La cuestión del paisaje en la reinvención de los destinos turísticos maduros: Málaga y la Costa del Sol
Authors: Pié Ninot Ricard , Rosa Jiménez Carlos J. 
Published: September 2014

En la actualidad hay numerosos estudios sobre el paisaje turístico y la recuperación de los destinos turísticos, pero existen escasos referentes que lo hagan desde el proyecto arquitectónico. En este artículo se propone hacer una revisión del concepto de embellecimiento asociado a la reinvención de los destinos turísticos y su substitución por la idea de paisaje como instrumento para reinventar el turismo. El turismo es uno de los fenómenos urbanísticos y territoriales más importantes de la segunda mitad del siglo XX y una materia que prácticamente no ha sido considerada en el debate arquitectónico. El objetivo principal de esta investigación es analizar el papel de la Arquitectura (Edificación, Urbanismo, Ordenación del Territorio y Paisajismo) en la configuración del espacio turístico. Para ello, se sigue el método histórico basado en el estudio de la evolución de la cuestión del embellecimiento y el paisaje desde finales del siglo XIX hasta nuestros días. Las principales conclusiones son que el concepto de embellecimiento está asociado al de destino turístico; y que se pueden distinguir dos momentos en el entendimiento del proyecto de paisaje en relación al destino turístico: el del enfoque estético y el ecológico. En este artículo se pretende resituar el discurso actual de regeneración de los destinos maduros desde el paisaje -de la segunda costa y las infraestructuras verdes– dentro de la secuencia histórica que se inicia con la idea de embellecimiento para pasar al de reinvención del paisaje como estrategia para dar nuevos usos para antiguos territorios.
En l’actualitat hi ha nombrosos estudis sobre el paisatge turístic i la recuperació de les destinacions turístiques, però existeixen escassos referents que ho facin des del projecte arquitectònic. En aquest article es proposa fer una revisió del concepte d’embelliment associat a la reinvenció de les destinacions turístiques i de la seva substitució per la idea de paisatge com a instrument per a reinventar el turisme. El turisme és un dels fenòmens urbanístics i territorials més importants de la segona meitat del segle XX i una matèria que pràcticament no ha estat considerada en el debat arquitectònic. L’objectiu principal d’aquesta investigació és analitzar el paper de l’Arquitectura (Edificació, Urbanisme, Ordenació del Territori i Paisatgisme) en la configuració de l’espai turístic. Per això, es segueix el mètode històric basat en l’estudi de l’evolució de la qüestió de l’embelliment i el paisatge des de finals del segle XIX fins els nostres dies. Les principals conclusions són que el concepte d’embelliment està associat al de destinació turística; i que es poden distingir dos moments en la comprensió del projecte de paisatge en relació a la destinació turística: el d’enfoc estètic i l’ecològic. En aquest article es pretén ressituar el discurs actual de regeneració de les destinacions madures des del paisatge –de la segona costa i les infraestructures verdes- dins de la seqüència històrica que s’inicia amb la idea d’embelliment per passar al de reinvenció del paisatge com a estratègia per donar nous usos per a antics territoris.
Many studies about touristic landscape and the recovery of tourist destinations exist nowadays. However, only a few approach the matter considering the architectural project. In this article a revision of the beautification concept is proposed linked to the reinvention of tourist destinations and its substitution for the landscape idea as an instrument for reinventing tourism. Tourism is one of the most important urban and territorial events in the second half of the 20th Century and a nearly unconsidered subject in architectural discussions. The aim of this research is to analyze the roll of Architecture (Building, Urbanism, Town-planning and Landscaping) in the touristic scope configuration. For this reason, the historically methodology has been followed for the research on both the beautification evolution and the landscape from the last half of the 19th Century until present. Main conclusions are that the beautification concept is linked to tourist destinations, and also that two moments can be distinguished in the landscape project comprehension concerning tourist destinations: the aesthetical and the environmental points of view. This article intends to resituate the present discussion on regeneration of the mature tourist destinations –from second coast and green infrastructures- within the historical sequence from beautification till landscape reinvention as a strategy to conceive new uses for old territories.