bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Phase II Trial Assessing the Ability of Neoadjuvant Chemotherapy With or Without Second-Look Surgery to Eliminate Measurable Disease for Nongerminomatous Germ Cell Tumors: A Children's Oncology Group Study
Authors: Goldman Stewart , Bouffet Eric , Fisher Paul G. , Allen Jeffrey C. , Robertson Patricia L. , Chuba Paul J. , Donahue Bernadine , Kretschmar Cynthia S. , Zhou Tianni , Buxton Allen B. , Pollack Ian F. 
Published: June 2015

Purpose This phase II trial evaluated the effect of neoadjuvant chemotherapy with or without second-look surgery before craniospinal irradiation on response rates and survival outcomes in children with newly diagnosed nongerminomatous germ cell tumors. Patients and Methods Induction chemotherapy consisted of six cycles of carboplatin/etoposide alternating with ifosfamide/etoposide. Patients demonstrating less than complete response after induction chemotherapy were encouraged to undergo second-look surgery. Patients who did not achieve complete response or partial response after chemotherapy with or without second-look surgery proceeded to high-dose chemotherapy with thiotepa and etoposide and autologous peripheral blood stem-cell rescue before craniospinal irradiation. Results The study included 102 patients treated between January 2004 and July 2008. Median age was 12 years, and 76% were male; 53.9% had pineal region masses, and 23.5% had suprasellar lesions. Sixty-nine percent of patients achieved complete response or partial response with neoadjuvant chemotherapy. At 5 years, event-free survival was 84% ± 4% (SE) and overall survival was 93% ± 3%. During the median follow-up of 5.1 years, 16 patients recurred or progressed, with seven deaths after relapse. No deaths were attributed to therapy-related toxicity. Relapse occurred at the site of primary disease in 10 patients, at a distant site in three patients, or both in one patient. In two patients, progression was detected by marker increase alone. Increased serum α-fetoprotein was a negative prognostic variable. Histologic subtype and increase of beta-human chorionic gonadotropin were not significantly correlated with worse outcomes. Conclusion Neoadjuvant chemotherapy with or without second-look surgery achieved high response rates contributing to excellent survival outcomes in children with newly diagnosed nongerminomatous germ cell tumors. This regimen should be included as a backbone for further studies.
Efficacy of Adjuvant Trastuzumab for Patients With Human Epidermal Growth Factor Receptor 2–Positive Early Breast Cancer and Tumors ≤ 2 cm: A Meta-Analysis of the Randomized Trastuzumab Trials
Authors: O'Sullivan Ciara C. , Bradbury Ian , Campbell Christine , Spielmann Marc , Perez Edith A. , Joensuu Heikki , Costantino Joseph P. , Delaloge Suzette , Rastogi Priya , Zardavas Dimitrios , Ballman Karla V. , Holmes Eileen , de Azambuja Evandro , Piccart-Gebhart Martine , Zujewski Jo Anne , Gelber Richard D. 
Published: June 2015

Purpose We compared efficacy of trastuzumab versus no trastuzumab in patients with small (≤ 2 cm) human epidermal growth factor receptor 2 (HER2) –positive breast cancer treated in randomized trials. Methods A meta-analysis was conducted using data from five of the six adjuvant trastuzumab trials. Efficacy end points were disease-free survival (DFS) and overall survival (OS). Separate analyses were prospectively planned for hormone receptor (HR) –positive and HR-negative cohorts. Random effect models and Yusuf-Peto fixed effects models assessed the impact of heterogeneity on baseline hazards and treatment effects across studies. Peto-Pike cumulative incidence estimates were stratified by study and nodal status. Results Median follow-up time was 8 years. For 2,263 patients with HR-positive disease, 8-year cumulative incidence rates comparing trastuzumab versus no trastuzumab were 17.3% versus 24.3% (P < .001) for DFS and 7.8% versus 11.6% (P = .005) for OS, respectively; for 1,092 HR-positive patients with zero or one positive lymph nodes, results were 12.7% versus 19.4% (P = .005) for DFS and 5.3% versus 7.4% (P = .12) for OS, respectively. For 1,957 patients with HR-negative disease, 8-year cumulative incidence rates were 24.0% versus 33.4% (P < .001) for DFS and 12.4% versus 21.2% (P < .001) for OS, respectively; for 1,040 HR-negative patients with zero or one positive lymph nodes, results were 20.4% versus 26.3% (P = .05) for DFS and 8.2% versus 12.2% (P = .084) for OS, respectively. Conclusion Women with HER2-positive tumors ≤ 2 cm in the randomized trastuzumab trials derived substantial DFS and OS benefit from adjuvant trastuzumab. Trastuzumab-treated patients with HR-positive disease and ≤ one positive lymph node may be candidates for trials assessing less aggressive treatment approaches.
Postoperative Radiation Therapy Is Associated With Improved Overall Survival in Incompletely Resected Stage II and III Non–Small-Cell Lung Cancer
Authors: Wang Elyn H. , Corso Christopher D. , Rutter Charles E. , Park Henry S. , Chen Aileen B. , Kim Anthony W. , Wilson Lynn D. , Decker Roy H. , Yu James Byunghoon 
Published: June 2015

Purpose To review trends in the use of postoperative radiotherapy (PORT) for stage II and III incompletely resected non–small-cell lung cancer (NSCLC) and evaluate the association between PORT and survival in such patients. Patients and Methods We identified patients with pathologic stage N0-2, overall American Joint Committee on Cancer stage II or III NSCLC within the National Cancer Data Base who had undergone a lobectomy or pneumonectomy with positive surgical margins. Only patients coded as receiving external-beam PORT at 50 to 74 Gy or observation were included. To account for perioperative mortality, we excluded patients who survived less than 4 months after diagnosis. Multivariable logistic regression was used to determine factors associated with PORT receipt. Cox proportional hazards regression was performed for multivariable analyses of overall survival. Results Among 3,395 included patients, 1,207 (35.6%) received PORT. Predictors for the use of PORT among this patient population included age less than 60 years, treatment in a nonacademic facility, earlier year of diagnosis, decreased travel distance, lower nodal stage, and chemotherapy receipt. On multivariable analysis adjusting for demographic and clinicopathologic covariates, PORT (hazard ratio, 0.80; 95% CI, 0.70 to 092) was associated with improved survival. Subset analysis by nodal stage showed that PORT improved survival across all nodal stages. Conclusion PORT is associated with improved overall survival in patients with incompletely resected stage II or III N0-2 NSCLC. The use of PORT for this population in more recent years has been declining. In the absence of randomized trials evaluating PORT utilization for this patient population, our findings strongly support the delivery of PORT in patients with incompletely resected NSCLC.
Proximal Femur Size and Geometry in Cementless Total Hip Arthroplasty Patients
Authors: Moulton Darrell L. , Lindsey Ronald W. , Gugala Zbigniew 
Published: June 2015

Introduction:Accurate femoral prosthesis press-fit is essential for successful cementless total hip arthroplasty (cTHA) and dependent upon proximal femur size and geometry. Study objectives were to determine the variability of proximal femur size and geometry in primary cTHA patients and correlate them with patient demographics and body mass index (BMI).Methods:Medical records of 127 consecutive primary cTHA patients were reviewed retrospectively. The demographic (ethnicity, sex, age) and BMI data were collected. Intertrochanteric (IT) distance, inner/outer proximal femur diameters and cortical thickness for the subtrochanteric (ST) and cortical diaphyseal (DP) regions were measured from anteroposterior radiographs. Descriptive statistics were used to correlate patient demographics and BMI with radiographic measurements.Results:The study included 96 cTHA patients (mean age 60 years, range 22-91 years; 34 females; 72 Caucasian, 18 Black, and six Hispanic) with four underweight; 13 normal; 34 overweight, and 45 obese BMI. No correlation existed for patient age or race with radiographic measurements. Males had significantly larger proximal femur dimensions and cortical thickness than females. No BMI correlations existed for IT distance; BMI was directly proportional to outer diameter and cortical thickness in ST and DP regions, and inversely proportional to inner diameter in these regions.Discussion:Greater proximal femur size appears to correlate with gender, but not with age or race. Larger subtrochanteric and diaphyseal outer diameters are significantly associated with higher BMI. A trend exists for larger subtrochanteric and diaphyseal inner diameters to be associated with lower BMI. These findings may have implications for optimal cTHA femoral component design.
Resumos do VII Simpósio Iberoamericano de Plantas Medicinais (VII SIPM) e do II Simpósio Iberoamericano de Investigação em Câncer (II SIIC)
Authors: GUALBERTO Simone Andrade , OLIVEIRA Rosilene Aparecida de , SILVA Andrea Gomes , CECHINEL FILHO Valdir 
Published: June 2015

Intercambiar experiências acadêmico-científicas que possibilitarão solidificar estratégias de pesquisa e desenvolvimento, além de estabelecer formas de cooperação interinstitucionais envolvidas com programas e/ou projetos com a biodiversidade, valorizando-se a multidisciplinaridade, aintegração com o sistema produtivo e com as políticas públicas de saúde.
Molecular structure of novel heterobimetallic thiolate [Cu(PPh3)]4(ZnCl)2(SEt)6.6THF
Authors: Kociok-Köhn Gabriele , Molloy Kieran C. , Sudlow Anna L. 
Published: June 2015

Abstract
Heterobimetallic thiolate [Cu(PPh3)]4(ZnCl)2 (SEt)6 has been synthesised and characterised by X-ray crystallography as a THF solvate. It contains the first structurally characterised example of a CuI-S(R)-ZnII linkage and only the second species type to embody the CuI-S-ZnII triad.
Design and synthesis of quinazolinyl acetamides for their analgesic and anti-inflammatory activities
Authors: Alagarsamy Veerachamy , Solomon Viswas Raja , Sulthana Mohaideen Thasthagir , Vijay Meduri Satyasai , Narendhar Bandi 
Published: June 2015

Abstract
A variety of novel 2-(substituted)-N-(4-oxo-2-phenylquinazolin-3(3H)-yl)acetamides were synthesized by the reaction of 2-chloro-N-(4-oxo-2-phenylquinazolin-3(3H)-yl)acetamide with various amines. The starting material, 2-chloro-N-(4-oxo-2-phenylquinazolin-3(3H)-yl)acetamide, was synthesized from anthranilic acid by the multistep process. The title compounds were investigated for analgesic, anti-inflammatory, and ulcerogenic index activities. Among those, the compound 2-(ethylamino)-N-(4-oxo-2-phenylquinazolin-3(3H)-yl)acetamide (V9) showed most potent analgesic and anti-inflammatory activities of the series and it is moderately more potent compared to the reference standard diclofenac sodium. Interestingly, the test compounds showed only mild ulcerogenic potential compared to aspirin.
Early detection of cardiotoxicity by 2D and 3D deformation imaging in patients receiving chemotherapy
Authors: Tarr Adrienn , Stoebe Stephan , Tuennemann Jan , Baka Zsuzsanna , Pfeiffer Dietrich , Varga Albert , Hagendorff Andreas 
Published: June 2015

Abstract
The aim of the present study was to find out whether early cardiac changes in patients receiving chemotherapy can be detected by the conventional and deformation parameters of 2D and 3D echocardiography. Twenty-five healthy subjects with normal regional left ventricular function (group 1) and 25 patients receiving chemotherapy (group 2) underwent 2D and 3D transthoracic echocardiography (Toshiba Artida Medical System). All patients (group 2) were examined before and during cardiotoxic chemotherapy at a 3-month follow-up. Left ventricular volumes, ejection fraction, muscle mass, global longitudinal, global radial, global circumferential strain, and rotation were analyzed with 2D and 3D echocardiography, while twist and time-to-peak-intervals were analyzed with 3D echocardiography. For left ventricular volumes and muscle mass, no significant differences were seen between the two study groups (P<0.05). According to our results, myocardial dysfunction induced by cardiotoxic chemotherapy can be detected by 2D global radial strain. Detecting myocardial dysfunction by global longitudinal and circumferential strain requires more than 3 months follow-up. Changes in rotation, twist or time-to-peak intervals could not be verified at the 3-month follow-up in the present study. 2D global radial strain seems to be the most sensitive and robust parameter to detect early myocardial damage during chemotherapy. 3D echocardiography is not yet an established method to detect myocardial damage in clinical practice due to lower spatial and temporal resolution.
Association of National Guidelines With Tonsillectomy Perioperative Care and Outcomes
Authors: Mahant Sanjay , Hall Matt , Ishman Stacey L. , Morse Rustin , Mittal Vineeta , Mussman Grant M. , Gold Jessica , Montalbano Amanda , Srivastava Rajendu , Wilson Karen M. , Shah Samir S. 
Published: June 2015

OBJECTIVE:To investigate the association of the 2011 American Academy of Otolaryngology Head and Neck Surgery guidelines with perioperative care processes and outcomes in children undergoing tonsillectomy.METHODS:We conducted a retrospective cohort study of otherwise healthy children undergoing tonsillectomy between January 2009 and January 2013 at 29 US children’s hospitals participating in the Pediatric Health Information System. We measured evidence-based processes suggested by the guidelines (perioperative dexamethasone and no antibiotic use) and outcomes (30-day tonsillectomy complication-related revisits). We analyzed rates aggregated over the preguideline and postguideline periods and then by month over time by using interrupted time series.RESULTS:Of 111 813 children who underwent tonsillectomy, 54 043 and 57 770 did so in the preguideline and postguideline periods, respectively. Dexamethasone use increased from 74.6% to 77.4% (P &lt; .001) in the preguideline to postguideline period, as did its rate of change in use (percentage change per month, −0.02% to 0.29%; P &lt; .001). Antibiotic use decreased from 34.7% to 21.8% (P &lt; .001), as did its rate of change in use (percentage change per month, −0.17% to −0.56%; P &lt; .001). Revisits for bleeding remained stable; however, total revisits to the hospital for tonsillectomy complications increased from 8.2% to 9.0% (P &lt; .001) because of an increase in revisits for pain. Hospital-level results were similar.CONCLUSIONS:The guidelines were associated with some improvement in evidence-based perioperative care processes but no improvement in outcomes. Dexamethasone use increased slightly, and antibiotic use decreased substantially. Revisits for tonsillectomy-related complications increased modestly over time because of revisits for pain.
A foszfordinamika jellemzői trágyázási tartamkísérletek talajaiban
Authors: Sárdi Katalin 
Published: June 2015

Közismert, hogy a tápanyag-gazdálkodásban a foszfor problematikája kiemelt szerepet játszik, mivel a foszfor tápanyagellátás nem csupán a talaj növények szá-mára felvehető P-tartalmát növelheti, hanem egy kritikus koncentráció fölött környezeti kockázattal járhat. A hatékonyságot a környezetkímélő tápanyag-gazdálkodásban növelni kell, a műtrágya hatóanyag érvényesülés javításán és a környezet terhelését okozó veszteségek csökkentésén keresztül. A talajok foszfordinamikájának számszerűsítése ebben kulcsszerepet tölt be.
Kísérletsorozatunkban tenyészedény- és inkubációs kísérleteket végeztünk tartamkísérletek talajaival, tanulmányoztuk a különböző talajtípusok foszfordinamikájának mennyiségi viszonyait, az egyes talajtípusok foszfor retencióját és szolgáltató képességét. Célunk volt a műtrágyával kijuttatott foszfor utóhatásának, valamint az oldhatósági viszonyok megváltozásának tanulmányozása is. Dolgozatunkban kísér-letsorozatunk azon részének eredményeiről számolunk be, amelyet Keszthelyen, Ramannféle barna erdőtalajon (homokos vályog) és Szentgyörgyvölgyön, pszeudogleyes barna erdőtalajon (agyagos vályog) folytatott foszfortrágyázási tartamkísérletek talajaival végeztünk. A 10 évig (1963–73 között) intenzív, növekvő adagú feltöltő foszfortrágyázás eredményeként a talajokban három növekvő foszfor ellátottsági szint alakult ki. A talajmintavétel a 10 évig folytatott trágyázás beszüntetése után 30 év elteltével történt.
Megállapítottuk, hogy a foszfor utóhatása még 30 év elteltével is érvényesült, amely a vízoldható-, AL- és Olsen-P tartalomban is megmutatkozott. Inkubációs kísérleteink eredményei alapján kimutattuk, hogy a kedvező nedvességállapot a talajban alacsony hőmérsékleten elősegíti a kivonható P-tartalom rövid távú mobilizácóját, míg a magasabb hőmérséklet e formák immobilizációját fokozta.
Szerves- és műtrágyázás tartamhatása a talajaggregátumok stabilitására agyagbemosódásos barna erdőtalajon
Authors: Dunai Attila , Tóth Zoltán 
Published: June 2015

A talajok aggregátum-stabilitásának ismerete kulcsfontosságú a talajtermékenység fenntartásának és növelésének hatékony kivitelezése, valamint a talajok védelme szempontjából.
A talajaggregátumok kialakulása és végső soron a stabilitása is jórészt a szerves anyagok mennyiségének és minőségének függvénye. Találunk közöttük állandó, cementáló jellegű anyagokat, ill. átmeneti jellegű kötőanyagokat is. Mivel a talajok különböző mértékben tartalmazzák ezen anyagokat, és azok különböző ideig hatnak az aggregátumok szerkezetének stabilitására, indokolt lehet különböző szervesanyag-kiegészítésű hosszú távú tartamkísérletek mintázása az aggregátum-stabilitás értékek meghatározására.A tartamkísérletek bázisán már korábban is végeztünk a talaj agronómiai szerkezetére és szerkezeti stabilitásra irányuló vizsgálatokat. Ezekre alapozottan új tartamkísérleti parcellák vizsgálatával folytattuk aggregátum stabilitás vizsgálatainkat a növekvő adagú műtrágyázás és a különböző formájú szerves anyag visszapótlású kezelésekben.
Vizsgálatainkban a vízálló aggregátumok százalékos arányát határoztuk meg (Water-stable aggregates, WSA) egy Eijkelkamp (Hollandia) nedves szita segítségével. Vizsgálatainkhoz az 1–2 mm közötti talajfrakciót használtuk. A méréseket 250 mikronos szitákon végeztük.
A mintavétel után két héttel végzett vizsgálatok eredményeiből megállapítottuk, hogy a szervestrágya-kiegészítések közül a szár+zöldtrágya leszántás adta a legnagyobb stabilitás értéket. A N-adagok közül pedig a 140 kg·ha−1 kezelésben mértük a legnagyobb értéket. Utóbbi szignifikánsan nagyobbnak bizonyult minden más N-kezelésénél. A kombinációs hatások vizsgálatánál a szárleszántásos változat 140 kg·ha−1-os nitrogénadag melletti stabilitás értéke több mint kétszerese volt a nem szervestrágya-kiegészítésű kontroll N-parcellákénak.
A mintavétel után három hónappal végzett stabilitásvizsgálat eredményei alap-ján a trágyázási változatok makroaggregátum-stabilitás értékei kiegyenlítődtek. Az N-adagok hatását vizsgálva azonban a korábban legnagyobb stabilitású 140 kg·ha−1-os N-kezelés adta a legkisebb értéket. A két időpont eredményeit összehasonlítva megállapítható, hogy a stabilitás értékek minden trágyázási változatban és a 140·kg ha−1-os N-adag kivételével minden N-kezelésben jelentősen növekedtek.
Kationos felületaktív anyag (hexadecilpiridinium-klorid monohidrát) adszorpciója talajokon
Authors: Barna Gyöngyi , Földényi Rita , Tóth Zoltán , Balázs Réka , Makó András 
Published: June 2015

Kationos felületaktív anyag, a hexadecilpiridinium-klorid (CPC) adszorpcióját vizsgáltuk különböző talajokon, üledékeken és ásványi őrleményeken. Valódi talajokon történő adszorbeálódásáról kevés irodalmi adat található. Célunk volt megha-tározni, hogy mely talajtulajdonságok befolyásolják leginkább a tenzid megkötődé-sét.
A minták ásványos összetételének meghatározása röntgen-pordiffrakcióval (XRD) történt. Ez alapján hat csoportra tudtuk elkülöníteni: 1. Szmektites (kis rétegtöltésű montmorillonitos) talajok; 2. Vermikulitos talajok; 3. Szmektitet is tartalmazó illites minták; 4. Klorit/vermikulit tartalmú talajok; 5. Illit és klorit tartalmú talajok; 6. Nagy kvarctartalmú minták.
A minták felületaktív anyaggal történő kezelése az ún. „elárasztásos módszerrel” (static equilibrium experiments) valósult meg.
A CPC oldat koncentrációjának függvényében ábrázoltuk a minták által adszor-beált tenzidmennyiségét, majd a mérési pontokra Langmuir-típusú izotermát illesz-tettünk. Az adszorpciós izotermák segítségével meghatároztuk a vizsgált adszorbensek hidrofóbizálásához szükséges fajlagos tenzidmennyiségeket, amely mellett feltételeztük, hogy a talajszemcsék felületén monomolekuláris tenzidborítottság alakul ki. Az illesztett görbe telítődő jelleget mutat és első szakasza nagy affinitású H-típusra utal. Logaritmikus skálán ábrázoltuk a tenzidadszorpciós értékeket és megállapítottuk, hogy az egyes minták monomolekuláris rétegborítottságához szükséges tenzidmennyiségek mintánként általában szignifikánsan eltérőek. A fajlagos CPC mennyiségét a nagy agyagtartalmú, szmektites minták esetében találtuk a legnagyobbnak, a kvarchomok mintáét pedig a legkisebbnek.
Vizsgáltuk, hogy a minták mely tulajdonságai állnak kapcsolatban a monomolekuláris telítettségnél adszorbeált fajlagos tenzid mennyiségekkel. Számítottuk továbbá a Pearson-féle korrelációs együtthatókat.
A fajlagos tenzid mennyiségével szoros összefüggést mutatott a higroszkóposság (hy1), az agyagtartalom, a fajlagos felület (BET-felület) és a kationcserélő képesség (T-érték). A CPC adszorpcióját leíró regressziós egyenletek szerint öt paraméter határozza meg a fajlagos tenzid mennyiségét: agyag-, humusz-, mésztartalom, pH(H2O) és a BET-felület.
Nehézfémek eredetének elkülönítése városi kerti talajokban, Szeged példáján
Authors: Szolnoki Zsuzsanna , Farsang Andrea 
Published: June 2015

A városi kertek talajai, a tipikus városi szennyező forrásokon (légköri ülepedés, közlekedés fémterhelő hatása, háztartások fűtése stb.) túl, művelésükből kifolyólag is szennyeződhetnek a toxikus és potenciálisan toxikus nehézfémekkel, így nagy kihívást jelent az ezekben a talajokban mérhető fémtartalom eredetének (litogén, pedogén, antropogén) meghatározása, egyrészt a lehetséges szennyező-források sokfélesége, másrészt az e talajokat érő antropogén hatások miatt.
Kutatásunk során a városi környezetterhelés és a kertművelés kumulatív nehézfém-szennyező hatását vizsgáltuk Szeged példáján. A külvárosi kerti talajok nehézfém-terheltségének felmérése mellett fő célunk volt, hogy különböző módszereket együttesen alkalmazva elkülönítsük a kerti talajokban antropogén forrásból feldúsuló fémek körét. Jelen tanulmányban azt mutatjuk be, hogy az általunk alkalmazott feldúsulási faktorok, a fémkoncentrációk vertikális eloszlásának vizsgálatával kiegészítve miként segítik az egyes elemek eredetének (litogén, pedogén, antropogén) meghatározását.
A kertekben feltárt talajszelvényekben mért nehézfém-koncentrációk vertikális eloszlása alapján elmondható, hogy a vizsgált elemek egyike sem tekinthető kizárólag litogén eredetűnek a kerti talajokban, ezek eloszlásának kialakításában ugyanis bizonyos talajtulajdonságok jelentős szerepet játszanak.
Az Pb-, Zn-, Cu- és Cd-koncentrációk vertikális eloszlását a talaj szervesanyag-tartalma, míg a Ni-, Cr- és Co-koncentrációkét a talaj ásványi kolloid-tartalma módosította. A referencia szint, valamint a referencia elem (Ti) segítségével számolt feldúsulási faktorok (EF) alapján az As, a Ni, a Co és a Cr a kertek feltalajában nem dúsultak (EF ∼ 1), ezen elemek feltalajban mérhető koncentrációjának kialakításában csak a litogén háttér és a pedogén folyamatok játszanak szerepet. A Cu (EF ∼ 4,2), a Zn (EF ∼ 2,7) és a Pb (EF ∼ 2,5) viszont a kertek feltalajában jelentős mértékben dúsul, mely feldúsulásért a természetes, pedogenetikus folyamatok mel-lett csaknem minden kertben már az antropogén hozzájárulás is felelőssé tehető, míg a Cd antropogén dúsulása csupán néhány kertre korlátozódik.