bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Predicting “When” in Discourse Engages the Human Dorsal Auditory Stream: An fMRI Study Using Naturalistic Stories
Authors: Kandylaki Katerina Danae , Nagels Arne , Tune Sarah , Kircher Tilo , Wiese Richard , Schlesewsky Matthias , Bornkessel-Schlesewsky Ina 
Published: November 2016

The hierarchical organization of human cortical circuits integrates information across different timescales via temporal receptive windows, which increase in length from lower to higher levels of the cortical hierarchy (Hasson et al., 2015). A recent neurobiological model of higher-order language processing (Bornkessel-Schlesewsky et al., 2015) posits that temporal receptive windows in the dorsal auditory stream provide the basis for a hierarchically organized predictive coding architecture (Friston and Kiebel, 2009). In this stream, a nested set of internal models generates time-based (“when”) predictions for upcoming input at different linguistic levels (sounds, words, sentences, discourse). Here, we used naturalistic stories to test the hypothesis that multi-sentence, discourse-level predictions are processed in the dorsal auditory stream, yielding attenuated BOLD responses for highly predicted versus less strongly predicted language input. The results were as hypothesized: discourse-related cues, such as passive voice, which effect a higher predictability of remention for a character at a later point within a story, led to attenuated BOLD responses for auditory input of high versus low predictability within the dorsal auditory stream, specifically in the inferior parietal lobule, middle frontal gyrus, and dorsal parts of the inferior frontal gyrus, among other areas. Additionally, we found effects of content-related (“what”) predictions in ventral regions. These findings provide novel evidence that hierarchical predictive coding extends to discourse-level processing in natural language. Importantly, they ground language processing on a hierarchically organized predictive network, as a common underlying neurobiological basis shared with other brain functions.SIGNIFICANCE STATEMENTLanguage is the most powerful communicative medium available to humans. Nevertheless, we lack an understanding of the neurobiological basis of language processing in natural contexts: it is not clear how the human brain processes linguistic input within the rich contextual environments of our everyday language experience. This fMRI study provides the first demonstration that, in natural stories, predictions concerning the probability of remention of a protagonist at a later point are processed in the dorsal auditory stream. Results are congruent with a hierarchical predictive coding architecture assuming temporal receptive windows of increasing length from auditory to higher-order cortices. Accordingly, language processing in rich contextual settings can be explained via domain-general, neurobiological mechanisms of information processing in the human brain.
«Великая и поразительная область географии»: об источниках географических идей Н.В. Гоголя
Authors: Vidugirytė Inga 
Published: November 2016

Tyrimas susieja Gogolio straipsnį „Mintys apie geografiją“ (I redakcija 1830) bei kitus jo rinkinioArabeskos (1835) straipsnius su jo laikmečio geografijos mokslo kontekstu. Analizė leidžia teigti, kas rašytojas buvo susipažinęs su naujausiomis šios sri­ties idėjomis, išskleistomis moderniosios geografijos pradininkų, Aleksandro Humboldto ir Karlo Ritterio, darbuose, kurie iš naujo apibrėžė geografijos objektą – žemės erdvę, suvokiamą kaip gamtos ir žmogaus santykių rezultatas. Gogolio straipsniai rodo, kad jis buvo susipažinęs su išverstais į rusų kalbą Humbold­to ir Ritterio darbais ir, priešingai, nei įprasta rusų geografijos tyrinėjimams, nesupriešino abiejų moks­lininkų idėjų, bet siekė sintetinio, estetinio ir moksli­nio jų derinimo. Rašytojo straipsniai buvo modernio­sios geografijos sklaidos priemonė. Ypatingą dėmesį Gogolis skyrė geografinės vaizduotės vaidmeniui. Paragrafo apie geologiją palyginimas su to meto mi­neralogijos moksliniais straipsniais rodo, kad moks­lą jis suvokė kaip įkvėpimo šaltinį, o meną – kaip žinių perdavimo priemonę. Šiuo požiūriu, Gogolio geografiniai straipsniai yra artimi jo amžininko vo­kiečio Karlo Gustavo Caruso estetiniam traktatui Devyni laiškai apie peizažo tapybą (1831), kuriame teigiama, kad mokslas yra vienintelis kelias, kuriuo turi vystytis menas, jei jis siekia atskleisti amžinas gamtos paslaptis.Gogolio apsiskaitymas geografijos srityje, kaip ir jo paties geografiniai projektai – straipsniai, planuo­ta knyga apie geografiją, kurioje būtų galima matyti, kaip rašyti istoriją, neįgyvendintas planas sukurti veikalą, pavadinimu Žemė ir Žmonės, – skatina ati­džiau pažvelgti į geografijos ir geografinės vaizduo­tės vaidmenį rašytojo grožiniuose tekstuose.
Посвящение отцам, или Диалог с русской литературой (Дж. М. Кутзее . Осень в Петербурге)
Authors: Бержайте Дагне 
Published: November 2016

Pietų Afrikos rašytojo, Nobelio premijos laureato J. M. Coetzee (Kūcė) romano Peterburgo šeiminin­kas(The Master of Petersburg) (1994) pagrindinis herojus Fiodoras Dostojevskis 1869 m. atvyksta į Peterburgą, siekdamas išsiaiškinti savo posūnio žu­vimo aplinkybes. Romane akivaizdžiai žaidžiama su autentiškomis istorinėmis asmenybėmis ir faktais ir taip sukuriamas jau tapęs įprastu XX a. pabaigos literatūrai postmodernistinis tekstas, suponuojantis pačias įvairiausias literatūros kritikų bei skaitytojų interpretacijas. Straipsnio autorė, siekdama susiste­minti skirtingų mokyklų ir kultūrų atstovų nuomones ir pozicijas, atkreipia dėmesį į dar vieną literatūros kritikų nenagrinėtą ir galbūt matomą tik iš susipaži­nusių su rusų literatūros klasika pozicijų šio romano aspektą, kuriame svarbiausia būtų tėvų ir vaikų konf­liktas, kurį pirmą kartą rusų literatūroje išnagrinėjo I. Turgenevas. Būtent naujas šio konflikto traktavi­mas Coetzee romane, autorės nuomone, padeda pa­stebėti tiek jo latentinį autobiografinį planą, tiek su­vokti, jog klasikinės rusų literatūros realijų iškėlimas už jos erdvės ir laiko ribų – tai dar vienas būdas ver­tinti rusų literatūrą kaip vientisą nedalomą sistemą.
Мужское / женское в «Скверном анекдоте»
Authors: Дауговиш Сергей 
Published: November 2016

Straipsnyje intertekstualumo plotmėje siekiama parodyti lyčių poetikos ypatumus F. Dostojevskio apysakoje Bjaurus anekdotas. Tekste atsiskleidžia Dostojevskiui būdingas susipynęs diskursas, kur meninė parodija tampa normalia naujo teksto kūri­mo praktika.Pagrindinis Dostojevskio apysakos veikėjas Pra­linskis veikia tarsi būtų vienas iš Gogolio apysakos Naktis prieš Kalėdas herojų, tik jau veikiantis lyg įprastas ankstyvajam Dostojevskiui Peterburgo sva­jotojas ir, tuo pačiu, lyg jauna silpnavalė moteris.Analogiškas skirtingų rolių derinimo modelis pastebimas ir romane Idiotas, kai kunigaikštis Myš­kimas netikėtai apsilanko Ragožino name (Idiotas, 2 dalis, III skyrius).
Софиологическая парадигма в творчестве Т. Толстой (на материале рассказа «Cоня»)
Authors: Ковтун Наталья 
Published: November 2016

Straipsnyje pateikiama Tatjanos Tolstajos apsaky­mo intertekstuali analizė. Apsakymas analizuojamas šiuolaikinio neorealizmo kontekste. Straipsnyje pa­teiktos centrinių modernistinių mitologemų (pir­miausia Amžinojo moteriškumo mito, kurį pasitelkus ir perskaitomi pagrindiniai personažai bei kolizijos) travesti versijos.
Text tradition of Aristotle‘s On Rhetoric: from post-Aristotelian Athens to Rome
Authors: Paparinska Vita 
Published: November 2016

Šio straipsnio tikslas – ištirti Aristotelio Retorikos recepciją romėnų retorinėje kultūroje. Kultūrinių idėjų recepcija paprastai remiasi tekstais. Todėl Aristotelio Retorikos teksto istorija vėlesniais laikais padeda atskleisti idėjų perimamumą.Tyrimas remiasi antikiniais šaltiniais, kuriuose pateikiama informacija apie Aristotelio ezoterinių veikalų istoriją, taip pat antikinės retorikos šalti­niais, kuriuose Aristotelio Retorika nagrinėjama bendrame retoriniame kontekste ir kurie atspindi Aristotelio retorinių idėjų recepciją. Šiuo požiūriu ypač svarbūs tekstai yra du Cicerono traktatai (De oratore, De inventione) ir Rhetorica ad Herennium. Aristotelio įtakos romėnų retorikai (ypač Cicerono traktatui De oratore) aptarimas koncentruojasi į koreliuojančių sąvokų suvokimo bei interpretavimo graikų ir romėnų kultūrose panašumus bei skirtu­mus, kurie gali duoti atsakymą, kodėl Aristotelio Retorikos įtaka romėnų retorinei tradicijai buvo palyginti nedidelė.
In Search of the Self: Jurga Ivanauskaitė’s A Journey to Shambhala
Authors: Rudaitytė Regina 
Published: November 2016

Straipsnyje telkiamasi į tapatybės konstravimą kelio­nių literatūroje apskritai, ir ši problema konkrečiai analizuojama Jurgos Ivanauskaitės kelionių knygoje Kelionė į Šambalą.Kelionių naratyvas – tai ne tik svarbus kultūrinis dokumentas. Jis suponuoja ir tapatybės konstravimo problemą. Kelionėje susiduriame ne tik su kultūrine kitybe ir hibridiškumu; keliaujant savoji tapatybė at­siveria įvairiais požiūriais. Kelionė reiškia ir savęs atradimą. Analizės teorinis išeities taškas – Homi Bhabhos ir Stuarto Hallo kritinės nuostatos ir ideolo­ginė pozicija: tapatybė konstruojama per santykį su kultūrine kitybe; tapatybė nėra stabili ir fiksuota, bet fluidiška, ji kinta priklausomai nuo vietos ir laiko; ją lemia ideologija, istorija, galios santykiai, konstruoja istorinės ir ideologinės diskursyvinės praktikos.Šis kritinis žiūros taškas ir pasirenkamas Ivanaus­kaitės knygai analizuoti. Rytų ir Vakarų gyvenimo būdo ir vertybių supriešinimas, sakralus metaforiš­kas peizažas, mirties samprata Ivanauskaitės tekste tampa svarbiais tapatybės konstravimo elementais. Simboline prasme rašytojos kelionė į mitologizuo­jamus Rytus, mistinę Šambalą tampa jos sakralia vidine kelione į save, slaptas savo sielos gelmes, ieškant dvasingumo ir savęs tobulinimo, galimybių keisti savo asmenybę. Geografinė ir dvasinė kelionė siekiant pažinti kultūrinę kitybę transformuojama į savęs pažinimo piligrimystę.
Новая искренность советской поэтессы: «Последние стихи» Елены Ширман
Authors: Лаукконен Таисия 
Published: November 2016

1941 metais sovietinė poetė Jelena Širman (1908–1942) sukūrė neįprasto likimo eilėraštį „Paskutinės eilės“. Širman dienoraštį, kuriame jis buvo užrašytas, žuvus šeimininkei išsaugojo vienas iš jos nužudymo liudytojų. Pirmą sykį eilėraštis publikuotas atlydžio laikais. III tūkstantmečio pradžioje eilėraštį „atrado“ filologas ir poetas Danila Davydovas, perspausdino ir aptarė naujojo nuoširdumopoezijos kontekste. Po kiek laiko eilėraštis sparčiai paplito internete ir susilaukė tiek „nesuinteresuotų“ skaitytojų, tiek literatūros veikėjų dėmesio. Straipsnyje aptariami eilėraščio kūrimo, publikacijos ir republikacijos kontekstai, siekiant pademonstruoti, kaip keitėsi jo suvokimas bei kokias reikšmes jam primeta naujojo nuoširdumo kontekstas.
Разговор в отсутствии диалога: Александр Пятигорский
Authors: Чичинскайте Регина 
Published: November 2016

Straipsnyje nagrinėjamas mąstytojo, filosofo, rašyto­jo, grožinės literatūros kūrinių interpretuotojo Alek­sandro Piatigorskio postulatas, kurį jis nuolat kartojo paskutiniaisiais savo gyvenimo metais: „Svarbiausia – pokalbis“. Autorė aiškinasi, kodėl filosofas su to­kiu patosu neigia termino „dialogas“ produktyvumą humanitarų tekstuose bei diskusijose; kodėl jis prie­šina pokalbį dialogui ir laiko jį svarbiausiu intersu­bjektyvios ir intrasubjektyvios komunikacijos žanru. A. Piatigorskio „pokalbis“ traktuojamas retoriniu as­pektu kaip žanras, kuriame skleidžiasi mąstymo „čia ir dabar“ subjektyvybė. Žmogus, anot filosofo, tėra „vieta, „iš kurios mąstoma arba nemąstoma“. Nemąs­tantiesiems filosofas (kaip ir jo Mokytojas G. Gur­džijevas) taiko terminą „objektyvūs idiotai“, o patį nemąstymą, kurį laiko tiesiog „gyvenimu“, vadina regresija. A. Piatigorskis mano, jog mąstymas – tai rizika, kai nėra patogių žinojimo atramų, jis yra atsa­kingas ir subjektyvus. Tikrasis mąstymas skleidžiasi pokalbyje, o ne dialoge, nes pastarajame susitariama dėl susikalbėjimo prielaidų ir stengiamasi remtis „bendrosiomis vietomis“, retoriniais topais. Vienin­telis sėkmingo pokalbio kriterijus – įdomumas. Tai kategorija, kuri itin svarbi filosofams postmodernis­tams, tačiau analitikai neatkreipia dėmesio į tai, kodėl tai svarbu A. Piatigorskiui. Straipsnyje akcentuojama labai įdomi aplinkybė: A. Piatigorskiui užteko gyve­nimo, kurį jis priešino mąstymui, išnarplioti pokalbiui iki galo, iki jo nutraukimo, bet ne baigties. Visai prieš pat mirtį filosofas parašė straipsnį, kuriame aiškinosi, kada ir kodėl nutrūksta pokalbis – tai, ko labiausiai bijojo jis pats ir pirmas apie tai prabilęs filosofas R. Brandomas. O nutrūksta pokalbis tuomet, kai at­eina laikas savirefleksijai, kurioje negali dalyvauti niekas kitas, išskyrus stebėtoją. Išanalizavusi svar­biausius A. Piatigorskio konceptus, straipsnio autorė suformulavo priesakus, kuriuos paliko filosofas ir ku­rių nederėtų nepaisyti filologams.
Plutarcho Aleksandras: interpretacijos problemos
Authors: Juchnevičienė Nijolė 
Published: November 2016

Alexander‘ s character and his activities occupy a special position in the works of Plutarch. Alexander’s Life is the second largest life in the corpus, there are two elaborated speeches on him included intoMoralia, and he is often mentioned in the other pieces of this corpus. The speeches, usually called De Alexandri Magni fortuna aut virtute (A and B), were written by the young Plutarch. They belong to the epideictic rhetoric tradition and are based on the opposition between the hero’s ἀρετήand τύχη, which was in general not favor­able to him. According to Plutarch, all Alexander’s life was a struggle between τύχη and ἀρετή. The speeches reveal the impressive portrait of Alexander not only as an invincible warrior, but also as a philosopher in arms, whose immortal achievements are the best proof of his ἀρετή. He managed to overcome the unfavorable τύχη and to civilize the world of the barbarians. There is a difference of interpretation of the character between the speeches and the Life. Alexander is not as perfect there as in the speeches, but his character still is in the center of the narration. The motive of ἀρετήvs. τύχη is also present and Plutarch still sticks to his earlier opinion that Alexander’s ἀρετή, not τύχη was the decisive factor in his life. Plutarch notices the changes in Alexander and his negative features, but at the same time, he tries to explain and extenuate his behavior pointing out to Alexander’s extreme valuation of his δόξα, which he regarded more important than the royal power and the life itself. In my opinion, Alexander’s attitude to his δόξα reveals the difference between the heroes of the pair, Alexander and Caesar. This differ­ence is also expanded in the detailed description of the post-mortal status and fate of their bodies, the effect that reminiscence of them makes on the living. I agree with the opinion, that Caesar is portrayed as a tyrant, who after achieving his egotistic goals was destroyed by the very powers that had helped to achieve it. Caesar in the Plutarch’s lifebelongs to the realm of tragedy. Plutarch’s Alexander belongs to different stylistic vein, that of the heroic epos.
Pasiphae and Daedalus and the Four Panels of the Door of Apollo’s Temple (Vergil, Aeneid 6.20–30)
Authors: Vella Horatio C. R. 
Published: November 2016

Vergilijaus Eneidos struktūra yra griežta ir simetriška, kartais net matematiškai tiksli. Būtent griežta simetri­nė kompozicija leidžia įžvelgti simbolinį aprašomų dalykų turinį. Pasakojimo struktūros ir simbolių lygmens sąsajos ypač akivaizdžios giesmių pradžioje esančiose ekfrazėse. Jos dažniausiai yra tarsi įvadas į giesmės turinį. Vienu metu apibendrindamos tai, kas yra įvykę, ir tai, kas turi įvykti, tokios ekfrazės įgauna simbolinę prasmę ir yra vienas iš poemos idėjinių akcentų. Griežta simetrija sudėliotos eilutės parodo, kad Eneidos šeštosios giesmės pradžioje esanti ekfrazė (6. 20–30), viena vertus, yra tarsi įva­das į būsimas Enėjo klajones po mirusiųjų pasaulio labirintus. Kita vertus, joje aprašyti keturi Apolono šventyklos durų reljefai įprasmina ir Enėjo praeitį ir jo laukiančią ateitį. Juose atsispindi mirtis ir kančia, auka ir meilė; taigi tuo pat metu reljefai apibendrina bendrą žmogiškąją patirtį.
Assessment of apical microleakage using tooth clearing method between two softened core obturation techniques
Authors: Wongsari Nadia S. , Rovani Christine A. , Trilaksana Aries C. 
Published: November 2016

This study aimed to compare apical microleakage using tooth clearing method between two softened core obturation techniques which are carrier based gutta percha and continuous wave. Samples are maxillary first incisors, with a single root canal. They are devided into three groups of 9 each randomly. The first group is carrier based gutta percha, the second is continuous wave, and the third is lateral condensation as positive control. The teeth were decoronated at the cementoenamel junction, prepared with crown down pressureless technique, and obturated according their group. All the samples were coated with nail polish except for 2 mm from the apical, and then placed in China Ink for 7 days. After that, the polish were removed and the samples undergone tooth clearing procedure. When the samples had been transparant, they were observed using microscop. Data were collected and analyzed using Anova and Tukey’s post hoc test. The study showed that mean of apical microleakage from continuous wave technique (0.256+0.133) is less than from carrier based gutta percha (0.433+0.173). As the conclusion, there is a significant diffrence (p:0.034) of apical microleakage between continuous wave and carrier based gutta percha (p<0.05).
Efficacy of green tea leaf extract (camellia sinensis) with NaOCl 2.5% againts enterococcus faecalis as an alternative solution for root canal irrigation
Authors: Trilaksana Aries C. , Saraswati Adeliana 
Published: November 2016

Enterococcus faecalis is a coccal Gram-positive bacteria with facultative anaerob feature. NaOCl have been proven effective againts Enterococcus faecalis for root canal irrigation process. Green tea leaf extract (Camellia sinensis) can be chosen as an alternative solution for root canal irrigation. The purpose of this study is to determine the difference of green tea leaf extract (Camellia sinensis) and NaOCl 2.5% efficacy againts the growth of Enterococcus faecalis bacteria. This is a laboratory experimental study with “post test only group” design. The first step of the trial was done by making green tea leaf extract and then determine the lowest concentration on which the first solution become clear. The concentration that were tested are 1.5%, 2.5%, 3.5%, 4.5% and 5.5%. Based on the trial, it was found that the minimal inhibiton concentration of the green tea leaf extract was 1.5%. The anti-bacterial effect testing method was using diffusion method to differenciate inhibition zone of the green tea leaf extract solution on various concentrations that were being tested and compare it with NaOCl 2.5%. Each group was replicated three times. The obtained data was analyzed with One Way Anova test and the continued with LSD test. The result of the study is that NaOCl 2.5% have superior anti-bacterial effect againts Enterococcus faecalis compared to green tea leaf extract.
Tiempos escolares y lectura
Authors: Fraguela-Vale Raúl , Pose-Porto Héctor , Varela-Garrote Lara 
Published: November 2016

El objetivo de este trabajo es estudiar la presencia de la lectura como actividad de ocio de la juventud española que cursa Educación Secundaria Postobligatoria (ESPO). Se analiza la relación existente entre la frecuencia de lectura durante el ocio y algunas de las variables sociodemográficas de la muestra, así como sus implicaciones en el contexto académico (rendimiento, tiempo de estudio y vivencia de las clases). Participaron 1.764 estudiantesmespañoles de ESPO a través de un cuestionario elaborado ad hoc sobre tiempos escolares y de ocio. Los resultados indican que la lectura como actividad de ocio no está extendida entre la juventud. El perfil lector es el de una chica que cursa estudios de Bachillerato, que lee una o dos veces por semana y que dedica 75 minutos cada vez. Los jóvenes que dedican más tiempo a la lectura tienen mejores calificaciones, aunque no dedican más tiempo a estudiar. La frecuencia de lectura durante el ocio se asocia con una visión más crítica del sistema educativo, ya que el alumnado que más lee percibe que se dedica más tiempo a metodologías tradicionales y menos a propuestas participativas que favorecen su autonomía e iniciativa.
ESTUDO DA EFICIÊNCIA CATALÍTICA DO CÁLCIO E DO COBALTO EM ZEÓLITA BETA NA DECOMPOSIÇÃO DE ÓXIDO NITROSO NA PRESENÇA DE OXIGÊNIO OU VAPOR DE ÁGUA
Authors: Romeros Rabelo Nicole Moura , Batista Marcelo Da Silva 
Published: November 2016

<p>Várias tecnologias estão sendo desenvolvidas para a redução das emissões dos óxidos de nitrogênio (NO<sub>x</sub>) e as técnicas mais eficientes envolvem o uso de catalisadores. Neste trabalho investigou-se a decomposição do óxido nitroso sobre Ca-beta, Co-beta e a zeólita na forma ácida (H-beta). Os catalisadores foram caracterizados por difratometria de raios X (DRX) e por redução com hidrogênio a temperatura programada (TPR-H<sub>2</sub>). Os resultados mostraram a conservação da topologia da zeólita beta após o processo de preparação, ressaltando que não foram observados indícios de óxidos de cobalto ou óxidos de cálcio, e que os cátions estão em posição de intercâmbio. Os resultados mostraram que os catalisadores H-beta e Ca-beta possuem baixa atividade na reação de decomposição do N<sub>2</sub>O. No entanto, altas conversões foram observadas sobre Co-beta e a presença de O<sub>2</sub> ou vapor de água não influenciou a atividade catalítica.<strong></strong></p><p>ABSTRACT</p><p>Various technologies are being developed for reduction of nitrogen oxides emission (NO<sub>x</sub>) and the more efficient techniques involve the use of catalysts. This paper investigated the decomposition of nitrous oxide on Ca-betha, Co-betha, and betha zeolite in acid form (H-betha).The catalysts were characterized for X-ray diffraction (XRD) and temperature programmed reduction by H<sub>2</sub> (H<sub>2</sub>-TPR). The results showed that the betha zeolite topology was maintained after the preparation process, revealing that cobalt oxides or calcium oxide have not been observed, and the cations are in interchange position. The results showed that H-Beta and Ca-Beta catalysts have low activity in the N<sub>2</sub>O decomposition reaction. However, high conversions were observed on Co-Beta and the presence of O<sub>2</sub> or water vapor had no effect on catalytic activity. </p>