bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ВІСЦЕРАЛЬНІ ГЕМАНГІОМИ У ДІТЕЙ: ОСОБЛИВОСТІ КЛІНІЧНИХ ПРОЯВІВ, УСКЛАДНЕННЯ, ЛІКУВАННЯ.
Authors: Benzar I. M. 
Published: November 2016

Гемангіоми дихальних шляхів (ГДШ) і гемангіоми печінки (ГП) можуть мати тяжкі клінічні прояви і супроводжуватися ускладненнями, небезпечними для життя. Метою роботи було визначити клінічні прояви, фактори ризику, ускладнення та можливості лікування гемангіом дихальних шляхів і печінки. У дослідження включено 16 дітей віком від 1 до 12 місяців за період 2011–2015 роки. ГДШ діагностовано у 7 пацієнтів, ГП – у 8 дітей. Діагноз ГДШ встановлювали за результатами трахеобронхоскопії, КТ з контрастуванням та МРТ. Для діагностики ГП використовували УЗД, КТ з контрастуванням, МРТ. Виділяли три види ГП: вогнищеві, багатовогнищеві та дифузні. 14 пацієнтів отримували пропранолол у дозі 2 мг кг/добу. В дитини з вогнищевою гемангіомою печінки лікування не проводилося, лише спостереження. ГДШ поєднувалися із сегментарними гемангіомами обличчя у 42,3 %, усі мультифокальні емангіоми печінки поєднувалися з численними інфантильними гемангіомами (ІГ) шкіри. Клінічні прояви ГДШ відзначали у віці від 2 до 5 місяців (у середньому 4,2 місяця). Мультифокальні гемангіоми печінки діагностовано у 62,5 %, дифузні – у 25,0 % та вогнищеві – в 12,5 %. Дифузні гемангіоми печінки клінічно проявлялися відразу після народження ознаками печінкової недостатності та гіпотиреоїдизмом. Лікування ІГ дихальних шляхів розпочинали відразу після встановлення діагнозу, термін початку лікування складав 2,5–4,5 місяця, за винятком однієї дитини, в якої лікування розпочато в 1 рік у зв’язку з пізно встановленим діагнозом. Тривалість лікування складала в середньому 16,1 місяця. У дітей з мультифокальними ІГ печінки лікування розпочинали у віці 2–5 місяців. У дітей з дифузними гемангіомами печінки пропранолол призначали у 14 і 20 днів. Тривалість лікування гемангіом печінки складала в середньому 10,1 місяця. На фоні лікування пропранололом інволюція пухлини настала у всіх пацієнтів. Ускладнень не було. ІГ дихальних шляхів поєднуються із сегментарними гемангіомами обличчя, мультифокальні гемангіоми печінки – з множинними ІГ шкіри. Дифузні гемангіоми печінки ускладнюються печінковою недостатністю і гіпотиреоїдизмом. Неселективний бета-блокатор пропранолол є ефективним у лікуванні ІГ дихальних шляхів і печінки.
ГЕНЕТИЧНІ ПРЕДИКТОРИ БРОНХІАЛЬНОЇ АСТМИ ФІЗИЧНОЇ НАПРУГИ в ДИТЯЧОМУ ВІЦІ.
Authors: Koloskova O. K. , Bezrukov L. O. , Bilous T. M. 
Published: November 2016

Проведено комплексне клінічно-спірографічне обстеження школярів, які хворіють на бронхіальну астму фізичної напруги, залежно від наявності чи відсутності поліморфізму генів ферментів глутатіон-S-трансферази та мутації гена eNOS. Показано, що бронхіальна астма фізичної напруги асоціює з делеціями глутатіон-S-трансферази (GSTT1del/GSTM1del). Виявлено, що максимальний бронхоспазм у пробі з фізичним навантаженням виникає у хворих із генотипом GSTT1del/GSTM1+, мінімальна бронходиляція під впливом інгаляції 200 мкг сальбутамолу – при генотипі GSTT1+/GSTM1+ або eNOS/GT, що зумовлює необхідність відносно активної дезобструктивної терапії під час загострень. Натомість генотип GSTT1+/GSTM1del асоціює з необхідністю мінімального обсягу швидкодопоміжної терапії.
СТАН СПОЛУЧНОЇ ТКАНИНИ В ДІТЕЙ, ХВОРИХ НА РЕАКТИВНИЙ АРТРИТ ТА ЮВЕНІЛЬНИЙ РЕВМАТОЇДНИЙ АР- ТРИТ.
Authors: Senatorova H. S. , Puhachova K. A. 
Published: November 2016

У статті наведено клінічні та лабораторні показники стану сполучної тканини в дітей, хворих на реактивний артрит та суглобову форму ювенільного ревматоїдного артриту. Отримані дані дають можливість стверджувати, що в дітей, хворих на вказані запальні захворювання суглобів, частіше виявляється дисплазія сполучної тканини порівняно зі здоровим дітьми, що має також лабораторне відображення у вигляді зниження рівнів глікозаміногліканів в обох обстежених групах.
МОРФОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ПЛАЦЕНТИ ПРИ БАГАТОПЛІДНІЙ ВАГІТНОСТІ.
Authors: Boychuk A. V. , Nikitina I. M. , Smiian S. A. , Behosh B. M. 
Published: November 2016

Проведено клініко-імунологічне дослідження послідів жінок з багатоплідною вагітністю, відзначено наявність морфофункціональних, імунопатологічних змін різного ступеня вираженості. Доведено, що у жінок з невиношуванням вагітності при багатоплідності ступінь фетоплацентарної недостатності залежить від кровопостачання плаценти і характеру запальних проявів. Вивчено морфологічну картину плацентарних порушень при невиношуванні вагітності. Виявлено, що морфологічними ознаками фетоплацентарної недостатності при неінфекційних факторах невиношування вагітності є: ранні зміни в судинах децидуальної оболонки у вигляді спазму, облітерації просвіту спіральних артерій, зменшення обсягу судинного русла ворсинчастого дерева, зменшення обсягу хоріонального епітелію і периферичного трофобласта, збільшення відкладень материнського і плодового фібриноїду. Проведені дослідження дозволяють сформувати чітку концепцію патогенетично обґрунтованої терапії пренатальних ускладнень, що виникають при багатоплідній вагітності.
ПРОФІЛАКТИКА ПІСЛЯОПЕРАЦІЙНИХ ГНІЙНО -ЗАПАЛЬНИХ УСКЛАДНЕНЬ У ГІНЕКОЛОГІЇ.
Authors: Henyk N. I. , Lasytchuk O. M. , Pakharenko L. V. , Kinash N. M. , Orishchak I. K. 
Published: November 2016

Досліджено ефективність застосування грандазолу для профілактики післяопераційних гнійно-запальних ускладнень. Обстежено 78 жінок після проведених гінекологічних операцій. Результати роботи підтверджують відсутність гнійно-запальних ускладнень у післяопераційному періоді, зниження частоти суб’єктивних симптомів та прискорення часу загоєння післяопераційної рани при застосуванні грандазолу. Препарат добре переноситься, відсутні побічні реакції у пацієнтів досліджуваних груп.
ПРЕГРАВІДАРНА ПІДГОТОВКА У ПАЦІЄНТОК ІЗ ЗАВМЕРЛОЮ ВАГІТНІСТЮ.
Authors: Koptiukh V. I. , Duve D. M. 
Published: November 2016

У статті представлені дані про етіологію виникнення завмерлої вагітності, а також проведення прегравідарної підготовки у жінок із завмерлою вагітністю в анамнезі.
ДЕЯКІ АСПЕКТИ ФУНКЦІОНУВАННЯ ФЕТОПЛАЦЕНТАРНОГО КОМПЛЕКСУ У ЖІНОК ІЗ ДЕСТРУКТИВНИМ ЛІКУВАННЯМ ЦЕРВІКАЛЬНИХ ІНТРАЕПІТЕЛІАЛЬНИХ НЕОПЛАЗІЙ В АНАМНЕЗІ.
Authors: Loia N. O. 
Published: November 2016

У статті наведені результати змін функціонування стану фетоплацентарного комплексу у вагітних. Показано негативний вплив деструктивного лікування цервікальних інтраепітеліальних неоплазій в анамнезі, що призводить до причин затримки розвитку плода, внутрішньоутробної гіпоксії та внутрішньоутробної загибелі плода.
ХРОНІЧНІ ВІРУСНІ ЗАХВОРЮВАННЯ ЯК ПРИЧИНА ЗАПАЛЬНИХ ПРОЦЕСІВ ЖІНОЧИХ СТАТЕВИХ ОРГАНІВ ТА БЕЗПЛІДДЯ.
Authors: Fylypiuk D. O. 
Published: November 2016

Хронічні вірусні захворювання посідають провідне місце серед факторів виникнення запальних процесів в органах малого таза та формування трубно-перитонеального непліддя. У статті здійснено огляд фахової літератури та сучасних наукових досліджень для узагальнення причин розвитку запальних захворювань органів малого таза та їх впливу на виникнення безпліддя у жінок дітородного віку. В результаті досліджень встановлено, що етіологічним фактором запальних процесів переважно є мікробні асоціації, а тривалість та перебіг захворювання характеризуються поліетіологічністю.
Тумесцентна анестезія як різновид місцевої анестезії в акушерстві при виконанні неакушерських операцій під час вагітності
Authors: Antonyuk-kysil V. M. , Yenikeyeva V. M. , Lichner S. I. , Lypnyi V. M. , Drozd V. V. 
Published: November 2016

У статті дано оцінку тумесцентній анестезії (різновиду місцевої анестезії), яка дала можливість безпечного виконання хірургічного втручання на підшкірних венах нижніх кінцівок і промежини під час вагітності, з метою запобігання прогресуванню варикозної хвороби нижніх кінцівок, статевих губ і промежини у вагітних у ІІ або в ІІІ триместрі вагітності. Хірургічне лікування проведено 114 вагітним. Виконано 154 операційні втручання. Використали для знеболювання у 90,8 % прооперованих вагітних тумесцентну анестезію. Впливу на перебіг вагітності, пологів, на плід не виявлено.
Cardiac Mortality Among 200 000 Five-Year Survivors of Cancer Diagnosed at 15 to 39 Years of Age
Authors: Henson Katherine E. , Reulen Raoul C. , Winter David L. , Bright Chloe J. , Fidler Miranda M. , Frobisher Clare , Guha Joyeeta , Wong Kwok F. , Kelly Julie , Edgar Angela B. , McCabe Martin G. , Whelan Jeremy , Cutter David J. , Darby Sarah C. , Hawkins Mike M. 
Published: November 2016

Background:
Survivors of teenage and young adult cancer are acknowledged as understudied. Little is known about their long-term adverse health risks, particularly of cardiac disease that is increased in other cancer populations where cardiotoxic treatments have been used.

Methods:
The Teenage and Young Adult Cancer Survivor Study cohort comprises 200 945 5-year survivors of cancer diagnosed at 15 to 39 years of age in England and Wales from 1971 to 2006, and followed to 2014. Standardized mortality ratios, absolute excess risks, and cumulative risks were calculated.

Results:

Two thousand sixteen survivors died of cardiac disease. For all cancers combined, the standardized mortality ratios for all cardiac diseases combined was greatest for individuals diagnosed at 15 to 19 years of age (4.2; 95% confidence interval, 3.4–5.2) decreasing to 1.2 (95% confidence interval, 1.1–1.3) for individuals aged 35 to 39 years (2
P
for trend <0.0001). Similar patterns were observed for both standardized mortality ratios and absolute excess risks for ischemic heart disease, valvular heart disease, and cardiomyopathy. Survivors of Hodgkin lymphoma, acute myeloid leukaemia, genitourinary cancers other than bladder cancer, non-Hodgkin lymphoma, lung cancer, leukaemia other than acute myeloid, central nervous system tumour, cervical cancer, and breast cancer experienced 3.8, 2.7, 2.0, 1.7, 1.7, 1.6, 1.4, 1.3 and 1.2 times the number of cardiac deaths expected from the general population, respectively. Among survivors of Hodgkin lymphoma aged over 60 years, almost 30% of the total excess number of deaths observed were due to heart disease.

Conclusions:
This study of over 200 000 cancer survivors shows that age at cancer diagnosis was critical in determining subsequent cardiac mortality risk. For the first time, risk estimates of cardiac death after each cancer diagnosed between the ages of 15 and 39 years have been derived from a large population-based cohort with prolonged follow-up. The evidence here provides an initial basis for developing evidence-based follow-up guidelines.
25‐Hydroxyvitamin D Levels and Markers of Subclinical Myocardial Damage and Wall Stress: The Atherosclerosis Risk in Communities Study
Authors: Michos Erin D. , Selvin Elizabeth , Misialek Jeffrey R. , McEvoy John W. , Ndumele Chiadi E. , Folsom Aaron R. , Ballantyne Christie M. , Lutsey Pamela L. 
Published: November 2016

Background

Low 25‐hydroxyvitamin D (25[
OH
]D) is associated with increased cardiovascular disease risk. Less known is whether 25(
OH
)D deficiency contributes to subclinical myocardial damage and wall stress (high‐sensitivity cardiac troponin T [hs‐
cTnT
] and N‐terminal pro–brain natriuretic peptide [
NT
‐pro
BNP
]) or whether associations vary among subgroups.

Methods and Results

Overall, 11 311 Atherosclerosis Risk in Communities participants without prevalent cardiovascular disease had 25(
OH
)D, hs‐
cTnT
, and
NT
‐pro
BNP
measured at baseline (1990–1992), and 8990 had measurements of hs‐
cTnT
and
NT
‐pro
BNP
repeated 6 years later. We examined associations of deficient 25(
OH
)D (<20 ng/mL) with prevalent elevated hs‐
cTnT
(≥14 ng/L) and
NT
‐pro
BNP
(≥100 pg/mL), change in hs‐
cTnT
and
NT
‐pro
BNP
, and incident elevated hs‐
cTnT
and
NT
‐pro
BNP
. We tested for interactions by age (<56 and ≥56 years), sex, and race. In fully adjusted models, 25(
OH
)D was not associated with prevalent elevated hs‐
cTnT
and
NT
‐pro
BNP
. Deficient 25(
OH
)D, however, was associated with increased 6‐year change in hs‐
cTnT
(β=0.54 ng/L [95%
CI
0.08–1.01]) but not change in
NT
‐pro
BNP
. Deficiency in 25(
OH
)D was not associated with incident elevated hs‐
cTnT
in the overall cohort but was associated with incident elevated hs‐
cTnT
in younger but not older adults (relative risk 2.18 [95% CI 1.21–3.94] versus 0.78 [95% CI 0.56–1.08], respectively;
P
=0.01 for interaction by age). Deficient 25(
OH
)D was also associated with incident elevated
NT
‐pro
BNP
in men but not women (
P
=0.01 for interaction by sex).

Conclusions

Vitamin D deficiency was associated with increased 6‐year change in hs‐
cTnT
levels. Hypothesis‐generating differences in associations by age and sex, but not race, were observed. If these associations are causal, further research is needed to understand mechanisms by which low 25(
OH
)D confers increased risk in these subgroups and whether treating deficient 25(
OH
)D can prevent myocardial damage and wall stress.
Intergenerational Dimensions of Transnational Chinese Migrant Families in New Zealand — A Research Gap Identified (新西兰跨国华人移民家庭的代际维度研究)
Authors: Liu (刘良妮) Liangni Sally 
Published: November 2016

With the accelerating trend toward transnational families in many parts of the world associated with globalization, coping with the demand for family reunification has become a major challenge for both migrant families and migrant-sending and -receiving societies. In July 2012, a significant policy change regarding the Family Sponsorship Stream (Parent Category) took place in New Zealand, which raised the bar for migrants’ elderly parents on entering New Zealand as permanent residents. This policy change has a significant impact on many Chinese migrant families from the People’s Republic of China (prc), where filial piety is an important part of traditional values and the state provides very limited ageing support to the elderly. In the meantime, legislation came into force in China in July 2013 that requires children to visit their* elderly parents “often” or risk being sued. This paper takes these policy and legislative changes as a starting point for an exploration of the changing dynamics of Chinese migrant families in New Zealand in a multi-generational and transnational context. It first examines the impact of the New Zealand policy and then discusses the wider implications of this policy change on migrant family dynamics as well as on New Zealand society. The second focus is on younger generations in the Chinese migrant families. Linking three generations of the Chinese migrant families together, the final part of this paper addresses a highly pertinent research area — the intergenerational dimensions of transnational migration.
全球化进程催速了跨国移民家庭现象的形成。这些身居异地的移民家庭成员对家庭团聚有着非常强烈的诉求, 但却面临来自移民源发国和接收国制度和体系造成的对家庭团聚的种种阻碍。 新西兰在 2012 年开始执行新的家庭团聚担保政策。紧缩的新政策使成年移民子女担保父母移民变得更加困难，对新西兰新华人移民家庭造成了负面影响。原因主要是子女孝顺与父母同住的华人传统理念与新西兰不欢迎移民年老父母的政策倾向形成的冲突。华人移民家庭面临的压力还来自于移民源发国—— 中国的新立法改革。2013 年 7 月中国正式立法规定成年子女必须勤力探望照顾年迈父母，否则将会面临法律指控。本文以这项新立法为着眼点，深入探究新西兰多代大陆华人新移民家庭现在面临的来自家庭内部成员间的压力和来自外部跨国移民趋势的影响。本文首先研究新西兰 2012 年家庭父母类别团聚新政策对移民社区的冲击和影响， 再深入分析该新移民政策调整对移民家庭内部关系，种族关系的引申社会含义。 本文最后一部分着重比对出一个至今还被忽略的研究领域空白—那就是跨国移民的代际维度。
This article is in English.
Distinctive Beliefs and Practices (华人宗教信仰和实践)
Authors: Woo (吴德龄) Tak-ling Terry 
Published: November 2016

This article examines the history of Chinese religiosities in Saskatoon. Chinese Religion(s), described by Jordan and Li Paper and David Chuenyan Lai as an “unrecognized” religion in Canada, can just as easily be described as “misunderstood.” To better understand the “religion(s)” of Chinese Canadians, this exploratory essay concentrates on the population in Saskatoon from the mid-nineteenth to the early twenty-first centuries with the help of archival materials that range from oral interviews to photographs; headstone inscriptions and offerings at graves in Hillcrest and Woodlawn cemeteries; textual sources including newspapers, provincial statutes, books, and journal articles; and thirteen interviews conducted in 2007.这篇论文试图通过对加拿大萨斯卡通市的华人宗教信仰和实践的考察和分析说明文化上的误解是造成白人对华人负面印象的重要原因。学者描述加拿大华人的宗教信仰是“未被认可的”，不如称之为“被误解的”更为恰当。为了更好地认识和理解加籍华人的宗教信仰及其实践，这篇探索性的论文重点放在 19 世纪中至 21 世纪初加拿大萨斯卡通的华人。论文采用的档案资料包括面谈、照片、墓碑刻文、 Hillcrest 和 Woodlawn 墓地的祭物，以及包括报刊、萨省法规、书籍、期刊论文和 2007 年进行的 13 次面谈的文本资料。This article is in English.
Diagnosing Cloud Microphysical Process Information from Remote Sensing Measurements—A Feasibility Study Using Aircraft Data. Part I: Tropical Anvils Measured during TC4
Authors: Mace Gerald , Benson Sally 
Published: November 2016

AbstractThe authors investigate whether radar remote sensing of a certain class of ice clouds allows for characterization of the precipitation rates and aggregation processes. The NASA DC-8 collected the measurements in tropical anvils during July and August 2007 as part of the Tropical Composition, Cloud and Climate Coupling (TC4) experiment. Measured hydrometeor size distributions are used to estimate precipitation rates (P) and to solve the hydrodynamical collection equation. These distributions are also used to estimate radar reflectivity factors (Z) and Doppler velocities (Vd) at W, Ka, and Ku bands. Optimal estimation techniques are then used to estimate the uncertainty in retrieving P and aggregation rates (A) from combinations of Z and Vd. It is found that diagnosing information about A requires significant averaging and that a dual-frequency combination of W and Ka bands seems to provide the most information for the ice clouds sampled during TC4. Furthermore, the addition of Vd with expected uncertainty contributes little to the microphysical retrieval of either P or A. It is also shown that accounting for uncertainty in ice microphysical bulk density dominates the retrieval uncertainty in both P and A causing, for instance, the instantaneous uncertainty in retrieved P to increase from ~30% to ~200%.
The Minimum Length Scale for Evaluating QG Omega Using High-Resolution Model Data
Authors: Battalio Michael , Dyer Jamie 
Published: November 2016

Abstract
The minimum length scale to investigate quasigeostrophic (QG) vertical motion within a mesoscale operational model is determined using simulations of 28 baroclinic systems from the North American Mesoscale Forecast System (NAM) model. Two upscaling methods are tested to find the optimal QG characteristic length. The box method takes an average of each field before performing finite-differencing calculations. The cross method samples the data at increasing distances between finite-difference calculations. The traditional QG omega equation is evaluated with each upscaling technique and found to be reliable between 800 and 200 hPa. The minimum QG length scale is found to be L = 140 km considering correlations of QG omega back to operational model values, which are for both methods on an “extended” QG omega. The box method performs marginally better than the cross method due to a larger reduction of QG forcing in higher-order wavenumbers, but at the appropriate length scale, both methods have indistinguishable correlations.
Bronchoscopy and Fogarty Balloon Insertion of Distal Tracheo-Oesophageal Fistula for Oesophageal Atresia Repair With Video Illustration
Authors: Rinkel Rico , Van Poll Daan , Sibarani-Ponsen Renate , Sleeboom Christien , Bakx Roel 
Published: November 2016

Background/Purpose: During repair of esophageal atresia with distal tracheo-esophageal fistula, air leakage through the fistula during mechanical ventilation can cause respiratory demise. Methods: From February 2012 until November 2014, all patients with esophageal atresia and distal tracheo-esophageal fistula were subjected to preoperative tracheobronchoscopy. Relatively distal fistulas were cannulated with a Fogarty catheter and blocked by insufflation (video illustration). Relatively proximal distal fistulas were sealed by precise placement of a cuffed ventilation tube. Results: Nine of 12 patients received Fogarty balloon placement. The fistula of the remaining 3 patients were sealed by careful tube placement. No complications related to tracheobronchoscopy or Fogarty placement were noted. All procedures were uneventful. Conclusions: Preoperative tracheobronchoscopy to evaluate the usefulness of Fogarty balloon insertion or correct tube placement for distal tracheo-esophageal fistula is a safe and easy to perform procedure that can avoid complications in type C esophageal atresia repair.
Community mental health care after self-harm: A retrospective cohort study
Authors: Spittal Matthew J , Shand Fiona , Christensen Helen , Brophy Lisa , Pirkis Jane 
Published: November 2016

Objective: Presentation to hospital after self-harm is an opportunity to treat underlying mental health problems. We aimed to describe the pattern of mental health contacts following hospital admission focusing on those with and without recent contact with community mental health services (connected and unconnected patients). Methods: We undertook a data linkage study of all individuals admitted as a general or psychiatric inpatient to hospital after self-harm in New South Wales, Australia, between 2005 and 2011. We identified the proportion of admissions where the patient received subsequent in-person community mental health care within 30 days of discharge and the factors associated with receipt of that care. Results: A total of 42,353 individuals were admitted to hospital for self-harm. In 41% of admissions, the patient had contact with a community mental health service after discharge. Patients connected with community mental health services had 5.33 (95% confidence interval = [5.09, 5.59]) times higher odds of follow-up care than unconnected patients. Other factors, such as increasing age and treatment as a psychiatric inpatient, were associated with lower odds of follow-up community care. Conclusion: Our study suggests that full advantage is not being taken of the opportunity to provide comprehensive mental health care for people who self-harm once they have been discharged from the inpatient setting. This is particularly the case for those who have not previously received community mental health care. There appears to be scope for system-level improvement in the way in which those who are treated for self-harm are followed up in the community.