Una aproximación input-output al análisis de los procesos cetrípetos y centrifugos en Madrid y Barcelona
Authors: Viñuela Ana , Fernández Vázquez Esteban , Rubiera Morollón Fernando 
Published: December 2017

Las dinámicas de dispersión/concentración de la actividad económica a lo largo del espacio se explican por la oposición de fuerzas centrípetas vs. centrífugas. La Economía Neoclásica señaló con precisión las causas de los procesos centrífugos pero fue necesario esperar a la Nueva Geografía Económica para entender completamente la existencia y funcionamiento de las fuerzas centrípetas. Estas dinámicas se producen tanto a escala internacional como nacional o local. Aplicadas al ámbito local, resulta muy interesante comprender como la interacción entre fuerzas centrípetas y centrífugas configura la estructura urbana y determina los flujos de commuting. En este trabajo se propone la aplicación de un modelo basado en la metodología input-output al análisis de las interacciones centrípetas y centrífugas en las áreas metropolitanas de Madrid y Barcelona. La utilización de datos individuales del Censo de Población y Viviendas del Instituto Nacional de Estadística limita el estudio al periodo 1991-2001. A partir de los resultados obtenidos puede concluirse que ni en Madrid ni en Barcelona dominan los procesos centrífugos. Ambas áreas metropolitanas responden a una estructura mono-céntrica donde los flujos de commuting se dirigen hacia las capitales, aunque en el entorno metropolitano de Barcelona se observa una convivencia de áreas residenciales con sub-centros de trabajo principalmente industriales.
Les dinàmiques de dispersió/concentració de l’activitat econòmica al llarg de l’espai s’expliquen per l’oposició de forces centrípetes vs. Centrífugues. L’Economia Neoclàssica va senyalar amb precisió les causes dels processos centrífugs, però fou necessari esperar a la Nova Geografia Econòmica per entendre completament l’existència i funcionament de les forces centrípetes. Aquestes dinàmiques es produeixen tant a escala internacional com nacional y local. Aplicades a l’àmbit local, resulta molt interessant comprendre com la interacció entre forces centrípetes i centrífugues configura l’estructura urbana i determina els fluxos de commuting. En aquest treball es proposa l’aplicació d’un model basat en la metodologia input-output a l’anàlisi de les interaccions centrípetes i centrífugues a les àrees metropolitanes de Madrid i Barcelona. La utilització de dades individuals del Cens de Població i Habitatge de l’Institut Nacional d’Estadística limita l’estudi al període 1991-2001. A partir dels resultats obtinguts, pot concloure’s que ni a Madrid ni a Barcelona dominen processos centrífugs. Ambdues àrees metropolitanes responen a una estructura monocèntrica on els fluxos de commuting es dirigeixen cap a les capitals, tot i que en l’entorn metropolità de Barcelona s’observa una convivència d’àrees residencials amb subcentres de treball principalment industrials.
The spatial dynamics of dispersion/concentration of economic activity can be explained by opposing centripetal and centrifugal forces. Neoclassical economics provides a precise
explanation for centrifugal processes but it was not until the advent of the New Economic
Geography that the existence and workings of centripetal forces were understood. These
dynamics are found at international as well as national and local level. In applications at local
level it is particularly interesting to understand how the interaction of centripetal and centrifugal
forces shapes urban structure and determines commuter flows. The objective of this study is to
apply a model grounded in input-output methodology to the analysis of centripetal and
centrifugal interactions in the metropolitan areas of Madrid and Barcelona. The period covered
is 1991-2001, corresponding to the most recent individual data available from the Census of
Population and Households carried out by the National Statistics Institute (INE). Our results
allow us to conclude that neither Barcelona nor Madrid is dominated by centrifugal forces. Both
metropolitan centres are revealed to have a monocentric structure where commuting flows are
directed towards the capitals, although in the Barcelona metropolitan area one can observe the
coexistence of residential areas and subcentres of mainly industrial work.