bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
3D seismic imaging of volcanogenic massive sulfide deposits in the Flin Flon mining camp, Canada: Part 1 — Seismic results
Authors: White D. J. , Secord D. , Malinowski M. 
Published: September 2012

A [Formula: see text] 3D-3C seismic survey was conducted within the active Flin Flon mining camp located in Manitoba, Canada. The results for the vertical component data as obtained by conventional dip-moveout and prestack time-migration processing sequences and comparison of images from the 3D seismic volume with the subsurface location of known ore zones and the mine horizon generally showed a very good correlation. A well-defined diffraction response from the shallowest ore zone was observed in the unmigrated data with a corresponding phase reversal in the migrated data at the transition from intact ore to backfilled ore zone. The geometry of unmined and backfilled ore zones compared well with strong reflection amplitudes on corresponding cross sections to depths of [Formula: see text]. At greater depths, the ore zone had a weaker seismic signature due to a combination of effects, including imaging conditions, ore composition, and the increased presence of rhyolite within the mine horizon. In the case of the deeper ore zones that were characterized by low signal-to-noise levels, poststack migration was important in focusing weak ore-related reflections. The 3D data demonstrated the feasibility of detecting and accurately locating ore zones as small as a few million tons to depths of up to 1500 m.
Discretionary Effort and the Performance Domain
Authors: Lloyd Rosemarie 
Published: September 2012

AbstractThis study had two main aims. (1) To examine the role of discretionary effort (DE) in the multidimensional performance domain consisting of in-role behaviour (IRB) and organisational citizenship behaviour (OCB); and (2) to assess whether skills and autonomy are important predictors of DE and show variance in common with DE over and above IRB and OCB. A managers/supervisors sample (n = 476) and a sample with both managerial and nonmanagerial employees (n = 424) were employed. Confirmatory factor analyses showed that the three factor hierarchical model was superior compared to three other models tested, indicating that DE is a separate construct to both IRB and OCB but together with these forms part of the performance domain. Regression analysis showed that both skills and autonomy are important predictors of DE; however, only autonomy explained variance in DE over and above IRB, OCB and skills. Together these results add to the construct validity of DE. Implications and suggestions for future research are discussed.
Small- and Large-Effect Quantitative Trait Locus Interactions Underlie Variation in Yeast Sporulation Efficiency
Authors: Lorenz Kim , Cohen Barak A 
Published: September 2012

AbstractQuantitative trait loci (QTL) with small effects on phenotypic variation can be difficult to detect and analyze. Because of this a large fraction of the genetic architecture of many complex traits is not well understood. Here we use sporulation efficiency in Saccharomyces cerevisiae as a model complex trait to identify and study small-effect QTL. In crosses where the large-effect quantitative trait nucleotides (QTN) have been genetically fixed we identify small-effect QTL that explain approximately half of the remaining variation not explained by the major effects. We find that small-effect QTL are often physically linked to large-effect QTL and that there are extensive genetic interactions between small- and large-effect QTL. A more complete understanding of quantitative traits will require a better understanding of the numbers, effect sizes, and genetic interactions of small-effect QTL.
The Am-tra2 Gene Is an Essential Regulator of Female Splice Regulation at Two Levels of the Sex Determination Hierarchy of the Honeybee
Authors: Nissen Inga , Müller Miriam , Beye Martin 
Published: September 2012

Abstract
Heteroallelic and homo- or hemiallelic Complementary sex determiner (Csd) proteins determine sexual fate in the honeybee (Apis mellifera) by controlling the alternative splicing of the downstream gene fem (feminizer). Thus far, we have little understanding of how heteroallelic Csd proteins mediate the splicing of female fem messenger RNAs (mRNAs) or how Fem proteins direct the splicing of honeybee dsx (Am-dsx) pre-mRNAs. Here, we report that Am-tra2, which is an ortholog of Drosophila melanogaster tra2, is an essential component of female splicing of the fem and Am-dsx transcripts in the honeybee. The Am-tra2 transcripts are alternatively (but non-sex-specifically) spliced, and they are translated into six protein isoforms that all share the basic RNA-binding domain/RS (arginine/serine) domain structure. Knockdown studies showed that the Am-tra2 gene is required to splice fem mRNAs into the productive female and nonproductive male forms. We suggest that the Am-Tra2 proteins are essential regulators of fem pre-mRNA splicing that, together with heteroallelic Csd proteins and/or Fem proteins, implement the female pathway. In males, the Am-Tra2 proteins may enhance the switch of fem transcripts into the nonproductive male form when heteroallelic Csd proteins are absent. This dual function of Am-Tra2 proteins possibly enhances and stabilizes the binary decision process of male/female splicing. Our knockdown studies also imply that the Am-Tra2 protein is an essential regulator for Am-dsx female splice regulation, suggesting an ancestral role in holometabolous insects. We also provide evidence that the Am-tra2 gene has an essential function in honeybee embryogenesis that is unrelated to sex determination.
Anex VivoModel for Imprinting: Mutually Exclusive Binding of Cdx2 and Oct4 as a Switch for Imprinted and Random X-Inactivation
Authors: Erwin Jennifer A , del Rosario Brian , Payer Bernhard , Lee Jeannie T 
Published: September 2012

AbstractIn the early mammalian embryo, X chromosome inactivation (XCI) achieves dosage parity between males and females for X-linked genes. During mouse development, imprinted paternal XCI is observed first and switches to random XCI in the epiblast but not placental lineages. The mechanism by which this epigenetic switch occurs is currently unknown. Here, we establish an ex vivo model for imprinting and identify a novel trans-acting regulatory factor for imprinted XCI. Using an induced trophoblast stem cell (iTS) model, we show that embryonic stem (ES) cells transdifferentiated into trophoblasts retain partial memory of the XCI imprint. Cdx2, a stem cell factor that determines commitment to the extraembryonic lineage, directly binds Xist and activates expression of Xist RNA in extrembryonic cells. Cdx2 competes with Oct4, a stem cell factor that determines commitment to the embryonic lineage, for overlapping binding sites within Xist. We propose that mutually exclusive binding between Cdx2 and Oct4 in Xist underlies the switch between imprinted and random XCI in the early mouse embryo.
Semaphorin-1 and Netrin Signal in Parallel and Permissively to Position the Male Ray 1 Sensillum in Caenorhabditis elegans
Authors: Dalpe Gratien , Zheng Hong , Brown Louise , Culotti Joseph 
Published: September 2012

Abstract
Netrin and semaphorin axon guidance cues have been found to function in the genesis of several mammalian organs; however, little is known about the underlying molecular mechanisms involved. A genetic approach could help to reveal the underpinnings of these mechanisms. The most anterior ray sensillum (ray 1) in the Caenorhabditis elegans male tail is frequently displaced anterior to its normal position in smp-1/semaphorin-1a and plexin-1/plx-1 mutants. Here we report that UNC-6/netrin and its UNC-40/DCC receptor signal in parallel to SMP-1/semaphorin-1a and its PLX-1/plexin-1 receptor to prevent the anterior displacement of ray 1 and that UNC-6 plus SMP-1 signaling can account entirely for this function. We also report that mab-20/semaphorin-2a mutations, which prevent the separation of neighboring rays and cause ray fusions, suppress the anterior displacements of ray 1 caused by deficiencies in SMP-1 and UNC-6 signaling and this is independent of the ray fusion phenotype, whereas overexpression of UNC-40 and PLX-1 cause ray fusions. This suggests that for ray 1 positioning, a balance is struck between a tendency of SMP-1 and UNC-6 signaling to prevent ray 1 from moving away from ray 2 and a tendency of MAB-20/semaphorin-2a signaling to separate all rays from each other. Additional evidence suggests this balance involves the relative adhesion of the ray 1 structural cell to neighboring SET and hyp 7 hypodermal cells. This finding raises the possibility that changes in ray 1 positioning depend on passive movements caused by attachment to the elongating SET cell in opposition to the morphologically more stable hyp 7 cell. Several lines of evidence indicate that SMP-1 and UNC-6 function permissively in the context of ray 1 positioning.
A csont mikrokeringési változásainak kísérletes vizsgálati lehetőségei
Authors: Greksa Ferenc , Tóth Kálmán , Boros Mihály , Szabó Andrea 
Published: September 2012

AbsztraktBevezetés/Célkitűzés:Kísérleteink célja a periosteum mikrokeringési változásainak feltérképezése, valamint a velőűrfelfúrás által okozott periostealis mikroér-reakciók modellezése, időbeli változásuk megismerése volt. További vizsgálatainkban jellemeztük és összehasonlítottuk a humán csípőízületi endoprotetikában használatos anyagok mikrokeringési hatásait a csonthártyában.Anyag és módszer:Hím Wistar-patkányok jobb oldali tibiájába endomedullaris titán-, acélötvözet, illetve polietilén implantátumot helyeztünk mikrosebészeti módszerrel. Intravitalis videomikroszkóp segítségével vizsgáltuk a tibia anteromedialis és anterolateralis felszínén a periosteum érstruktúráját (össz-érdenzitás, kapillárisok aránya), valamint mikroszkópos mechanikai teszt segítségével az implantátumok stabilitását. Kontrollcsoportban vizsgáltuk a velőűrfelfúrás hatását a periostealis érstruktúra változásaira a műtét után 6 és 12 héttel.Eredmények:A velőűr felfúrása önmagában szignifikánsan növelte az anteromedialis periosteum érdenzitását, valamint a kapillárisok sűrűségét a beavatkozás után 12 héttel. Mindhárom implantátum fokozta az érdenzitást az anteromedialis oldalon, az anterolateralis oldalon azonban csak a polietilén implantátum esetében észleltünk jelentős periostealis kapilláris- és érdenzitás-fokozódást. A titán- és acélimplantátumokkal szemben a polietilénből készült implantátum nem váltott ki érdemi osseointegrációt.Következtetés:A patkány tibiavelőűr felfúrása kompenzációs érújdonképződést eredményez, amely megnöveli a periostealis érdenzitást 12 héttel a beavatkozás után. A hosszú csöves csontok endostealis mikrokeringésének roncsolása által okozott periostealis érreakciót a teljes osseointegrációval járó implantátumok nem befolyásolják lényegesen, míg az osseointegrációra képtelen implantátum nagyon jelentős érújdonképződést okozhat.
A húgyhólyag gyulladásos mikrokeringési reakcióinak kísérletes vizsgálata
Authors: Járomi Péter , Szabó Andrea , Garab Dénes , Bodnár Dóra , Uhercsák Gabriella , Boros Mihály , Hartmann Petra 
Published: September 2012

AbsztraktBevezetés:Átmeneti ischaemia kapcsán az ischaemia/reperfusiós (IR) károsodás elsődleges célpontja az erek endotheliuma, míg interstitialis cystitisben és haemorrhagiás cystitisben a gyulladás az epithelium/urothelium felől indul, és az interstitium felé terjedhet, így okozva másodlagos mikrokeringési változásokat. Vizsgálataink célja a nem fertőzéses eredetű cystitisek és a hólyag IR mikrokeringési következményeinek vizsgálata, valamint a keringési reakciók összehasonlító elemzése volt.Módszerek:Hím Sprague Dawley-patkányokban protamin-szulfát (2 mg / 200 μl sóoldatban,n= 6) 30 perces intravesicalis instillatiójával gyulladást indukáltunk, a második csoportban (n= 5) ciklofoszfamidot (75 mg/kg, i.p.) alkalmaztunk 24 órával a vizsgálat előtt. A harmadik csoportban (n= 5) a húgyhólyag átmeneti ischaemiáját idéztük elő a hólyagot ellátó erek 60 perces leszorításával. A kezeletlen kontrollcsoportban a húgyhólyagot fiziológiás sóoldattal instilláltuk (n= 5). A gyulladásos mikrokeringési reakciókat intravitális fluoreszcens videomikroszkóppal vizsgáltuk 60 perc reperfusio után, illetve 24 órával a protamin-szulfát-instillatiót vagy ciklofoszfamid-kezelést követően.Eredmények:A gördülő leukocyták aránya háromszorosára növekedett a hólyag posztkapilláris ereiben a protamin-szulfát-modellben, a ciklofoszfamid-csoportban ötszörös, az IR csoportban hat és félszeres volt a növekedés. A leukocyták kitapadása mindhárom kísérletes csoportban hasonló mértékben (közel hétszeresére) fokozódott. A vörösvértestek áramlási sebessége a protamin-szulfát- és IR csoportban csökkent, míg a ciklofoszfamid-csoportban kismértékben emelkedett.Következtetések:Eredményeink alapján nemcsak a direkt endotheliumsérülést okozó IR, de a protamin-szulfát és a ciklofoszfamid alkalmazása is mikrokeringési változásokat idéz elő a patkány húgyhólyagában. Ezek az eredmények felvetik a mikrokeringési zavarok kóroki szerepét az irritábilis hólyag szindróma és a haemorrhagiás cystitis pathogenesisében is.
Klinikailag releváns sepsismodell törpesertésen
Authors: Zsikai Bettina , Bizánc Lajos , Sztányi Péter , Vida Gergely , Nagy Enikő , Jiga Lucian , Ionac Mihai , Érces Dániel , Boros Mihály , Kaszaki József 
Published: September 2012

AbsztraktBevezetés:A sepsis és a septicus shock megoldatlan terápiájának egyik fő oka, hogy a komplex patológia megfigyelésére alkalmazott állatkísérletek és a klinikai valóság között jelentős az eltérés. Célunk olyan kísérletes modell kialakítása volt, ami megfelelően leképezi a humán intraabdominalis sepsis jól ismert klinikai lefolyását.Anyag és módszerek:Törpesertésekben 0,5 gr/kg autofaeces intraperitonealis injektálásával peritonitist indukáltunk (n= 9), majd a beavatkozást követő 16. órától elkezdtük a ketamin-propofollal altatott állatok invazív haemodynamicai monitorozását (PiCCO monitor, pulmonalis katéter). A megfigyeléseket további 8 órán keresztül folytattuk, artériás és vénás vérgázanalízis mellett regisztráltuk az extravascularis tüdővíz (EVLWI) változását. A sublingualis régió mikrokeringését orthogonalis polarizációs spektrális képalkotó módszerrel vizsgáltuk, a microperfusiót a vörösvértestek áramlási sebességével és a kapillárisok perfusiós arányával jellemeztük. Plazmamintákból big-endothelin (big-ET) és high-mobility group box protein-1 (HMGB1) szinteket határoztunk meg ELISA módszerrel. Az eredményeket álműtött kontrollcsoport (n= 6) párhuzamos adataihoz hasonlítottuk.Eredmények:A septicus csoportban az artériás középnyomás fokozatosan 70 Hgmm alá csökkent, miközben a perctérfogat szignifikánsan emelkedett. A hyperdynamiás makrokeringés ellenére az EVLWI, a big-ET és a HMGB1 plazmaszintek jelentős növekedését és a sublingualis microperfusio szignifikáns csökkenését detektáltuk a kontrollcsoport adataihoz képest.Következtetés:A törpesertésmodell jól tükrözi a humán sepsis kóros keringési és biokémiai jellegzetességeit, így alkalmas lehet új terápiás eljárások vizsgálatára.
A laparoscopos készségek in vitro fejlesztése
Authors: Gödri Veronika , Haidegger Tamás , Saftics György , Sándor József , Wéber György 
Published: September 2012

Absztrakt
A minimálisan invazív sebészet a nyitott műtéti eljárások népszerű alternatívája. A laparoscopos műtétek nagy gyakorlatot igényelnek, a műtétek sikeres végrehajtásához alapos elméleti és gyakorlati felkészülés szükséges. A laparoscopos készségek fejlesztésének egyik lehetősége a pelvitréneren vagy szimulátoron való gyakorlás. Az Apollo pelvitrénert a Semmelweis Egyetem Kísérletes és Sebészeti Műtéttani Intézetében a hallgatók oktatására használják. A trénert, a rajta végzett feladatok valószerűségét, időkorlátait mérésekkel validálni kell. A mérési eredmények statisztikai módszerekkel történő kiértékelése lehetőséget ad a sebészi képességek számszerű mérésére, illetve a pelvitréner validálására is. Adatgyűjtéshez a pelvitrénerben történő gumigyűrű-áthelyezést használtuk, a kiértékelés során az átlagos feladatvégzési időt, a hibák számát figyeltük. A feladat végrehajtására adott maximális idő graduális szinten 240 s, posztgraduális szinten pedig 100 s volt. A méréseket a laparoscopiában való jártasság függvényében négy csoportban végeztük el: amatőrök, orvostanhallgatók, rezidensek és tapasztalt sebészek csoportjaiban. Az amatőrök (50 fő) feladatvégzési átlagideje 365,7 ± 130 s (átlag ± szórás) volt, 2,57 átlagos hibával. A 326 orvostanhallgató átlagideje 159,3 ± 61,1 s; 1,21 átlaghibával, a 15 rezidens esetén 257,9 ± 75,7 s; 1,13-as hibaponttal, míg a sebészek (4 fő) átlagideje 117,2 ± 29,1 s volt. Az összehasonlító statisztikai tesztek az orvostanhallgatók és a sebészek eredményeinek kivételével szignifikáns különbségeket igazoltak a csoportok között. Terveink között további mérések elvégzése szerepel, több tapasztalt sebész bevonásával.
Az invazivitás prediktív faktorai hengerbiopsziával in situ ductalis carcinomának diagnosztizált emlődaganatokban
Authors: Kósa Csaba , Garami Zoltán , Dinya Tamás , Fülöp Balázs 
Published: September 2012

Absztrakt

Célkitűzés: Számos közlemény és saját adataink is azt mutatják, hogy tisztán in situ ductalis carcinoma (DCIS) esetén nem javasolt a rutinszerű őrszemnyirokcsomó-biopszia (SLNB). Ahhoz azonban, hogy elkerülhessük a második műtétet a specimen szövettani vizsgálata során észlelt invazív tumor miatt, preoperatíve kell minél nagyobb biztonsággal meghatározni az invázió valószínűségét. Retrospektív tanulmányunk célja a hengerbiopszia (CB) szenzitivitásának vizsgálata és klinikai és patológiai faktorok prediktív értékének meghatározása invázió vonatkozásában a mintavétel során tisztán DCIS-nek bizonyult emlődaganatokban. Anyag: 2006. január és 2011. december között 1311 esetben végeztünk műtétet emlő rosszindulatú daganata miatt, 50 esetben mutatott a preoperatív diagnosztika során végzett CB DCIS-t. Végleges szövettani vizsgálat 17 (34,7%) esetben invazív daganatot bizonyított, ennek előfordulását vizsgáltuk a betegek kora, a tumortest vagy microcalcificatio mérete, a nukleáris gradus, a comedonecrosis jelenléte, illetve az észlelés módja (szűrés vagy tünetek alapján) függvényében. Eredmények: Azt találtuk, hogy a szűrésen kiemelt, tünetmentes betegek esetében nagyobb eséllyel lesz a végleges diagnózis DCIS, mint a már szimptomatikus (tapintható csomó) esetekben (25/32 vs. 7/17). Ugyancsak összefüggést találtunk a betegek kora és az invazivitás között. 60 évnél fiatalabb betegek esetében lényegesen kisebb volt az invazív daganat előfordulása, mint az ennél idősebbeknél (7/32 vs. 10/17). A hengerbiopszia során meghatározott tumorgradus szintén előjelzője lehet az invazivitásnak, ugyanis adataink szerint a magas gradus (G3) szignifikánsan nagyobb valószínűséggel jelez a végleges szövettani feldolgozáskor talált invazív tumort, mint az alacsony (G1) vagy intermedier (G2) csoportban (3/18 vs. 14/31). Következtetések: Fentiek alapján nagyobb betegszámon végzett vizsgálatokkal pontosabban meghatározható azon betegek köre, akiknél – bár a henger-biopszia DCIS-t mutatott, az invázió fokozott esélye miatt – egy ülésben SLNB elvégzése is javasolt, azonban fenti esetekben rutinszerű axillaris staging nem indokolt.
Pulmonary Congestion and Physical Functioning in Peritoneal Dialysis Patients
Authors: Enia Giuseppe , Tripepi Rocco , Panuccio Vincenzo , Torino Claudia , Garozzo Maurizio , Battaglia Giovanni Giorgio , Zoccali Carmine 
Published: September 2012

Purpose Decline in physical function is commonly observed in patients with kidney failure on dialysis. Whether lung congestion, a predictable consequence of cardiomyopathy and fluid overload, may contribute to the low physical functioning of these patients has not been investigated. Methods In 51 peritoneal dialysis (PD) patients, we investigated the cross-sectional association between the physical functioning scale of the Kidney Disease Quality of Life Short Form (KDQOL-SF: Rand Corporation, Santa Monica, CA, USA) and an ultrasonographic measure of lung water recently validated in dialysis patients. The relationship between physical functioning and lung water was also analyzed taking into account the severity of dyspnea measured using the New York Heart Association (NYHA) classification currently used to grade the severity of heart failure. Results Evidence of moderate-to-severe lung congestion was evident in 20 patients, and this alteration was asymptomatic (that is, NHYHA class I) in 11 patients (55%). On univariate analysis, physical functioning was inversely associated with lung water ( r = –0.48, p < 0.001), age ( r = –0.44, p = 0.001), previous cardiovascular events ( r = –0.46, p = 0.001), and fibrinogen ( r = –0.34, p = 0.02). Physical functioning was directly associated with blood pressure, the strongest association being with diastolic blood pressure ( r = 0.38, p = 0.006). The NYHA class correlated inversely with physical functioning ( r = –0.51, p < 0.001). In multiple regression analysis, only lung water and fibrinogen remained independent correlates of physical functioning. The NYHA class failed to maintain its independent association. Conclusions This cross-sectional study supports the hypothesis that symptomatic and asymptomatic lung congestion is a relevant factor in the poor physical functioning of patients on PD.
Waist Circumference as a Predictor of Adiponectin Levels in Peritoneal Dialysis Patients: A 12-Month Follow-up Study
Authors: Bazanelli Ana Paula , Kamimura Maria Ayako , Canziani Maria Eugenia Fernandes , Manfredi Silvia Regina , Cuppari Lilian 
Published: September 2012

Objectives This prospective study, conducted at the dialysis unit of the Nephrology Division, Federal University of Sao Paulo–Oswaldo Ramos Foundation, Brazil, aimed to evaluate whether waist circumference (WC) can predict adiponectin levels in patients undergoing peritoneal dialysis (PD). Methods Among 115 patients on PD at a single dialysis center who were evaluated at 6 and 12 months, 57% were men, 31% had diabetes, mean age was 52.8 ± 16.1 years, body mass index was 25 ± 4.3 kg/m2, and dialysis vintage was 13 months (range: 5 – 33 months). We measured WC at the umbilicus level. Adiponectin was determined by an enzyme-linked immunosorbent assay. Results At baseline, WC was inversely associated with adiponectin ( r = –0.48, p < 0.01). After adjustment for sex, age, diabetes, peritoneal clearance, and residual renal function, WC was an independent determinant of serum adiponectin (β = –0.52; 95% confidence interval: –0.73 to –0.31; p < 0.001). In the prospective analysis, after adjustment for confounders, changes in WC predicted changes in adiponectin. For each unit increase in WC, adiponectin declined by 0.39 mg/L ( p < 0.001). Conclusions This study demonstrates that WC is associated with adiponectin and, more importantly, that this simple marker of central adiposity was able to predict changes in adiponectin levels over time.