bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Неугодная иммунология
Authors: Supotnytskyi M.V. 
Published: September 2016

В работе рассмотрена роль феноменов антигенного импринтинга и антителозависимого усиления инфекции в эпидемических, инфекционных и поствакцинальных процессах. На основе опубликованных экспериментальных данных показано, что оба феномена имеют прямое отношение к закономерностям развития и течения эпидемий, патогенезу инфекционных болезней и безопасному использованию вакцин. Игнорирование их исследователями привело к неудачам в конструировании вакцин против ВИЧ/СПИДа, лихорадки Денге, гриппа, малярии, геморрагических лихорадок и энцефалитов. Приведенные данные показывают, что без учета обоих феноменов невозможно дальнейшее развитие иммунологии и эпидемиологии в направлении прорывных открытий в данных областях науки.
Особенности иммунного ответа на инфекцию Helicobacter pylori у детей с бронхиальной астмой
Authors: Kalichevska M.V. 
Published: September 2016

Актуальность. Течение бронхиальной астмы у детей нередко сопровождается заболеваниями желудочно-кишечного тракта (ЖКТ), ассоциированными с Helicobacter pylori (H.pylori)-инфекцией. Наличие H.рylori способствует активации и поддержанию воспалительного процесса с высвобождением цитокинов и медиаторов воспаления и последующими системными эффектами. Цель исследования: изучение особенностей продукции интерферона-γ (IFN-γ) и интерлейкина‑4, -5 и -13 (IL‑4, -5, -13) как маркеров интенсивности аллергического воспаления у детей, больных бронхиальной астмой, инфицированных H.pylori. Материалы и методы. Обследовано 120 детей в возрасте от 6 до 18 лет с бронхиальной астмой. Идентификация H.pylori проводилась дыхательным хелик-тестом (ООО «АМА», Россия). Сывороточные концентрации IFN-γ и IL‑4, -5 и -13 определялись методом иммуноферментного анализа (тест-наборы Diaklone, Франция) до и через 7 дней после окончания лечения патологии ЖКТ. Статистическую обработку проводили с помощью методов вариационной статистики, реализованных в пакете прикладных программ Statistica 6.1. Результаты. У 78 детей с бронхиальной астмой была диагностирована патология ЖКТ, в том числе у 37 человек — ассоциированная с инфекцией H.рylori. Для изучения влияния H.pylori на течение бронхиальной астмы дети были разделены на 3 группы: I группа — 37 детей с бронхиальной астмой и патологией ЖКТ, инфицированных H.pylori, II — 41 Н.pylori-негативный ребенок с бронхиальной астмой и патологией ЖКТ, III — 42 Н.pylori-негативных ребенка с бронхиальной астмой без патологии ЖКТ. Длительность заболевания бронхиальной астмой в I группе составила 7,80 ± 0,17 года, во II — 5,90 ± 0,26 года, в III группе — 3,90 ± 0,48 года (p < 0,05). Наличие Н.рylori-инфекции у детей с бронхиальной астмой сопровождалось более низкими концентрациями IFN-γ по сравнению с детьми II группы (соответственно 8,47 ± 0,14 пг/мл и 9,69 ± 0,32 пг/мл, р < 0,05). Уровень IL‑13 в сыворотке крови был достоверно выше у детей I группы по сравнению с пациентами II группы (8,74 ± 0,22 пг/мл и 7,21 ± 0,35 пг/мл соответственно, р < 0,05). Сывороточные концентрации IL‑4 и -5 были повышены во всех исследуемых группах по сравнению с группой контроля и не зависели от наличия инфекции Н.рylori. После лечения патологии пищеварительного тракта отмечалось улучшение показателей контроля над бронхиальной астмой, которое сопровождалось достоверным снижением концентраций IFN-γ и IL‑13 в I группе детей и IFN-γ и IL‑5 и -13 — во II группе. Вывод. Наличие инфекции H.рylori у детей с гастродуоденальной патологией, протекающей на фоне бронхиальной астмы, сопровождается дисбалансом иммунного ответа, который выражается в снижении выработки IFN-γ, IL‑4 и увеличением IL‑13 по сравнению с Н.рylori-негативными детьми. Лечение патологии ЖКТ сопровождается снижением IFN-γ и исследуемых цитокинов, что клинически способствует улучшению параметров контроля над бронхиальной астмой.
Взаємозв’язки імунологічних та клініко-морфологічних показників у хворих на хронічний гепатит С залежно від наявності змішаної кріоглобулінемії
Authors: Mashko O.P. , Riabokon E.V. , Onischenko T.E. , Furyk E.A. 
Published: September 2016

Актуальність. Змішана кріоглобулінемія є найчастішим позапечінковим проявом хронічної HCV-інфекції. Питання ролі цитокінів та особливостей ураження печінки при хронічній HCV-інфекції за наявності змішаної кріоглобулінемії дискусійні. Мета дослідження — визначити взаємозв’язок між змінами імунологічних параметрів (кріоглобуліни, інтерферон γ, інтерлейкін‑4) та клініко-морфологічними показниками хронічного гепатиту С у хворих зі змішаною кріоглобулінемією. Матеріали й методи. Обстежені 82 хворі на хронічний гепатит С. Стадію фіброзу печінки визначали при морфологічному дослідженні гепатобіоптатів. Вміст інтерферону γ та інтерлейкіну‑4 визначали методом імуноферментного аналізу. Вміст кріоглобулінів визначали спектрофотометричним методом. Результати. У хворих зі змішаною кріоглобулінемією виявлено нижчий вміст інтерферону γ та найвищий вміст інтерлейкіну‑4 у сироватці крові, зареєстровано кореляцію між концентрацією кріоглобулінів та вмістом інтерферону γ (r = –0,32; р < 0,05) та інтерлейкіну‑4 (r = 0,36; р < 0,05). Виявлено вищий вміст змішаних кріоглобулінів у хворих зі стадіями фіброзу F3–4 (р < 0,05). Зареєстровано більшу частоту клінічних ознак кріоглобулінемічного синдрому в пацієнтів зі стадіями фіброзу печінки F3–4. Підвищення вмісту змішаних кріоглобулінів асоціюється з появою та кількістю ознак кріоглобулінемічного синдрому (виражена загальна слабкість, шкірна пурпура й синдром Рейно) і вираженістю фіброзу печінки. Підвищення вмісту інтерлейкіну‑4 асоціюється з появою загальної слабкості, шкірної пурпури та тяжким фіброзом печінки. Висновки. Підвищення вмісту змішаних кріоглобулінів асоціюється з появою та кількістю ознак кріоглобулінемічного синдрому та вираженістю фіброзу печінки. Підвищення вмісту інтерлейкіну‑4 корелює з концентрацією кріоглобулінів та асоціюється з клінічними проявами кріоглобулінемічного синдрому та фіброзом печінки F3–4. Для покращення діагностики перебігу хронічного гепатиту С доцільно визначати вміст кріоглобулінів та інтерлейкіну‑4.
Особливості ураження печінки при інфекційному мононуклеозі в дітей
Authors: Sorokman T.V. , Popeliuk O.-​M.V. , Parfionova I.V. , Zymahorova N.O. 
Published: September 2016

У даний час спостерігається тенденція до зростання захворюваності на інфекційний мононуклеоз (ІМ). Мета дослідження — виявити клінічні особливості ураження печінки при ІМ у дітей. Матеріали та методи. Проаналізовано дані історій хвороби 42 дітей віком від 4 до 15 років із діагнозом хронічного гепатиту. Визначали активність аланінамінотрансферази, аспартатамінотрансферази, лужної фосфатази, гамма-глутамілтранспептидази, рівень білірубіну, маркери вірусних гепатитів. Проводили ультра­звукове дослідження, імуноферментний аналіз із визначенням у крові маркерів Епштейна — Барр вірусу (ЕБВ) (IgM VCA, IgG EA, IgG VCA, авідність) і цитомегаловірусу (ЦМВ) (IgM, IgG, авідність); ДНК-ЕБВ і ДНК-ЦМВ методом полімеразно-ланцюгової реакції. Виділено 3 групи: 1-ша група — хворі на ІМ ЕБВ-етіології (17 пацієнтів), 2-га група — хворі на ІМ ЦМВ-етіології (16 пацієнтів), 3-тя група — мікст-ІМ ЕБВ + ЦМВ (9 пацієнтів). Дані оброблені методами статистичного аналізу з використанням прикладної програми Statistica 6. Результати. У 85,7 % випадків ІМ перебігав у типовій формі із середнім ступенем тяжкості (збільшення розмірів лімфовузлів у 98,6 % хворих, тонзиліт — у 54,7 %, гепатомегалія — у 71,4 %, спленомегалія — у 38,1 %). Характерні зміни гемограми при ІМ: лейкоцитоз (64,2 %) і атипові мононуклеари (73,5 %). У 15 дітей (35,7 %) підвищені трансамінази. Жовтяничні форми гепатиту спостерігалися в п’яти пацієнтів. Рівень атипових мононуклеарів у крові понад 20 % відзначався в 43,3 % хворих. УЗД виявило дифузне підвищення ехогенності печінки в 36,6 % пацієнтів. Висновки: 1. Гепатит при ІМ виявлений більше ніж у половини хворих, його розвиток і вираженість корелюють з етіологічними особливостями захворювання (мікст-інфекція ЕБВ + ЦМВ, rs = 0,60 ± 0,07); віком (rs = 0,40 ± 0,07), статтю (rs = 0,80 ± 0,07). 2. Гепатит на фоні ІМ характеризується вірогідним переважанням безжовтяничних форм із помірним і короткочасним підвищенням трансаміназ, супроводжується спленомегалією й рівнем атипових мононуклеарів у крові понад 20 %.
Accumulations: Updating the Role of Cypriot Bichrome Ware in Egypt
Authors: Hein Irmgard , Stidsing Ragna 
Published: September 2016

Cypriot Bichrome Wheel-made Ware is an important index for the study of interrelations in the Ancient Eastern Mediterranean World. The ware is a chronological marker for the beginning of the Late Cypriot Bronze Age and was the subject of a research project during the last decade within the Cyprus project of SCIEM 2000 (FWF, F1412). The aim of the project was to investigate the appearance of the ware at various sites in the Eastern Mediterranean, and to correlate contexts and finds. This paper presents an overview of the regional distribution of the ware, and a detailed look at its appearance in Egypt. Based on those distributions, we develop ideas about the social role of Bichrome Wheel-made Ware.
Are the Bearers of the Pan-Grave Archaeological Culture Identical to the Madjay-People in the Egyptian Textual Record?
Authors: Liszka Kate 
Published: September 2016

Since 1907, scholars have suggested that the Medjay of the Egyptian textual and artistic record may be equated with the Pan-Grave archaeological culture. There are various circumstantial reasons for this connection, but typically it has been argued that they were either both mercenaries during the wars of the Second Intermediate Period, or that they originated in the same area in the Eastern Desert. This article argues against the connection between the Medjay and the Pan-Grave primarily because there is no way to equate these two groups as mercenaries, nor is there reason to believe that the Pan-Grave had any presence in the Eastern Desert. The author asks scholars to reconsider the archaeological evidence behind these received ideas that were established by ethnic categories in Egyptian texts.
Characterization of microsatellite loci in the lichen‐forming fungus Cetraria aculeata (Parmeliaceae, Ascomycota)
Authors: Lutsak Tetiana , Fernández‐Mendoza Fernando , Greshake Bastian , Dal Grande Francesco , Ebersberger Ingo , Ott Sieglinde , Printzen Christian 
Published: September 2016

Premise of the study:Polymorphic microsatellite markers were developed for the lichen species Cetraria aculeata (Parmeliaceae) to study fine‐scale population diversity and phylogeographic structure.Methods and Results:Using Illumina HiSeq and MiSeq, 15 fungus‐specific microsatellite markers were developed and tested on 81 specimens from four populations from Spain. The number of alleles ranged from four to 13 alleles per locus with a mean of 7.9, and average gene diversities varied from 0.40 to 0.73 over four populations. The amplification rates of 10 markers (CA01–CA10) in populations of C. aculeata exceeded 85%. The markers also amplified across a range of closely related species, except for locus CA05, which did not amplify in C. australiensis and C. “panamericana,” and locus CA10 which did not amplify in C. australiensis.Conclusions:The identified microsatellite markers will be used to study the genetic diversity and phylogeographic structure in populations of C. aculeata in western Eurasia.
Evaluating Perceptions of Culminating Clinical Education Experiences of Senior Athletic Training Students
Authors: Aronson Patricia A. , Bowman Thomas G. , Mazerolle Stephanie M. 
Published: September 2016

Context
The perceptions of athletic training students (ATSs) regarding their clinical education experiences are not fully understood. It is important to investigate ATS perceptions of clinical education to allow athletic training educators to provide educational experiences that will maximize learning.

Objective
To determine what ATSs value during their clinical education experiences.

Design
Qualitative study.

Setting
Participants completed an electronic preceptor evaluation.

Patients or Other Participants
Nineteen (14 female, 5 male; average age = 22 ± 1 years) senior ATSs over 2 years enrolled in a Commission on Accreditation of Athletic Training Education–accredited athletic training program participated in our study. Participants came from 1 Commission on Accreditation of Athletic Training Education–accredited athletic training program in the Mid-Atlantic region.

Data Collection and Analysis
We asked seniors to evaluate their final clinical education experience by completing an open-ended questionnaire. We analyzed the data following the principles of grounded theory. We negotiated over the coding scheme until we reached full agreement, performed a peer review, and conducted member checks to ensure trustworthiness of the results.

Results
Three major themes emerged from the data. Athletic training students enjoy interacting with preceptors who act as appropriate professional role models. Our participants also found value in being able to develop their clinical skills with appropriate situational supervision. Finally, ATSs appreciate when preceptors teach them new information by stimulating their critical thinking skills.

Conclusions
To help provide positive learning environments for senior ATSs, athletic training education administrators should select preceptors who can successfully model professional responsibilities, present ATSs with authentic learning experiences, and promote higher-level thinking. We believe providing ATSs with exposure to preceptors who can meet these criteria may better prepare students for professional practice, alter persistence decisions, and should be a goal of clinical experiences for the benefit of ATSs.
Supervising Athletic Trainers' Perceptions of Graduate Assistant Athletic Trainers' Professional Preparation
Authors: Thrasher Ashley B. , Walker Stacy E. , Hankemeier Dorice A. , Pitney William A. 
Published: September 2016

Context
Recent debate has ensued regarding the readiness of newly credentialed athletic trainers (ATs) to function as independent clinicians. Some ATs believe the professional preparation of athletic training students is not adequate.

Objective
To describe supervisors' perceptions regarding the preparation of college graduate assistants (GAs) to practice as independent practitioners.

Design
Consensual qualitative research.

Setting
Individual phone interviews.

Patients or Other Participants
Twenty-one collegiate ATs who had supervised GAs in the collegiate setting for a minimum of 8 years (16 men, 5 women; years of supervision experience, 14.6 ± 6.6 years). Participants who met the inclusion criteria were recruited via e-mail from the Board of Certification database and through snowball sampling. Interviews were conducted until data saturation occurred.

Main Outcome Measure(s)
Data were collected via phone interviews, which were recorded and transcribed verbatim. Data were analyzed by a 4-person consensus team, who independently coded the data and compared ideas until consensus was reached and a codebook was created. Trustworthiness was established through member checks and multi-analyst triangulation.

Results
Three themes emerged: (1) previous preparation, (2) shortcomings in GAs, and (3) suggestions for athletic training program improvement. Supervisors felt GAs were prepared academically, but there were some gaps in preparation, such as their ability to independently practice and their rehabilitation skills. Shortcomings were professional communication, role execution, and personality. Supervisors felt preparation could be improved by increasing time in clinical education, developing communication skills, and having increased experience with psychosocial intervention, rehabilitation, and nonorthopedic conditions.

Conclusions
Didactic preparation of GAs is the best it has ever been, yet new ATs still need more experience while being mentored by experienced ATs. Professional programs could implement standardized patient experiences to provide opportunities for new ATs to practice in communication or in other areas of weakness.
Athletic Trainers' Skills in Identifying and Managing Athletes Experiencing Psychological Distress
Authors: Cormier Marc L. , Zizzi Sam J. 
Published: September 2016

Context
Athletic trainers (ATs) commonly use psychological skills during sport rehabilitation. However, little is known about their ability to accurately implement these skills.

Objective
To assess ATs' skills in identifying psychological symptoms, selecting appropriate strategies, and making referral decisions for athletes experiencing various degrees of psychological distress.

Design
Cross-sectional study.

Setting
Participants were recruited using the National Athletic Trainers' Association professional member database.

Patients or Other Participants
Of the 2998 ATs who were selected randomly, 494 (16.5%) partially completed the questionnaire and 326 (10.9%) completed the entire survey (mean age = 34.7 ± 10.8 years, mean years of experience = 11.3 ± 9.9).

Main Outcome Measure(s)
Using the Web-based questionnaire created for this study, we collected ATs' demographic information and assessed their perceptions about responsibilities as ATs, psychosocial competencies, training in sport psychology, and referral behaviors. Additionally, respondents were asked to identify symptoms, match psychological strategies (eg, goal setting, imagery, progressive muscle relaxation), and make referral decisions for athletes in 3 case vignettes.

Results
The ATs demonstrated high accuracy in identifying symptoms and making referral decisions but struggled in selecting appropriate psychosocial strategies for athletes. Stepwise regression analyses revealed that ATs who had had specific coursework in sport psychology were able to more accurately identify symptoms (t = 3.01, P &lt; .01), and those ATs with more experience reported lower accuracy scores for their intended course of action (t  =  −2.25, P &lt; .05).

Conclusions
Our analogue research design provided new insights into ATs' knowledge and use of sport psychology in practice. The results highlighted the importance of coursework focusing on applied areas of sport psychology in the training of ATs.
Previous Knee Injury and Health-Related Quality of Life in Collegiate Athletes
Authors: Lam Kenneth C. , Thomas Steven St , Valier Alison R. Snyder , McLeod Tamara C. Valovich , Bay R. Curtis 
Published: September 2016

Context:
Patient-rated outcome measures (PROMs) capture changes that are important and meaningful to patients, such as health-related quality of life (HRQOL). Although group differences in HRQOL have been reported, little is known about the effect of injury history on HRQOL in collegiate athletes.

Objective:
To determine whether knee-specific function (International Knee Documentation Committee Subjective Knee Evaluation Form [IKDC]) and HRQOL (Short Form 12 [SF-12]) differs in collegiate athletes based on sex and the severity of a previous knee injury.

Design:
Cross-sectional study.

Setting:
Athletic training facilities.

Patients or Other Participants:
Healthy collegiate athletes (n = 263) were grouped based on self-report of a previous knee injury: severe (n = 47), mild (n = 40), and no (n = 176) knee injury.

Intervention(s):
Participants completed the IKDC and SF-12 during their preparticipation examinations.

Main Outcome Measure(s):
Generalized linear models were used to assess interactions and main effects of all scores.

Results:
An interaction effect was observed for the SF-12 role physical subscale (P = .02), with men in the mild- and severe-injury groups reporting worse scores than men with no injury history. We noted a main effect for injury group for the IKDC total score (P &lt; .001) and SF-12 physical functioning (P = .04) and role emotional (P = .04) subscales, with the severe-injury group reporting worse scores than the mild- and no-injury groups. No main effects of sex were reported (P &gt; .05).

Conclusions:
Despite returning to full participation, collegiate athletes who previously sustained severe knee injuries tended to report worse knee-specific function and less ability to complete activities due to physical health. In addition, individuals with a history of severe knee injury tended to report more emotional concerns than athletes with a history of mild or no knee injury. Region-specific PROMs may be more sensitive in detecting deficits than generic PROMs after return to full participation. Researchers should investigate the role of PROMs, particularly region-specific PROMs, as potential screening tools for clinical care.
Patient-Reported Outcomes in Male and Female Collegiate Soccer Players During an Athletic Season
Authors: Hoch Johanna M. , Druvenga Beth , Ferguson Brittany A. , Houston Megan N. , Hoch Matthew C. 
Published: September 2016

Context
Clinicians are urged to document patient-based outcomes during rehabilitation to measure health-related quality of life (HRQOL) from the patient's perspective. It is unclear how scores on patient-reported outcome instruments (PROs) vary over the course of an athletic season because of normal athletic participation.

Objective
Our primary purpose was to evaluate the effect of administration time point on HRQOL during an athletic season. Secondary purposes were to determine test-retest reliability and minimal detectable change scores of 3 PROs commonly used in clinical practice and if a relationship exists between generic and region-specific outcome instruments.

Design
Cross-sectional study.

Setting
Athletic facility.

Patients or Other Participants
Twenty-three collegiate soccer athletes (11 men, 12 women).

Main Outcome Measure(s)
At 5 time points over a spring season, we administered the Disablement in the Physically Active Scale (DPA), Foot and Ankle Ability Measure-Sport, and Knee Injury and Osteoarthritis Outcome Score (KOOS).

Results
Time effects were observed for the DPA (P = .011) and KOOS Quality of Life subscale (P = .027). However, the differences between individual time points did not surpass the minimal detectable change for the DPA, and no post hoc analyses were significant for the KOOS-Quality of Life subscale. Test-retest reliability was moderate for the KOOS-Pain subscale (intraclass correlation coefficient = 0.71) and good for the remaining KOOS subscales, DPA, and Foot and Ankle Ability Measure-Sport (intraclass correlation coefficients &gt; 0.79). The DPA and KOOS-Sport subscale demonstrated a significant moderate relationship (P = .018).

Conclusions
Athletic participation during a nontraditional, spring soccer season did not affect HRQOL. All 3 PROs were reliable and could be used clinically to monitor changes in health status throughout an athletic season. Our results demonstrate that significant deviations in scores were related to factors other than participation, such as injury. Finally, both generic and region-specific instruments should be used in clinical practice.