bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
“Change yourself or leave” – nature of mobile cultures
Authors: Čermáková Eva 
Published: April 2016

Příspěvek se zabývá vztahy mezi kulturní změnou a migrací. Zvláště se zaměřuje na problematiku evoluce v rámci nomádských kultur. Východiskem je předpoklad, že fenomén změny, času a migrace jsou vzájemně úzce propojené a z určitého úhlu pohledu až totožné. Změna místa (migrace) tedy umožňuje z tohoto pohledu uniknout změně stavu (například přizpůsobit se kulturními prostředky novým podmínkám). Pohybem v krajině například nomádi do značné míry eliminují nutnost změny v čase – evoluci. Migrací se vrací to, co bylo (hojná pastva, dostatek vody, mírné klima …). Respektive v ideálním případě je udržen status quo. Protiklad tvoří usedlé kultury, které jsou více náchylné ke změnám a evoluci, právě v důsledku setrvávání na jedné lokalitě a tedy nutnosti přizpůsobit se změnám, na něž musí reagovat jinak než odchodem. Tento fakt potvrzuje i skutečnost, že právě nomádské společnosti dneška uchovávají v nejhojnější míře archaický způsob života, zatímco usazené komunity jsou vystaveny mnohem rychlejší modernizaci.
Human in Vitro Fertilization: Lessons from Unrealized Fears and Unexpected Benets
Authors: Rajmon Radko , Krejčová Miroslava , Petr Jaroslav 
Published: April 2016

Za tři desetiletí se technika in vitro oplození proměnila z oboru, v který věřil jen málokdo, na techniku, která je pevnou součástí moderní medicíny. Obavy, které s ní byly spojovány, se nenaplnily. Naopak, in vitro oplození našlo uplatnění i tam, kde to nikdo nepředpokládal. V kombinaci s předimplantační genetickou diagnostikou se využívá jako prevence dědičných onemocnění. Potřeba oplození in vitro se ukázala i v zemích třetího světa, které se potýkají s důsledky populační exploze.V současnosti se rozvíjejí nové biotechnologie, které narážejí na odpor veřejnosti. Historie se opakuje. Jsou zdůrazňovány především jejich možná i ryze hypotetická rizika a mnohé jejich budoucí přínosy nejsou a za současného stavu poznání ani nemohou být předvídány.Rozvoj in vitro oplození nabízí lekci pro hodnocení nastupujících biotechnologií. Jejich výrazné omezení nebo dokonce zákaz by zjevně znamenaly pro budoucnost lidstva závažná omezení.
René Girard a teorie mimetické rivality
Authors: Budil Ivo 
Published: April 2016

René Girard je autorem teorie mimetické rivality, která se snaží vysvětlit původ a vnitřní soudržnost lidské kultury rituálním rozbitím bludného kruhu vzájemného násilí prostřednictvím usmrcení obětního beránka. Girard je přesvědčen, že lidské vztahy jsou primárně založeny na imitaci a soutěživosti. Společenské soužití bylo udržováno, usmíření bylo dosaženo a násilí sublimováno na základě pravidelně se opakujícího rituálního zabíjení, které položilo základy náboženského a kulturního řádu. Dílo René Girarda bylo ovlivněno Sigmundem Freudem a jeho studií Totem a tabu a Émilem Durkheimem a jeho sociálním výkladem náboženského života. Je třeba diskutovat vztah Girardových tezí k teorii Merlina Donalda o třech stadiích evoluce kultury a lidských kognitivních dispozic. Girard se domnívá, že křesťanství představovalo historický pokus prokázat nevinu obětí rituálního násilí.
Anthropology in Papua New Guinea: History and Continuities
Authors: Soukup Martin 
Published: April 2016

Předmětem studie je analýza dějin antropologie v Melanésii se zvláštním přihlédnutím k oblasti dnešního nezávislého státu Papua-Nová Guinea. Autor věnuje pozornost vývoji antropologických výzkumů na Papui v období od poslední třetiny 19. století do šedesátých let 20. století. Rozlišuje tři hlavní fáze antropologických výzkumů v této kulturní oblasti: fáze prvního kontaktu v 19. století, přípravná fáze od přelomu století do poloviny dvacátých let a zlatý věk od poloviny dvacátých let do šedesátých let 20. století. Autor hájí tezi, že výzkumy uskutečněné na Papui zásadním způsobem přispěly k rozvoji teorie a metodologie antropologie a formovaly její dnešní povahu.
Symbolismus, neřest a dekadence v díle Féliciena Ropse: Příspěvek k antropologii sexuality
Authors: Půtová Barbora 
Published: April 2016

Předmětem studie je uměnovědná, antropologická a historická analýza grafického díla belgického ilustrátora a grafika Féliciena Ropse (1833–1898). Originální umělecká tvorba Ropse integrovala dekadentní erotiku, nihilistický symbolismus a tabuizovaná sexuální témata. Zvláštní pozornost je věnována alegorickým listům La Tentation de Saint-Antoine (1878) a La Dame au cochon – Pornocratès (1878), které tvoří mezník Ropsova kontroverzního díla. Cílem studie je představit grafický cyklus Les Sataniques (1882), jenž je uměleckou oslavou Satana, vášní, násilí, smyslnosti a vypjatého individualismu. Soubor grafických listů Les Sataniques se v této studii stal prostředkem k interpretaci vztahu ženy a Satana jako specifické kulturní konstrukce, která je spjatá s konkrétním sociálním a historickým kontextem. Studie usiluje prokázat hypotézu, že status ženy se proměňoval v závislosti na maskulinní vládě a moci, která se podílí na schématickém vnímání jejího těla, mysli i duše.
Věkové a mezipohlavní rozdíly v rozměrech zubního oblouku dolní čelisti nedospělých jedinců: Brněnská sbírka sádrových ortodontických modelů chrupu
Authors: Dadejová Vlasta , Králík Miroslav , Urbanová Petra 
Published: April 2016

Hodnocení mezipohlavních rozdílů v utváření dolní čelisti je jednou z mála možností, jak lze u nedospělých skeletů morfologicky odhadovat pohlaví. V této průřezové studii jsme se pokusili morfometricky prostudovat věkové rozdíly a ověřit existenci pohlavního dimorfismu ve velikosti a tvaru zubního oblouku dolní čelisti u nedospělých jedinců recentní české populace. Vzorek tvořilo 163 sádrových modelů dolních čelistí ortodontických pacientů, vybraných z Brněnské sbírky sádrových ortodontických modelů chrupu na základě stupně prořezání a nepřítomnosti zjevných patologií v rozsahu I(i)1-M1. Mladší kategorie od 7,5 let včetně do 9,5 let sestávala ze 77 případů (35 mužů a 42 žen), starší kategorie od 14 let včetně do 20 let z 86 případů (36 mužů a 50 žen). Velikost a tvar zubního oblouku jsme na standardizovaných fotografiích okluzní roviny hodnotili morfometricky pomocí jedenácti rozměrů, definovaných význačnými body na předních řezácích, špičácích a prvních trvalých stoličkách. Tvar jsme hodnotili pomocí šesti indexů. Ženy měly celkově menší rozměry zubního oblouku než muži stejné věkové kategorie, ve vyšší věkové kategorii byl velikostní dimorfismus mírně vyšší, ve většině rozměrů však nepřesahoval 5%. Rozdíly mezi věkovými kategoriemi nejsou jen odrazem prostého zvětšování čelisti v průběhu postnatálního růstu. Délka distální části zubního oblouku (C-M1) je ve vyšším věku u obou pohlaví menší. To může být způsobeno stěsnáváním mesiálnějších zubů s tím, jak se postupně prořezávají zuby distálnější. Ve většině hodnocených indexů se pohlaví výrazně nelišila, výjimkou byl Index vystupování špičáku v mladší věkové kategorii. Špičák vystupoval z oblouku bukálním směrem výrazněji ženám než mužům. Diskuse je věnována srovnání zjištěného dimorfismu s předchozími studiemi a možným vlivům, prostřednictvím kterých mohl klinický charakter sbírky a způsob výběru vzorku ovlivnit zjištěné mezipohlavní rozdíly.
Antropologie těla
Authors: Soukup Martin , Balcerová Michaela 
Published: April 2016

Předmětem studie je antropologie těla jako samostatné antropologické oblasti. Autoři rozlišili organickou a kulturní dimenzi lidského těla. Antropologie zkoumá tělo na třech strukturálních úrovních, které odpovídají třem hlavním typům kulturních prvků: artefakty, normy a významy. Vymezené úrovně lze s ohledem na antropologii těla uchopit prostřednictvím procesů úpravy, disciplinace a semiotizace těla.
Orientalismus jako paradigma moci: Antropologická perspektiva
Authors: Soukup Václav 
Published: April 2016

Předmětem studie je teoretická analýza historických a sociokulturních vztahů mezi euroamerickou západní kulturou (Okcident) a východní islámskou kulturou (Orient). V článku jsou popsány a interpretovány příčiny a důsledky akulturačních procesů, které mezi Orientem a Okcidentem probíhají po dlouhé období. Základní historický zlom ve vztahu křesťanské a islámské kultury znamenala koloniální expanze Západu ústící ve vojenskou, politickou a ekonomickou nadvládu nad zeměmi Orientu. K nastolení hegemonie Západu nad Východem však výrazně přispěla také západní věda. Zájem vědců, spisovatelů a umělců o orientální kultury vedl již v koloniálním období ke zrodu orientalismu jako nové vědní disciplíny usilující o popis a interpretaci Orientu. Jak upozornil palestinský literární kritik Edward W. Said, orientalismus nikdy nebyl objektivní a ideologicky nezaujatou vědou, ale diskurzem moci, neboť prostřednictvím vědeckých a literárních textů vytvářel zkreslený, falešný a stereotypizovaný obraz Orientu, který legitimoval nadvládu Západu. Zamyslíme-li se nad problémem střetu civilizací z perspektivy orientalismu jako diskurzu moci, je zřejmé, že k optimalizaci vztahu mezi Západem a Východem nestačí nastolit rovnoprávnost v oblasti politických a ekonomických vztahů. Neméně důležitá je dekonstrukce kulturního diskurzu orientalismu, který v sobě odráží tradiční koloniální a postkoloniální nerovnost.
Exotické umění a jeho potenciál vůči dnešní české společnosti
Authors: Štěpánová Kateřina 
Published: April 2016

Předmětem tohoto příspěvku je analýza vztahu člověka a uměleckého artefaktu, vytvořeného mimo mateřskou kulturní tradici.Cílem práce je vymezit pojem exotického umění tak, aby byl nehodnotící kategorií, zahrnující veškeré umění mimo rodnou kulturní tradici. Tento druh umění je označován mnohými zavádějícími pojmy, je proto nezbytné vnést do tohoto kategorizujícího chaosu cizího umění pořádek. Definice pojmu exotického umění v tomto příspěvku vychází z antropologického chápání jinakosti a odlišnosti umění a estetiky v různých částech světa.Důraz je kladen na srozumitelné a informující vymezení kategorií exotického umění, jichž může být používáno pro snadnější orientaci a klasifikaci. Mezi hlavní klasifikační oblasti se řadí kategorie geografické, politické, lingvistické, společenské a náboženské.Hlavní pozornost byla věnována mizející esenci a empiricko-estetickému vnímání uměleckého artefaktu cizího původu, na který je třeba nazírat bez předsudků, jako na svébytný celek. Jen díky tomuto přístupu můžeme umělecké dílo z odlišné kulturní tradice uchopit v jeho celosti, kráse vyjádření a můžeme tak abstrahovat onu esenci, již do něj jeho autor ukryl.
Projekt Kruh prstenu aneb antropologie sexuality: Vladimír Svoboda
Authors: Malina Jaroslav 
Published: April 2016

Projekt Kruh prstenu: Světové dějiny sexuality, erotiky a lásky od počátků do současnosti v reálném životě, krásné literatuře, výtvarném umění a dílech českých malířů a sochařů inspirovaných obsahem této knihy vznikl počátkem devadesátých let minulého století. Představuje vytvoření reprezentativní publikace a sbírky erotik českých malířů a sochařů.
Some Observations about Book Collecting in the 18th Century China
Authors: Olivová Lucie 
Published: April 2016

Formování knižních sbírek bylo v Číně nahlíženo jako sběratelství (analogické sběratelství umění) a těšilo se vážnosti, ať už je podnítilo vědecké bádání, shromažďování vzácných tisků či obchodování. Významné sbírky byly při císařském dvoře, kde v letech 1772 až 1784 zkompletovali Sebrané písemnictví ve 4 dílech; pro tento projekt se využilo soukromých knihoven po celé zemi. Soukromé knižní sbírky byly tehdy zdaleka nejvýznamnější a zastínily i knihovny státních akademií. Soukromí sběratelé zaštiťovali související projekty: stavbu knihovních budov, katalogizaci sbírek, vydávání reedic a kolektaneí (mnohosvazkových edičních řad vycházejících z jejich fondů). Rozmístění knihoven však nebylo rovnoměrné, největší a nejhodnotnější se nalézaly v Jiangnanu. Přístup byl rovněž omezen a pokud je majitelé otevřeli učencům, kteří si nákup knih nemohli dovolit, bylo to za badatelské protislužby nebo ve snaze pozvednout vlastní společenskou prestiž.
Koptské idoly plodnosti
Authors: Vachala Břetislav 
Published: April 2016

Dlouhá tradice zhotovování plastik nahých žen (badárské neolitické postavy, plačky, „panenky“, „souložnice zemřelého“, sošky žen sloužící jako ex voto) z různých materiálů vyústila v Egyptě v raném 7. – pozdním 10. století n. l. k vytváření velmi stylizovaných figurek nahých žen. Jde o koptská hlazená kostěná řezbářská díla obvykle zachycující schematicky a přísně geometricky pojednaná obdélníková ženská těla. Všechny anatomické detaily jsou vyznačeny hlubokými rovnými zářezy. Nohy od sebe odděluje svislý zářez, přičemž jejich spodní část vymezuje vodorovné seříznutí. Dva kostěné idoly plodnosti neznámého původu jsou uloženy v české soukromé sbírce. Jeden idol (obr. 7) datujeme do 9.–10. století, druhý (obr. 8) do 8.–9. století. Oba představují názornou ukázku koptského lidového kostěného řezbářského umění. To později dosáhlo svého vrcholu ve fátimovském dekorativním umění 11. a 12. století.
La boîte de Pandore dans ľoeuvre de Félicien Rops
Authors: Půtová Barbora 
Published: April 2016

Předmětem studie je analýza temných stránek lidské sexuality v uměleckých dílech belgického ilustrátora a grafika Féliciena Ropse (1833–1898). Cílem studie je představit tohoto předního reprezentanta symbolismu a dekadence z hlediska jeho umělecké interpretace takových témat, jako jsou lesbismus, zoofilie, sodomie, voyeurismus a další alternativní formy sexuálního života. Ropsovo kontroverzní dílo je zasazeno do kontextu doby, v níž bylo sexuální násilí, erotická destrukce, animální pudy, vášně a zkaženost zahalena do symbolů a alegorií. Félicien Rops dokázal svým dílem dekonstruovat hodnoty a normy měšťácké morálky a uměleckými prostředky vyjádřit různé podoby lidské sexuality.
Staroegyptská „Satira na povolání“ (Pražská hieratická literární ostraka I)
Authors: Vachala Břetislav 
Published: April 2016

Naučení Duachetiho pro jeho syna Pepiho, též známé jako “Satira na povolání“, bylo sepsáno na samém počátku Střední říše (za vlády Amenemheta I., cca 1991-1962 př.n.l.). Text naučení je znám díky téměř 300 úryvkům na papyrech, ostrakách, kožených svitcích a dřevěných tabulkách pocházejících teprve z Nové říše (zvláště z Ramessovské doby). Celý text naučení se dochoval pouze na papyru Sallier II z konce 19. dynastie. Pro svou velkou oblibu sloužilo Duachetiho naučení jako učební text ve školách. Na druhé straně však jeho obliba vedla ke komolení původního textu, chybám a neporozuměním způsobených nedbalým opisováním žáky písařských škol. Článek obsahuje nový český překlad celého naučení. V Národním muzeu – Náprstkově muzeu asijských, afrických a amerických kultur v Praze jsou uložena dvě vápencová hieratická ostraka obsahující části tohoto naučení. První z nich (P 3838: obr. 1,2) se datuje do 19. dynastie, druhé (P 3804: obr. 3,4) do 20. dynastie (zřejmě doba vlády Ramesse III.). Tato dosud neurčená hieratická ostraka, která pocházejí z Dér el-Medíny, jsou dokumentována fotograficky a rovněž jsou opatřena hieroglyfickým přepisem a překladem.
Auto-pop: Vášnivé a osudové spojení automobilu a populární hudby
Authors: Poláková Markéta , Šeredová Purschová Adéla 
Published: April 2016

Předmětem studie je analýza motivu automobilu v populární hudbě. Automobil překračuje svoji utilitární funkci a stává se předmětem touhy, uctívání i sociální prestiže více než jiné předměty každodenního užívání. Nelze se tedy divit, že vstoupil i na pole hudby a jeho motiv můžeme najít nejen v textech písní či hudebních videoklipech, v nichž je možné sledovat několik ústředních a opakujících se témat. Samotnou kapitolu tvoří vliv hudby na řízení automobilu či fenomén slavných vlastníků výjimečných vozů. V závěru studie představíme některé z experimentů, ve kterých se pod rukou umělců sám automobil stal hudebním nástrojem.
Between Mythical and Post-industrial Wilderness
Authors: Klvač Pavel 
Published: April 2016

O divočině se dnes často diskutuje jako o opozitu kulturní krajiny, či krajiny vůbec. Hranice mezi přírodou a kulturou (krajinou a divočinou) však nepředstavuje, jak by se mohlo zdát, cosi esenciálního nebo objektivního, spíše se jedná o kulturně vytvářenou kategorii. Příroda, tradičně chápaná jako svébytně biologicky založený jev – určitá „danost“ – se v tomto smyslu jeví sociálně konstruovanou realitou, vymezovanou pomocí obrazů a rétorických prostředků sociálními aktéry. Ve vnímání divočiny lze identifikovat dva důležité aspekty. Bývá vnímána jako nebezpečná a nezkrotná a zároveň i neobdělávaná pustina. Postindustriální krajina ostrou hranici mezi civilizací a přírodou stírá, nese výrazné poselství obou světů – kulturního i přírodního. Tato nová divočina má svoji relevanci v kulturním zvýznamňování i ochraně přírody.
Cestovatelství a kulturní kontakt
Authors: Soukup Václav 
Published: April 2016

Předmětem studie Cestovatelství a kulturní kontakt je teoretická analýza fenoménu cestovatelství jako nástroje poznávání neznámých světů a klíče k porozumění světa odlišných etnik, národů a kultur. Cestovatelé jsou prezentováni jako lidé, kteří programově vstupují na území „těch druhých“ a v průběhu svých cest se snaží popsat, klasifikovat a analyzovat cizí přírodu a kulturu. Cestovatelství jako významná součást migračních a difuzních procesů vždy významně ovlivňovalo dějiny lidské kultury a procesy exogenní kulturní změny. Za cestovatele je možné označit jak jednotlivce, tak sociální skupiny, které se ocitly v průběhu akulturačních kontaktů na cizím území. Cestovateli se lidé nestávali pouze z touhy po poznání, ale také díky snaze prosadit své obchodní, ekonomické, vojenské, náboženské nebo ideologické zájmy. Součástí starověkých, středověkých i novověkých dějin jsou proto nejen cestovatelé „badatelé“, ale především cestovatelé „válečníci“, „obchodníci“, „diplomaté“, „poutníci“, „nomádi“, „kajícníci“ a „misionáři“. Bez ohledu na motivy a cíle, které v dějinách formovaly různé typy cestovatelů, v průběhu 18. a 19. století se již jasně profilovala linie „vědeckých cestovatelů“. Snaha vědců vytvořit relevantní vědu studující svět cizích kultur vyústila v průběhu první poloviny 20. století ve zrození kulturní a sociální antropologie. Na vědecké scéně se objevil nový typ cestovatele, jímž byl „terénní antropolog“. Cílem této studie je prezentovat nejvýznamnější zvraty v dějinách odvěké lidské touhy vydávat se na cestu do neznáma. Prezentovat zlomové okamžiky, které z hlediska fenoménu cestovatelství ovlivnily pohled lidí na naší planetu a vedly k vytvoření kulturní antropologie – vědy, která respektuje kulturní pluralitu, multikulturalismus a toleranci ke světu „těch druhých“.
Účesy jako „umění“? Nástin vlasových úprav a jejich symboliky v Africe
Authors: Rychlík Martin 
Published: April 2016

Vlasy – ať již rostlé nebo chybějící, dlouhé či krátké, svázané či nespoutané, barvené nebo přirozené – definují jedince a jeho roli ve společnosti. Odkazují k jeho pohlaví, sexuální dostupnosti, věku nebo sociálnímu statusu. Zvláště v africké kultuře a umění je důležitost účesů enormní, jak je ukázáno na etnografických i historických dokladech v tomto stručném nástinu. Velký význam vlasů v subsaharské Africe je zjevný napříč staletími.
The Correlations between Handgrip Strength and Several Psychosomatic Features in Homo Sapiens – a Review
Authors: Cunha Daniela , Monteiro Filipe , Hamarat Yasin , Čuta Martin 
Published: April 2016

Síla stisku ruky je velmi dobrým ukazatelem zdraví, výkonnosti kosterního svalstva a celkově je dobrým indikátorem zdravotního stavu a vitality. Testosteron je hormon, který je primárně zodpovědný za rozvoj sekundárních pohlavních znaků a zároveň má silný vztah k tělesné síle a zevním ukazatelům rozvoje skeletální svaloviny. Byla publikována řada prací, které poukazují na úzký vztah mezi testosteronem a agresí. Nebyl však doposud vysvětlen kauzální vztah mezi hladinou testosteronu a výsledným agresivním chováním, tedy konkrétní působení metabolitů testosteronu v specifických oblastech mozku. Na základě publikovaných experimentálních prací jsou diskutována některá možná/částečná vysvětlení působení testosteronu na vznik agresivního chování. Dále je diskutován vztah mezi silou stisku ruky a lidským sexuálním chováním – tedy sexuální dimorfismus v síle stisku, ženská percepce (v rozdílných fázích menstruačního cykly) stisku ruky u mužů a volba partnera ve vztahu k jeho fitness (jak je hodnocena dle síly stisku ruky, jež je dobrým ukazatelem hladiny testosteronu).
Spiritualita a kultura
Authors: Němečková Kamila 
Published: April 2016

Pomalu si začínáme uvědomovat, že globální krize, která se projevuje na mnoha úrovních, odráží emoční, morální a spirituální stav soudobého lidstva a souvisí s pokřiveným vnímáním postojů a hodnot, jež zastává moderní civilizace. Nové paradigma, které se ve vědě i ve společnosti otevírá, přináší základní změnu směrem k holistickému a ekologickému úhlu pohledu. Široký základ nového vnímání reality položily objevy v kvantové fyzice, systémové myšlení a výzkumy ve speciálních oborech. Svět je nahlížen jako síť relací a zdá se, že výzkum vede k pochopení, že celý vesmír, je jedním vzájemně propojeným celkem, na kterém všichni účastně participujeme. Spiritualita, která byla z karteziánsko-newtonovského pohledu na svět vyřazena, zažívá renesanci. Spiritualita jako důležitá, vrozená dimenze života, jejíž nepominutelnou částí je osobní prožitek, je posuzována jako součást procesu kulturní evoluce. Spirituální proces, ve smyslu evoluce vyšších etap vědomí, představuje naše vlastní nejvnitřnější potenciály. Žijeme v monofázové společnosti, ve které je bdělý stav vědomí pokládán za jediný přijatelný a normální a je i jedinou fází vědomí vhodnou pro rozmnožování informací o světě. Z antropologických výzkumů ale víme, že většina lidských společenství považovala za klíčové hluboké poznání přicházející skrze polyfázové vědomí. V novém paradigmatu zaujímá spiritualita významné místo, ale jednotná koncepce pojetí studia spirituality chybí. Předmět studia „Spiritualita a kultura“ se pokouší nastínit koherentní teorii komplexního studia spirituality v rámci kulturologické koncepce v kontextu západokřesťanské vzdělanosti a v návaznosti na současné vědecké objevy. Řešení globální krizové situace se nachází v propojení ekologické, horizontální roviny s rovinou vertikální, transcendentní. Rovina horizontální klade důraz na propřírodní kulturní strategii a zdůrazňuje těsné propojení filosofie, vědy a politiky, vertikální rovina upozorňuje na existenci vývojových stupňů vědomí a v kontextu celého lidstva oceňuje vnitřní transformace každého z nás. Tato osobní vnitřní transformace nepřímo ovlivňuje kulturní evoluci.
Zákulisí výzkumu na téma percepce atraktivity lidského obličeje v kontextu stárnutí - strategie v rozhodování, úvahy a pozorování
Authors: Pavlíková Lada 
Published: April 2016

Článek se snaží postihnout pozadí výzkumu soustředěného na atraktivitu lidského obličeje v kontextu stárnutí. Počínaje popisem procesu rozhodování jakou metodologickou cestou se ubírat, přes účinné strategie při náboru dobrovolníků k fotografování, odhalení problému v nastolení neutrálního výrazu ve vyšším věku a konstrukci výběrového souboru respondentů, se autorka dostává k průběhu vlastního šetření. Cílem tohoto příspěvku není seznámit čtenáře s kvantitativně laděnými výsledky plynoucími ze statistických typů analýz. Cílem je představit jim „cestu“, po které se autorka v rámci výzkumu rozhodla jít, ukázat důvody, které jí k tomu vedly a nastínit, jak původní překážky na této cestě přeměnit ve „stavební materiál“, ze kterého je nakonec vystavěna.