими подіями після імунізації. Це гарантуватиме, що всі медичні працівники володітимуть достатнім рівнем знань і вмінь своєчасно розпізнавати, звітувати і розслідувати несприятливі події після імунізації, що, у свою чергу, є важливим для підвищення довіри громадськості до програм імунізації.
КЛІНІКО-АНАМНЕСТИЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ПАЦІЄНТОК ІЗ ЕНДОКРИННИМ ФАКТОРОМ БЕЗПЛІДДЯ ПРИ ПОЄДНАННІ СИНДРОМУ ПОЛІКІСТОЗНИХ ЯЄЧНИКІВ ТА МЕТАБОЛІЧНОГО СИНДРОМУ
Authors: Хміль С. В. , Правак Ю. Б. 
Published: August 2024

Мета дослідження – встановити характерні клініко-анамнестичні особливості пацієнток із синдромом полікістозних яєчників (СПКЯ) та метаболічним синдромом, які можуть мати вплив на результати лікування безпліддя при застосуванні допоміжних репродуктивних технологій.
Матеріали та методи. Було проведено ретроспективний аналіз 120 амбулаторних медичних карт пацієнток із безпліддям, які лікувалися у медичному центрі «Клініка професора Стефана Хміля» у період з 2013 до 2023 р. Пацієнток було поділено на три групи. Основну групу дослідження склали 46 безплідних жінок із СПКЯ та метаболічним синдромом. Групу порівняння склали 44 пацієнтки із безпліддям та СПКЯ. 30 пацієнток із трубним фактором безпліддя склали групу контролю.
Результати дослідження та їх обговорення. Основною скаргою жінок, які увійшли в групи дослідження та контролю, було ненастання вагітності протягом 1 року та більше при регулярному відкритому статевому житті. Третина жінок (34,16 %) звернулась до репродуктолога одразу після 1 року самостійних спроб. Решта жінок має в анамнезі від 2 до 9 років безпліддя. Аналіз параметрів менструальної функції жінок основної групи та групи порівняння встановив характерні для СПКЯ патерни. Олігоменорея (менше 8 циклів за рік) була більш характерною для групи СПКЯ, тоді як у групі СПКЯ та метаболічного синдрому непоодинокими були випадки вторинної аменореї (затримка менструації більш ніж на 6 місяців). З попередньо застосованих методик лікування варто відмітити індукції овуляції кломіфен цитратом/летрозолом (30,43 % пацієнток основ­ної групи та 27,27 % – групи порівняння), внутрішньоматкові інсемінації в індукованих циклах (10,87 та 9,09 % відповідно) та навіть проведення циклів ЕКЗ із подальшим ембріотрансфером (у 15,22 та 11,36 % пацієнток відповідно).
Висновки. Аналіз менструальної та репродуктивної функцій пацієнток із СПКЯ та метаболічним синдромом виявив характерні розлади фертильності та овуляції, які, своєю чергою, спричинили безпліддя. Попередні невдалі результати застосування методик ДРТ при лікуванні безпліддя у даної когорти жінок потребують особливої уваги та оптимізації діагностично-лікувального алгоритму.
ДО ПИТАННЯ ПРО ВЗАЄМОЗВ’ЯЗОК ПОКАЗНИКА ГІПОКСЕМІЇ У МАТЕРІ ТА ЕКСПРЕСІЇ ПРОХІБІТИНУ У ПЛАЦЕНТІ ВАГІТНИХ З ІНФЕКЦІЄЮ COVID-19
Authors: Стасій Я. О. 
Published: August 2024

Мета дослідження – вивчення взаємозв’язку показника насиченості крові вагітних киснем (SрO2) та експресії маркера мітохондріальної/плацентарної дисфункції прохібітину (РНВ) у плаценті вагітних з інфекцією COVID-19.
Матеріали та методи. Проведено аналіз 58 історій вагітності та пологів жінок із верифікованим діагнозом COVID-19 середнього ступеня тяжкості за даними КНП «Пологовий будинок № 2» м. Одеси у період з 01.11.2021р. до 31.12.2022 р. Аналізували клініко-лабораторні дані про перебіг вагітності, наслідки вагітності для матері та плода; експресію РНВ досліджували методом ІГХ у 25 плацентах вагітних із «ковідним» анамнезом і 20 плацентах здорових жінок. Статистичну обробку результатів проведено на онлайн платформі Social Science Statistics.
Результати дослідження та їх обговорення. Достовірна більшість жінок захворіла в 3 триместрі вагітності – 65,51 %, у 2-му триместрі – 25,86 %, у 1-му – 8,62 % (f=148,38358, p<0,00001). У 53,4 % жінок діагностовано двосторонню полісегментарну пневмонію, у 6,9 % – ліво/правосторонню пневмонію, у 1,7 % – пневмоніт, у 6,9 % – гідроперикард. Рівень SрO2 cтановив 95 % і більше у 87,9 % жінок; у межах 90–94 % – у 2,06 % пацієнток. 10,3 % вагітних потребували кисневої підтримки в умовах ПІТ. Виявлено гіперекспресію РНВ у «постковідних» плацентах (1,52±1,12 проти 0,25±0,5; Uemp=87,5; z=3,63182; p=0,00028), яка була достовірно пов’язана з «ковідним» анамнезом (H=12,2933 (1, N=45); p=0,00045, RR=3,04, OR=9,5, 95 % CI 2,423–37,249) з чутливістю 79,2 % та специфічністю 71,4 %. Між рівнем SрO2 та експресією РНВ встановлено пряму залежність (r(23)=0,057; t=0,272; r2=0,003).
Висновки. Інфекція COVID-19 у вагітних, яка супроводжується змінами функціонального стану плаценти, зокрема надекспресією прохібітину, ймовірно, вказує на «напруження» мітохондріального дихання і плацентарну дисфункцію, яка може бути відображенням гіпоксемії у матері. Обмежений розмір вибірки потребує подальших досліджень.