bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Стан кисневого бюджету у хворих із гострим коронарним синдромом при аортокоронарному шунтуванні в періопераційному періоді
Authors: Khartanovich M.V. , Todurov B.M. , Khizhnyak A.A. , Volkova Yu.V. 
Published: December 2017

Актуальність. Серед хвороб системи кровообігу, що є основною причиною смерті серед осіб середнього і літнього віку в багатьох розвинених країнах світу, ішемічна хвороба серця є однією з найбільш поширених. При цьому висока частота факторів ризику і відсутність єдиного підходу до запобігання їх впливу на організм визначають важливість пошуків оптимальних шляхів лікування хворих даної категорії. Мета дослідження — вивчення перебігу періопераційного періоду у хворих, які зазнали аортокоронарного шунтування з приводу гострого коронарного синдрому. Матеріали та методи. У 37 хворих із гострим коронарним синдромом, яким було здійснено аортокоронарне шунтування, було вивчено перебіг анестезії і раннього післяопераційного періоду. Дослідження проводили на таких етапах: 1) перед операцією; 2) на виході з перфузії; 3) при надходженні у відділення інтенсивної терапії; 4) при переведенні з відділення інтенсивної терапії. На цих етапах фіксували кінцево-діастолічний і кінцево-систолічний об’єм, частоту серцевих скорочень, показники системного транспорту кисню в організмі. Результати. Було виявлено, що гострий коронарний синдром супроводжується здебільшого розвитком гострої серцевої недостатності, що підтверджується зниженням серцевого індексу до рівня менше 2,5 л/хв/м2 у 73,0 ± 7,3 % хворих. Використання протоколу анестезії при аортокоронарному шунтуванні, що включає застосування ­β1-адреноблокатора метопрололу тартрату і нітрогліцерину на фоні інфузії добутаміну, дозволяє нормалізувати серцевий індекс у 94,6 ± 3,7 % пацієнтів із гострим коронарним синдромом. Висновки. Високоефективним у пацієнтів із гострим коронарним синдромом при проведенні операції аортокоронарного шунтування є протокол із використанням β1-адреноблокатора метопрололу тартрату і нітрогліцерину на фоні інфузії добутаміну, що дозволяє зберегти на передопераційному рівні і нормалізувати рівень лактату в переважної більшості пацієнтів (94,6 ± 5,4 %).
Ефективність препарату Когніфен у хворих із мозковим ішемічним півкульовим інсультом у пізньому відновному періоді
Authors: Kozyolkin A.A. , Novikova L.V. , Dronova A.A. 
Published: December 2017

У статті подано результати дослідження з вивчення ефективності препарату Когніфен у хворих із мозковим ішемічним півкульовим інсультом у пізньому відновному періоді (від 6 до 12 місяців після дебюту інсульту). Під нашим спостереженням перебувало 60 хворих із мозковим атеротромботичним (60,0 %) і кардіоемболічним (40,0 %) ішемічним півкульовим інсультом у пізньому відновному періоді. Усі пацієнти були рандомізовані за статтю, віком, підтипом інсульту, вогнищем ураження і супутньою патологією. Пацієнти з афатичними розладами, порушеннями зору (геміанопсії, метаморфопсії), наявністю супутньої соматичної патології в стадії декомпенсації, з неконтрольованою артеріальною гіпертензією, анамнестичними даними про черепно-мозкові травми, зловживання алкоголем у дослідження не включалися. Основну групу спостереження становили 30 пацієнтів, які протягом 30 днів приймали в комплексній терапії препарат Когніфен, а контрольну — 30 хворих, які отримували аналогічну медикаментозну терапію (застосування за показаннями антиагрегантів, антикоагулянтів, гіпотензивних, гіполіпідемічних, гіпоглікемічних засобів тощо), фізіотерапію, масаж, ЛФК та логопедичну корекцію, але без препарату Когніфен. На 1-шу і на 30-ту добу реабілітаційної терапії проводилося детальне вивчення клініко-неврологічного статусу всіх пацієнтів з оцінкою ступеня тяжкості інсульту за шкалою NIHSS (National Institutes of Health Stroke Scale), когнітивного і психоемоційного профілю за допомогою шкал MMSE (Mini-Mental State Examination), MoCA (Montreal Cognitive Assessment), FAB (Frontal assessment battery), методики «Пам’ять на числа» і опитувальника PHQ-9 (Patient Health Questionnaire-9). На 30-ту добу терапії додатково проводилася оцінка ступеня інвалідизації за модифікованою шкалою Ренкіна (mRS). У пацієнтів основної групи на 30-ту добу терапії спостерігалася статистично значуща різниця сумарного балу за шкалами MMSE, MoCA, FAB, методикою «Пам’ять на числа». Доменні особливості когнітивного і психоемоційного профілю пацієнтів основної групи спостереження полягали в поліпшенні короткочасної зорової пам’яті, перцептивно-гностичної сфери, уваги і рахування, відстроченого відтворення, швидкості мовлення, динамічного праксису і ускладненої реакції вибору, у них також відзначався виражений регрес утоми, нормалізація сну, поліпшення уваги і зацікавленості.
Вплив поліморфізмів rs2010963 і rs699947 гена VEGFА на клінічні та лабораторні показники при діабетичній ретинопатії у хворих на цукровий діабет 2-го типу
Authors: Gudz A.S. , Ziablitsev S.V. , Zaharevich G.E. 
Published: December 2017

Актуальність. Ключовим фактором розвитку неоангіогенезу при діабетичній ретинопатії (ДР) за умов цукрового діабету 2-го типу (ЦД-2) є васкуло-ендотеліальний фактор росту (VEGF). На важливу роль генетичних поліморфізмів гена VEGFA вказує низка досліджень і метааналізи, які показали наявність їх асоціації з ДР, особливо з її проліферативним варіантом (ДПР), що варіює у різних популяціях. Мета. З’ясування впливу поліморфних генотипів rs2010963 і rs699947 гена VEGFА на клінічні та лабораторні показники при ДР у хворих на ЦД-2 з української популяції. Матеріали та методи. До дослідження було залучено 302 хворих на ЦД-2 з ДР. Встановлення діагнозу проводилася за Міжнародною клінічною класифікацією, прийнятою Американською академією офтальмології (2003). Контрольну групу становили 98 осіб, які не мали ЦД-2 та ДР, а також інших офтальмологічних захворювань. Всі пацієнти були прооперовані з приводу катаракти. У внутрішньоочній рідині (ВОР), яку збирали під час операції, методом імуноферментного аналізу було визначено вміст VEGFA. Аналіз поліморфних ДНК-локусів гена VEGFA — rs2010963 і rs699947 — здійснювали за методом полімеразної ланцюгової реакції у реальному часі з використанням уніфікованих тест-систем TaqMan Mutation Detection Assays Thermo Fisher Scientific (США). Результати. Аналіз результатів дослідження показав, що поліморфізм rs2010963 мав вплив на рівень у ВОР VEGFA (максимум — при генотипі ризику С/С). Цей поліморфізм був пов’язаний зі статтю (генотип С/С частіше зустрічався у чоловіків, ніж у жінок — 3 : 1), наявністю ДПР (найчастіше була визначена за наявності генотипу С/С: 45,4 %) та неоваскуляризацією диска зорового нерва (найчастіше була визначена за наявності гетерозиготи G/С: 21,4 %). Поліморфізм rs699947 мав вплив на гостроту зору (мінімальна наявна при генотипі С/С), товщину сітківки (максимальний показник — при генотипі С/С), рівень у ВОР VEGFA (максимальний рівень — при генотипі С/С), а також наявність ДПР та гемофтальму (найчастіше були визначені за генотипом С/С, відповідно 44,7 та 27,7 %). Висновки. Патогенетичний вплив генотипу ризику С/С поліморфізму rs2010963 частіше визначався у чоловіків, реалізувався завдяки високому рівню у ВОР VEGFA та проявлявся максимальною частотою ДПР. Патогенетичний вплив генотипу ризику С/С поліморфізму rs699947 також реалізувався завдяки високому рівню у ВОР VEGFA, призводив до зниження гостроти зору, потовщення сітківки та проявлявся максимальною частотою ДПР і гемофтальму.
Порівняльна характеристика активності фібринолізу в умовах експериментального перитоніту та його розвитку на тлі цукрового діабету
Authors: Grynchuk F.V. , Grynchuk A.F. , Maksimiuk V.V. 
Published: December 2017

Актуальність зумовлена недостатнім вивченням стану фібринолітичних реакцій при поєднанні цукрового діабету (ЦД) з гострим перитонітом (ГП), що дедалі частіше трапляється в практиці. Мета дослідження: вивчення особливостей фібринолітичної активності при ГП, що розвивається на тлі ЦД. Матеріали та методи. 100 білих нелінійних щурів. ГП моделювали черезстравохідною перфорацією шлунка. ЦД моделювали уведенням 1,6% розчину алоксану. Вивчали сумарну фібринолітичну активність (СФА), неферментаційну (НФА) та ферментаційну (ФФА) фібринолітичну активність плазми крові. Тварини були поділені на групи: 1-ша — інтактні тварини з моделями ГП, 2-га — тварини з моделями ГП на тлі ЦД. Результати. Активність фібринолізу в тварин із моделями ЦД переважала таку в інтактних. Через 6 год з часу моделювання ГП фібринолітична активність зростала. У 1-й групі приріст був меншим. Через 12 год СФА, НФА і ФФА у 2-й групі різко збільшилися і значно переважали. У 1-й групі значуще збільшилася ФФА. Співвідношення НФА/ФФА знижувалось у обох групах. Через 24 год СФА у 1-й групі незначно зросла. У 2-й групі всі показники істотно збільшилися. Співвідношення НФА/ФФА у 1-й групі зростало, а у 2-й групі знижувалось. Через 48 год СФА і співвідношення НФА/ФФА у 1-й групі практично не змінились. У 2-й групі параметри СФА, НФА і ФФА статистично значуще переважали, а ФФА продовжувала зростати. Висновки. При експериментальному ЦД виявлено зростання активності фібринолізу з перевагою ферментаційних механізмів. При експериментальному ГП спостерігається активація фібринолізу зі збереженням рівноваги між його ланками впродовж 24 годин. Розвиток ГП у тварин з моделями ЦД вже через 6 годин суттєво відрізняється кількісними характеристиками фібринолітичної активності плазми крові, що проявляється її надмірним зростанням, розвитком дисбалансу між ланками фібринолізу, неконтрольованим наростанням ФФА з ознаками виникнення синдрому дисемінованого внутрішньосудинного згортання крові через 24 години. Підґрунтям виявлених відмінностей є зміни функціональної активності фібринолітичної системи, зумовлені впливом ЦД, що, окрім змін у системі гемостазу, створює передумови для порушень механізмів активації, міграції та взаємодії ефекторних клітин, процесів проліферації тощо.
Консервативне лікування порушень метаболізму кісткової тканини у хворих на вітамін-D-залежний рахіт ІІ типу з генетичним ушкодженням формування колагену І типу
Authors: Martsyniak S.M. 
Published: December 2017

Мета дослідження: визначити вплив консервативної терапії на генетично зумовлені порушення метаболізму кісткової тканини у хворих на D-залежний рахіт ІІ типу з генетичним ушкодженням формування колагену І типу. Матеріали та методи. На базі консультативно-поліклінічного відділу ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМНУ» було обстежено та проліковано 13 пацієнтів із діагнозом вітамін-D-залежного рахіту ІІ типу з генетичним ушкодженням формування колагену І типу (ВДЗР(COL1)). Консервативне лікування пацієнтів з даним рахітоподібним захворюванням проводилось у 4 етапи. Перший етап включав повне обстеження пацієнта щодо рівня кальцію, фосфору крові та сечі, кальцидіолу та кальцитріолу крові, показників паратиреоїдного гормону та остеокальцину, а також маркера кісткоутворення P1NP і маркера остеорезорбції β-CTx. На першому етапі в обов’язковому порядку діти проходили генетичне дослідження для виявлення змін (поліморфізму) в алелях рецепторів до вітаміну D та колагену І типу. Обстеження на наступних етапах проводилось у повному обсязі, окрім генетичних досліджень. Результати. Виявлено, що генетично зумовлене порушення рецепції вітаміну D призводить до значного акумулювання активного метаболіту вітаміну D у сироватці крові, що при поєднанні даної патології з генетично детермінованим порушенням формування колагену І типу вірогідно впливало на процеси кісткоутворення/кісткоруйнування із залученням механізмів компенсації остеомаляційного процесу (система «паратгормон — вітамін D — остеокальцин»). Всебічне вивчення метаболізму вітаміну D та біохімічних показників життєдіяльності кісткової тканини у хворих на ВДЗР(COL1) дозволило впритул підійти до розуміння деяких питань патогенезу та сутності остеомаляційних, а в подальшому — остеопоротичних змін різного ступеня, об’єктивувати ці зміни у відповідних показниках біохімічного дослідження та залежно від змін розробити різні схеми медикаментозної корекції порушень кісткового обміну при даному захворюванні. Висновки. Порушення рецепції до кальцитріолу в поєднанні з генетично зумовленим порушенням формування колагену І типу відображає найбільш тяжкі порушення метаболізму кісткової тканини при вітамін-D-залежному рахіті, що, у свою чергу, викликає в організмі дитини, яка росте, прискорення кісткового обміну та прогресування остеомаляційних процесів поряд зі значним прискоренням розсмоктування кісткової тканини. Це, на нашу думку, пов’язано з формуванням недосконалого колагену, який організм дитини намагається перебудувати, хоча дане припущення потребує подальшого вивчення.
Цистатин С і хронічна хвороба нирок у дітей
Authors: Kushnirenko S.V. , Mordovets Ye.M. , Tihonenko N.A. , Markotenko O.O. 
Published: December 2017

Актуальність. Визначення діагностично значимих величин сироваткової концентрації цистатину С із розрахунком швидкості клубочкової фільтрації дає клініцистам перевагу в чіткому розме­жуванні стадій хронічної хвороби нирок у дітей і розуміння необхідності більш широкого застосування найважливішого діагностичного тесту в практиці дитячого нефролога і педіатра. Мета дослідження — визначення діагностично значимих величин сироваткової концентрації цистатину С із розрахунком швидкості клубочкової фільтрації для розмежування І–ІІІ ст. хронічної хвороби нирок. Матеріали та методи. У 119 дітей віком від 2 до 17 років (7,3 ± 0,3 року) визначали діагностично значимі величини сироваткового рівня цистатину С для розмежування І–ІІІ ст. хронічної хвороби нирок, здійснювали розрахунок швидкості клубочкової фільтрації на підставі сироваткової концентрації цистатину С, користуючись рівняннями F.J. Hoek, M. Zappitelli, Pediatric GFR Calculator — NKF. Результати. У дітей із хронічною хворобою нирок І ст. сироваткова концентрація цистатину С становила 0,77 ± 0,01 мг/л, що вірогідно нижче відповідних показників у пацієнтів із хронічною хворобою нирок ІІ ст. (1,00 ± 0,01 мг/л) і ІІІ ст. (1,58 ± 0,06 мг/л) (p < 0,05). Середнє значення концентрації цистатину С у сироватці крові 0,77 ± 0,01 мг/л у пацієнтів із хронічною хворобою нирок І ст. відповідало розрахунковій швидкості клубочкової фільтрації на підставі цистатину С 100,2 ± 1,6 мл/хв/1,73 м2, визначеній за рівнянням F.J. Hoek, 103,6 ± 1,9 мл/хв/1,73 м2 — за рівнянням M. Zappitelli і 90,4 ± 1,3 мл/хв/1,73 м2 — за Pediatric GFR Calculator — NKF. Середнє значення концентрації цистатину С у сироватці крові 1,00 ± 0,01 мг/л у пацієнтів із хронічною хворобою нирок ІІ ст. відповідало розрахунковій швидкості клубочкової фільтрації на підставі цистатину С 77,50 ± 0,87 мл/хв/1,73 м2 за рівнянням F.J. Hoek, 77,60 ± 0,97 мл/хв/1,73 м2 — за рівнянням M. Zappitelli і 71,9 ± 0,7 мл/хв/1,73 м2 — за Pediatric GFR Calculator — NKF. Середні значення розрахункової швидкості клубочкової фільтрації на підставі цистатину С, розрахованої за Pediatric GFR Calculator — NKF, вірогідно відрізнялись від результатів двох попередніх рівнянь (p< 0,05). Значення концентрації цистатину С у сироватці крові 1,58 ± 0,06 мг/л, отримані в пацієнтів із хронічною хворобою нирок ІІІ ст., відповідали майже однаковій розрахунковій швидкості клубочкової фільтрації на підставі цистатину С, визначеній за трьома різними рівняннями. Висновки. Отримані дані та результати ряду досліджень підтверджують, що в дітей цистатин С краще корелює зі швидкістю клубочкової фільтрації, ніж сироватковий креатинін. Визначені діагностично значимі величини для розмежування хронічної хвороби нирок І–ІІІ ст. Оцінена інформативність застосування рівнянь для розрахунку швидкості клубочкової фільтрації на основі цистатину С (F.J. Hoek, M. Zappitelli, Pediatric GFR Calculator — NKF).
Визначення рівня субпопуляцій лімфоцитів периферичної крові для діагностики хронічної реакції відторгнення ниркових алотрансплантатів
Authors: Zohrabyan R.O. , Shelest V.V. , Kubashko A.V. 
Published: December 2017

Актуальність. Однією з основних причин втрат ниркових алотрансплантатів (НАТ) у віддалені строки після трансплантації є прогресуюча хронічна дисфункція ниркового алотрансплантата (ХДНА), причиною розвитку якої в 20–60 % випадків є хронічне відторгнення (ХВ). Діагностика причин дисфункції трансплантата базується на морфологічному дослідженні, яке через інвазивність має ряд недоліків. Тому великий інтерес являє пошук неінвазивних методів діагностики стану НАТ, зокрема, дослідження клітинної ланки імунної відповіді. Мета. Дослідження відносної кількості субпопуляцій лімфоцитів периферичної крові та їх співвідношення в реципієнтів у віддаленому періоді після трансплантації нирки, оцінювання інформативності цих показників для діагностики ХВ НАТ. Матеріали та методи. Досліджено рівні субпопуляцій лімфоцитів (Т-клітини, Т-хелпери, Т-цитотоксичні, Т-активовані, T-NK-клітини, В-клітини, NK-клітини) у 43 реципієнтів НАТ залежно від перебігу віддаленого післяопераційного періоду та стану алотрансплантата через 1–9 років після алотрансплантації нирки, які були розподілені згідно з морфологічною верифікацією діагнозу на дві групи. Група 1 — 23 хворі із задовільною функцією НАТ без ознак відторгнення; група 2 — 20 хворих із ХДНА, обумовленою хронічною реакцією відторгнення (ХРВ) за даними пункційної біопсії. До контрольної групи увійшли 23 здорові донори, чиї показники становили референтний коридор. Результати. Дані аналізу показали підвищення середніх рівнів Т-активованих лімфоцитів у групах 1 та 2 щодо контрольної (8,9 ± 2,0; 8,4 ± 2,4; 6,8 ± 2,1 відповідно). Також виявлено зниження середніх показників рівнів T-NK-клітин (2,4 ± 2,0) та В-клітин (9,6 ± 2,0) у групі 2 щодо показників групи 1 (5,6 ± 1,8 та 12,4 ± 2,4 відповідно). Аналіз індексів співвідношення між окремими субпопуляційними одиницями лімфоцитів показав статистично вірогідну значущість різниці між індексом Т-клітини/T-NK-клітини (22,53 vs 46,89 в групах 1 та 2 відповідно; p < 0,05) та індексом Т-активовані/В-клітини (1,14 vs 4,17 в групах 1 та 2 відповідно; p < 0,05). При цьому чутливість індексу Т-клітини/T-NK-клітини становила 70 %, специфічність — 60 %. Чутливість індексу Т-активовані/В-клітини дорівнювала 55 %, специфічність — 50 %. Висновки. Зниження рівня T-NK-клітин ближче до нижнього порогового значення референтного коридора і, відповідно, співвідношення Т-клітини/T-NK-клітини в межах 44,49–49,29 (46,89 ± 2,40) у віддаленому післятрансплантаційному періоді може бути додатковою ознакою ХРВ як причини прогресуючої дисфункції НАТ.
An International Comparison of Corporate Social Responsibility
Authors: Fisher Victoria E. , Mahoney Lois S. , Scazzero Joseph A. 
Published: December 2017

As globalization has increased, so have the increased pressures and expectations for companies to participate in corporate social responsibility (CSR). Using a new database, SustainalyticsGlobal Platform (SGP), we examined how a globalized economy affects CSR rankings,including the categories of environmental, social, and governance for 4,643 companies in thesix international regions of Africa, Asia-Pacific, Europe, Latin America, North America andSouth America. We found that the regions of Africa, Europe and South America hadconsistently higher CSR scores for Total CSR and all categories, followed by North America,while the regions of Latin America and Asia-Pacific had the lowest CSR scores. Additionally,we found that the CSR category of governance had the highest CSR scores while theenvironmental category has the lowest.
ERGONOMIA DO ENVELHECIMENTO
Authors: Ferreira Mario Dos Santos 
Published: December 2017

ergonomia do envelhecimento, ergonomia do idoso, acessibilidade e mobilidade urbana.
Segundo o Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE) (2005), em 2025, a população idosa do Brasil será de 30 milhões de indivíduos, aproximadamente 13% da população total. O texto incorpora ao tema acessibilidade-mobilidade urbana características e requisitos para apropriação física do espaço urbano, pelos pedestres ou usuários de transportes públicos, pertencentes à população idosa.
AVALIAÇÃO DE INTERFACE DE AMBIENTE VIRTUAL DE ENSINO APRENDIZAGEM INCLUSIVO
Authors: Berg Carlos Henrique , Pochamann de Quevedo Silvia R. , Vanzin Tarcísio , Ulbricht Vânia 
Published: December 2017

avaliação de interface, ambiente virtual de aprendizagem, acessibilidade

Barreiras em interfaces digitais podem frustrar o usuário, assim este trabalho apresenta a avaliação de interface de um ambiente virtual acessível a alunos surdos e não surdos. Foram tres métodos utilizados, que identificaram erros de parseamento e problemas de navegação. O artigo encerra com recomendações aos desenvolvedores.
INTERFACES CONVERSACIONAIS: ANÁLISE DE TAREFAS PARA SIRI E GOOGLE NOW
Authors: Jacintho Fernanda Dos S. Becker , Penha Alice Demaria Silva 
Published: December 2017

Interfaces conversacionais são interfaces em que a interação entre pessoas e computadores ocorrem por meio da linguagem natural. Essas interfaces já existem há algum tempo, mas somente nos últimos anos os avanços da tecnologia tornaram esse modelo algo prático. Nesse contexto, em que conversa é a interface, o desafio do design está relacionado a escolher as palavras certas. Este estudo se caracteriza por uma pesquisa qualitativa, conduzida através da realização de análise de tarefas e uma breve pesquisa bibliográfica sobre o tema. O objetivo deste artigo é analisar a performance dos assistentes na realização de tarefas simples e complexas. Resultados mostram que é possível a realização de tarefas simples somente por comando de voz, porém avanços na tecnologia dos assistentes de voz e integrações com outros serviços são necessários para que tarefas mais complexas em língua portuguesa possam ser realizadas por meio dessa interface.
ACESSIBILIDADE NO ESPAÇO PÚBLICO: O CASO DAS PRAÇAS DE FORTALEZA
Authors: Santiago Zilsa Maria Pinto , Queiroz de Santiago Cibele , Silveira Soares Thaís 
Published: December 2017

Acessibilidade, Espaço público, Praça acessível.
Este trabalho refere-se à acessibilidade no espaço público, tendo como objetivo verificar o nível da produção desse espaço construído em face das exigências de um mundo diversificado. Nesse contexto, o artigo a presenta resultados de pesquisa sobre acessibilidade tendo como território de análise as praças públicas de quatro bairros de Fortaleza.
SEMIÓTICA APLICADA PARA A CONSTRUÇÃO DE SÍTIOS
Authors: Souza Andréa , Getschko Demi 
Published: December 2017

Semiótica, Interface, Web
Este trabalho é um estudo sobre a aplicação da teoria da semiótica ao design de sítios. Avaliamos o sitio da Pontifícia Universidade Católica de São Paulo, na versão antiga e nova do mesmo. A metodologia escolhida foi a filosofia da semiótica de Peirce e as dimensões semióticas de Niemeyer.