bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Gradual Transverse Transport of Naturally Tibialized Fibula Using Hexapod Frames to Treat Neglected Type V Tibial Segmental Defects
Authors: Du Hui , Li Heng , He Xiaotian , Wu Yong 
Published: August 2024

ObjectiveAlthough several reconstructive methods have been developed to manage large segmental tibial bone defects including bone transport (distraction osteogenesis), contralateral fibular graft, allograft, tibiofibular synostosis, Masquelet technique, and 3D printed scaffold, neglected large tibial defects in adults remain challenging problems. This study describes gradual transverse transport of naturally tibialized fibula using hexapod frames in management of adult patients with neglected large tibial defects.MethodsWe retrospectively reviewed four cases of transverse transport of naturally tibialized fibula from November 2018 to February 2022. We measured the length of the tibial defect and the transported fibular segment, the mid‐diaphyseal diameter and cortical thickness of the affected fibula, contralateral fibula, and tibia. The parameters measured both preoperatively and postoperatively were leg length discrepancy, hip‐knee‐ankle angle, medial proximal tibial angle, posterior proximal tibial angle, lateral distal tibial angle, range of motion of the knee and ankle joints, and Lower Extremity Functional Scores (LEFS). Patients' satisfaction rates using Likert scale were also recorded.ResultsAmong four female patients, three suffered from tibial osteomyelitis, and one was due to congenital pseudarthrosis of the tibia. The average follow‐up time was 2.7 ± 1.4 years. The average length of tibial defect was 14.0 ± 0.8 cm. The average preoperative shortening of the affected leg was 9.0 ± 2.5 cm, which changed to 0.6 ± 0.8 cm postoperatively. The median length of the transported fibular segment was 15.2 cm. Two patients had varus deformity, two had recurvatum, and one had procurvatum preoperatively. Postoperative radiological measurement showed all deformities corrected and no ankle valgus deformity developed during follow‐up. All patients achieved union and can fully weight bear on the affected extremity. The average fixator time was 12.9 ± 2.9 months. The average preoperative and postoperative LEFS, respectively, were 53.5 ± 5.0, 70.5 ± 1.3, with a significant difference (p = 0.003). Three patients reported very satisfied with the outcome, and one patient reported satisfied. Three patients had pin tract infections, and one patient had skin necrosis which healed after additional surgery. One patient had surgical release of the hamstring tendons due to flexion contracture of the knee. Two patients had 15° of reduction in ankle range of motion. One patient had transient common peroneal nerve palsy which spontaneously recovered within 6 weeks.ConclusionThe transverse transport of naturally tibialized fibula was both a safe and effective method to treat the long‐standing type V tibial segmental defect.
Loss‐of‐function of LIGULELESS1 activates the jasmonate pathway and promotes maize resistance to corn leaf aphids
Authors: Huang Shijie , Wang Chuanhong , Wang Ling , Li Shuai , Wang Tengyue , Tao Zhen , Zhao Yibing , Ma Jing , Zhao Mengjie , Zhang Xinqiao , Wang Lei , Xie Chuanxiao , Li Peijin 
Published: August 2024

SummaryCorn leaf aphids (Rhopalosiphum maidis) are highly destructive pests of maize (Zea mays) that threaten growth and seed yield, but resources for aphid resistance are scarce. Here, we identified an aphid‐resistant maize mutant, resistance to aphids 1 (rta1), which is allelic to LIGULELESS1 (LG1). We confirmed LG1's role in aphid resistance using the independent allele lg1‐2, allelism tests and LG1 overexpression lines. LG1 interacts with, and increases the stability of ZINC‐FINGER PROTEIN EXPRESSED IN INFLORESCENCE MERISTEM (ZIM1), a central component of the jasmonic acid (JA) signalling pathway, by disturbing its interaction with the F‐box protein CORONATINE INSENSITIVE 1a (COI1a). Natural variation in the LG1 promoter was associated with aphid resistance among inbred lines. Moreover, a loss‐of‐function mutant in the LG1‐related gene SPL8 in the dicot Arabidopsis thaliana conferred aphid resistance. This study revealed the aphid resistance mechanism of lg1, providing a theoretical basis and germplasm for breeding aphid‐resistant crops.
The contribution of intimate partner violence to socioeconomic inequality among Black, Latina, and White women
Authors: Kaufman Joanne M. 
Published: August 2024

AbstractWomen on average make less money than men, and this is particularly acute for Black and Latina women. While there are several contributors to socioeconomic inequality, violent victimization coming at critical times (adolescence, early adulthood) is one such contributor. Intimate partner violence (IPV) particularly impacts women, with Black and Latina women facing higher levels. Thus, it is important to consider for understanding inequality. This research examined the long‐term impact of IPV in adolescence and early adulthood on educational attainment and income among Black, Latina, and White women using the Add Health data. I found strong evidence for the impact of early adult IPV on reducing educational attainment among all women 15 years later and evidence for related reductions in income for Latina and White women. In addition, I found evidence that mental and physical health along with school attendance mediated the impact of IPV on later socioeconomic outcomes for Latina and White women. However, there was no evidence for the mediating mechanisms for Black women. Overall, this research provides evidence for the long‐term effects of IPV on socioeconomic inequality among women and highlights how the effects may differ by race and ethnicity.
Acute exposure to carbon monoxide inhalation and/or hot water immersion transiently increases erythropoietin in females but not in males
Authors: DiMarco Kaitlyn G. , Chapman Christopher L. , Weiser Natasha E. , Matsell Emma R. , Lucernoni Kathryn M. , Chacon Samantha , Grivette Margaret M. B. , Halliwill John R. , Lovering Andrew T. , Minson Christopher T. 
Published: August 2024

AbstractThe use of acute carbon monoxide inhalation (COi) and hot water immersion (HWI) are of growing interest as interventions to stimulate erythropoietin (EPO) production. However, whether EPO production is further augmented when combining these stressors and whether there are sex differences in this response are poorly understood. Therefore, we measured circulating EPO concentration in response to acute COi and HWI independently and in combination and determined whether the responses were altered by sex. Participants completed three study visits—COi, HWI, and combined COi and HWI—separated by 1 week in a randomized, balanced, crossover design. Renal blood velocity was measured during all interventions, and carboxyhaemoglobin was measured during and after COi. Serum samples were analysed every hour for 6 h post‐intervention for EPO concentration. HWI decreased renal blood velocity (46.2 cm/s to 36.2 cm/s) (P < 0.0001), and COi increased carboxyhaemoglobin (1.5%–12.8%) (P < 0.0001) without changing renal blood velocity (46.4–45.2 cm/s) (P = 0.4456). All three interventions increased peak EPO concentration from baseline (COi: 6.02–9.74 mIU/mL; HWI: 6.80–11.10 mIU/mL; COi + HWI: 6.71–10.91 mIU/mL) (P = 0.0048) and to the same extent (P = 0.3505). On average, females increased EPO while males did not in response to COi (females: 6.17 mIU/mL; males: 1.27 mIU/mL) (P = 0.0010), HWI (females: 6.47 mIU/mL; males: 2.14 mIU/mL) (P = 0.0104), and COi and HWI (females: 6.65 mIU/mL; males: 1.76 mIU/mL) (P = 0.0256). These data emphasize that combining these interventions does not augment EPO secretion and that these interventions may work better in females.
Reaction of 2,3,4,5,6-Pentafluorobenzamide with Potassium Hydride: Unexpected Activation of the C–F Bond and Dimerization of Organofluorine Ligand
Authors: Yambulatov D. S. , Astaf’eva T. V. , Voronina J. K. , Nikolaevskii S. A. , Kiskin M. A. , Eremenko I. L. 
Published: August 2024

Abstract
The reaction of potassium hydride with 2,3,4,5,6-pentafluorobenzamide (FBAm) in dimethoxyethane results in activation of the C–F bond in the para-position to the C(O)NH2 group followed by dimerization of FBAm to form a potassium salt with one free amide group. The structure of the binuclear reaction product {(DME)2K+[C6F5–C(O)N–C6F4–C(O)NH2]–}2 (I) was determined by X-ray diffraction (CCDC 2311402), the purity of the product was confirmed by NMR spectroscopy.
ХАРЧОВІ ЗВИЧКИ ЯК ДЕТЕРМІНАНТИ ЯКОСТІ ЖИТТЯ
Authors: Січова М. М. , Лотоцька О. В. 
Published: August 2024

Мета: вивчити вплив харчових звичок на якість життя за допомогою опитувальника SF-36.
Матеріали і методи. У дослідженні взяли участь 50 жінок віком від 30 до 61 р. Усім учасницям на початку дослідження було проведено визначення антропометричних показників (зросту та маси тіла) й оцінку вихідних показників якості життя, пов’язаної зі станом здоров’я, за допомогою анкети SF-36, після чого жінкам було надано рекомендації щодо правильного харчування відповідно до рекомендацій МОЗ України, яких потрібно було дотримуватися протягом 56 днів, а тоді пройти повторне опитування щодо якості життя, пов’язаної зі станом здоров’я, за допомогою тієї ж анкети. Використано бібліографічний, соціологічний, антропометричний, аналітичний та статистичний методи.
Результати. Встановлено, що на початку дослідження 96 % учасниць мали надлишкову масу тіла або ожиріння та досить низький рівень якості життя, пов’язаної зі станом здоров’я, про що свідчить середня оцінка якості життя, яка становила (53,33±15,60) бала. Найвищою була оцінка фізичного функціонування – 77,00 балів. Соматичний біль погіршував якість життя, пов’язану зі станом здоров’я, учасниць дослідження лише незначно, про що свідчить оцінка на рівні 67,45 бала. Відносно високою була й оцінка соціального функціонування – 63,00 бали. Влив емоційного стану на рольове функціонування становив лише 34,00 бали, середня оцінка за фізичним станом – 41,00 бал, а за відчуттям сил і енергії – 44,2 бала. Після 56 днів коригованого харчування у 92 % учасниць дослідження було зафіксовано покращення якості життя, пов’язаної зі станом здоров’я. Середня оцінка якості життя зросла до (58,49±15,24) бала (p<0,05). Або на 9,68 %. Також спостерігалося достовірне покращення соціального функціонування на 15,47 % (p<0,05) і відчуття повноти сил та енергії на 12,0 % (p<0,05). У всіх інших доменах опитувальника SF-36 відзначалася тенденція до покращення, яка не досягла рівня достовірності в силу невеликої вибірки та малого терміну спостереження.
Висновки. Отримані дані дозволяють дійти висновку, що несприятливий вплив на якість життя, пов’язану зі станом здоров’я, жінок передусім мають емоційний стан, соціальне функціонування та психічне здоров’я, а вже згодом виникає больовий синдром і погіршується фізичне функціонування.
ЕМОЦІЙНЕ ВИГОРАННЯ У ВОЛОНТЕРІВ
Authors: Теренда Н. О. , Сеньчук Л. І. , Литвинова О. Н. , Панчишин Н. Я. , Запорожан Л. П. 
Published: August 2024

Мета: вивчити наявність емоційного вигорання у волонтерів (на прикладі Рівненської області).
Матеріали і методи. Для вивчення емоційного стану та рівня вигорання серед волонтерів ми провели опитування серед волонтерів Рівненської області. Використали стандартизований опитувальник Дж. Гібсона, який адаптували для вивчення потенціалу вигорання серед волонтерів. Методи дослідження: статистичний метод, опитування.
Результати. Проведено опитування 97 волонтерів на регіональному рівні. Значна частина волонтерів (68,0 %) почала підтримувати Збройні сили України та внутрішньо переміщених осіб ще від початку війни і продовжувала до моменту опитування, 16,5 % – долучилися до волонтерського руху до 1 року, 6,2 % – до 6 місяців та 9,3 % – до 2 місяців.
Виявлено, що емоційне вигорання – це проблема, яка поширена серед волонтерів в Україні під час військових дій. Встановлено, що на розвиток деперсоналізації впливають тривалість участі у волонтерській діяльності до 1 року та час, витрачений на волонтерство, до 10 год, вік до 30 років, відсутність підтримки з боку родини та близьких людей.
Достовірно зменшують особисту задоволеність залученість до волонтерської діяльності від початку війни, час, витрачений на волонтерство, понад 25 год, вища освіта, проживання в сільській місцевості та віковий період 30–49 років.
Достовірний вплив на виникнення емоційного виснаження мають тривалість участі у волонтерській діяльності до 1 року, вік до 30 років та часткова підтримка з боку родини та близьких людей.
Зменшує прояви всіх складових емоційного вигорання повна підтримка з боку родини та близьких людей.
Висновки. Емоційне вигорання виявлено у всіх волонтерів: рівень деперсоналізації був високим і становив 6,6 бала (середній рівень спостерігався у 42,3 %, високий – у 57,7 % осіб); особиста задоволеність була низькою і становила 28,8 бала (у 5,8 раза перевищує поріг низького рівня); емоційне виснаження також було високим – 18,3 бала (перевищував поріг у 3,7 раза).
СТАН ЗДОРОВ’Я ТА ФАКТОРИ РИЗИКУ В МЕДИЧНИХ СЕСТЕР, ЯКІ ПРАЦЮЮТЬ У ВІДДІЛЕННЯХ СТАЦІОНАРІВ З ВІЙСЬКОВИМИ
Authors: Смолюк Н. І. , Шульгай А. Г. 
Published: August 2024

Вступ. Медичні сестри виконують велику частку робіт із забезпечення надання пацієнтам якісної медичної послуги. Особливо велике навантаження мають медичні сестри стаціонарів, які під час вій­ни виконують функції медичних шпиталів з лікування поранених чи хворих військових. Великі обсяги робіт часто призводять як до фізичного, так і психоемоційного виснаження, наслідками якого є загострення хронічних захворювань, прояви синдрому професійного вигорання та розвиток ознак посттравматичного стресового розладу. Хронічний стрес створює умови для розвитку гіперкортизолемії та пов’язаних з нею метаболічних розладів.
Мета роботи – оцінити стан захворюваності з тимчасовою втратою працездатності в медичних сестер стаціонарів, які працюють з військовими, встановити у них рівень кортизолу та його взаємозв’язки з кардіометаболічними чинниками.
Основна частина. У дослідженні взяли участь 137 медичних сестер відділень, в яких надають медичну допомогу пораненим чи хворим військовим та цивільному населенню, яким у 2023 р. було встановлено тимчасову непрацездатність. Проведено анкетування медичних сестер, дослідження у крові рівня ранкового кортизолу, глюкози, показників ліпідного обміну, вимірювання артеріального тиску. Встановлено тимчасову непрацездатність 61,3 % медичних сестер, які працюють у відділеннях з військовими, та 38,7 % медичних сестер, які працюють у відділеннях із цивільним населенням. Найчастіше причинами тимчасової непрацездатності були гострі респіраторні захворювання верхніх дихальних шляхів, хвороби системи кровообігу, хвороби ендокринної системи, розладу харчування та порушення обміну речовин, інфекційні хвороби. У медичних сестер відділень хірургічного профілю рівень кортизолу становив (489,45±145,61) ммоль/л, терапевтичного – (357,41±130,52) ммоль/л, відділення інтенсивної терапії – (586,79±128,32) ммоль/л. Рівень кортизолу характеризувався від’ємним кореляційним зв’язком з віком медичних сестер (r=-0,426; р=0,043), стажем роботи (r=-0,312; р=0,062), вмістом холестерину ліпопротеїнів високої щільності (r=-0,379; р=0,050) та прямими кореляційними зв’язками з кількістю нічних чергувань (r=0,458; р=0,039), рівнем глюкози у крові (r=0,438; р=0,035), систолічним артеріальним тиском (r=0,501; р=0,021).
Висновки. У медичних сестер, які працюють у відділеннях стаціонарів з військовими, спостерігають вищий рівень захворюваності з тимчасовою втратою працездатності порівняно з медичними сестрами, які працюють із цивільним населенням. Соціально-демографічні й кардіометаболічні чинники характеризуються взаємозв’язками з рівнем кортизолу в крові медичних сестер і мають безпосередній вплив на стан здоров’я.
ВІТАМІН D У ЛІКУВАННІ УСКЛАДНЕНОГО АТОПІЧНОГО ДЕРМАТИТУ В ДІТЕЙ
Authors: Тяжка О. В. , Сельська З. В. 
Published: August 2024

Мета дослідження – вивчити ефективність застосування вітаміну D у лікуванні ускладненого атопічного дерматиту в дітей.
Матеріали та методи. Було обстежено 83 дітей з атопічним дерматитом. Вік пацієнтів перебував у межах від 3 до 5 років. Індикатором забезпеченості вітаміном D організму дітей було визначення рівня 25(ОН)D у сироватці крові. Визначення 25(ОН)D проводили за допомогою електрохемілюмінесцентного методу на аналізаторі Eleksys 2010 (Roche Diaggnostics, Німеччина) тест-системи Сobas.
Результати дослідження та їх обговорення. З усіх 83 дітей з атопічним дерматитом у 8 ((16,3±5,2) %) дітей відзначено легкий ступінь захворювання, 33 ((52,4±7,8) %) дітей мали середнього ступеня тяжкості захворювання, а в 42 ((31,0±7,1) %) дітей діагностовано тяжкий ступінь хвороби. Зі всіх обстежуваних з атопічним дерматитом у 42 дітей із тяжкою формою спостерігали ускладнення у вигляді піодермії. Серед дітей з атопічним дерматитом, які мали ускладнення у вигляді піодермії, була група дітей (22 пацієнти), які приймали препарат вітаміну D3 в комплексній терапії, та група контролю (20 пацієнтів), які не мали в комплексному лікуванні вітаміну D3. У результаті порівняння вихідного рівня 25(ОН)D у сироватці крові в пацієнтів, після застосування 2000 МО вітаміну D3 протягом 6 місяців, після літа та після приймання холекальциферолу в підвищених дозах (4000 МО) протягом 2 місяців встановлено достовірну різницю між показниками за критерієм Фрідмана (λ2=41,211; p<0,05). Застосування препарату вітаміну D у дітей з атопічним дерматитом сприяло зменшенню частоти загострень протягом року, зменшенню тривалості загострення хвороби і тривалості бактеріального ускладнення у вигляді піодермії та дозволило зменшити застосування антибіотикотерапії в лікуванні ускладнення, порівнюючи з групою дітей, які не приймали вітамін D.
Висновки. Таким чином, саплементація вітаміном D є необхідною для дітей з атопічним дерматитом, ускладненим піодермією, що буде полегшувати перебіг захворювання та покращувати стан хворого в цілому.
ДОСВІД ВИКОРИСТАННЯ СИМУЛЯЦІЙНИХ МЕТОДІВ НАВЧАННЯ З ІМПЛЕМЕНТАЦІЄЮ СУЧАСНИХ КЛІНІЧНИХ ПРОТОКОЛІВ ДЛЯ ЗДОБУВАЧІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ ЗА СПЕЦІАЛЬНОСТЯМИ «МЕДИЦИНА» І «МЕДСЕСТРИНСТВО»
Authors: Гудима А. А. , Ляхович Р. М. , Кіцак Я. М. 
Published: August 2024

Відомо, що на сьогодні симуляційне навчання в медичній освіті – сучасна технологія оцінки практичних навичок, умінь і знань, в основі якої – реалістичне моделювання, імітація клінічної ситуації з використанням сучасних манекенів, муляжів, віртуальні (комп’ютерні) моделі тощо. Завданнями нашої роботи було проведення детального аналізу сучасних можливостей організації симуляційного навчання при вивченні дисципліни «Екстрена медична допомога» для здобувачів вищої освіти за спеціальностями «Медицина» і «Медсестринство» в умовах центру симуляційного навчання на базі Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського МОЗ України.
Симуляційне навчання – це ефективний елемент для всестороннього вдосконалення теоретичних і практичних навичок із дотримання базових принципів сучасних клінічних протоколів із медицини невідкладних станів. Це дозволяє учням розвивати в собі ключові клінічні компетенції, особливо ті, яких важко досягти лише під час засвоєння теоретичних знань, покращуючи при цьому командну роботу та стимулюючи їх до критичного мислення. Саме тому симуляційний досвід забезпечує ефективний підхід до викладання та навчання даної дисципліни, оскільки дає змогу учням стати активними та повністю залученими в навчальний практичний процес.
Водночас симуляційні методи навчання також приносять користь викладачам, оскільки надають їм кращу можливість оцінювати студентів у даному середовищі. Навчальний процес на кафедрі екстреної медичної допомоги та симуляційної медицини дає можливість якісно імплементувати в навчальний процес елементи симуляційно-тренінгового засвоєння практичних навичок. Університетський навчально-тренінговий центр симуляційного навчання за адаптованими європейськими навчально-контро­люючими програмами у віртуальному форматі, а також вищезгаданий метод забезпечення навчального процесу на кафедрі дозволяють забезпечити високий рівень засвоєння здобувачами теоретичних знань та практичних навичок.
Risk and Protective Factors in Dancers Exposed to Trauma
Authors: Thomson Paula , Jaque S. Victoria 
Published: August 2024

Purpose: This study examined risk and protective factors in dancers with/without posttraumatic stress disorder (PTSD) and with/without trauma exposure. Literature review: Exposure to traumatic events and developing PTSD can compromise daily functioning and performance ability. Despite exposure many dancers adapt, whereas others suffer psychopathology such as depression, anxiety, PTSD, and difficulties regulating emotions. Methods: Two hundred ninety two pre-professional/professional dancers provided informed consent (IRB approved) and completed 8 self-report measures. A subsample (66%) exposed to a significant traumatic event was evaluated for PTSD. Multivariate analyses of covariance (MANCOVA) were conducted to compare dancers with/without PTSD and with/without trauma exposure. A logistic regression analysis determined predictors of PTSD. Results: The MANCOVAs indicated that dancers exposed to trauma (66%) and who had PTSD (32%) had significantly more difficulty regulating emotions, engaged more emotion-oriented coping under stress, and had increased depression, trait anxiety, and cumulative trauma. In these group comparison analyses there were non-significant differences regarding flow experiences and task- and avoidance-oriented coping strategies. In the logistic regression analysis childhood physical and sexual abuse, childhood emotional neglect, mental illness within the family, and difficulty disclosing abuse experiences were predictors of PTSD. In the total sample 21% had PTSD. Discussion and conclusions: This study identified types of abuse/trauma, emotion regulation/coping, and psychopathology associated with PTSD in dancers exposed to trauma (66%) and with PTSD (32%). In the total sample 21% had PTSD. Regardless of exposure to trauma or PTSD, the non-significant findings indicated similarities for dancers for global and autotelic flow experiences and task- and avoidance-oriented coping strategies. These positive factors may mitigate trauma-related symptoms. It is recommended that dancers, educators, and clinicians understand the effects of trauma exposure and promote the development of effective coping strategies, emotion regulation, and flow states which may diminish the negative effects of PTSD.
The Linburg-Comstock Anomaly: A Study on Prevalence and Effect on Various Strength Metrics
Authors: Chuang Donald P. , Elue John , Schraut Nicholas , Mossad David , Castillo Tafur Julio C. , Gonzalez Mark H. 
Published: August 2024

Background: The Linburg-Comstock (LC) anomaly is a common tendinous connection between the flexor pollicis longus and flexor digitorum profundus (FDP), most frequently to the FDP of the index finger. The purpose of this study was to obtain epidemiologic data on the LC anomaly in a healthy, ethnically diverse population and to study the effect of the LC anomaly on grip strength, tip pinch strength, key pinch strength, and chuck pinch strength. Methods: We examined 500 healthy subjects (292 females and 208 males) bilaterally for the presence of the LC anomaly. Each subject had their grip strength, tip pinch strength, key pinch strength, and chuck pinch strength measured bilaterally using a dynamometer for grip strength and a pinch meter for all pinch strength measurements. Results: The LC anomaly was present in 213 of the 500 subjects (43%). One hundred one subjects (47%) had a unilateral presentation, and 112 (53%) subjects had a bilateral presentation. The LC anomaly was associated with a weaker tip pinch strength. When examining the LC anomaly among different ethnic groups, the highest prevalence was found in the Hispanic (57%) population followed by Caucasian (50%), Asian (41%), and African American (31%) populations. Conclusions: The LC anomaly has different prevalence according to ethnicity, with a higher prevalence in the Hispanic and Caucasian populations and a lower overall prevalence in the African American populations. The LC anomaly can also result in weaker tip pinch strength.