bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
EXPERIMENTAL RESULTS ON THE SHEAR BEHAVIOUR OF STEEL FIBRE SELF-COMPACTING CONCRETE (SFSCC) BEAMS
Authors: Lamide Juli Asni , Mohamed Roslli Noor , Abd Rahman Ahmad Baharuddin 
Published: November 2016

This paper presents an experimental test program that was carried out to investigate the shear performance of steel fibre self-compacting concrete (SFSCC) beams. In this paper, the mechanical performance of results from all mixtures used to cast normal concrete (NC), self-compacting concrete (SCC) and steel fibre self-compacting concrete (SFSCC) were also investigated. In total, 27 cubes, 9 cylinders, 9 prisms and 9 beams were prepared for the assessment of mechanical properties of three different mixtures. Four beams (125 mm x 250 mm x 2200 mm) were tested and cast using three different concrete mixtures, having two different spacing of stirrups as a result of 50% reduction of the stirrups amount. Three beams with different mixtures having similar stirrups spacing 125mm while the fourth beam with SFSCC mixes having 250mm stirrups spacing. The results show that the mechanical properties were positively affected with steel fibres inclusion. The addition of steel fibres showed an increment up to 40% in the shear load capacity for B-SFSCC125 compared to B-NC125 and B-SCC125. In addition, the crack pattern of B-SFSCC was found better than B-NC and B-SCC.
POTENTIAL USE COCONUT MILK AS ALTERNATIVE TO ALKALI SOLUTION FOR GEOPOLYMER PRODUCTION
Authors: Huseien Gahasan Fahim , Mirza Jahangir , Hussin Mohd Warid , Mohd Ariffin Mohd Azreen 
Published: November 2016

This work aims to verify the feasibility of utilizing coconut milk as the alkali activator solution in geopolymer production and the impact on mortar properties; geopolymer mortar is still more expensive than ordinary Portland cement mortar simply because the cost of alkali solution. Coconut milk is extensively available in Malaysia and very rich in potassium and sodium. In this research, the coconut milk was used as alkali solution (100%) at first, and then replaced by NaOH, Na2SiO3 and in the last stage mixed with NaOH and Na2SiO3 at 50%. Normal solution component of Na2SiO3 and NaOH with 8 M, and used as control samples. Binder to fine aggregate (B:A) and solution to binder (S:B) ratios were fixed at 1.5 and 0.30 respectively. Multi blend binder based geopolymer mortar are used in this study. The samples were cured with different conditions, cured at room temperature and oven temperature of 60 and 90°C. Compressive strength tests were carried out to determine the properties of hardened mortar. The samples prepared with coconut milk showed low compressive strength as compared to control samples, The results demonstrated that using coconut milk as alternative to alkali solution in geopolymer industry is not a viable option.
60 Years in Motion: Short History of Nuclear Engineering Division
Authors: Riznic Jovica , Duffey Romney 
Published: November 2016

This paper presents a brief history of the ASME nuclear engineering division (NED) over the past 60 years. The technical interest of the Division naturally mirrored the main stages in nuclear-technology development and growth of the industry. This is reflected in how the NED evolved the technical content of its major international conferences, the role of ASME standards, and the value of international cooperation. The International Conference on Nuclear Engineering (ICONE) series of conferences is covered as it occupies a special place in the ASME and NED history. The paper covers the birth and growth of the Division, its leadership, publications, and its flagship student program. It concludes with activities the NED is working on for the distant future.
Carbapenem-Resistant Pseudomonas aeruginosa Bacteremia: Risk Factors for Mortality and Microbiologic Treatment Failure
Authors: Buehrle Deanna J. , Shields Ryan K. , Clarke Lloyd G. , Potoski Brian A. , Clancy Cornelius J. , Nguyen M. Hong 
Published: November 2016

ABSTRACT

We reviewed 37 patients treated for bacteremia due to carbapenem-resistant (CR)
Pseudomonas aeruginosa
. Although 65% of isolates were multiple-drug resistant, therapeutic options were available, as all were susceptible to ≥1 antibiotic. A total of 92% of patients received active antimicrobial therapy, but only 57% received early active therapy (within 48 h). Fourteen-day mortality was 19%. Microbiologic failure occurred in 29%. The Pitt bacteremia score (
P
= 0.046) and delayed active therapy (
P
= 0.027) were predictive of death and microbiologic failure, respectively.
Critical Evaluation of Molecular Monitoring in Malaria Drug Efficacy Trials and Pitfalls of Length-Polymorphic Markers
Authors: Messerli Camilla , Hofmann Natalie E. , Beck Hans-Peter , Felger Ingrid 
Published: November 2016

ABSTRACT

Estimation of drug efficacy in antimalarial drug trials requires parasite genotyping to distinguish new infections from treatment failures. When using length-polymorphic molecular markers, preferential amplification of short fragments can compromise detection of coinfections, potentially leading to misclassification of treatment outcome. We quantified minority clone detectability and competition among
msp1
,
msp2
, and
glurp
amplicons using mixtures of
Plasmodium falciparum
strains and investigated the impact of template competition on genotyping outcomes in 44 paired field samples. Substantial amplification bias was detected for all three markers, with shorter fragments outperforming larger fragments. The strongest template competition was observed for the marker
glurp
. Detection of
glurp
fragments in multiclonal infections was severely compromised. Eight of 44 sample pairs were identified as new infections by all three markers. Ten pairs were defined as new infections based on one marker alone, seven of which were defined by the questionable marker
glurp
. The impact of size-dependent template competition on genotyping outcomes therefore calls for necessary amendments to the current WHO recommendations for PCR correction of malaria drug trial endpoints. Accuracy of genotyping outcomes could be improved by separate amplification reactions per allelic family and basing results on markers
msp1
and
msp2
first, with
glurp
only used to resolve discordant results.
Cannabis exposure as an interactive cardiovascular risk factor and accelerant of organismal ageing: a longitudinal study
Authors: Reece Albert Stuart , Norman Amanda , Hulse Gary Kenneth 
Published: November 2016

ObjectivesMany reports exist of the cardiovascular toxicity of smoked cannabis but none of arterial stiffness measures or vascular age (VA). In view of its diverse toxicology, the possibility that cannabis-exposed patients may be ageing more quickly requires investigation.DesignCross-sectional and longitudinal, observational. Prospective.SettingSingle primary care addiction clinic in Brisbane, Australia.Participants11 cannabis-only smokers, 504 tobacco-only smokers, 114 tobacco and cannabis smokers and 534 non-smokers. Exclusions: known cardiovascular disease or therapy or acute exposure to alcohol, amphetamine, heroin or methadone.InterventionRadial arterial pulse wave tonometry (AtCor, SphygmoCor, Sydney) performed opportunistically and sequentially on patients between 2006 and 2011.Main outcome measureAlgorithmically calculated VA. Secondary outcomes: other central haemodynamic variables.ResultsDifferences between group chronological ages (CA, 30.47±0.48 to 40.36±2.44, mean±SEM) were controlled with linear regression. Between-group sex differences were controlled by single-sex analysis. Mean cannabis exposure among patients was 37.67±7.16 g-years. In regression models controlling for CA, Body Mass Index (BMI), time and inhalant group, the effect of cannabis use on VA was significant in males (p=0.0156) and females (p=0.0084). The effect size in males was 11.84%. A dose–response relationship was demonstrated with lifetime exposure (p<0.002) additional to that of tobacco and opioids. In both sexes, the effect of cannabis was robust to adjustment and was unrelated to its acute effects. Significant power interactions between cannabis exposure and the square and cube of CA were demonstrated (from p<0.002).ConclusionsCannabis is an interactive cardiovascular risk factor (additional to tobacco and opioids), shows a prominent dose–response effect and is robust to adjustment. Cannabis use is associated with an acceleration of the cardiovascular age, which is a powerful surrogate for the organismal–biological age. This likely underlies and bi-directionally interacts with its diverse toxicological profile and is of considerable public health and regulatory importance.
Do online communities change power processes in healthcare? Using case studies to examine the use of online health communities by patients with Parkinson's disease
Authors: Visser Laura M , Bleijenbergh Inge L , Benschop Yvonne W M , Van Riel Allard C R , Bloem Bastiaan R 
Published: November 2016

ObjectiveCommunication technologies, such as personal online health communities, are increasingly considered as a tool to realise patient empowerment. However, little is known about the actual use of online health communities. Here, we investigated if and how patients' use of online communities supports patient empowerment.SettingA network of primary and secondary care providers around individual patients with Parkinson's disease.ParticipantsWe conducted case studies to examine our research question. We interviewed 18 patients with Parkinson's disease and observed the use of online health communities of 14 of them for an average of 1 year.Primary outcome measuresWe analysed the interviews and the online conversations between patients and healthcare providers, using Foucault's framework for studying power processes.ResultsWe observed that patient empowerment is inhibited by implicit norms that exist within these communities around the number and content of postings. First, patients refrained from asking too many questions of their healthcare providers, but felt obliged to offer them regular updates. Second, patients scrutinised the content of their postings, being afraid to come across as complainers. Third, patients were cautious in making knowledge claims about their disease.ConclusionsChanging implicit norms within online communities and the societal context they exist in seems necessary to achieve greater patient empowerment. Possibilities for changing these norms might lie in open dialogue between patient and healthcare providers about expectations, revising the curriculum of medical education and redesigning personal online health communities to support two-way knowledge exchange.
Heterogeneous Stromal Signaling within the Tumor Microenvironment Controls the Metastasis of Pancreatic Cancer
Authors: Rucki Agnieszka A. , Foley Kelly , Zhang Pingbo , Xiao Qian , Kleponis Jennifer , Wu Annie A. , Sharma Rajni , Mo Guanglan , Liu Angen , Van Eyk Jennifer , Jaffee Elizabeth M. , Zheng Lei 
Published: November 2016

Abstract
Understanding how stromal signals regulate the development of pancreatic ductal adenocarcinoma (PDAC) may suggest novel therapeutic interventions in this disease. In this study, we assessed the metastatic role of stromal signals suggested to be important in the PDAC microenvironment. Src and IGF-1R phosphorylated the prometastatic molecule Annexin A2 (AnxA2) at Y23 and Y333 in response to stromal signals HGF and IGF-1, respectively, and IGF-1 expression was regulated by the Sonic Hedgehog (Shh) pathway. Both Shh and HGF were heterogeneously expressed in PDAC stroma, and only dual inhibition of these pathways could significantly suppress AnxA2 phosphorylation, PDAC growth, and metastasis. Taken together, our results illuminate tumor–stromal interactions, which drive metastasis, and provide a mechanism-based rationale for a stroma-directed therapy for PDAC. Cancer Res; 77(1); 41–52. ©2016 AACR.
ВАРІАБЕЛЬНІСТЬ СЕРЦЕВОГО РИТМУ В ДІТЕЙ ІЗ ЦЕРВІКОГЕННИМ ГОЛОВНИМ БОЛЕМ.
Authors: Horsha O. V. , Korolenko N. V. , Mykhailenko V. Ye. 
Published: November 2016

Мета роботи – вивчення вихідного тонусу ВНС у дітей із цервікогенним головним болем (ЦГБ) на тлі нестабільності в шийному відділі хребта. Було обстежено 40 дітей віком 6–11 років із ЦГБ та 17 практично здорових дітей аналогічного віку і статі. Стан вегетативного тонусу вивчали за показниками варіабельності серцевого ритму (ВСР) методом кардіоінтервалографії. Зміни фонових показників спектральних і часових характеристик ВСР у дітей із ЦГБ свідчили про достовірне (p<0,001) переважання парасимпатичного тонусу та зниження активності симпатоадреналової ланки, підвищення внеску гуморально метаболічних впливів. Дослідження реєструє порушення гомеостатичного рівня вегетативної регуляції у дітей із ЦГБ і обґрунтовує необхідність подальших розробок даної проблеми.
РИЗИКИ РЕАЛІЗАЦІЇ РЕПРОДУКТИВНОЇ ФУНКЦІЇ У ЖІНОК ІЗ ПОРУШЕННЯМИ МЕНСТРУАЛЬНОЇ ФУНКЦІЇ НА ТЛІ ХРОНІЧНИХ ГЕПАТИТІВ І ШЛЯХИ ЇХ УСУНЕННЯ.
Authors: Lymar L. Ye. , Lymar N. A. , Koblosh N. D. 
Published: November 2016

Реалізація репродуктивної функції є серйозною проблемою сьогодення, оскільки впродовж останнього десятиліття спостерігається від’ємний демографічний показник не лише в Україні, а й у багатьох країнах світу. За оцінкою Державної служби статистики України, станом на 1 квітня 2016 р. чисельність наявного населення України становила 42 708 тис. осіб. Дослідження науковців Інституту демографії та соціальних досліджень свідчать, що кількість померлих компенсується новонародженими лише на 52,6 %, що значно звужує передумови сприятливого демографічного розвитку країни у майбутньому. Причини падіння народжуваності не можна зводити лише до економічних негараздів. Для сучасної демографічної ситуації в Україні характерні: різке зменшення народжуваності, збільшення смертності і відсутність природного приросту; постаріння населення, збільшення «навантаження» на працездатну його частину; скорочення тривалості життя як чоловіків, так і жінок; погіршення здоров’я нації. Одним із вагомих факторів зниження репродуктивної функції є порушення менструальної функції (ПМФ) на тлі хронічних гепатитів (ХГ). Нами обстежено 92 жінки репродуктивного віку, які страждають від ПМФ на тлі ХГ різного генезу. Оцінено стан репродуктивного здоров’я, проаналізовані ризики реалізації репродуктивної функції, визначено шляхи їх усунення.
ОПТИМІЗАЦІЯ МЕТОДІВ ДІАГНОСТИКИ ПРИ ЗАТРИМЦІ РОСТУ ПЛОДА У ВАГІТНИХ.
Authors: Ovcharuk V. V. 
Published: November 2016

У статті представлені результати пошуку маркерів ранньої діагностики затримки росту плода та оцінка їх ефективності. Проведено дослідження 45 вагітних з затримкою росту плода, що перебували на лікуванні у Тернопільській комунальній міській лікарні № 2. Контрольну групу склали 25 вагітних з фізіологічним перебігом вагітності, які народили живих доношених дітей з масо-ростовими характеристиками відповідно до гестаційного віку. Вивчали стан фетоплацентарного комплексу у вагітних на основі дослідження рівнів гормонів (ПАПП-А, β-хоріонічного гонадотропіну людини (β-ХГЛ), естріолу (Е3), плацентарного лактогену (ПЛ) та прогестерону). Стан внутрішньоутробного плода оцінювали за даними ультразвукового дослідження, кардіотокографії, визначення біофізичного профілю плода. Виявлено, що ранніми ознаками розвитку затримки росту плода є визначення ПАПП, естріолу та хоріонічного гонадотропіну в ранні терміни вагітності та рівні естріолу, прогестерону, плацентарного лактогену в другому триместрі. Використання гравідограми як скринінгового маркера дозволив діагностувати затримку росту й у 95,4 % випадків був підтверджений УЗД та виставлено діагноз затримки росту плода у вагітних. За даними УЗД визначали біометричні маркери затримки росту.
ХАРАКТЕРИСТИКА ФУНКЦІОНАЛЬНОГО СТАНУ ГОМЕОСТАЗУ ПОСТОВАРІОЕКТОМІЧНОГО СИНДРОМУ В ЖІНОК З ОЖИРІННЯМ.
Authors: Polishchuk I. P. 
Published: November 2016

У даній роботі наведено показники стану гомеостазу в жінок з ожирінням ІІ–ІІІ ст. до та після гістерооваріоектомії. У ході дослідження виявлено, що дана категорія становить групу підвищеного ризику розвитку критичних серцево-судинних ускладнень, а проведення гістерооваріоектомії суттєво погіршує їх стан, що дозволяє стверджувати про прямі протипоказання до застосування у даної категорії хворих замісної гормонотерапії естрогенами.
ДОБРОЯКІСНІ ЗАХВОРЮВАННЯ ШИЙКИ МАТКИ: ШЛЯХИ ОПТИМІЗАЦІЇ ДЕСТРУКТИВНИХ МЕТОДІВ ЛІКУВАННЯ.
Authors: Skuriatina N. H. 
Published: November 2016

У статті представлені результати порівняльного аналізу використання засобів, які прискорюють репаративні процеси, і препаратів для відновлення мікрофлори піхви після деструктивних методів лікування доброякісної патології шийки матки. Доведена ефективність супозиторіїв з тіотриазоліном і перорального застосування капсул з Lactobacillus rhamnosus GR-1® і Lactobacillus reuteri RC-14® в оптимізації регенеративних процесів і відновленні нормального біоценозу піхви після різних методів деструкції в комплексному лікуванні доброякісних захворювань шийки матки.
Особливості перебігу та лікування гострого поширеного перитоніту онкологічного генезу
Authors: Ivashchuk O. I. , Hushul I. Ya. , Bodyaka V. Yu. , Unhurian V. P. , Postevka I. D. 
Published: November 2016

У статті представлено алгоритм хірургічної тактики гострого поширеного перитоніту на тлі раку товстої кишки, розроблений на основі дослідження клінічно-лабораторних особливостей перебігу останнього. Встановлено, що гострий поширений перитоніт, який виник внаслідок ускладнення злоякісного новоутворення товстої кишки, особливо в поєднанні із частковою кишковою непрохідністю, здебільшого є загальним, з великою кількістю (понад 600 мл) серозного перитонеального ексудату, супроводжується недостатністю двох і більше систем органів, а також внутрішньочеревною гіпертензією ІІІ–IV ступенів. Запропонований алгоритм хірургічної тактики за гострого поширеного перитоніту, на тлі раку товстої кишки, включає застосування бальної шкали вибору методу остаточного або тимчасового закриття черевної порожнини, визначення оптимального терміну виконання лапароперції. За участю 75 пацієнтів доведено ефективність даного алгоритму, а саме відмічається зниження кількості “локальних” післяопераційних ускладнень на 25,7 % (p<0,01), “системних” – на 23,3 % (p<0,05) та післяопераційної летальності – на 20,8 % (p<0,05).
Comparison of Drug‐Eluting and Bare Metal Stents in Patients With Chronic Kidney Disease: An Updated Systematic Review and Meta‐Analysis
Authors: Lu Renjie , Tang Fenglei , Zhang Yan , Zhu Xishan , Zhu Shanmei , Wang Ganlin , Jiang Yinfeng , Fan Zhengda 
Published: November 2016

Background

Drug‐eluting stents (
DES
s) and bare metal stents (
BMS
s) are both recommended to improve coronary revascularization and to treat coronary artery disease in patients with chronic kidney disease (
CKD
). However, the potential superiority of
DES
s over
BMS
s for reducing the incidence of long‐term major adverse cardiovascular events and mortality in
CKD
patients has not been established, and the results remain controversial. We aimed to systematically assess and quantify the total weight of evidence regarding the use of
DES
s versus
BMS
s in
CKD
patients.

Methods and Results

In this systematic review and conventional meta‐analysis, electronic studies published in any language until May 20, 2016, were systematically searched through PubMed, Embase, Web of Science, and the Cochrane Central Register of Controlled Trials. We included randomized controlled trials and observational studies comparing outcomes in
CKD
patients with
DES
s versus
BMS
s and extracted data in a standard form. Pooled odd ratios and 95% CIs were calculated using random‐ and fixed‐effects models. Finally, 38 studies involving 123 396 patients were included. The use of
DES
s versus
BMS
s was associated with significant reductions in major adverse cardiovascular events (pooled odds ratio 0.75; 95%
CI
, 0.64–0.88;
P
<0.001), all‐cause mortality (odds ratio 0.81; 95%
CI
, 0.73–0.90;
P
<0.001), myocardial infarction, target‐lesion revascularization, and target‐vessel revascularization. The superiority of
DES
s over
BMS
s for improving clinical outcomes was attenuated in randomized controlled trials.

Conclusions

The use of
DES
s significantly improves the above outcomes in
CKD
patients. Nevertheless, large‐sized randomized controlled trials are necessary to determine the real effect on
CKD
patients and whether efficacy differs by type of
DES
.
Lipid‐Free Apolipoprotein A‐I Reduces Progression of Atherosclerosis by Mobilizing Microdomain Cholesterol and Attenuating the Number of CD131 Expressing Cells: Monitoring Cholesterol Homeostasis Using the Cellular Ester to Total Cholesterol Ratio
Authors: Kaul Sushma , Xu Hao , Zabalawi Manal , Maruko Elisa , Fulp Brian E. , Bluemn Theresa , Brzoza‐Lewis Kristina L. , Gerelus Mark , Weerasekera Ranjuna , Kallinger Rachel , James Roland , Zhang Yi (Sherry) , Thomas Michael J. , Sorci‐Thomas Mary G. 
Published: November 2016

Background
Atherosclerosis is a chronic inflammatory disorder whose development is inversely correlated with high‐density lipoprotein concentration. Current therapies involve pharmaceuticals that significantly elevate plasma high‐density lipoprotein cholesterol concentrations. Our studies were conducted to investigate the effects of low‐dose lipid‐free apolipoprotein A‐I (apoA‐I) on chronic inflammation. The aims of these studies were to determine how subcutaneously injected lipid‐free apoA‐I reduces accumulation of lipid and immune cells within the aortic root of hypercholesterolemic mice without sustained elevations in plasma high‐density lipoprotein cholesterol concentrations.

Methods and Results

Ldlr

−/−

and
Ldlr

−/−

apoA‐I

−/−

mice were fed a Western diet for a total of 12 weeks. After 6 weeks, a subset of mice from each group received subcutaneous injections of 200 μg of lipid‐free human apoA‐I 3 times a week, while the other subset received 200 μg of albumin, as a control. Mice treated with lipid‐free apoA‐I showed a decrease in cholesterol deposition and immune cell retention in the aortic root compared with albumin‐treated mice, regardless of genotype. This reduction in atherosclerosis appeared to be directly related to a decrease in the number of
CD
131 expressing cells and the esterified cholesterol to total cholesterol content in several immune cell compartments. In addition, apoA‐I treatment altered microdomain cholesterol composition that shifted
CD
131, the common β subunit of the interleukin 3 receptor, from lipid raft to nonraft fractions of the plasma membrane.

Conclusions
ApoA‐I treatment reduced lipid and immune cell accumulation within the aortic root by systemically reducing microdomain cholesterol content in immune cells. These data suggest that lipid‐free apoA‐I mediates beneficial effects through attenuation of immune cell lipid raft cholesterol content, which affects numerous types of signal transduction pathways that rely on microdomain integrity for assembly and activation.