bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
АНСАМБЛЬ БАНДУРИСТІВ «ЧАРІВНИЦІ» ЯК ОСНОВА ДНІПРОВСЬКОЇ БАНДУРНОЇ ШКОЛИ
Authors: Berezutska Maryna 
Published: October 2024

Мета статті – визначити роль ансамблю бандуристів «Чарівниці» у формуванні та розвитку Дніпровської школи академічного бандурного виконавства. Методи дослідження. У дослідженні були використані аналітичний метод (для аналізу репертуару ансамблю), історичний метод (для становлення етапів розвитку Дніпровської бандурної школи), а також системний підхід, що узагальнює досягнення Дніпровської бандурної школи на сучасному етапі її розвитку. Наукова новизна статті полягає у тому, що в даній роботі вперше визначається роль і значення ансамблю бандуристів «Чарівниці» у процесі становлення та розвитку Дніпровської школи бандурного виконавства. Саме студентські ансамблі визначають майбутнє бандурного мистецтва України, а репертуар цих колективів є базою професійної підготовки бандуристів, тому це дослідження має величезне значення для вдосконалення освітньої системи фахівців національного музичного мистецтва. Висновки. Ансамбль бандуристів «Чарівниці» Дніпровської академії музики є яскравим, неповторним і водночас типовим представником українського бандурного мистецтва. Ансамбль, заснований у 1956 році, є студентським навчальним колективом з багаторічною історією, який протягом 65 років здійснює професійну підготовку викладачів бандури, виконавців ансамблів бандуристів, керівників і диригентів капел бандуристів. Ансамбль «Чарівниці» має індивідуальну виконавську манеру та унікальний репертуар, який складається з музичних творів дніпровських композиторів та аранжувань керівників ансамблю, що відрізняє його від інших українських ансамблів бандуристів України. Ансамбль бандуристів «Чарівниці» з його власним репертуаром є ядром інтегрованої системи підготовки ансамблевого бандуриста в масштабах всієї Дніпровської школи академічного бандурного виконавства.
«НЕВІЛЬНИЧИЙ РИНОК У КАФІ» ГНАТА ХОТКЕВИЧА: СПЕЦИФІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ІНТЕРПРЕТАЦІЇ МУЗИЧНИХ ТВОРІВ НА БАНДУРІ ХАРКІВСЬКОГО ТИПУ
Authors: Roiuk Nataliia , Hromosiak Vitalii 
Published: October 2024

Мета статті – виявити специфіку інтерпретації музичних творів, написаних для бандури харківського типу, на прикладі творчості Г. Хоткевича, зокрема твору «Невільничий ринок у Кафі». Методологія дослідження охоплює історичний аналіз (для розуміння контексту розвитку бандурного мистецтва у період діяльності Гната Хоткевича), музикознавчий аналіз (для детального вивчення музичних характеристик його творів), а також структурний аналіз твору «Невільничий ринок у Кафі» (для розкриття його музичної виразності та особливостей інтерпретації). Наукова новизна дослідження полягає в розширенні уявлень і вивченні деяких аспектів періоду розвитку бандурного мистецтва через призму творчості Гната Хоткевича (на прикладі твору «Невільничий ринок у Кафі»). Висновки. Діяльність Гната Хоткевича відіграла ключову роль у розвитку бандурного мистецтва кінця XIX – першої третини XX ст. Під час цього періоду відбулися такі трансформації та новаторства: модифікація конструкції інструмента, розвиток харківського способу гри, створення концертного та педагогічного бандурного репертуару (оригінальні композиції, інструментальні обробки, авторські думи, сольні вокальні твори для голосу і бандури, хорові твори у супроводі бандурного оркестру й інші). Твір «Невільничий ринок у Кафі» відзначається яскравим різноманіттям музичних мотивів, що відображають культурні й етнічні впливи. Використання різних складних технічних прийомів і ритмічних елементів додає композиції динамічної виразності. Новаторство Г. Хоткевича проявляється у вмілому поєднанні різних музичних фактур та прийомів гри, що робить твір одним з найскладніших оригінальних творів бандурного виконавства. Його інтерпретація вимагає від бандуриста не лише високих технічних можливостей, але й глибокого розуміння драматургії музичного матеріалу та потенціалу до його відтворення (виразного виконання).
РУКОПИСНА КОПІЯ ЗАПИСІВ УКРАЇНСЬКОГО ФОЛЬКЛОРУ ЗОРІАНА ДОЛЕНГИ-ХОДАКОВСЬКОГО У ФОНДАХ НАЦІОНАЛЬНОЇ БІБЛІОТЕКИ ФІНЛЯНДІЇ
Authors: Koval-Fuchylo Iryna 
Published: October 2024

Мета статті – засвідчити факт існування невідомої раніше копії записів українських народних пісень Зоріана Доленги-Ходаковського, виявити раніше невідомі варіанти записаних текстів пісень. Манускрипт датований серединою ХІХ ст. У низці методів дослідження, насамперед, означимо описовий, структурно-функціональний, методи аналізу та синтезу, а також історично-порівняльний та узагальнюючий підходи. Наукова новизна презентованої статті підсумовується наступними науково-дослідницькими фактами. Описано важливий документ, виявлений у рукописному відділі Слов’янської бібліотеки НБФ. Це рукописна книга, яка в каталозі «Славянские рукописи и частные архивы Национальной библиотеки Финляндии» записана під назвою «Украинский фольклор». Ця книга містить 517 сторінок, списаних із обох сторін кожного аркуша. На сторінках рукопису я не виявила жодної інформації ні про власника книги, ні про записувача, ні про історію виникнення документа. Мої пошуки цих відомостей дали мало результатів. Детальний текстовий аналіз записаних творів і пошук варіантів дав підстави зробити висновок, що виявлений манускрипт – це рукописна копія записів Зоріана Доленги-Ходаковського. Висновки. Аналіз перших 50-ти сторінок рукопису засвідчив, що із 102 текстів 93 опубліковані у збірнику «Українські народні пісні в записах Зоріана Доленги-Ходаковського (з Галичини, Волині, Поділля, Придніпрянщини і Полісся)», упорядкування, текстологічна інтерпретація і коментарі О. І. Дея; атрибуція автографів і копій та передмова Л. А. Малаш, О. І. Дея (Київ, 1974). Здійснена дослідницька робота дає підстави звернутися до наукових співробітників Національної бібліотеки Фінляндії із проханням атрибутувати знайдений рукопис як копію записів Зоріана Доленги-Ходаковського.
УКРАЇНСЬКИЙ ПІСЕННИЙ ФОЛЬКЛОР У НОТНИХ ВИДАННЯХ РОБЕРТА КЛИМАША (КАНАДА)
Authors: Fedorniak Nataliia 
Published: October 2024

Мета статті – проаналізувати пісенний фольклор нотних видань «Зимовий цикл українських народних пісень в Канаді» та «Українські народні пісні з прерій» Р. Климаша, зокрема способи нотної фіксації народнопісенних зразків, території походження, жанрово-тематичний та музичний складники. Методологія дослідження ґрунтується на принципах об’єктивності, системності й історизму, якому відповідає історико-культурологічний підхід. Застосовано музикознавчий, текстологічний, стилістичний, контекстуальний аналіз, що розкриває музичні, літературні, історико-культурні виміри еволюції народних пісень у нових соціокультурних умовах. Наукова новизна дослідження полягає у введенні до наукового обігу збірок нотовидань канадсько-українського фольклориста Р. Климаша, які містять зразки збережених традиційних народних пісень українських переселенців у контексті вивчення музичної фольклорної традиції українців діаспори Північної Америки. Висновки. Нотні видання Р. Климаша фіксують на території Канади український пісенний календарно-обрядовий (колядки, щедрівки, веснянки), родинно-обрядовий (весільний обряд, голосіння) та побутовий (балади, ліричні, колискові, жартівливі та застільні пісні) фольклор, збережений від кінця ХІХ ст. протягом півстоліття після поселення перших українців у канадських преріях. Пісенні зразки записані із етнографічних регіонів західного Поділля, Покуття та Буковини (Тернопільська, Івано-Франківська, Чернівецька області) і демонструють різноманітність мелодичних варіантів і текстів та увиразнюють особливості музики західного регіону України (мелодико-ритмічний, ладовий аспекти). Надруковані корпуси пісень засвідчують збереження обрядового фольклорного циклу українців у застиглих традиційних формах через відсутність живого фольклорного середовища та розпорошені поселення українців.
ГУЦУЛЬСЬКІ МЕЛОДІЇ ДЛЯ СОПІЛКИ У ЗВУКОПРОСТОРІ УКРАЇНСЬКОЇ ДІАСПОРИ
Authors: Karas Hanna , Konvaliuk Uliana 
Published: October 2024

Стаття присвячена вивченню досвіду збереження сопілки – народного музичного інструменту за межами України та одного із її пропагандистів в українській діаспорі – Михайла Миронюка. Мета статті – здійснити дослідження персонологічного аспекту збереження традиційної гуцульської сопілки в українській діаспорі, зокрема життєтворчість сопілкаря Михайла Миронюка із США. Методологію дослідження визначають історичний, аксіологічний, культурологічний підходи та відповідні їм конкретні методи наукового пізнання. Зокрема, історико-хронологічний метод використаний для розгляду етапів життєтворчості М. Миронюка, аксіологічний та культурологічний – допомагає визначити цінність його здобутків, представити їх у контексті як сучасної української культури, так і музичної культури української діаспори. Наукову новизну роботи визначає введення до наукового обігу постаті гуцульського сопілкаря Михайла Миронюка із США, узагальнення його життєдіяльності як зберігача народної традиції гри на сопілці. Висновки. Проведений аналіз життєдіяльності сопілкаря Михайла Миронюка із США дав змогу стверджувати, що традиційна інструментальна музика є невід’ємною частиною української культури не тільки в Україні, а й в діаспорі. Важлива місія митця полягала у збереженні традиції виконання на гуцульській сопілці та популяризації за кордоном народної інструментальної музики. Проаналізувавши творчий талант Михайла Миронюка у вимірах життя як множинності і самореалізації, можемо стверджувати, що основними характерними рисами мистця були: працелюбність, національна самосвідомість, бажання служити українській музичній культурі. Проведене дослідження розширює поле музичного діаспорознавства.
ВІЛЬНА ІМПРОВІЗАЦІЯ ЯК НАЙВИЩИЙ ПРОЯВ ТВОРЧОГО САМОВИРАЖЕННЯ
Authors: Kislyak Bohdan , Boyko Andriy 
Published: October 2024

Мета статті – висвітлення ролі імпровізації в навчанні та розвитку баянно-акордеонних музикантів у сучасному освітньому контексті. Робота спрямована на визначення важливості імпровізаційних навичок, їх впливу на творчість, музичну самовираженість та професійні навички музикантів. У статті висвітлено сучасні підходи до викладання імпровізації, аналізу технік та методик, а також використання імпровізації як важливого елементу освіти в баянно-акордеонному мистецтві. Методологія дослідження. При написанні статті використано метод літературного аналізу, де вивчались наукові джерела, книги, статті, повʼязані з мистецтвом імпровізації в музичній освіті. Також використано метод компаративного аналізу, за допомогою якого було розглянуто методики навчання імпровізації. Наукова новизна полягає в тому, що імпровізація вперше розглядається як професійно значущий компонент підготовки викладача і виконавця. Розроблено модель навчання імпровізації в структурі професійної підготовки викладача та виконавця, яка містить три основні підсистеми: інформаційно-теоретичну (теоретичний курс); музично-практичну (система формування практичних умінь і навичок); організаційно-дидактичну, що містить систему методів розвитку творчого потенціалу студентів. Висновки. Аналіз професійної підготовки майбутніх викладачів баяна-акордеона показав, що імпровізація має важливе значення для вдосконалення музично-виконавських вмінь музиканта. Успішне формування імпровізаційних вмінь можливе тільки з дотриманням чіткої послідовності дій з опорою в процесі навчання на особистісно-орієнтований підхід, враховуючи індивідуальні особливості студентів у режимі активної виконавської практики. У процесі формування зафіксовано позитивні тенденції в розвитку музичного слуху, вміння використовувати власний творчий потенціал, відсутня скутість за інструментом. Таким чином, дотримуючись послідовності етапів формування умінь імпровізувати з урахуванням творчих здібностей студента, імпровізація сприяє розвитку творчих здібностей музиканта, мислення, музичної пам’яті, його професійному росту та емоційно-ціннісному відношенню до світу.
ІТАЛІЙСЬКЕ СКРИПКОВЕ МИСТЕЦТВО БАРОКОВОЇ ДОБИ: ПИТАННЯ СТИЛЮ ТА ІНТЕРПРЕТАЦІЇ (на прикладі творчості Ф. Джемініані та П. Локателлі)
Authors: Glazunov Oleksandr , Ustymenko-Kosorich Olena 
Published: October 2024

Мета статті – висвітлити творчу діяльність Ф. Джемініані та П. Локателлі, виявити характерні особливості їх скрипкового стилю, що стали зразками для інноваційних рішень у сучасній композиторській практиці. Методологічну основу статті становлять історико-культурологічний, герменевтичний та музикознавчий підходи, щодо розгляду скрипкового мистецтва як Ф. Джемініані та П. Локателлі, так і барокової епохи у цілому. Поряд із цим, автором застосовано загальнотеоретичні методи: узагальнення, системний аналіз, компаративний, жанрово-стильовий та ін. Наукова новизна статті. У даній роботі в українському музикознавстві здійснено одну з перших спроб вивчення питань стилю та інтерпретації у скрипкових творах італійських майстрів барокової доби Ф. Джемініані та П. Локателлі. Висновки. Нова хвиля інтересу до музики XVII – XVIII століть, що поширюється у світовому мистецтві у середині ХХ століття, до нашого часу продовжує залучати шанувальників серед широких слухацьких мас, музикантів різних спеціальностей та дослідників. Поряд із загальновизнаними зразками, відзначеними найвищим смаком і глибоким проникненням в образно-емоційну сферу творів, за цей період було віднайдено та оприлюднено багато невідомих творів зазначеної доби як в усьому світі, так і в Україні. Прагнення їх відтворення у традиціях свого часу породило потужний напрямок автентичного виконавства, що в останній третині ХХ століття трансформувалось в історично-інформоване виконавство. Музиканти, інструментальні майстри та дослідники наполегливо експериментують зі старовинним інструментарієм, відроджуючи, зокрема, автентичне віольне та клавесинне звучання тощо. В останні десятиліття з музики старих майстрів у фокусі уваги опиняється творчість композиторів і виконавців «другого ряду». У низці представників скрипкового мистецтва до недавнього часу до них прилічували Фр. Джемініані та П. Локателлі. Проте більш докладне вивчення та концертне виконання творів цих митців доводить їх безперечну художню цінність та історичну музичну значущість для сучасності. Аналіз їх творчості розкриває нові аспекти, виразні засоби та принципи композиторської техніки, що характерні тільки мистецтву вказаних італійських музикантів. Для сучасних митців звернення до жанрових моделей минулого надає можливість для переосмислення концепції та образного змісту, розширення виразних засобів, виконавських прийомів, принципів композиції у попередньо апробованих формах.
DUKUNGAN SOSIAL SUAMI DENGAN KEJADIAN POSTPATRUM DEPRESSION DI DESA KARANGSUKO KABUPATEN MALANG
Authors: Na'ila Dela Atmi 
Published: October 2024

Setiap wanita normal pasti akan mengalami kehamilan dan persalinan. pada tahap ini wanita rentan mengalami depresi. Depresi pasca persalinan adalah gangguan kejiwaan yang timbul dalam kurun waktu beberapa hari atau pada minggu pertama pasca melahirkan. Gangguan suasana hati yang mudah labil, kesedihan, bahagia berlebihan, dan bingung terhadap diri sendiri termasuk sebuah gangguan kejiwaan. Pasca melahirkan merupakan Fase transisi bagi ibu nifas. Sehingga ibu akan mengalami beberapa perubahan fisik dan psikologi yang dapat menyebabkan terjadinya depresi(Wulandari, 2019).Depresi postpartum merupakan respon fisiologis setelah melahirkan yang meliputi perubahan hormonal, kelelahan, dan stress (Utomo Sudjiwanati, 2020). Tujuan penelitian adalah untuk mengetahui hubungan dukungan sosial suami dengan kejadian postpartum depresiondi Desa Karangsuko, Kabupaten malang. Metode penelitian kuantitatif, dengan pendekatan cross sectional, rancang bangun korelasional, jumlah populasi 92 orang menggunakan tehnik pengambilan sampel purposive sampling, sehingga didapatkan jumlah sampel 75 orang menggunakan rumus slovin. Didapatkan hasil penelitian bahwa hasil uji chi squaremenunjukkan p = 0.036 ≤ α= 0.05 dengan r = 0.25 yang artinya terdapat hubungan antara dukungan suami denganterjadinya postpartum blues. Setelah dilakukan penelitian, dapat disimpulkan bahwa begitu pentingnya setiap pasanganterutama suami ataupun keluarga dapat memberikan sebuahdukungan ataupun perhatian terhadap ibu nifas, peranseorang suami bagi ibu nifas sangatlah penting bukan hanyasuami, akan tetapi pihak keluarga juga harus ikut serta dalammembantu memberikan sebuah perhatian, dukungan terhadapibu nifas, serta dapat menimbulkan komunikasi yang positifdan memunculkan keharmonisan yang timbul akibat adanyakomunikasi setiap pasangan dan keluarga yang baik.. Selainitu juga untuk tenaga kesehatan mampu memberikan KIE tentang pentingnya dukungan suami ataupun keluarga kepadaibu nifas mengenai postpartum blues, sehingga denganadanya KIE dari tenaga kesehatan mampu mengurangi angkaterjadinya postpartum blues, bukan hanya suami, ibu nifas, saja yang diberikan KIE melainkan keluarga juga harus ikutserta dalam tujuan memberikan KIE akan hal ini, selain itu.
KARAKTERISTIK PENYAKIT THT-KL YANG DATANG KE INSTALASI GAWAT DARURAT RSUD Dr. H. CHASAN BOESOIRIE TERNATE
Authors: Permata Andini Dian , Pary Mohammad Isa , Soesanti Soesanti 
Published: October 2024

Angka kematian pasien IGD terutama di negara berkembang masih cukup tinggi. Kegawatdauratan di bidang Telinga, Hidung, Tenggorokan, Kepala, dan Leher (THT-Kl) merupakan departemen yang cukup sering melakukan kunjungan di Instalasi Gawat Darurat (IGD) sehingga cukup membutuhkan perhatian khusus, meskipun hanya 10% dari kasus tersebut yang membutuhkan pertolongan gawat darurat. Penelitian ini bertujuan untuk mengetahui karakteristik penyakit THT-KL yang datang ke IGD RSUD Dr. H. Chasan Boesoirie Ternate periode 1 Januari 2019-31 Desember 2020. Penelitian ini merupakan penelitian deskriptif retrospektif yang dilakukan berdasarkan data rekam medik berupa jenis kelamin, umur dan diagnosis pada bulan Maret-Juli 2021. Sampel adalah pasien THT-Kl yang datang ke Instalasi Gawat Darurat RSUD Dr. H. Chasan Boisirie Ternate. Teknik pengambilan sempel adalah total sempling. Data diolah dengan komputer dan ditampilkan dalam bentuk distribusi frekuensi. Hasil dari penelitian didapatkan dari 117 pasien, 51,28% pasien kegawatdaruratan THT-KL berjenis kelamin perempuan, dengan usia terbanyak 25-44 tahun 38,46% datang dengan keluhan terbanyak Vertigo 36%. Penelitian ini dapat disimpulkan bahwa pasien paling banyak yang datang ke IGD adalah Vertigo.
Aspek Gizi dan Fungsional Tepung Bawang Dayak (Eleutherine palmifolia (L) Merr) : Kajian Pengeringan Menggunakan Fluid Bed dan Cabinet Dryer
Authors: Erawati Christina Mumpuni , Retanubun Adeola Angela , Pantjajani Tjandra 
Published: October 2024

Dayak onion is a type of medicinal plant that grows in several areas and has been used for generations to cure various diseases in Kalimantan, Indonesia. Dayak onion contains bioactive compounds such as phenolic, flavonoids, saponins, tannins and naphtoquinones which can act as antioxidants, anti-microbials, and anti-inflammatories. Currently the application of Dayak onions is still rare even though it has many benefits. This study aims to characterize nutritional and functional aspects of dayak onion flour with various drying temperature using fluidized bed dan cabinet dryer. The research design used is factorial design. The characterization of Dayak onion flour carried out was yield, moisture content, ash, protein, fat, concentration of IC50, WHC and OHC. Microbial contamination tests carried out included ALT, E.coli, and mold. In the research results, the best nutrition and functional aspect of Dayak onion flour was drying with temperature 40? in the cabinet and fluidized bed dryer. Determination of the best results is taken based on the De Garmo test where the two samples have the highest value of effectiveness in each method. The best concentration of IC50 is Dayak onion flour using the cabinet dryer with a temperature of 35? that was 3703,43 ppm. In addition, no growth of E.coli and mold bacteria was found and the number of bacterial colonies was still classified as safe when compared to the SNI for cassava flour so that dayak onion flour was safe against microbial contamination.
Key differences between chronic inducible and spontaneous urticaria
Authors: Bizjak Mojca , Košnik Mitja 
Published: October 2024

IntroductionThe latest international EAACI/GA²LEN/EuroGuiDerm/APAAACI guideline for urticaria recommends limited laboratory testing for chronic spontaneous urticaria (CSU) and selective testing for only certain chronic inducible urticaria (CIndU) subtypes, though the rationale for these recommendations is poorly explained. This study aimed to improve the understanding of CIndU subtypes by comprehensively comparing their demographic, clinical, and laboratory characteristics with those of the better-characterized CSU.MethodsWe conducted a retrospective analysis of 567 patients (median age 41 years, 67% female) diagnosed with CSU, symptomatic dermographism (SD), cold urticaria (ColdU), cholinergic urticaria (CholU), and delayed pressure urticaria (DPU).ResultsOur findings revealed that patients with SD, ColdU, and CholU had lower levels of C-reactive protein (CRP), higher total serum immunoglobulin E (IgE) levels, and higher basophil counts compared to CSU patients. These subtypes also had distinct demographic and clinical features, such as a younger age of onset and a longer disease duration. In contrast, patients with DPU had significantly higher CRP levels and neutrophil counts compared to those with CSU.DiscussionThese findings highlight the heterogeneity among chronic urticaria subtypes, suggesting that a tailored approach to laboratory testing may be more effective. The distinct immunological and clinical features observed in CIndU subtypes suggest a need for subtype-specific diagnostic and therapeutic guidelines.
Analysis of pressure-induced deviation of the cricothyroid membrane among pediatric patients
Authors: Fujioka Shoko , Hobo Yuko , Suga Yoshifumi , Takano Koji , Sano Yuri , Hosaka Erika , Kimura Ayano , Abukawa Yukako 
Published: October 2024

BackgroundsHypoxemia develops more quickly in children than in adults due to their high oxygen consumption relative to their body weight and small functional residual capacity. Therefore, cricothyroid puncture must be performed promptly in cannot-intubate and cannot-ventilate situations. However, the success rate of cricothyroid puncture in children is &lt;1%. We hypothesized that the low success rate of cricothyroid puncture in children may be related to the cricothyroid membrane's hypermobility. The aim of the present study was to measure the deviation of the cricothyroid membrane from the midline when applying compressive pressure.MethodsAfter obtaining institutional ethics committee approval, written informed consent was obtained from the patients’ parents. Children aged from 1 month to 15 years who had undergone scheduled operations under general anesthesia and with an American Society of Anesthesiologists Physical Status Classification grade of 1 or 2 were enrolled in this study. The patients were divided into the following four different age groups: 1 month–1 year, 2–4 years, 5–10 years, and 11–15 years. After the intravenous injection of fentanyl, propofol, and rocuronium, the airway was identified using a linear hockey stick ultrasound probe. The cricothyroid membrane was compressed with a force of 5 newtons (N), and cricothyroid membrane deflection was recorded. The primary outcome was the cricothyroid membrane deviation from the midline relative to the tracheal diameter.ResultsTwenty patients were enrolled in this study. No adverse events were noted. The mean cricothyroid membrane deviations from the midline divided by the tracheal diameter was 0.16 ± 0.09, 0.05 ± 0.04, 0.04 ± 0.04, and 0.02 ± 0.03 in children aged 1 month–1 year, 2–4 years, 5–10 years, and 11–15 years, respectively.ConclusionThe cricothyroid membrane deviation due to the application of a compressive force to the overlying skin tended to be larger in younger patients.