bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Outcomes of Endodontic Therapy Comparing Conventional Sodium Hypochlorite Irrigation with Passive Ultrasonic Irrigation Using Sodium Hypochlorite and Ethylenediaminetetraacetate. A Retrospective Analysis
Authors: Hertel Moritz , Sommer Katja , Kostka Eckehard , Imiolczyk Sandra Maria , Ballout Husam , Preissner Saskia 
Published: August 2016

The aim of the present study was to investigate the clinical outcomes of two different standardized endodontic irrigation protocols. It was assumed that the additional use of ethylenediaminetetraacetate (EDTA) and passive ultrasonic irrigation (PUI) would result in an increased rate of absence of symptoms and remission based on the periapical index (PAI) compared to passive irrigation using only sodium hypochlorite (NaOCl).
Data and radiographs from 199 teeth retrieved from the institutional endodontic database were analyzed retrospectively. In 106 teeth irrigation was performed using only NaOCl (protocol 1). Ninety-three teeth were irrigated using NaOCl and EDTA (protocol 2). Chlorhexidine (CHX) was additionally used in revision treatments in both groups. All irrigants in group 2 were activated by PUI.
Mean follow-up periods were: protocol 1 = 9.2 ± 4.4 and protocol 2 = 6.6 ± 2.5 months (p < 0.0001 (chi-square test). The frequencies of the PAImasterpoint and PAIfollow-up scores did not differ significantly between teeth, which received either protocol 1 or 2 (p = 0.555 and 0.138). Statistical analysis revealed no significant association between treatment success (absence of clinical symptoms and PAIfollow-up = I or PAImasterpoint > PAIfollow-up > I) and the applied protocol (success rates: protocol 1 = 72.6% vs. protocol 2 = 82.8%; p = 0.203). Furthermore, the frequency of extractions did not differ significantly between the two protocols (p = 0.102). No association was found between follow-up time and treatment success (p = 0.888).
The hypothesis was not confirmed. Even though the obtained success rate was higher after supplementing the irrigation protocol with EDTA and PUI, no significance was recorded. Hence, protocol 2 was not superior to protocol 1 regarding therapy success, at least within the limited follow-up period. It may be cautiously concluded that sufficient mechanical debridement combined with passive NaOCl irrigation results in comparably high success rates compared to EDTA and PUI.
ANALISIS DE CALIDAD DE SERVICIO EN REDES IPv6
Authors: Tavara Carbajal Jose Carlos 
Published: August 2016

Este documento tiene como objetivo analizar el comportamiento de la calidad del servicio del protocolo IPv6 sobre el tráfico de video, para esto se realizó sobre un entorno real y se llevó acabo el análisis de resultados a través de un software estadístico de control del tráfico.Palabras Clave.- Calidad de Servicio, Ancho de Banda, Retardo, Fluctuación de Retardo, Pérdidas de Paquetes.ABSTRACT This paper has aimed to analyze of the service quality of the IPv6 protocol on video traffic, this was about a real environment and was conducted analysis of results through statistical traffic control software. Key words.- Quality of Service, Bandwidth, End to end delay, Jitter, Packet loss.
PERFORMANCE EVALUATION ANALYSIS OF WIRELESS SENSOR NETWORKS ROUTING PROTOCOLS IN SMART GRIDS
Authors: Reges Bessa Carlos Deyvinson 
Published: August 2016

ABSTRACTThis work aims to study which wireless sensor network routing protocol is more suitable for Smart Grids applications, through simulation of AODV protocols, AOMDV, DSDV and HTR in the NS2 simulation environment. Was simulated a network based on a residential area with 47 residences, with one node for each residence and one base station, located about 25m from the other nodes. Many parameters, such as packet loss, throughput, delay, jitter and energy consumption were tested. The network was increased to 78 and 93 nodes in order to evaluate the behavior of the protocols in larger networks. The tests proved that the HTR is the routing protocol that has the best results in performance and second best in energy consumption. The DSDV had the worst performance according to the tests.Key words.- Smart grid, QoS analysis, Wireless sensor networks, Routing protocols.RESUMENEste trabajo tiene como objetivo estudiar el protocolo de enrutamiento de la red de sensores inalámbricos es más adecuado para aplicaciones de redes inteligentes, a través de la simulación de protocolos AODV, AOMDV, DSDV y HTR en el entorno de simulación NS2. Se simuló una red basada en una zona residencial con 47 residencias, con un nodo para cada residencia y una estación base, situada a unos 25 metros de los otros nodos. Muchos parámetros, tales como la pérdida de paquetes, rendimiento, retardo, jitter y el consumo de energía se probaron. La red se incrementó a 78 y 93 nodos con el fin de evaluar el comportamiento de los protocolos de redes más grandes. Las pruebas demostraron que el HTR es el protocolo de enrutamiento que tiene los mejores resultados en el rendimiento y el segundo mejor en el consumo de energía. El DSDV tuvo el peor desempeño de acuerdo a las pruebas.Palabras clave.- redes inteligentes, análisis de calidad de servicio, redes de sensores inalámbricas, protocolos de enrutamiento.
Особливості перебігу гострих респіраторно-вірусних інфекцій у дітей раннього віку з тимомегалією
Authors: Sorokman T.V. , Sokolnyk S.V. , Polishchuk M.I. , Popeliuk O.-M.V. 
Published: August 2016

Вступ. Особливості перебігу гострої респіраторної вірусної інфекції (ГРВІ) у дітей із збільшеною загрудинною залозою пов’язані з наявністю у хворих більш чи менш значного імунодефіцитного стану та дисгормонозу з проявами наднирникової недостатності. Мета — вивчити особливості перебігу гострих респіраторних вірусних інфекцій та дослідити функцію наднирникових залоз у дітей раннього віку з тимомегалією. Матеріал та методи. У клінічні дослідження було залучено 41 дитину з тимомегалією, хвору на ускладнені форми ГРВІ, віком від 1 місяця до 3 років. Етіологічна розшифровка ГРВІ проводилася методом парних сироваток. Вміст кортизолу в плазмі крові визначався імуноферментним методом. Групу порівняння становили 36 дітей із тимомегалією без проявів ГРВІ впродовж не менше 3 місяців. Результати. Аналіз анамнестичних даних хворих із тимомегалією показав, що більшість із них зазнали впливу несприятливих умов на різних етапах антенатального, інтранатального та постнатального розвитку. Аналіз даних про розміри загрудинної залози вказав на те, що 3–4-й ступінь тимомегалії частіше спостерігався в дітей з ознаками стенозуючого ларинготрахеїту (75,0 %). У 23,5 % хворих на обструктивний бронхіт тимомегалія була 1-го ступеня, у решти — 3-го та 4-го. При необструктивному варіанті ураження бронхів відмічена протилежна тенденція: найменший ступінь збільшення загрудинної залози діагностовано в 62,5 %, а 3-й та 4-й — у 37,5 % хворих (р < 0,05). Найменша забезпеченість кортизолом спостерігалася в гострому періоді стенозуючого ларинготрахеїту (409,4 ± 10,2 нмоль/мл проти 537,7 ± 11,5 нмоль/мл у групі порівняння; р < 0,05). У гострому періоді ГРВІ, що ускладнилася бронхітом, рівень кортизолу не підвищувався і становив 432,3 ± 32,3 нмоль/мл). У групі хворих на пневмонію зареєстровано вірогідне, можливо, компенсаторне підвищення рівня кортизолу (787,3 ± 2,0 нмоль/мл, р < 0,05). При обструктивному бронхіті в гострому періоді відзначена тільки тенденція до збільшення концентрації кортизолу в крові (562,9 ± 18,9 нмоль/мл). Неоднорідним було й відновлення функції кори наднирникових залоз під час одужання дітей раннього віку з тимомегалією. Найбільш значно до фізіологічних показників наблизилися діти, які одужували від гострого бронхіту. Забезпеченість кортизолом хворих на пневмонію на момент одужання практично не відрізнялася від вихідного рівня дітей із ти­момегалією. Найбільш швидко кількість кортизолу збільшувалася в динаміці стенозуючого ларинготрахеїту (до 528,5 ± 22,6 нмоль/мл). Висновок. Діти з тимомегалією становлять групу ризику за розвитком бронхолегеневих ускладнень гострих респіраторно-вірусних інфекцій.
Недостатність травлення та шляхи його корекції у дітей раннього віку з харчовою непереносимістю
Authors: Shadrin O.H. , Marushko T.L. , Radushinska T.Yu. 
Published: August 2016

Мета: вивчити стан травлення та ефективність корекції його порушень у дітей раннього віку з харчовою непереносимістю. Пацієнти і методи. Під спостереженням перебували 40 дітей раннього віку (від 6 міс. до 3 років життя) з харчовою непереносимістю, в тому числі 14 дітей із гастроінтестинальною харчовою алергією, 26 дітей — із неалергічною харчовою непереносимістю, причинами якої були органічні або функціональні захворювання шлунково-кишкового тракту. Проведено клініко-параклінічне обстеження (клінічне спостереження, копрологічне, ультразвукове дослідження) в динаміці лікування. Результати. У всіх дітей спостерігались клінічні прояви недостатності травлення, обумовленої екзокринною недостатністю підшлункової залози, на що вказували відповідна клінічна симптоматика та симптоми мальдигестії за даними копрограми. При включенні ферментного препарату на основі панкреатину Ерміталь 10 000 у комплекс лікування дітей із харчовою непереносимістю виражений клінічний ефект відзначено майже у 90 % дітей. У 77,5 % дітей показники копрограми на 14-й день лікування повністю нормалізувались. Висновки. У патогенезі недостатності травлення в дітей із харчовою непереносимістю суттєву роль відіграє недостатність екзокринної функції підшлункової залози, що робить патогенетично обґрунтованим включення в комплекс терапії ферментних препаратів на основі панкреатину. Висока клінічна ефективність препарату Ерміталь 10 000, відсутність побічних ефектів дозволяють рекомендувати його для застосування у дітей раннього віку.
Рациональная антибиотикотерапия заболеваний респираторного тракта у детей
Authors: Kramariev S.O. 
Published: August 2016

Широкая распространенность бактериальных инфекций респираторного тракта, особенно в детском возрасте, наличие осложнений, представляющих угрозу здоровью и жизни пациентов, диктуют необходимость назначения рациональной системной антибактериальной терапии. В качестве препарата первой линии при респираторных инфекциях рекомендуют назначать амоксициллин, второй — амоксициллина клавуланат. В случае развития атипичной внегоспитальной пневмонии показано применение азитромицина.
До питання корекції зовнішньосекреторної недостатності підшлункової залози у дітей з функціональними та органічними гастродуоденальними захворюваннями
Authors: Kriuchko T.O. , Nesinа I.M. , Tkachenko O.Ya. , Poda O.A. 
Published: August 2016

Стаття присвячена обґрунтуванню та оцінці ефективності включення мікротаблетованого ферментного препарату Ерміталь 10 000 в комплексну терапію дітей з функціональними та органічними гастродуоденальними захворюваннями. Наведено результати власних досліджень функціонального стану підшлункової залози у дітей з поєднаною патологією органів травлення. Отримані нами дані свідчать про ефективність і високий рівень безпеки та переносимості препарату Ерміталь 10 000 як замісної ферментної терапії при відносній панкреатичній недостатності у дітей.
Кашель у детей: современные подходы к лечению
Authors: Rechkina O.O. 
Published: August 2016

Введение. Кашель является одним из наиболее часто встречающихся симптомов в практике врачей различных специальностей, в том числе и педиатров. Лечение кашля следует начинать с выявления его причины и правильно установленного диагноза. Чаще всего кашель у детей обусловлен повышенной вязкостью бронхиального секрета, то есть нарушением «скольжения» мокроты по бронхиальному дереву, и недостаточной активностью мерцательного эпителия. Основной задачей лечения продуктивного кашля является разрежение мокроты, бронхиального секрета и его выведение, что обусловливает необходимость назначения препаратов группы муколитиков. В настоящее время одним из самых известных муколитиков является ацетилцистеин, производное аминокислоты цистеина, например препарат АЦЦ®. Однако дискутабельным на сегодняшний день остается вопрос применения АЦЦ® (ацетилцистеина) у детей раннего и младшего возраста. В данной статье представлено исследование, целью которого была оценка терапевтической эффективности и переносимости препарата АЦЦ® (раствор 20 мг/мл) в лечении бронхолегочных заболеваний у детей в возрасте от 2 до 6 лет. Материалы и методы. В исследовании принимали участие 60 детей с острым трахеитом, простым бронхитом, острым обструктивным бронхитом, рецидивирующим бронхитом в фазе обострения, негоспитальной пневмонией, бронхиальной астмой в фазе обострения, муковисцидозом. Пациенты основной группы (n = 40) в комплексном лечении получали АЦЦ® (раствор 20 мг/мл) в возрастной дозировке 3 раза в сутки. Лечение пациентов контрольной группы (n = 20) проводилось без АЦЦ®. Результаты. В процессе наблюдения у больных, которые получали АЦЦ®, отмечалась достоверная положительная динамика по характеру кашля, степени вязкости мокроты и ее количеству в отличие от пациентов группы сравнения. Полное исчезновение кашля достигалось на 5–8-й день от начала лечения, тогда как у пациентов группы контроля эти сроки были более длительными. Проведенная оценка эффективности исследуемого препарата показала, что очень хорошая эффективность была достигнута у 75 % больных и хорошая — у 20 %, а среди больных, которые получали другие муколитические препараты, — у 50 и 30 % соответственно. Обсуждение. Полученные данные позволяют говорить, что применение АЦЦ® (ацетилцистеина) в комплексном лечении детей с бронхолегочной патологией дает возможность перевести сухой кашель во влажный и продуктивный. В отличие от других отхаркивающих препаратов АЦЦ® (ацетилцистеин) оказывает более выраженный и быстрый муколитический эффект при хорошей переносимости. Выводы. Муколитический препарат АЦЦ® может быть рекомендован как препарат выбора в лечении острых трахеитов и бронхитов, пневмонии, муковисцидоза с первых дней заболевания у детей в возрасте от 2 лет как в стационаре, так и в амбулаторных условиях. Пациентам с бронхиальной астмой ацетилцистеин следует назначать с осторожностью.
Спинальная анестезия у детей (обзор литературы)
Authors: Khmyzov S.A. 
Published: August 2016

Обзор отечественной и зарубежной литературы посвящен проведению спинальной анестезии у детей. Статья содержит исторические сведения о методе спинальной анестезии. Приведены данные анатомии спинного мозга у детей, анатомические и физиологические различия между взрослыми и новорожденными. Описаны показания для проведения спинальной анестезии у детей, используемые спинальные иглы, препараты и их дозировки, особенности предоперационной подготовки и премедикации у детей. Также статья описывает технику проведения, оценку качества спинальной анестезии и ее преимущества. В статье изложены особенности проведения спинальной анестезии у недоношенных, возможные побочные эффекты и осложнения этой манипуляции. Основываясь на обширных литературных данных и собственном опыте, автор приходит к выводу о том, что спинальная анестезия у детей безопасна, технически проста и дешева при должном опыте анестезиолога, правильном выборе метода анестезии, анестетика и адъювантов.
Рівні моноцитарного хемоатрактантного протеїну у хворих із первинним гіпотиреозом
Authors: Didushko O.M. 
Published: August 2016

Мета дослідження — визначити вміст моноцитарного хемоатрактантного протеїну‑1 (МХП‑1) у сечі хворих на первинний гіпотиреоз.Матеріали і методи. Обстежено 141 хворого з маніфестним гіпотиреозом. З числа обстежених у 71 пацієнта був післяопераційний гіпотиреоз, у 70 — гіпотиреоз на тлі автоімунного тиреоїдиту (АІТ). Пацієнти були розділені на ІА групу, що становили з 35 пацієнтів із гіпотиреозом на ґрунті АІТ без ожиріння; ІБ групу — 35 хворих на АІТ із гіпотиреозом та ожирінням; ІІА групу — 34 хворіх на післяопераційний гіпотиреоз без ожиріння; IІБ групу — 37 хворих на післяопераційний гіпотиреоз з ожирінням.Результати. В обстежених пацієнтів виявлено вірогідне підвищення рівнів МХП‑1 у всіх групах. При проведенні кореляційного аналізу встановлений прямий кореляційний зв’язок між рівнями МХП‑1 і тиреотропним гормоном, а також рівнем креатиніну в крові та зворотний середньої сили кореляційний зв’язок між швидкістю клубочкової фільтрації та концентрацією МХП‑1 із найбільшим ступенем вираженості при некомпенсованому гіпотиреозі на ґрунті АІТ з ожирінням.Висновки. Виявлені зв’язки свідчать, що рівень МХП‑1 певною мірою відображає функціональний стан нирок та може бути використаний як доповнення до традиційних методів обстеження хворих.
Анестезіологічний менеджмент феохромоцитом в умовах спеціалізованого ендокринологічного центру
Authors: Cherenko S.M. , Dubrov S.O. , Kunatovskyi M.V. , Tovkai O.A. , Tarasenko S.O. 
Published: August 2016

Мета роботи: упровадження сучасного анестезіологічного менеджменту пацієнтів із фео­хромоцитомою в умовах спеціалізованого ендокринологічного центру із застосуванням алгоритму етапного періопераційного гемодинамічного контролю.Матеріали й методи. Проведена імплементація анестезіологічного менеджменту в 33 жінок із фео­хромоцитомою надниркових залоз при її хірургічному видаленні шляхом відеоасистованої лапароскопічної адреналектомії. Усім пацієнткам застосовувався алгоритм етапного періопераційного гемодинамічного менедженту (ЕПОГМ): передопераційна таблетована гіпотензивна терапія до надходження в стаціонар, передопераційна інфузійна керована гіпотензивна терапія урапідилом та корекція гіповолемії збалансованими кристалоїдними розчинами та 10% розчином гідроксіетилкрохмалю (ГЕК) (200/0,5) на другому етапі, інтраопераційна інфузійна керована гіпотензивна терапія урапідилом на третьому етапі під контролем інвазивного та неінвазівного моніторингу гемодинаміки і профілактика надниркової недостатності та корекція гіповолемії на четвертому етапі.Результати та обговорення. У всіх хворих був відмічений вірогідно (p < 0,001) підвищений рівень метанефринів добової сечі до 1831,6 ± 337,9 мкг/24 год (контроль 169,3 ± 12,7 мкг/24 год). Згідно з розробленим алгоритмом ЕПОГМ на першому етапі застосовували доксазозин 10,0 ± 1,0 мг або урапідил 144,0 ± 11,2 мг у 2 прийоми. На другому етапі виконували гемодилюцію 10% розчином ГЕК (200/0,5) та інфузійну керовану гіпотензивну терапію урапідилом із середньою швидкістю 9,7 ± 1,9 мг/год. На третьому етапі інтраопераційно швидкість інфузії урапідилу становила 1,25 ± 0,08 мг/хв (додатково при хірургічному видаленні надниркової залози з феохромоцитомою болюсно вводився урапідил 25–50 мг в/в при виявленні навіть мінімального підвищення артеріального тиску). На четвертому етапі здійснювалась профілактика надниркової недостатності та гіповолемії.Висновки. Упровадження анестезіологічного менеджменту пацієнтів із феохромоцитомами в спеціалізованому ендокринологічному центрі забезпечило високу ефективність та безпеку при лапароскопічних адреналектоміях під час загальної анестезії та відсутність випадків із летальним кинцем. ЕПОГМ при підготовці до операції та під час хірургічного втручання є ефективним, легко керованим та безпечним методом стабілізації показників гемодинаміки у пацієнтів із феохромоцитомами під час адреналектомії.
Вирусные гепатиты В и С у детей с онкогематологической патологией
Authors: Kramarev S.A. , Doroshenko V.A. , Voronov A.A. , Yevtushenko V.V. , Klimniuk H.I. , Shaida E.V. , Ahafonkina I.N. 
Published: August 2016

Статья посвящена проблеме вирусных гепатитов В и С у детей с онкогематологической патологией. Изложены особенности противовирусной терапии больного при сочетании этих заболеваний.
Sequential changes of postoperative condylar position in patients with facial asymmetry
Authors: Tyan Svetlana , Kim Hyun-Hye , Park Ki-Ho , Kim Su-Jung , Kim Kyung-A , Ahn Hyo-Won 
Published: August 2016

ABSTRACT
Objective: To evaluate sequential images of the condylar position in relation to the glenoid fossa after orthognathic surgery in patients with facial asymmetry using cone beam computed tomography.
Materials and Methods: A total of 20 adult patients (11 men and 9 women; mean age, 22.1 ± 4.02 years) with facial asymmetry who underwent sagittal split ramus osteotomy with rigid fixation were involved. Cone beam computed tomography scans were obtained before treatment (T0), 1 month before the surgery (T1), and 1 day (T2), 3 months (T3), 6 months (T4), and 12 months (T5) after the surgery. The condyle position was evaluated.
Results: At 1 day after surgery (T2), the condylar position on both sides significantly changed posteriorly, inferiorly, and laterally, but no significant difference was observed between the nonaffected and affected sides. The condyle on the nonaffected side had a tendency to recover its preoperative position at 3 months after surgery (T3) and inclined slightly laterally up to 1 year after the surgery (T5). The condyle on the affected side returned more closely to the glenoid fossa than to its pretreatment position at 3 months after surgery (T3). Thereafter, it showed a more backward and downward position (T5).
Conclusions: The overall condylar position after an orthognathic surgery in patients with facial asymmetry was relatively stable at 1 year after surgery. However, the condyle on the affected side during the first 3 months after surgery should be carefully monitored for surgical stability.
Lip line changes in Class III facial asymmetry patients after orthodontic camouflage treatment, one-jaw surgery, and two-jaw surgery: A preliminary study
Authors: Lee Gung-Chol , Yoo Jo-Kwang , Kim Seong-Hun , Moon Cheol-Hyun 
Published: August 2016

ABSTRACT
Objective: To evaluate the effects of orthodontic camouflage treatment (OCT), one-jaw surgery, and two-jaw surgery on the correction of lip line cant (LLC) and to examine factors affecting the correction of LLC in Class III craniofacial asymmetry patients.
Materials and Methods: A sample of 30 Class III craniofacial asymmetry patients was divided into OCT (n = 10), one-jaw surgery (n = 10), and two-jaw surgery (n = 10) groups such that the pretreatment LLC was similar in each group. Pretreatment and posttreatment cone-beam computed tomography scans were used to measure dental and skeletal parameters and LLC. Pretreatment and posttreatment measurements were compared within groups and between groups. Pearson's correlation tests and multiple regression analyses were performed to investigate factors affecting the amount and rate of LLC correction.
Results: The average LLC correction was 1.00° in the one-jaw surgery group, and in the two-jaw surgery group, it was 1.71°. In the OCT group it was −0.04°, which differed statistically significantly from the LLC correction in the other two groups. The amount and rate of LLC correction could be explained by settling of skeletal discrepancies or LLC at pretreatment with goodness of fit percentages of approximately 82% and 41%, respectively.
Conclusions: Orthognathic surgery resulted in significant correction of LLC in Class III craniofacial asymmetry patients, while OCT did not.