bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
НОВІ ПІДХОДИ ДО ПРИЗНАЧЕННЯ ФІЗІОТЕРАПЕВТИЧНИХ МЕТОДІВ У ХВОРИХ ПЕРВИННИМ ГОНАРТРОЗОМ З КОМОРБІДНОЮ ПАТОЛОГІЄЮ
Authors: Sirant H. O. , Bakaliuk T. H. 
Published: January 2018

В осіб похилого та старечого віку проблема остеоартрозу (ОА) набуває особливого значення у зв'язку з супутніми захворюваннями та інволютивними змінами в організмі. Досягнення знеболювального ефекту реабілітаційних заходів у людей старшого віку при дегенеративно-дистрофічних захворюваннях суглобів залишається не вирішеним питанням. Все це є спонукальним моментом пошуку шляхів оптимізації реабілітації хворих на ОА в похилому віці. Мета роботи - провести оцінку ефективності застосування фізіотерапевтичних методів у хворих з первинним гонартрозом (ПГА) в літньому віці на основі вивчення застосування реабілітаційних комплексів на амбулаторному етапі реабілітації.Матеріал і методи. Клінічні спостереження проведені у 54 пацієнтів з первинним гонартрозом, які знаходились на амбулаторному етапі реабілітації. Методом рандомізації хворі були розподілені на три групи. Реабілітаційний комплекс відрізнявся застосуванням фізіотерапевтичних методів: в І групі у 18 хворих на протязі тривалості амбулаторного етапу реабілітації проводили метод інтерференцтерапії (ІФТ) на колінні суглоби; в ІІ групі 17 хворим в програму реабілітації було включено застосування магніто-лазерної терапії (МЛТ) на колінні суглоби; в ІІІ групі 19 пацієнтам застосовували комбіновану фізіотерапію із включенням МЛТ та ІФТ.Результати досліджень та їх обговорення. Результати досліджень показали, що при включенні в реабілітаційний комплекс МЛТ та ІФТ зменшується вираженість больового синдрому та покращується рухова активність у осіб літнього віку з ПГА, як при окремому застосуванні так і в поєднані цих двох методів. Однак при поєднаному застосуванні МЛТ та ІФТ відмічено статистично значущу різницю (р<0,05) показників ВАШ, індексу WOMAC та тесту Ловетта порівняно з І та ІІ групою, що свідчить про переваги застосування в реабілітаційному комплексі одночасно двох фізіотерапевтичних методів різноспрямованої дії.Висновки. Поєднане застосування фізіотерапевтичних методів, а саме ІФ та МЛТ у хворих на ПГА з коморбідною патологією на амбулаторному етапі реабілітації здійснює більш виражену знеболюючу дію при артралгіях порівняно з окремим застосуванням цих методів, що дає можливість більш якісно проводити реабілітацію, дозволяє зберегти функціональні можливості опорно-рухового апарату та покращити якість життя хворого.
ДИНАМІКА CТРУКТУРНО-ФУНКЦІОНАЛЬНОГО СТАНУ СОННИХ АРТЕРІЙ В ЧОЛОВІКІВ ІЗ ГХ НА ТЛІ ТЕРАПІЇ КОМБІНАЦІЙ ЛОСАРТАНУ І РАМІПРИЛУ З ІНДАПАМІДОМ УПРОДОВЖ 6-ТИ МІСЯЦІВ ЛІКУВАННЯ В ЗАЛЕЖНОСТІ РІВНЯ УРИКЕМІЇ ТА ФОРМИ АГ
Authors: Kostrubska T. M. 
Published: January 2018

Мета – вивчити динаміку cтруктурно-функціонального стану сонних артерій у чоловіків із гіпертонічною хворобою на тлі терапії комбінаціями лосартану і раміприлу з індапамідом упродовж 6 місяців лікування залежно від рівня урикемії та форми артеріальної гіпертензії.Матеріал і методи. Обстежували чоловіків похилого та старечого віку з артеріальною гіпертензією другої стадії та різним рівнем урикемії. Вивчена динаміка cтруктурно-функціонального стану сонних артерій у чоловіків із гіпертонічною хворобою на тлі терапії комбінаціями лосартану і раміприлу з індапамідом упродовж 6 місяців лікування.Результати. Ключовою ідеологією дослідження, проведеного нами, було підвищення ефективності лікування чоловіків похилого і старечого віку із ГХ ІІ стадії на підставі вивчення звʼязку між плазмовим рівнем СК і структурно- функціональним станом сонних артерій, вазопротективної ефективності комбінацій і АПФ раміприлу і БРАІІ лосартану з індапамідом та визначення предикторів їх ефективності. Дана концепція давала перспективу для розробки диференційного антигіпертензивного лікування пацієнтів із ГХ похилого і старечого віку. Було обстежено 90 чоловіків з ГХ ІІ стадії похилого і старечого віку (середній вік 72,5 року) і 28 відносно здорових чоловіка того ж віку (середній вік 70,9 року) без ознак суттєвої серцево-судинної патології.Висновки. Доведений позитивний вплив комбінацій лосартану і раміприлу з індапамідом на структурно- функціональний стан СА у чоловіків із ГХ упродовж 6 місяців лікування. При цьому в цілому по групі не виявлено переваг того чи іншого варіанта антигіпертензивної терапії за впливом на динаміку показників структурно- функціонального стану СА. Вплив комбінації раміприлу з індапамідом на структурно-функціональний стан СА в чоловіків із ГХ упродовж 6 місяців не виявляє статистично достовірної асоціації з вихідним рівнем СК і формою ГХ. Натомість застосування комбінації лосартану з індапамідом виявляє статистично достовірну асоціацію з рівнем СК і формою ГХ, що характеризується більш суттєвим зменшенням ТІМ, ВТ СА, V CА і RI та збільшенням Д СА і PI у пацієнтів з гіперурикемією та ІСГХ. Застосування комбінації лосартану з індапамідом впродовж 6 місяців у чоловіків із ГХ виявляє статистично значимі переваги перед комбінацією раміприлу з індапамідом за впливом на структурно- функціональний стан СА у хворих із вихідною гіперурикемією та ІСГХ, що дозволяє стверджувати про більш переконливий вазопротективний ефект препарату в цих пацієнтів.
CLOVES СИНДРОМ: КЛІНІЧНІ ПРОЯВИ ТА ОСОБЛИВОСТІ ХІРУРГІЧНОГО ЛІКУВАННЯ
Authors: Benzar I. M. 
Published: January 2018

Мета дослідження - встановити частоту CLOVES синдрому серед пацієнтів з лімфатичними мальформаціями, визначити особливості його клінічного перебігу та оцінити результати лікування.Матеріали і методи. Серед 126 пацієнтів з лімфатичними мальформаціями, які знаходилися на лікуванні протягом періоду від грудня 2010 до березня 2017 року на клінічній базі кафедри дитячої хірургії Національного медичного університету імені О.О.Богомольця НДСЛ «ОХМАТДИТ» CLOVES синдром діагностовано у 7 дітей, що складає 5,56%. Пацієнтів жіночої статі було 5, чоловічої - 2.Результати. Діагноз CLOVES синдрому було встановлено на основі поєднання характерних ознак, зокрема, постійними симптомами в усіх дітей були надмірні жирові розростання в ділянці тулуба, судинні мальформації з повільним кровотоком, лімфатичні (n=6, 85,71%), капілярні (n=5, 71,43%), та венозні (n=4, 57,14%); ураження опорно-рухового апарату: сколіоз (n=7, 100%), «сандальний проміжок» (n=3, 42,86%), макродактилія (n=3, 42,86%), синдактилія (n=3, 42,86%), дельтовидна форма ступні (n=1, 14,29%). При народженні виявляли окремі клінічні ознаки синдрому, прояви яких з віком прогресували, діагностували нові вади розвитку. У 7 дітей з CLOVES синдромом виконано від 1 до 6 операційних втручань. Метою операцій було видалення судинних мальформацій і жирових розростань. Операційні втручання мають свої особливості: інтраопераційна антикоагулянтна терапія (гепарин 50 U/кг/годину), виділення і поетапна перев’язка змінених венозних судин, обробка резидуальних вогнищ аргоновою коагуляцією. Склерозуюча терапія проведена у трьох пацієнтів з використанням препарату ОК-432. Консервативне лікування сколіозу з використанням корсетів Шено використано у трьох пацієнтів. Операційна корекція парціального гігантизму пальців ступні проведена в однієї пацієнтки віком 11 років.
ПРОТЕОЛІЗ В УМОВАХ ТРАДИЦІЙНОГО ЛІКУВАННЯ І РОЗВАНТАЖУВАЛЬНО-ДІЄТИЧНОЇ ТЕРАПІЇ
Authors: Кryskiv O. I. , Kuziv P. P. , Babinets L. S. 
Published: January 2018

У статті проведено аналіз традиційних і альтернативних методів лікування хворих на хронічні захворювання гепатобіліарної системи. Відомі методи медикаментозної терапії не завжди дають позитивні результати, нерідко викликають побічні реакції і ускладнення алергічного характеру. Крім цього, відносно обмежене число досліджень, які стосуються вивчення механізмів дії лікувального голодування на організм людини, дають привід опонентам невірно трактувати характер змін метаболізму при розвантажувально-дієтичній терапії (РДТ).Мета дослідження: вивчити стан загального та специфічного протеолізу при патології гепатобіліарної системи у умовах загальноприйнятого лікування і розвантажувально-дієтичної терапії.Матеріал і методи дослідження. У зв’язку з цим було вивчено стан протеолітичної і калікреїн-кінінової систем крові у 72 хворих на хронічний персистуючий гепатит, хронічний безкам’яний холецистит і дискінезію жовчовивідних шляхів, лікованих методом РДТ та у 58 пацієнтів, які отримували загальноприйняті засоби. Курс РДТ (методика Ю. С. Ніколаєва, 1978, П. П. Кузіва, 1993) тривав 16-25 днів і передбачав відміну медикаментів. Загальноприйняте лікування було комплексним і відповідало нозології. При виявленні супутніх захворювань проводили корекцію лікування. Порівнюючи показники протеолітичної і калікреїн-кінінової системкрові, довели закономірність зниження їх активності в порядку: «до лікування», «після традиційного лікування», «після лікування методом РДТ». Висновки: 1. Застосування РДТ знижує активність як загального, так і специфічного протеолізу. Цей ефект є більш вагомим у порівнянні із загальноприйнятими методами лікування. Відновлення ферментної рівноваги в протелітичній системі зумовлює стабілізацію рецидивуючого перебігу розглянутих захворювань;2. Проведені клініко-ензимологічні дослідження патогенетично обгрунтовують доцільність використання РДТ в терапевтичній практиці як ефективного методу лікування хронічних захворювань гепатобіларної системи.
ОСОБЛИВОСТІ НЕДОЛІКІВ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ, ЯКУ НАДАЮТЬ ЛІКАРІ-ТЕРАПЕВТИ (за матеріалами судово-слідчих справ)
Authors: Franchuk V. V. , Franchuk М. V. 
Published: January 2018

Вступ. Випадки судових позовів, пов’язаних з неналежним наданням медичної допомоги, стали помітною проблемою сучасної України, разом з тим особливості невдалого виконання власних професійних обов’язків медичними працівниками різних фахів сьогодні залишаються в країні практично не дослідженими.Мета. Мета роботи полягає у з’ясуванні медико-правових особливостей несприятливого лікарювання, яке стається у практичній діяльності лікарів-терапевтів.Матеріали і методи. Досліджено матеріали судово-слідчих справ, порушених проти лікарів-терапевтів, і виконаних відповідно до цих справ комісійних експертиз в Тернопільському, Чернівецькому та Житомирському обласних бюро судово-медичної експертизи за 2007 – 2016 рр. (загалом вивчено 350 таких справ).Результати дослідження. Вивчені поширеність, особливості, причини та наслідки неналеж­ного надання медичної допомоги лікарями-терапевтами. Недоліки у наданні медичної допомоги терапевтичним хворим виявлені в 85,9% експертиз за «лікарськими справами». Неналежне виконання професійних обов’язків допускали зазвичай лікарі-терапевти районних і міських лікарень та поліклінічних відділень, під час надання медичної допомоги хворим з патологією органів дихання і серцево-судинної системи. Частіше за все терапевти припускались діагностичних помилок, питома вага яких серед інших дефектів медичної допомоги склала 36,5%, лікувально-тактичні помилки мали місце у 27,7% випадків, помилки у веденні медичної документації (20,1 %), організаційні (13,2 %), деонтологічні (2,5%). Помилкові дії лікарів рідко були одиничними, зазвичай асоціюючись між собою. Недостатній обсяг медичної допомоги терапевтичним хворим встановлено серед 83,6% справ, несвоєчасність медичної допомоги констатована у 44,8% випадків, неправильність її надання – у 4,5%. Дефекти стосовно якості медичної допомоги лікарями-терапевтами зустрічались як поодиноко, так і комбіновано. Недоліки у наданні медичної допомоги терапевтичним хворим майже завжди (97,0%) супроводжувались тяжкими наслідками – смертю пацієнтів. Неналежні дії лікарів-терапевтичного фаху, які знаходились у причинно-наслідковому зв’язку із несприятливими наслідками, констатовані в 49,2% випадків експертиз.Висновки. Лікарі-терапевти входять до топ-листа найбільш ризикованих лікарських спеціальностей з точки зору юридичної відповідальності. Найбільш поширеними серед лікарів-терапевтів недоліками є діагностичні і лікувально-тактичні помилки. Більшість дефектів медичної допомоги стається внаслідок об’єктивних причин, однак, майже кожна п’ята «лікарська справа» (19,4%) пов’язана з низькою професійною кваліфікацією лікарів-терапевтів.
<b>On the reproductive ecology of <I>Premna latifolia</I> L. and <I>Premna tomentosa</I> Willd. (Lamiaceae)</b>
Authors: Kumar B. Dileepu , Deepika D. Sandhya , Raju A.J Solomon 
Published: January 2018

Premna latifolia and Premna tomentosa shed their foliage during winter but produce foliage at different periods to avoid competition for nutrients, P. latifolia during the dry season while P. tomentosa during the wet season. Flowering also occurs at different seasons, P. latifolia during the wet season and P. tomentosa during the dry season. The flowering period of P. latifolia is comparatively longer than P. tomentosa; however, both of them display profuse flowering for 2–3 weeks only. The flowers are of gullet type, weakly bilabiate, and the stamens and stigma are situated near the upper corolla lip and are dichogamous, herkogamous and facultatively xenogamous in both species. In P. latifolia, the pollinators are wasps and butterflies while in P. tomentosa, in addition to wasps and butterflies, the bees and flies are also pollinators. Camponotus ants rob the nectar of P. latifolia by removing the entire corolla together with stamens and sometimes also with the style and stigma. Both the species display ornithochory, anthropochory and anemochory. The seeds germinate during wet season in both the species irrespective of their time of dispersal but their continued growth depends on the soil nutrient and moisture environment.
<b>Record of the endemic orchid <I>Biermannia jainiana</I> (Asparagales: Orchidaceae: Epidendroideae) from its type locality, India</b>
Authors: Chowlu Krishna , Jalal Jeewan Singh 
Published: January 2018

Biermannia jainiana is an endemic orchid of Arunachal Pradesh reported from Sessa, West Kameng District in 2001. This is the second record of this species from the same locality. Hence the conservation status of the species has been assessed.
On sentence-final “what” in Singlish: Are you the Queen of England, or what?
Authors: Kuteva Tania , Rhee Seongha , Ziegeler Debra , Sabban Jessica 
Published: January 2018

This article focuses on one particular linguistic feature of Singapore Colloquial English (sce), sentence-final what, which has been referred to as an ‘objection particle’.

sce (Smith, 1985: 126)
Context: Discussion of a student who is going overseas for one month and will be missing classes.
a. He’ll never pass the third year.
b. It’s only for one month what.
Sentence-final what in sce is analyzed in its (synchronic) behavior and (diachronic) development, and the proposal made by the authors is that sentence-final what is a result of a process which started in British English.
Diversity of Tropidurus (Squamata: Tropiduridae) in Paraguay—an integrative taxonomic approach based on morphological and molecular genetic evidence
Authors: CACCIALI PIER , KÖHLER GUNTHER 
Published: January 2018

Tropidurus is a Neotropical genus of iguanoid lizards characterized by a conspicuously enlarged interparietal plate, the presence of gular folds, presence of infradigital keels, and the absence of femoral pores. Currently, 29 species are recognized within the genus, seven of which are present in Paraguay: T. etheridgei, T. torquatus, T. guarani, T. lagunablanca, T. spinulosus, T. tarara, and T. teyumirim. We generated genetic data based on two DNA mitochondrial markers (16S and COI) and one nuclear (PRLR) marker for all the seven Paraguayan species with the goal to identify the taxonomic relationships among taxa based on the intra- and interspecific genetic variation and the construction of molecular clusters. ML and BI analyses match in the recognition of two main clusters: groups torquatus and spinulosus, and within the torquatus group the differentiation between T. catalanensis and T. etheridgei is highly supported. Nevertheless, there is a complete lack of congruence between mitochondrial and nuclear genes in the topology within the spinulosus group. Tropidurus guarani and T. spinulosus are more differentiated from the remaining species of the spinulosus group with genetic p-distances from 4.0 to 6.0. Low distances were found between T. lagunablanca and T. tarara (1.0–1.1%), and slightly higher, among T. teyumirim, T. lagunablanca, and T. tarara (2.0–2.6% respectively). From a morphological perspective, species of the Tropidurus torquatus group are easily distinguished; but we found strong overlaps of scalation characters in the spinulosus group. We interpret the low genetic distances documented among the nominal taxa Tropidurus lagunablanca, T. tarara, and T. teyumirim as evidence for conspecificity. This hypothesis is supported by the lack of morphological characters that would diagnose any of the three taxa. Similarly, we found low genetic distances among populations assigned to the nominal taxa T. guarani and T. spinulosus, including samples from near the type locality of the former, and therefore we recognize only two species of the T. spinulosus complex in Paraguay: T. spinulosus and T. lagunablanca.
High-Resolution Monitoring of Weather Impacts on Infrastructure Networks Using the Internet of Things
Authors: Chapman Lee , Bell Simon J. 
Published: January 2018

AbstractThe impacts of weather and climate on infrastructure are numerous: snow and ice on roads, railway buckling, leaves on the line, wind impacts on power cabling, etc. Advances in modeling mean that these impacts can now be predicted at a high resolution so that mitigation activities can be targeted at vulnerable sections of the infrastructure network.However, while high-resolution models have been in operational use for the last decade, in an environment of increasing litigation, practitioners remain nervous about making mitigation decisions solely based on model output. This means that the verification of forecasts is now needed on a scale previously not required, and it is only with this step that end users will become more open to using risk-based methods (e.g., decision support systems that enable selective salting for winter road maintenance where only the coldest sections of road are treated or localized rail speed restrictions in hot weather as opposed to the blanket restrictions currently used).However, existing monitoring techniques are simply not capable of producing this information. Traditional in situ measurements are too expensive to install in the numbers required and therefore lack the spatial resolution. Conversely, mobile measurements lack the temporal resolution to provide the full picture. This paper outlines how the emerging Internet of Things is starting to provide the enabling technology to saturate our infrastructure with low-cost sensors. In doing so, it will provide unprecedented monitoring of weather impacts as well as facilitating a new generation of products harnessing the benefits of high-resolution observations.
The Relationship between Spatial Variations in the Structure of Convective Bursts and Tropical Cyclone Intensification as Determined by Airborne Doppler Radar
Authors: Wadler Joshua B. , Rogers Robert F. , Reasor Paul D. 
Published: January 2018

Abstract
The relationship between radial and azimuthal variations in the composite characteristics of convective bursts (CBs), that is, regions of the most intense upward motion in tropical cyclones (TCs), and TC intensity change is examined using NOAA P-3 tail Doppler radar. Aircraft passes collected over a 13-yr period are examined in a coordinate system rotated relative to the deep-layer vertical wind shear vector and normalized by the low-level radius of maximum winds (RMW). The characteristics of CBs are investigated to determine how the radial and azimuthal variations of their structures are related to hurricane intensity change. In general, CBs have elevated reflectivity just below the updraft axis, enhanced tangential wind below and radially outward of the updraft, enhanced vorticity near the updraft, and divergent radial flow at the top of the updraft. When examining CB structure by shear-relative quadrant, the downshear-right (upshear left) region has updrafts at the lowest (highest) altitudes and weakest (strongest) magnitudes. When further stratifying by intensity change, the greatest differences are seen upshear. Intensifying storms have updrafts on the upshear side at a higher altitude and stronger magnitude than steady-state storms. This distribution provides a greater projection of diabatic heating onto the azimuthal mean, resulting in a more efficient vortex spinup. For variations based on radial location, CBs located inside the RMW show stronger updrafts at a higher altitude for intensifying storms. Stronger and deeper updrafts inside the RMW can spin up the vortex through greater angular momentum convergence and a more efficient vortex response to the diabatic heating.
Intra-articular Injections of Platelet-Rich Plasma Releasate Reduce Pain and Synovial Inflammation in a Mouse Model of Osteoarthritis
Authors: Khatab Sohrab , van Buul Gerben M. , Kops Nicole , Bastiaansen-Jenniskens Yvonne M. , Bos P. Koen , Verhaar Jan A. , van Osch Gerjo J. 
Published: January 2018

Background: Osteoarthritis (OA) is a degenerative joint disease leading to pain and disability for which no curative treatment exists. A promising biological treatment for OA is intra-articular administration of platelet-rich plasma (PRP). PRP injections in OA joints can relieve pain, although the exact working mechanism is unclear. Purpose: To examine the effects of PRP releasate (PRPr) on pain, cartilage damage, and synovial inflammation in a mouse OA model. Study Design: Controlled laboratory study. Methods: OA was induced unilaterally in the knees of male mice (n = 36) by 2 intra-articular injections of collagenase at days –7 and –5. At day 0, pain was measured by registering weight distribution on the hindlimbs, after which mice were randomly divided into 2 groups. Mice received 3 intra-articular injections of PRP or saline in the affected knee. Seven mice per group were euthanized at day 5 for assessment of early synovial inflammation and cartilage damage. Pain in the remaining mice was registered for a total of 3 weeks. These mice were euthanized at day 21 for assessment of cartilage damage and synovial inflammation on histological evaluation. Antibodies against iNOS, CD163, and CD206 were used to identify different subtypes of macrophages in the synovial membrane. Results: Mice in the PRPr group increased the distribution of weight on the affected joint in 2 consecutive weeks after the start of the treatment ( P < .05), whereas mice in the saline group did not. At day 21, PRPr-injected knees had a thinner synovial membrane ( P < .05) and a trend toward less cartilage damage in the lateral joint compartment ( P = .053) than saline-injected knees. OA knees treated with saline showed less anti-inflammatory (CD206+ and CD163+) cells at day 5 than healthy knees, an observation that was not made in the PRPr-treated group. A higher level of pain at day 7 was associated with a thicker synovial membrane at day 21. The presence of CD206+ cells was negatively associated with synovial membrane thickness. Conclusion: In a murine OA model, multiple PRPr injections reduced pain and synovial thickness, possibly through modulation of macrophage subtypes. Clinical Relevance: PRPr injections in early OA or shortly after joint trauma can reduce pain and synovial inflammation and may inhibit OA development in patients.