bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
What an anesthesiologist should know about pediatric arrhythmias
Authors: Kuntz Michael T. , Eagle Susan S. , Dalal Aarti , Samouil Marc M. , Staudt Genevieve E. , Londergan Bevan P. 
Published: August 2024

AbstractIdentifying and treating pediatric arrhythmias is essential for pediatric anesthesiologists. Pediatric patients can present with narrow or wide complex tachycardias, though the former is more common. Patients with inherited channelopathies or cardiomyopathies are at increased risk. Since most pediatric patients present for anesthesia without a baseline electrocardiogram, the first identification of an arrhythmia may occur under general anesthesia. Supraventricular tachycardia, the most common pediatric tachyarrhythmia, represents a broad category of predominately narrow complex tachycardias. Stimulating events including intubation, vascular guidewire manipulation, and surgical stimulation can trigger episodes. Valsalva maneuvers are unreliable as treatment, making adenosine or other intravenous antiarrhythmics the preferred acute therapy. Reentrant tachycardias are the most common supraventricular tachycardia in pediatric patients, including atrioventricular reciprocating tachycardia (due to a distinct accessory pathway) and atrioventricular nodal reentrant tachycardia (due to an accessory pathway within the atrioventricular node). Patients with ventricular preexcitation, often referred to as Wolff‐Parkinson‐White syndrome, have a wide QRS with short PR interval, indicating antegrade conduction through the accessory pathway. These patients are at risk for sudden death if atrial fibrillation degenerates into ventricular fibrillation over a high‐risk accessory pathway. Automatic tachycardias, such as atrial tachycardia and junctional ectopic tachycardia, are causes of supraventricular tachycardia in pediatric patients, the latter most typically noted after cardiac surgery. Patients with inherited arrhythmia syndromes, such as congenital long QT syndrome, are at risk of developing ventricular arrhythmias such as polymorphic ventricular tachycardia (Torsades de Pointes) which can be exacerbated by QT prolonging medications. Patients with catecholaminergic polymorphic ventricular tachycardia are at particular risk for developing bidirectional ventricular tachycardia or ventricular fibrillation during exogenous or endogenous catecholamine surges. Non‐selective beta blockers are first line for most forms of long QT syndrome as well as catecholaminergic polymorphic ventricular tachycardia. Anesthesiologists should review the impact of medications on the QT interval and transmural dispersion of repolarization, to limit increasing the risk of Torsades de Pointes in patients with long QT syndrome. This review explores the key anesthetic considerations for these arrhythmias.
The mediating role of nutritional indicators in the association between estimated glomerular filtration rate and cognitive impairment in older adults
Authors: An Xiuping , Cui Yao , Qin Mingzhao , Zhou Jian , Liu Qian , Ye Hui 
Published: August 2024

AbstractBackgroundCognitive impairment (CI) is common in older adults, especially those with renal dysfunction. We aimed to investigate the complex relationships among renal function, nutritional status, and CI in older people free from late chronic kidney disease (CKD) and severe CI.MethodsA study of older people (≥60 years old) with an estimated glomerular filtration rate (eGFR) of >30 mL/min/1.73 m2 and Montreal Cognitive Assessment (MoCA) scores of >10 (n = 237) was conducted at Beijing Tongren Hospital. Their eGFR was determined using the CKD‐EPI‐cr‐Cysc equation. Cognitive function was evaluated with the MoCA. We tested the relationship between eGFR and MoCA scores using Spearman correlation analysis and multivariate logistic regression analysis. We then conducted a mediation analysis to figure out the mediating roles of nutritional indicators (Mini Nutritional Assessment‐Short Form (MNA‐SF) scores, albumin (ALB), and haemoglobin (HGB)) between the eGFR and MoCA scores.ResultsThe incidence of CI was 48.5% (115/237) in older people. Spearman correlation analysis revealed that the better the kidney function, the better the cognitive function (R = 0.297, P < 0.001). Multivariate logistic regression analysis revealed that eGFR decrease per 15 mL/min/1.73 m2 (OR: 1.415, 95% confidence interval: 1.055–1.896, P = 0.020) was related to CI after adjusting for age and sex. However, the eGFR was not associated with cognitive decline after adjusting for nutritional indicators, behavioural risk factors, other biomarkers, and chronic conditions, suggesting that eGFR is not independently associated with CI. Mediation analysis revealed that the MNA‐SF scores (a*b = 0.006 (0.0002–0.012)) and HGB (a*b = 0.008 (0.001–0.017)) were mediating factors between the eGFR and MoCA scores.ConclusionsA decline in renal function can directly lead to CI and can also exacerbate cognitive deficits through intermediary factors such as MNA‐SF scores and HGB. Therefore, correcting anaemia and improving nutritional status are significantly important for enhancing cognitive function in older patients, especially those with renal dysfunction.
The causal relationships of granulocytes and melanoma skin cancer: A univariable and multivariable Mendelian randomization study
Authors: Rui‐chang Zhang , Hui‐zi Peng , Lin Zhou 
Published: August 2024

AbstractBackgroundIncreasing evidence has revealed that granulocyte has a critical role in tumorigenesis and progression. In this study, Mendelian randomization (MR) analysis was utilized for estimating the causal association between neutrophil percentage and melanoma skin cancer, eosinophil percentage and melanoma skin cancer, basophil percentage and melanoma skin cancer, respectively.MethodsThe Genome‐Wide Association Study (GWAS) ids for melanoma skin cancer, neutrophil percentage, eosinophil percentage and basophil percentage were derived from Integrative Epidemiology Unit (IEU) Open GWAS database. The univariable MR (UVMR) analysis was conducted to estimate the risk using MR‐Egger, weighted median, inverse variance weighted (IVW). In addition, sensitivity analysis was conducted to assess the reliability of UVMR results. Finally, the multivariable MR (MVMR) analysis was performed to investigate causality between neutrophil percentage and eosinophil percentage in the presence of both and melanoma skin cancer.ResultsThe UVMR indicated that neutrophil percentage and eosinophil percentage were significantly and causally related to melanoma skin cancer, with neutrophil percentage [p = 0.025, odds ratio (OR) = 1.002] as a risk factor and eosinophil percentage (p = 7.04E‐06, OR = 0.997) as a protective factor. Moreover, MVMR analysis indicated eosinophil percentage remained the protective factor (p = 0.003, OR = 0.998), while the causality of neutrophil percentage and melanoma skin cancer became insignificant (p > 0.05).ConclusionThe causal relationships of neutrophil percentage and melanoma skin cancer, eosinophil percentage and melanoma skin cancer were shown by this study, which provided a reference for subsequent research and treatment related to melanoma skin cancer.
Effect of hydrocolloid‐nitric oxide wound dressings on wound healing in dogs
Authors: Rodriguez‐Diaz Jenniffer M. , Wallace Mandy L. , Emond Sarah A. , McNabney Danielle , Hodges Katie M. , Howerth Elizabeth W. 
Published: August 2024

AbstractObjectiveTo determine the rates of wound healing in surgically created wounds between nitric oxide releasing wound dressings and control wound dressings.Study designProspective, controlled, randomized experimental study.AnimalsPurpose‐bred, adult, male Beagles (n = 6).MethodsFour 2 × 2 cm wounds were surgically created on the trunk of each dog with each wound randomized to treatment with a nitric oxide wound pad (NP), nitric oxide wound gel (NG), plain hydrocolloid wound dressing (HC), or Telfa pad (T). Wound images were taken daily for 8 days then every other day until day 21 with images masked and randomized for evaluation. Total wound area, contraction percentage, and days until granulation were calculated.ResultsTime to first appearance of granulation tissue was significantly shorter for NP (3.2 days) than for NG (4 days; p = .023), HC (4.5 days; p = .001), and T (5.2 days; p < .0001). There were significant differences in total wound area and contraction percentage between sites and treatments (p < .001). Total wound area for NG was lower than treatment T (0.7 ± 0.1 cm3; p < .001), HC (0.9 ± 0.1 cm3, p < .001), and NP (0.6 ± 0.1 cm3, p < .001).ConclusionUse of a nitric oxide wound dressing resulted in faster wound healing as evidenced by lower total wound area and higher contraction in the NG group and faster time to granulation tissue development in the NP group.Clinical significanceNitric oxide wound dressings are innovative and inexpensive products that can significantly decrease the amount of time and cost necessary for open or second intention wound resolution in dogs.
High prevalence of harmful drinking habits and gambling among professional rugby players: mental health symptoms and lifestyle risks among New Zealand Super Rugby players—a cross-sectional survey
Authors: Dorfling Theodore , Fulcher Mark L 
Published: August 2024

ObjectivesDetermining the prevalence of mental health and lifestyle risk factors (smoking, alcohol consumption, recreational drug use, gambling, family violence and anger management) in New Zealand (NZ) male professional rugby players.Study designCross-sectional survey of mental health symptoms and lifestyle risk factors in male professional rugby players in NZ.MethodsPlayers from all five NZ men’s Super Rugby Franchises were invited to complete an online questionnaire (SportCHAT) measuring demographic status and mental health symptoms. Descriptive and interferential statistical analyses were used to identify the most prevalent mental health and lifestyle risk factors.Results105 players participated in the study (response rate 52.5%). 51.4% of players were either at moderate or high risk for alcohol-related harm (defined as potential health, social, legal or financial problems linked to alcohol consumption). In comparison, 4.8% reported recreational drug use and 5% reported smoking tobacco. Twenty players (19%) reported engaging in gambling, with five of these reporting problematic gambling. 21% of players reported symptoms of depression, but none reached the ‘mild depression’ threshold of the Patient Health Questionnaire for Depression. Younger players (aged 20–29) were more likely to report symptoms of depression than older players (aged 30–39). The prevalence of anxiety symptoms was 17.1%. 66.7% of these players reported minimal symptoms (GAD-7 score 0–4) and 33.3% reported mild symptoms (GAD-7 score 5–9). Family violence was reported by 2.9% of respondents, while 12.4% reported issues with anger management. There were no significant differences between ethnic groups.ConclusionThere is a higher prevalence of alcohol misuse and gambling, but lower reported rates of depression and anxiety symptoms in this cohort when compared with the general population.
The Impact of Li-Fraumeni and Germline Retinoblastoma Mutations on Leiomyosarcoma Initiation, Outcomes, and Genetic Testing Recommendations
Authors: Dermawan Josephine K. , Abramson David H. , Chiang Sarah , Hensley Martee L. , Tap William D. , Movva Sujana , Maki Robert G. , Mandelker Diana , Antonescu Cristina R. 
Published: August 2024

Abstract

Purpose:
Leiomyosarcomas (LMS) are clinically and molecularly heterogeneous, occurring mostly in sporadic but also syndromic settings. The role of pathogenic germline variants (PGV) as LMS drivers and their impact on outcomes remains uncertain.

Experimental Design:
We performed a comprehensive clinicopathologic and molecular analysis using a tumor-normal DNA next-generation sequencing assay (Memorial Sloan Kettering–Integrated Mutational Profiling of Actionable Cancer Targets) of germline-associated LMS compared with sporadic LMS.

Results:
Among 285 LMS [120 soft-tissue LMS (STLMS) and 165 uterine LMS (ULMS)] with germline testing, 78 (27%, 43 STLMS and 35 ULMS) cases harbored PGV, with 35/78 (45%) of PGV carriers showing biallelic inactivation of the corresponding gene in the tumor (26 STLMS and nine ULMS). The most frequent germline predispositions were TP53 (Li-Fraumeni syndrome; 17 patients, 16 in STLMS) and RB1 (retinoblastoma; 13 patients, 11 in STLMS). Germline TP53 and somatic RB1 alterations often co-occurred in the tumor andvice versa. Other biallelically inactivated PGV were enriched in DNA damage repair–related genes: CHEK2, MSH2, MSH6, RAD51D, BRCA2, and FANCA. Monoallelic PGV were mostly in ULMS and associated with co-occurring TP53 and RB1 somatic alterations. Patients with STLMS with biallelic but not monoallelic PGV were significantly younger than patients with sporadic STLMS (median ages 38 vs. 52 vs. 58 years). No differences in disease-specific or progression-free survival were observed in germline-associated versus sporadic LMS regardless of biallelic status.

Conclusions:
Although patients with ULMS had a relatively low proportion of PGV, a high percentage of patients with STLMS with PGV had tumor biallelic status, indicating that PGV drive tumorigenesis in these individuals. These findings have significant implications for genetic testing recommendations.
Oxygen-Enhanced MRI Detects Incidence, Onset, and Heterogeneity of Radiation-Induced Hypoxia Modification in HPV-Associated Oropharyngeal Cancer
Authors: Dubec Michael J. , Price James , Berks Michael , Gaffney John , Little Ross A. , Porta Nuria , Sridharan Nivetha , Datta Anubhav , McHugh Damien J. , Hague Christina J. , Cheung Susan , Manoharan Prakash , van Herk Marcel , Choudhury Ananya , Matthews Julian C. , Parker Geoff J.M. , Buckley David L. , Harrington Kevin J. , McPartlin Andrew , O’Connor James P.B. 
Published: August 2024

Abstract

Purpose:
Hypoxia mediates treatment resistance in solid tumors. We evaluated if oxygen-enhanced MRI–derived hypoxic volume (HVMRI) is repeatable and can detect radiotherapy-induced hypoxia modification in human papillomavirus–associated oropharyngeal head and neck squamous cell cancer.

Experimental Design:
A total of 27 patients were recruited prospectively between March 2021 and January 2024. HVMRI was measured in primary and nodal tumors prior to standard-of-care (chemo)radiotherapy and then at weeks 2 and 4 (W2 and W4) into therapy. Two pretreatment scans assessed biomarker within-subject coefficient of variation and repeatability coefficient (RC). Cohort treatment response was measured using mixed-effects modeling. Responding lesions were identified by comparing HVMRI change with RC limits of agreement.

Results:
Oxygen-enhanced MRI identified hypoxia in all lesions. The HVMRI within-subject coefficient of variation was 24.6%, and RC limits of agreement were −45.7% to 84.1%. A cohort median pretreatment HVMRI of 11.3 cm3 reduced to 6.9 cm3 at W2 and 5.9 cm3 at W4 (both P &lt; 0.001). HVMRI was reduced in 54.5% of individual lesions by W2 and in 88.2% by W4. All lesions with W2 hypoxia reduction showed persistent modification at W4. HVMRI reduced in some lesions that showed no overall volume change. Hypoxia modification was discordant between primary and nodal tumors in 50.0% of patients.

Conclusions:
Radiation-induced hypoxia modification can occur as early as W2, but onset varies between patients and was not necessarily associated with overall size change. Half of all patients had discordant changes in primary and nodal tumors. These findings have implications for patient selection and timing of dose de-escalation strategies in human papillomavirus–associated oropharyngeal carcinoma.
See related commentary by Mason, p. 5503
ПЕРЕБІГ ВРОДЖЕНОЇ КЛИШОНОГОСТІ У СПОРТСМЕНА З ПАУЕРЛІФТИНГУ
Authors: Процайло М. Д. , Крицький І. О. , Дживак В. Г. , Прокопа В. І. , Цісар О. М. , Горішний І. М. 
Published: August 2024

РЕЗЮМЕ. Вроджена клишоногість – поширена вада розвитку стопи в усьому світі, яка на початкових етапах комплексного лікування забезпечує високий відсоток позитивних результатів.
Мета – загострити увагу практичних лікарів первинної ланки терапевтичного та хірургічного профілів на своєчасній діагностиці та адекватному лікуванні цієї тяжкої недуги.
Матеріал і методи. Ретроспективний аналіз результатів сучасних науковців за останні десять років на ґрунті великого практичного матеріалу докорінно змінили тактику лікування цього небезпечного захворювання. Класичні методи лікування клишоногості на сучасному етапі в ортопедії дитячого віку практично не використовують, замінивши їх менш травматичним і ефективнішим методом Понсеті.
Результати. Наведено приклад класичного способу лікування клишоногості з добрим результатом унаслідок ретельного оперативного та консервативного лікування протягом тривалого часу. Термін нашого диспансерного спостереження – 23 роки. Оперована ліва нога має невелику атрофію мускулатури стегна та гомілки в межах 2 см. Залишилося незначне приведення переднього відділу стопи з її поздовжнім вкороченням до 3 см. Спортсмен має вищу медичну освіту за спеціальністю «Фізична терапія, ерготерапія». Завдяки ретельній адекватній реабілітації досяг високих показників у спорті – чемпіон Європи (2020 р.) та світу (2023 р.) з пауерліфтингу.
Висновки. 1. Класичний метод лікування вродженої клишоногості дає позитивний результат при ретельній довготривалій дороговартнісній реабілітації після оперативного лікування. 2. Наполегливість, стійкий характер, медична освіта молодого спортсмена сприяли повній реабілітації тяжкої вродженої клишоногості. 3. На сучасному етапі розвитку ортопедії доцільно застосовувати «золотий стандарт» лікування цієї недуги – метод Понсеті. 4. Позитивний успіх лікування можливий тільки при тісній співпраці лікаря, батьків і самої дитини.
КЛІНІЧНИЙ ВИПАДОК УСПІШНОГО ЛІКУВАННЯ ЗАТРИМКИ РОСТУ ПЛОДА У ЖІНКИ З АНТИФОСФОЛІПІДНИМ СИНДРОМОМ І СУБХОРІАЛЬНОЮ ГЕМАТОМОЮ (ІСТОРІЯ ХВОРОБИ)
Authors: Маркін Л. Б. , Попович А. І. , Лисий М. П. , Попович О. І. 
Published: August 2024

Мета дослідження – опис успішного завершення клінічного випадку у вагітної з формуванням субхоріальної гематоми (СХГ) великих розмірів у ІІ триместрі вагітності та антифосфоліпідним синдромом (АФС) із використанням клініко-інструментальних, лабораторних досліджень, а також удосконалення алгоритму надання медикаментозної допомоги.
Матеріали та методи. Обстеження пацієнтки Л. віком 28 років проводили з моменту виникнення СХГ розмірами 115×30 мм у термін 17 тижнів 5 днів. У роботі використано загальноклінічні методи дослідження; коагулограму; експрес-метод візуальної оцінки агрегації тромбоцитів; кількісне визначення розчинних фібрин-мономерних комплексів (РФМК); аналізи на наявність у сироватці крові вовчакового антикоагулянта (ВА), антитіл до кардіоліпіну та β2-глікопротеїну; інструментальні методи: ультразвукове обстеження органів малого таза; проведення тромбоеластографії (ТЕГ).
Результати дослідження та їх обговорення. Тромбоцитопенія невідомого походження, яка супроводжувалась порушенням функції тромбоцитів, у даної пацієнтки призвела до підвищеного споживання тромбіну – основного агоніста функції тромбоцитів, формування тромбофілічного стану і, як наслідок, виникнення вагінальної кровотечі з формуванням СХГ. Виявлення ВА, аналізованого у тесті на згортання крові, у середньому титрі стало підставою для призначення низькомолекулярного гепарину (НМГ) у профілактичному дозуванні.
Висновки. Застосування комплексного підходу в діагностиці порушень системи гемостазу у вагітних із СХГ великих розмірів ІІ триместру та обстеження їх на АФС при виявленні підвищеного коагуляційного потенціалу може сприяти позитивному результату завершення даної вагітності.
ОДЕРЖАННЯ І СТАНДАРТИЗАЦІЯ РІДКОГО ЕКСТРАКТУ З КОРЕНІВ ТИРЛИЧУ ВАТОЧНИКОВИДНОГО
Authors: Грицик Л. М. , Дубель Н. І. , Грицик Н. Ю. 
Published: August 2024

Вступ. Одним з важливих напрямків розвитку фармацевтичної науки і практики є опрацювання технологій одержання екстракційних препаратів з нових видів рослинної сировини для створення безпечних та ефективних фітопрепаратів. Рідкі екстракти є однією з найпоширеніших екстракційних лікарських форм, які випускають вітчизняні фармацевтичні підприємства. Перевагами рідких екстрактів є відносна простота виготовлення, збереження діючих речовин у нативному вигляді, зручність застосування як готового препарату і можливість використання у складі комплексних лікарських препаратів.
Мета дослідження – одержати рідкий екстракт з коренів тирличу ваточниковидного і провести його стандартизацію.
Методи дослідження. Вихідною сировиною для одержання рідкого екстракту були корені тирличу ваточниковидного, заготовлені у фазу відмирання надземної частини в околицях с. Микуличин Надвірнянського району Івано-Франківської області у 2020 р. Екстракт отримували методом ремацерації, використовуючи як екстрагент 40 % етиловий спирт. Кількісний вміст основних груп біологічно активних речовин в екстракті визначали загальновідомими методами: суми вільних органічних кислот (у перерахунку на кислоту яблучну), кислоти аскорбінової, окиснювальних фенолів – титриметричними методами; полісахаридів – гравіметричним методом; суми поліфенолів (у перерахунку на пірогалол) – спектрофотометрично на спектрофотометрі ULAB модель 102 (Китай). Стандартизацію екстракту проводили згідно з вимогами монографії “Екстракти” (ДФУ 2.0 Т1).
Результати й обговорення. Результати дослідження показали, що рідкий екстракт з коренів тирличу ваточниковидного містить суму поліфенолів – (3,96±0,07) %, окиснювальних фенолів – (4,16±0,09) %, полісахаридів – (0,65±0,01) %, органічних кислот – (0,49±0,01) %, кислоти аскорбінової – (0,034±0,002) %. При проведенні стандартизації досліджуваний екстракт витримував випробування за основними числовими показниками та мікробіологічною чистотою. Вміст етанолу в екстракті становив (39,37±2,88) %, сухого залишку – (20,63±0,76) %, суми поліфенолів – не менше 3 %.
Висновки. Одержано рідкий екстракт з коренів тирличу ваточниковидного методом ремацерації з використанням як екстрагенту 40 % етилового спирту. Рідкий екстракт з коренів тирличу ваточниковидного стандартизовано відповідно до монографії “Екстракти” (ДФУ 2.0). Результати проведених досліджень свідчать про перспективи подальшого вивчення адаптогенної активності рідкого екстракту з коренів тирличу ваточниковидного.