bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Inhibition of the Cell Death Pathway in Nonalcoholic Steatohepatitis (NASH)-Related Hepatocarcinogenesis Is Associated with Histone H4 lysine 16 Deacetylation
Authors: de Conti Aline , Dreval Kostiantyn , Tryndyak Volodymyr , Orisakwe Orish E. , Ross Sharon A. , Beland Frederick A. , Pogribny Igor P. 
Published: May 2017

Abstract
Hepatocellular carcinoma (HCC) is one of the most aggressive human cancers, and its incidence is steadily increasing worldwide. Recent epidemiologic findings have suggested that the increased incidence of HCC is associated with obesity, type II diabetes mellitus, and nonalcoholic steatohepatitis (NASH); however, the mechanisms and the molecular pathogenesis of NASH-related HCC are not fully understood. To elucidate the underlying mechanisms of the development of NASH-related HCC, we investigated the hepatic transcriptomic and histone modification profiles in Stelic Animal Model mice, the first animal model of NASH-related HCC to resemble the disease pathogenesis in humans. The results demonstrate that the development of NASH-related HCC is characterized by progressive transcriptomic alterations, global loss of histone H4 lysine 20 trimethylation (H4K20me3), and global and gene-specific deacetylation of histone H4 lysine 16 (H4K16). Pathway analysis of the entire set of differentially expressed genes indicated that the inhibition of cell death pathway was the most prominent alteration, and this was facilitated by persistent gene-specific histone H4K16 deacetylation. Mechanistically, deacetylation of histone H4K16 was associated with downregulation of lysine acetyltransferase KAT8, which was driven by overexpression of its inhibitor nuclear protein 1 (Nupr1). The results of this study identified a reduction of global and gene-specific histone H4K16 acetylation as a key pathophysiologic mechanism contributing to the development of NASH-derived HCC and emphasized the importance of epigenetic alterations as diagnostic and therapeutic targets for HCC.
Implications: Histone H4K16 deacetylation induces silencing of genes related to the cell death that occurred during the development of NASH-related HCC. Mol Cancer Res; 15(9); 1163–72. ©2017 AACR.
ОСОБЛИВОСТІ ПРЕГРАВІДАРНОЇ ПІДГОТОВКИ ЖІНОК РІЗНИХ НАЦІОНАЛЬНОСТЕЙ
Authors: Mishchenko V. P. , Rudenko I. V. , Zaporozhchenko M. B. , Lavrynenko G. L. 
Published: May 2017

Мета дослідження – сформувати диференційний підхід щодо прегравідарної підготовки та ведення вагітності у жінок різних національностей.Матеріали та методи. Обстежено 120 жінок репродуктивного віку різних національностей: слов’янської (група І), в’єтнамської (група ІІ), китайської (група ІІІ), арабської (група ІV). Вивчали анамнестичні дані соматичного, сімейного, акушерсько-гінекологічного анамнезу. Визначали вміст фолієвої кислоти, ціанокобаламіну, вітаміну D загального.Результати дослідження та їх обговорення. У вітчизняних жінок захворювання серцево-судинної системи виявлено у 63,3 %, обмінно-ендокринні порушення – у 46,7 %, патологію шлунково-кишкового тракту – у 36,7 %. Від анемії страждали 66,7 % в’єтнамок, 70,0 % досліджуваних із арабських країн, захворювання сечовидільної системи були у 26,7 і 40,0 % пацієнток відповідно. В анамнезі мали пологи 53,3 % співвітчизниць, 63,3 % арабської, 50,0 % китайської і 33,3 % в’єтнамської національності. Медичні аборти були у 30,0 % вітчизняних жінок, у 6,7 % – китаянок. Спонтанні аборти у жінок в’єтнамської національності становили 26,7 %, безплідність – 23,3 %. У жінок в’єтнамської національності вторинна аменорея виявлена у 6,7 %, олігоменорея – у 16,7 %, при цьому недостатність лютеїнової фази – у 16,7 %. Низькі рівні фолієвої кислоти у крові обстежуваних становили від 26,7 до 53,5 %, ціанокобаламіну – від 3,4 до 16,7 %, вітаміну D – від 33,3 до 53,3 % випадків. Найбільш виразні відхилення від показників норми виявлено у жінок групи ІІ і групи ІІІ.Висновки. Прегравідарна підготовка й алгоритм ведення вагітних різних національностей має базуватися на індивідуальних особливостях їх організму. При плануванні вагітності слід визначати вміст фолієвої кислоти, ціанокобаламіну, вітаміну D у крові жінок з метою ранньої діагностики субклінічного гіповітамінозу та проведення профілактики можливих гестаційних ускладнень. У жінок із низьким вмістом фолієвої кислоти, ціанокобаламіну, вітаміну D у крові до вагітності доцільно контролювати їх рівень у першій і другій половині вагітності з метою своєчасної корекції.
ПРОФІЛАКТИКА ТА ЛІКУВАННЯ ОСТЕОПЕНІЧНОГО СИНДРОМУ В ЖІНОК ІЗ ДЕФІЦИТОМ МАСИ ТІЛА НА ПРЕГРАВІДАРНОМУ ЕТАПІ ТА ПІД ЧАС ВАГІТНОСТІ
Authors: Shelestova L. P. , Allakhverdiiev R. S. 
Published: May 2017

Мета дослідження – визначення поширеності остеопенічного синдрому та оцінка ефективності використання комбінованого препарату карбонату кальцію та холекальциферолу в жінок із дефіцитом маси тіла на прегравідарному етапі та під час вагітності.Матеріали та методи. У дослідження увійшли 130 жінок із дефіцитом маси тіла, які були рандомізовані на дві групи: 65 жінок, ведення яких здійснювалося традиційно, згідно з протоколами, затвердженими МОЗ України, та 65 жінок, які додатково отримували комбінований препарат карбонату кальцію та холекальциферолу. Також обстежено 35 жінок з нормальною масою тіла.Результати дослідження та їх обговорення. Остеопенічний синдром на прегравідарному етапі спостерігається у 32,3 % жінок із дефіцитом маси тіла і в жодної з нормальною масою тіла (P<0,001), на початку вагітності – у 36,6 % проти 5,7 % (P=0,003), а на­пере­додні пологів – у 51,4 % проти 11,4 % (P=0,001). У жінок з дефіцитом маси тіла ще на прегравідарному етапі відбуваються порушення кісткового метаболізму, а настання вагітності на тлі зниженої щільності кісткової тканини сприяє посиленню порушень кісткового обміну. Проведений аналіз результатів, на підставі принципів доказової медицини, вказує на ефективність призначення жінкам з дефіцитом маси тіла комбіно­ваного препарату кальцію з вираженою остеопротекторною властивістю, завдяки якому частота остеопенії зменшується з 51,4 до 16,0 %, зниження абсолютного ризику складає 35,4 % (95 % ДІ 16,3–54,4 %), зниження відносного ризику (68,0 % (95 % ДІ 36,7–84,7 %)) відповідає клінічно значимому ефекту.Висновок. Доведена висока клінічна ефективність використання комбінованого препарату кальцію з вираженою остеопротекторною властивістю щодо профілактики та лікування остеопенічного синдрому в жінок із дефіцитом маси тіла.
СКЛАДНОЩІ КОМПЛЕКСНОЇ КЛІНІЧНОЇ ДІАГНОСТИКИ ГОСПІТАЛЬНОЇ ПНЕВМОНІЇ НА ТЛІ ЧЕРЕПНО-МОЗКОВОЇ ТРАВМИ
Authors: Ilchenko A. B. , Yakovleva O. O. 
Published: May 2017

Госпітальна пневмонія (ГП) утримує одну з лідируючих позицій у структурі внутрішньолікарняної захворюваності та смертності. ГП є одним із найнебезпечніших інфекційних ускладнень тяжкої черепно-мозкової травми (ЧМТ). Клінічна діагностика пневмонії при травмі досі залишається складним завданням, яке продовжують вирішувати.Мета дослідження – з’ясувати особливості клініко-лабораторної діагностики ГП, що розвинулася на тлі тяжкої ЧМТ.Матеріали і методи. Усього обстежено 166 хворих, в т. ч. 58 хворих з ізольованою тяжкою ЧМТ (перша група) і 108 пацієнтів із ЧМТ, перебіг якої ускладнився розвитком ГП (друга група). У всіх хворих другої групи ГП було підтверджено наявністю інфільтратів на рентгенограмі органів грудної клітки (РГ ОГК). Діагноз ГП встановлювали згідно з міжнародними рекомендаціями та чинним Українським протоколом діагностики та лікування пульмонологічних захворювань у дорослих (наказ МОЗ України №128 від 19.03.2007 р.). В обох групах ураховували скарги, фізикальне обстеження хворих та лабораторні дослідження, загальноприйняті в діагностиці ГП.Результати досліджень та їх обговорення. Отримано такі показники. Середній бал за шкалою коми Глазго (ШКГ) у першій групі склав (12,0±3,0) бала, в другій – (10,3±3,3) бала. Середня тривалість штучної вентиляції легень (ШВЛ) у першій групі була (4,2±2,7) доби, а в другій – (9,7±6,8) доби.Середня частота серцевих скорочень (ЧСС) виявилася в першій групі (77,9±10,3) та (95,0±11,3) другій групах. Середній показник температури тіла був(37,1±0,5) у першій та (38,7±0,8) – у другій групах. В першій групі показник швидкість осідання еритроцитів (ШОЕ) був (8,8±4,9) мм/год, лейкоцити – 8,0х109±3,3, лейкоцитарний індекс інтоксикації (ЛІІ) (2,0±0,8) од. У другій групі показник ШОЕ був(30,6±13,4) мм/год, лейкоцити – 20,4х109±6,6, ЛІІ (5,9±3,4) од.Висновки. Загальноприйняті клінічні та лабораторні методи діагностики госпітальної пневмонії мають різний (часто низький) рівень чутливості й специфічності, внаслідок чого жоден, окремо взятий критерій, не може бути золотим стандартом діагностики ГП. Беручи до уваги клінічну значимість ГП і високий ризик її розвитку в пацієнтів із ЧМТ, на сьогодні актуальним є питання дослідження нових методів діагностики ГП з урахуванням найбільш чутливих показників та їх комплексного застосування.
ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕБІГУ РЕВМАТОЇДНОГО АРТРИТУ У ХВОРИХ З НЕАЛКОГОЛЬНИМ СТЕАТОГЕПАТИТОМ
Authors: Smiian S. I. , Dankiv L. V. 
Published: May 2017

Все більше уваги останнім часом дослідники звертають на виявлення супутнього ураження печінки у хворих на ревматоїдний артрит (РА). Тому пошук нових патогенетичних підходів щодо проблеми взаємозв’язку між морфо-функціональним станом печінки та перебігом РА є актуальною проблемою, яка потребує детального вивчення, визначення показань до додаткових обстежень та оптимізації лікувального процесу.Мета дослідження – вивчення морфо-функціонального стану печінки, частоти виявлення НАСГ та оцінка клініко-лабораторних характеристик перебігу і програм лікування РА залежно від факту наявності патології печінки.Матеріали і методи. Для аналізу інтенсивності болю було використано візуальну аналогову шкалу болю (ВАШ), для характеристики активності РА застосовувували шкалу активності хвороби DAS28. Пацієнтам проводили лабораторне обстеження, що включало біохімічний аналіз крові з метою вивчення функціонального стану печінки, визначали активність аланінамінотрансферази (АЛТ), аспартатамінотрансферази (АСТ), г-глутамілтрансферази (ГГТП), лужної фосфатази (ЛФ), білірубіну, загального білка. Оцінку титру антитіл до циклічного цитрулінового пептиду (АТ ЦЦП) проводили методом ELISA. Для візуалізації змін печінкової паренхіми усім хворим проводили ультразвукове дослідження за допомогою В-режиму із одночасною еластографією методом SWEI.Результати досліджень та їх обговорення. Встановлено, що наявність неалкогольного стеатогепатиту (НАСГ) у хворих на РА асоціювалась із збільшенням тривалості захворювання та високим ступенем активності запального процесу. Серед пацієнтів даної групи переважали хворі з наявністю позитивних АТ ЦПП. Структура супутніх станів продемонструвала високий відсоток хворих із метаболічним синдромом у поєднанні з АГ та ЦД серед когорти за умов поєднання РА і НАСГ. Також встановлено, що серед обстежених із НАСГ була достовірна більшість пацієнтів, які постійно отримували ГКС і метотрексат в дозі більше 15 мг на тиждень.Висновки. У пацієнтів за умов поєднання РА і НАСГ спостерігається зростання частоти супутньої патології (АГ, ЦД 2 типу, ожиріння) та тяжкості й вираження клінічних симптомів РА (інтенсивність больового синдрому (ВАШ, мм), наявність АТ ЦЦП, зростання ступеня активності). Одночасно відзначено, що більшість пацієнтів даної групи постійно використовувала глюкокортикостероїди (ГКС) і дози метотрексату більше 15 мг на тиждень.
ОЦІНКА ВМІСТУ CD3+, CD4+, CD8+, CD16+, CD22+-ЛІМФОЦИТІВ У ХВОРИХ ІЗ РІЗНИМИ ВАРІАНТАМИ ПЕРЕБІГУ ВІДДАЛЕНОГО ПЕРІОДУ ЧЕРЕПНО-МОЗКОВОЇ ТРАВМИ
Authors: Salii Z. V. 
Published: May 2017

Патологія нервової системи пов’язана з низкою імунних процесів: деструктивні зміни в тканинах мозку контролюються імунною системою, а втрата регуляторних механізмів з боку ЦНС спричиняє імунні порушення.Мета дослідження – з’ясувати особливості імунних порушень залежно від варіанта перебігу віддаленого періоду черепно-мозкової (ЧМТ).Матеріали і методи. У 280 хворих із наслідками ЧМТ та 30 пацієнтів контрольної групи дослідили вміст основних субпопуляцій CD. Середній вік основної групи – (42,54±0,59) року, середній катамнез травми – (8,02±0,49) року. В 130 пацієнтів діагностували стаціонарний перебіг віддаленого періоду ЧМТ, 57 – із пароксизмальним та 93 – з прогресуючим. Неврологічний дефіцит оцінювали за шкалою NOS-TBI, когнітивний – за Монреальською шкалою когнітивного дефіциту (МоСА). Вміст основних субпопуляцій CD3+, CD4+, CD8+, CD22+, CD16+ - лімфоцитів дослідили методом проточної цитофлуориметрії (проточний цитофлюориметр Epics XL (“Beckman Coulter”, США).Результати досліджень та їх обговорення. Незалежно від варіанта перебігу травматичної хвороби головного мозку, вміст субпопуляцій лімфоцитів (CD3+, CD4+, CD8+ та CD22+) був достовірно нижчими, ніж у групі контролю (р<0,05). Значення імунорегуляторного індексу у пацієнтів усіх груп було нижчим за значення контролю, досягнувши мінімального – 1,68 у групі з пароксизмальним варіантом перебігу. За умови стаціонарного та пароксизмального перебігу віддаленого періоду легкої (ЧМТ) встановлено достовірну різницю (р=0,001) значень СD16+-лімфоцитів. Пацієнти з пароксизмальним перебігом наслідків травми середньогї тяжкості (СТЧМТ) мали нижчі значення CD4+ порівняно з групою прогресуючого перебігу (р=0,037). Для пароксизмального варіанта перебігу тяжкої (ТЧМТ), порівняно зі стаціонарним, було характерним достовірне (р=0,034) збільшення вмісту CD4+-лімфоцитів при достовірному (р=0,038) зменшенні вмісту СD22+-лімфоцитів. При прогресуючому перебігу наслідків ЛЧМТ уміст СD4+-лімфоцитів зростав при подовженні катамнезу травми (r=0,43, р=0,046), а рівень СD3+ – знижувався при вищих показниках тривожності (r=-0,50, р=0,018). У цій групі кореляції між МоСА-тестом та: СD3+ - r=0,46, р=0,032, СD4+ - r=0,48, р=0,025, СD8+ - r=0,53, р=0,012 вказують на негативний вплив імуносупресії на когнітивне функціонування.Висновок. У пацієнтів із наслідками ЧМТ встановлено достовірне (р<0,05) зниження рівня субпопуляцій: CD3+, CD4+, CD8+, CD22+ - лімфоцитів при зростанні CD16+ - лімфоцитів. За прогресуючого перебігу наслідків ЛЧМТ рівень СD4+ зростав із подовженням катамнезу травми, рівень СD3+ – знижувався при вищих показниках тривожності, а кореляції СD3+ СD4+, СD8+ з МоСА-тестом вказували на негативний вплив імуносупресії на когнітивне функціонування.
ДИФЕРЕНЦІЙОВАНИЙ ПІДХІД ДО ЛІКУВАННЯ ХВОРИХ З ГОСТРИМ ХОЛАНГІТОМ, УСКЛАДНЕНИМ БІЛІАРНИМ СЕПСИСОМ
Authors: Davlatov S. S. 
Published: May 2017

Гнійний холангіт – одне з найчастіших і найтяжчих ускладнень доброякісних і злоякісних захворювань жовчних шляхів.Мета дослідження – покращення результатів хірургічного лікування хворих із гострим холангітом шляхом диференційованого застосування міні-інвазивних методів попередньої декомпресії жовчовивідних шляхів та удосконаленого методу детоксикації – плазмаферезу.Матеріали і методи. Дослідження проводили на базі клініки Самаркандського державного медичного інституту. Було включено 217 пацієнтів із гіпербілірубінемією, гострим холангітом, біліарним сепсисом і тяжким біліарним сепсисом. Для 17 пацієнтів (перша група) застосовували традиційне лікування з інфузійною та антибіотикотерапією; для 18 хворих (друга група) було застосовано плазмаферез у поєднанні з непрямою електрохімічною оксигенацією (НЕХО) плазми гіпохлоритом натрію; ще для 18 пацієнтів (третя група) з додатковим озонуванням плазми (ПА з НЕХО + Озон) із наступною реінфузією детоксикованої плазми.Результати досліджень та їх обговорення. У хворих із тяжким ступенем ендогенної інтоксикації у післяопераційному періоді найбільш тяжко виражений ендотоксикоз та поліорганна недостатність були у хворих першої групи. В той час як серед пацієнтів другої та третьої груп відмічалися кращі результати хірургічного лікування завдяки розробленому лікувально-діагностичному алгоритмові.Висновки. Розроблена диференційна двоетапна хірургічна тактика з виконанням міні-інвазивних декомпресій та із застосування плазмаферезу дозволяє купірувати явища ендотоксикозу, холестазу та дисфункції печінки, таким чином поліпшуючи результати лікування хворих із гострим холангітом.
ЕФЕКТИВНІСТЬ ПАТОГЕНЕТИЧНОЇ ТЕРАПІЇ ПАЦІЄНТІВ З ІШЕМІЧНОЮ ХВОРОБОЮ СЕРЦЯ ІЗ НОРМОБІОЦЕНОЗОМ І ДИСБІОЗОМ КИШЕЧНИКА
Authors: Khimion L. V. , Busyhina O. S. , Produsevych L. V. 
Published: May 2017

Ішемічна хвороба серця (ІХС) є основною причиною кардіоваскулярної смертності в Україні, показники якої не знижуються.Мета дослідження – вивчити ефективність стандартної патогенетичної терапії пацієнтів з ішемічною хворобою серця із нормобіоценозом (НБ) і дисбіозом (ДБ) кишечника.Матеріали іа методи. Обстежено 68 хворих у віці від 50 до 65 років, серед яких 20 % жінок. Пацієнти з ІХС із постінфарктним кардіосклерозом, хронічною серцевою недостатністю (ХСН) II функціонального класу (ФК) (NYHA) і дисбіозом кишечника І і ІІ ступенів (n=45) і хворі, яких зіставили за статтю, віком, ФК ХСН (n=23) із нормобіоценозом кишечника отримували стандартне лікування хронічної ІХС. Тривалість спостереження становила 8 тижнів.Результати досліджень та їх обговорення. Установлено позитивний вплив стандартної терапії на клінічний перебіг захворювання, ліпідний обмін і пероксидне окиснення ліпідів, показники імунного запалення, системної запальної відповіді й антиоксидантного захисту в обох групах пацієнтів. Виявлено, що наявність дисбіозу кишечника І і ІІ ступенів асоціюється з меншим ступенем позитивної динаміки більшості зазначених параметрів.Висновки. Стандартна терапія хворих на ІХС із нормобіоценозом і дисбіозом кишечника І і ІІ ступенів супроводжується позитивним впливом на клінічний перебіг захворювання у формі зменшення кількості нападів стенокардії на тиждень, збільшення дистанції тесту з 6-хвилинною ходьбою і поліпшення психологічного статусу.
Endogenous Hydrogen Sulfide Enhances Carotid Sinus Baroreceptor Sensitivity by Activating the Transient Receptor Potential Cation Channel Subfamily V Member 1 (TRPV1) Channel
Authors: Yu Wen , Liao Ying , Huang Yaqian , Chen Selena Y. , Sun Yan , Sun Chufan , Wu Yuming , Tang Chaoshu , Du Junbao , Jin Hongfang 
Published: May 2017

Background

We aimed to investigate the regulatory effects of hydrogen sulfide (H
2
S) on carotid sinus baroreceptor sensitivity and its mechanisms.

Methods and Results

Male Wistar‐Kyoto rats and spontaneously hypertensive rats (SHRs) were used in the experiment and were given an H
2
S donor or a cystathionine‐β‐synthase inhibitor, hydroxylamine, for 8 weeks. Systolic blood pressure and the cystathionine‐β‐synthase/H
2
S pathway in carotid sinus were detected. Carotid sinus baroreceptor sensitivity and the functional curve of the carotid baroreceptor were analyzed using the isolated carotid sinus perfusion technique. Effects of H
2
S on transient receptor potential cation channel subfamily V member 1 (TRPV1) expression and S‐sulfhydration were detected. In SHRs, systolic blood pressure was markedly increased, but the cystathionine‐β‐synthase/H
2
S pathway in the carotid sinus was downregulated in comparison to that of Wistar‐Kyoto rats. Carotid sinus baroreceptor sensitivity in SHRs was reduced, demonstrated by the right and upward shift of the functional curve of the carotid baroreceptor. Meanwhile, the downregulation of TRPV1 protein was demonstrated in the carotid sinus; however, H
2
S reduced systolic blood pressure but enhanced carotid sinus baroreceptor sensitivity in SHRs, along with TRPV1 upregulation in the carotid sinus. In contrast, hydroxylamine significantly increased the systolic blood pressure of Wistar‐Kyoto rats, along with decreased carotid sinus baroreceptor sensitivity and reduced TRPV1 protein expression in the carotid sinus. Furthermore, H
2
S‐induced enhancement of carotid sinus baroreceptor sensitivity of SHRs could be amplified by capsaicin but reduced by capsazepine. Moreover, H
2
S facilitated S‐sulfhydration of TRPV1 protein in the carotid sinus of SHRs and Wistar‐Kyoto rats.

Conclusions

H
2
S regulated blood pressure via an increase in
TRPV
1 protein expression and its activity to enhance carotid sinus baroreceptor sensitivity.
Imagining the Ordinary in Participatory Climate Adaptation
Authors: Vaughn Sarah E. 
Published: May 2017

Abstract
This article examines the ways Red Cross training in vulnerability capacity assessment (VCA) structures people’s understandings of the ordinary. This examination is situated within the context of Georgetown, Guyana, after disastrous flooding in 2005 led the Red Cross to deploy VCAs as a method for participatory climate adaptation. The article focuses on the circulation of narratives about the ordinary, which are used by VCA trainees to cultivate ethical responses to flood hazards and the use of water management equipment. It is argued that participatory climate adaptation can be understood as not simply a mode of governance, but rather as a model for reimagining the ordinary. While other scholarship on participatory climate adaptation addresses how daily life is informed by the political and ideological dynamics of such projects, this article focuses on the ordinary from the view of “mobile” climate adaptation technologies. From this perspective, VCA trainees take action but often times rely on sheer intuition to create knowledge practices in an attempt to navigate crisis in the everyday. In turn, they learn that while the VCA may nourish alternative forms of expertise, it is no easy or fool-proof solution for climate adaptation.
Recent Lightning-Related Fatalities and Injuries in Bangladesh
Authors: Dewan Ashraf , Hossain Md. Faruk , Rahman Md. Masudur , Yamane Yasuke , Holle Ronald L. 
Published: May 2017

Abstract
A database of lightning-related deaths and injuries in Bangladesh was developed from 1990 to mid-2016 from a variety of sources that contains a total of 5468 casualties, composed of 3086 fatalities and 2382 injuries. Spatial, temporal, and demographic aspects of these lightning casualties are evaluated in order to aid relevant entities in effective management of lightning-related meteorological hazards. The annual averages for Bangladesh are 114 fatalities and 89 injuries over the entire period. Weighting by population reveals a fatality rate of 0.92 per million people per year and an injury rate of 0.71. In contrast, the latest 6 years have a fatality rate of 1.6 and injury rate of 1.4. The rural portion of lightning fatalities is 93%. Most fatalities occurred between early morning (0600 LST) and early evening (2000). Through the year, more fatalities occur during the premonsoon season of March through May than during the monsoon season (June–September). The interannual time series of fatalities indicates an increase since the late 2000s, which is a result of greatly improved communications leading to better media reporting of lightning casualties. Bangladesh has also become much more populous in recent years. As a result, the most recent 6 years have 251 fatalities per year, which may be considered as the current estimate. The majority of lightning-related deaths occurred to males. Farming is the major activity at the time of lightning fatalities followed by being inside a dwelling and returning home or walking around homesteads/courtyards.