bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
KOMUNIKACIJOS TEORIJOS IR KOMUNIKACIJOS FILOSOFIJOS ASIMETRIJA
Authors: Kirtiklis Kęstutis 
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama komunikacijos teorijos ir komunikacijos filosofijos demarkacijos problema, iškylanti komunikacijos teoretikams siekiant mažinti partikuliarumą ir sukurti universalesnę komunikacijos teoriją. Tvirtinama, jog komunikacijos teorija ir komunikacijos filosofija turi būti apibrėžiamos remiantis skirtingais jų tikslais. Komunikacijos teorija siekia struktūruoti ir kaupti turimas žinias apie komunikaciją, jomis remiantis aiškinti ir numatyti konkrečius komunikacijos atvejus. Savo ruožtu komunikacijos filosofija domisi komunikacijos vieta socialiniame žmogaus gyvenime bei bendrosiomis komunikacijos teorijų ir empirinių tyrimų prielaidomis. Tvirtinama, jog komunikacijos teorija ir komunikacijos filosofija yra skirtingų abstrakcijos lygmenų teorijos, todėl negali būti laikomos lygiavertėmis. Pagrindiniai žodžiai: komunikacijos teorija, komunikacijos filosofija, komunikacijos mokslo metodologija.Asymmetry between Communication Theory and Philosophy of CommunicationKæstutis Kirtiklis
Summary The author analyzes the problem of a demarcation line between communication theory and philosophy of communication. This problem arises when communication theorists seek to reduce particularism and create a more universal communication theory. The article argues that communication theory and philosophy of communication should be defined through their different ends. Communication theory aims to cumulate and structure the knowledge of communication, to explain and predict particular cases of communication, whereas philosophy of communication is concerned with questions regarding the place of communication in social life and also with theory formation and methodology in communication science. Communication theory and philosophy of communication are on the different levels of abstraction and therefore cannot be considered to be commensurate theories. Keywords: communication theory, philosophy of communication, methodology of communication science.eight: 18px;">
FILOSOFINĖ POETIKA: NUO ANTIKOS IKI ŠIŲ DIENŲ
Authors: Barevičiūtė Jovilė Kotryna 
Published: January 2019

Kačerauskas T. Filosofinė poetika. Vilnius: Versus aureus, 2006. 280 p. ISBN 9955-699-17-5Philosophical Poetcs: from Antiquity to Our TimesJovilė Kotryna Barevičiūtė
TAUTOS TAPATUMO BEIEŠKANT
Authors: Morkūnienė Jūratė 
Published: January 2019

Kuzmickas B. Tautos tapatumo savimonë: lietuvių savimonės bruožai.Monografija. Vilnius: MRU, 2007. 207 p.ISBN 978-9955-19-063-9In Search of National IdentityJūratė Morkūnienė

span>
GRAIKIŠKASIS FILOSOFIJOS MITAS
Authors: Saulius Tomas 
Published: January 2019

Straipsnyje aptariama galimybė graikų filosofijos fenomeną analizuoti „netechniniu“ aspektu (ieškant alternatyvos tam, ką Heideggeris apibūdina kaip mąstymo „techninio“ interpretavimo aspektą); siūloma šį fenomeną traktuoti kaip diskursą, kurio reikšmė nepriklauso nuo praktinio taikymo sąlygų. „Netechniniu“ požiūriu graikų filosofija – tai idealaus tikslo siekis, galima sakyti, idėjos apskritai siekis, nesutampantis su jokiais kasdieniais interesais. Straipsnyje iškeliama hipotezė, jog graikų filosofijos savivokos ar refleksijos pradinės formos yra ne naujai atsiradusios, bet perimtos iš ankstesniosios literatūrinės tradicijos. Pagrindiniai žodžiai: teorija, praktika, diskursas, išmintis.The Greek Myth of PhilosophyTomas Saulius
SummaryIn the article, the possibility of the “non-technical” interpretation of Greek philosophy is discussed (in other words, we try to find the point of view opposite to that which Heidegger describes as the “technical” aspect of the interpretation of thought). From the “non-technical” point of view, philosophy is conceived essentially as a discourse, and its meaning and value do not depend on the external circums tances of practical application. The main assumption is that Greek philosophy inherits its primordial forms of self-reflection from the previous tradition of Greek literature. It becomes obvious when the new ideal of philosopher (i.e. “wisdom seeker“) is analysed in the context of so-called “Greek wisdom“. Keywords: theory, practice, discourse, wisdom.mily: Calibri, sans-serif;">
INTENCIONALUMO STRUKTŪRA IR GENEZĖ HUSSERLIO FENOMENOLOGIJOJE
Authors: Jonkus Dalius 
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojama fenomenologinė intencionalumo samprata Husserlio Loginiuose tyrinėjimuose ir vėlesniuose jo raštuose. Siekiama parodyti, jog pačioje statiškoje intencionalumo sampratoje jau yra implikuotos jos genetinio pratęsimo galimybės. Fenomenologinė intencionalumo samprata negali būti redukuota į teorinį santykį su pažinimo objektu, nes joje išryškėja praktinis ir tranzityvus judesio link tikslo realizavimo pobūdis. Fenomenologija atmeta neintencionalių išgyvenimų sampratą, nes tokie išgyvenimai negali būti aprašomi kaip fenomenai, tačiau pripažįsta, jog nė vienas intencionalus išgyvenimas ar jo suponuojamas tikslas negali būti realizuojamas galutinai. Kitaip sakant, kiekvienam išgyvenimui būdingas ne tik universalaus sąmoningumo siekis, bet ir neįsisąmonintas arba nerealizuotas patyrimas. Patyrime patiriame ne tik tai, kas esama, bet ir tai, kas patiriama sykiu kaip kita. Pagrindiniai žodžiai: fenomenologija, intencionalumas, sąmonė, fenomenas, tranzityvumas.The Structure and the Genesis of Intentionality in Husserl’s PhenomenologyDalius Jonkus
SummaryThe article discusses the concept of intentionality in Husserl’s phenomenology. The task of investigation is to show that static structure of intentionality can have prolongation in the genetic concept of intentionality. The concept of intentionality cannot be reduced to theoretical relation with object of cognition. Intentionality is practical realization, transitive movement and teleological process. Intentionality is a process of transition from one act to another. Phenomenological analysis cannot limit itself to only one separate act since every separate act posses the potential transition to another act, while every separate act preserves the interconnection with the integral intentional life. Phenomenology reject concept of nonintentional consciousness, because nonintentional acts of consciousness cannot be described like phenomena. From the other side Husserl affirm that not every act of consciousness can to reach a last goal. With other words, every act of consciousness implicate not only requirement for a plenitude of fulfillment, but in the same time implicate unconscious or unrealizable experience. Keywords: phenomenology, intentionality, consciousness, phenomena, transition.height: 115%; font-family: Calibri, sans-serif;">
FILOSOFIJA LIETUVOS JĖZUITŲ MOKYKLOSE NUO XVI IKI XVIII AMŽIAUS
Authors: Darowski Roman 
Published: January 2019

Straipsnį sudaro svarbiausios autoriaus atliktų sistemingų tris dešimtmečius trukusių Lenkijos ir Lietuvos jėzuitų mokyklose puoselėtos filosofijos tyrimų išvados. Aptariamas laikotarpis nuo jėzuitų veiklos Lietuvoje pradžios antrojoje XVI a. pusėje iki XVIII a. pabaigos. Tiriamo laikotarpio jėzuitų filosofijoje išskiriamos dvi kryptys – filosofija, tiesiogiai susijusi su dėstymu, t. y. dėstyta jėzuitų mokyklose, ir pilietinė filosofija, tiesiogiai su dėstymu nesusijusi. Autorius aptaria žymiausius jėzuitų filosofus, jų puoselėtų teorijų ištakas bei reikšmę, sąsajas su Aristotelio doktrina ir besiformuojančiais gamtos mokslais. Paskutiniame skirsnyje minimos mažai tyrinėtos pilietinės filosofijos problemos. Pagrindiniai žodžiai: filosofija jėzuitų mokyklose, filosofija Lietuvoje, antroji scholastika, scholastinis aristotelizmas.Philosophy of Jesuits in Lithuania since the 16th until the 18th CenturyRoman Darowski SJ
SummaryThe article consists of the most significant conclusions from the research into the philosophy of Jesuits in Poland and Lithuania that had been systematically conducted by the author for thirty years. It refers to the period since the beginning of the activity of Jesuits in Lithuania in the second half of the 16th century until the end of the 18th century. Having distinguished the two areas of Jesuit philosophy in Lithuania of the relevant period – philosophy connected with teaching, i. e. taught at the Jesuit schools, and civic philosophy, not connected directly with teaching – the article discusses the most eminent Jesuit philosophers, as well as the sources and significance of Jesuit philosophy, also its relation to Aristotelian doctrine and new physics of the time. The main concerns of the insufficiently examined civic philosophy are discussed in the last section.Keywords: Jesuit philosophy, philosophy in Lithuania, second scholastics, Jesuit Aristotelianism.e="font-size: 11pt; line-height: 115%; font-family: Calibri, sans-serif;">
FOUCAULT IDĖJŲ SKLAIDA ŠVIETIME: DISCIPLINUOJANČIOS MOKYKLOS DEMASKAVIMAS
Authors: Duoblienė Lilija 
Published: January 2019

Straipsnyje plėtojama Michelio Foucault idėja apie visuomenės kontrolę ir drausminimą, objektu pasirenkant vieną socialinio gyvenimo sritį – švietimą. Remiantis esminėmis Foucault teorijos sąvokomis: drausminimas, kontrolė, diskurso konstravimas ir galių atpažinimas, praktikų režimas ir valdysena, straipsnyje siekiama atskleisti švietime ir ypač mokyklose vis giliau įsivyraujančias ritualines praktikas, eliminuojančias mokyklų bendruomenių sąmoningumą, kritiškumą, refleksiją. Bandoma pagrįsti, kad instrukcijomis suvaržytos mokyklos ir viena kryptimi mąstančio mokinio ugdymo prielaidos slypi pačioje švietimo sistemoje, orientuotoje į kontrolę ir socialinę reprodukciją. Remiantis postmoderniajai ugdymo filosofijai bei kritinei pedagogikai atstovaujančiais švietimo teoretikais – R. Edwardsu, R. Usheriu,M. Apple’u, P. McLarenu, H. Giroux, T.S. Popkewitzu ir kitais, plėtojusiais Foucault idėjas, kritikuojami mokyklos liberalizavimas, marketizavimas ir asmens autonomijos simuliacija per mokyklos ir asmens savivaldos praktikas. Kritikuojamas ir konservatyviosios politikos bandymas išsaugoti tradicines vertybes, kurios padėtų švietimo sistemoje ir visuomenėje užtikrinti status quo.Pagrindiniai žodžiai: panoptikumas, švietimas, mokinių kontrolė, drausminimas, diskursas, galia, autonomija.The Development of Foucault’s Ideas in Education: Unmasking of Disciplining SchoolLilija Duoblienė

SummaryThe article deals with the idea of education, which is understood as a system used for social control and social reproduction. This notion is based on the philosophy of M. Foucault and his explanation of Bentham’s Panopticon. The main concepts of Foucault’s theory – punishment, control, power, governmentality, construction of knowledge, and discourse – are used to define the education instruments for disciplining students. Foucault’s idea of a social system helps to perceive education policies and reforms as the practices that lead students and teachers to a one-way thinking and unreflected ritual behavior. This disciplining contradicts to the declarations of education policy-makers who emphasize the importance of developing a new democratic and self-governing school as well as promoting personal autonomy. The instruments of control are investigated from the educational philosophy perspective, mostly in the tradition of critical pedagogy. Edwards, Usher, Apple, McLaren, Giroux, Burbules, Torres, Popkewitz, etc. – the authors who rethink the problems of education in the framework of Foucault’s philosophy – are also presented in this article. Their works are used as a basis for criticizing the idea of liberalization and marketization of schools. The article criticizes both the autonomy simulation process and the protection of the traditional moral values used by conservative forces to ensure the status quo at school.Keywords: panoptikon, education, student control, disciplining, discourse, power, autonomy.
FILOSOFIJA IR LITERATŪRA: DVI SUSILIEJIMO KRYPTYS
Authors: Luks Leo 
Published: January 2019

Straipsnyje „Filosofijos ir literatūros susiliejimas nihilistiniame mąstyme“ (Problemos 2010, 77) rašiau, kad postmetafizinė filosofija turėtų suintensyvinti dialogą su literatūra ir galų gale su ja susilieti. Šiame straipsnyje siūlomos dvi galimos šio susiliejimo kryptys: 1) ribų tarp realybės ir išmonės išnykimas. Kartu su G. Vattimo atsisakę korespondentinės tiesos teorijos, prieisime prie išvados apie principinę galimybę bet kuriam naratyvui būti teisingam (angl. truthful). Nihilistiniam mąstymui būdingas silpnesnis realybės jausmas, skeptiškas požiūris į sveiko proto ar natūralistinę poziciją. Tokia situacija,aprašyta Nietzsche’s, skirtį tarp realaus pasaulio ir net neįtikėtinų pasakų daro iš principo neįmanomą. Iš to plaukia keletas toli siekiančių epistemologinių ir etinių konsekvencijų. 2) Susiliedama su literatūra, nihilistinė filosofija ieško kalbos, galinčios artikuliuoti niekį, reprezentuoti tai, kas nereprezentuojama. Straipsnyje šis siekis analizuojamas pasitelkiant postmodernaus diskurso sąvokas – literatūros erdvė, nerimas. Remiamasi Maurice Blanchot, Rolando Barthe’o ir Jeano-François Lyotard’o kūriniais. Susiliedama su literatūra nihilistinė filosofija gali gyvuoti ir neturėdama ką pasakyti.Pagrindiniai žodžiai: nihilizmas, hermeneutika, pramanytumas, niekis, postmodernus.Philosophy and Literature: Two Lines of FusionLeo Luks
SummaryIn the article “The Fusion of Philosophy and Literature in Nihilist Thought” (Problemos 2010, 77) I argued that post-metaphysical philosophy should intensify its dialogue with literature to the point of their eventual fusion. In this paper I will start from the conclusions of my previous article and will highlight two possible lines of this fusion:1) The disappearance of the boundary between reality and fiction. Once we let go of the correspondencetheory of truth, as Vattimo recommends, we will arrive at the principled possibility of the truthfulness of any and all narratives. Nihilist thought is characterised by a weakened sense of reality, a renouncement of common sense and naturalism. This condition, described by Nietzsche,where making a distinction between the real world and tall tales is impossible in principle, has several far-reaching epistemological and ethical consequences.2) In its fusion with literature, nihilist thought seeks for a language to articulate the nothing, to represent the unrepresentable. In the paper I will analyse this pursuit by way of the concepts of postmodernity, the space of literature, and anxiety. I will draw on the views of Maurice Blanchot, Roland Barthes and Jean-François Lyotard.By fusing with literature, nihilist philosophy can continue in a situation where it has nothing to say.Keywords: nihilism, hermeneutics, fictionality, nothingness, postmodern.
K. NARBUTAS IR APŠVIETOS PRADŽIA LIETUVOS DIDŽIOJOJE KUNIGAIKŠTYSTĖJE
Authors: Tarasiuk Jana 
Published: January 2019

Straipsnyje tyrinėjamas Apšvietos mąstymo formavimasis Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje, analizuojamos pagrindinės Kazimiero Narbuto idėjos. Narbutas buvo vienas iš tų, kurie inspiravo edukacinių kursų pokyčius ir darė įtaką filosofijos raidai Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje.Pagrindiniai žodžiai: Apšvieta, Narbutas, proto problema, logika, pažinimas.K. Narbutt and the Beginning of Enlightenment in the Grand Duchy of LithuaniaJana Tarasiuk
SummaryThis article focuses on the process of formation of Enlightenment’s thought in the Grand Duchy of Lithuania. The main ideas of Kazimierz Narbutt are analyzed. He was one of those persons who inspired changes of educational courses and influenced the development of philosophy in the Grand Duchy of Lithuania.Keywords: Enlightenment, Narbutt, problem of reason, logic, cognition.
TIESOS IR MENO KŪRINIO SANTYKIS: B. CROCE IR H. G. GADAMERIS
Authors: Daraškevičiūtė Vaiva 
Published: January 2019

Straipsnyje aptariamas tiesos ir meno kūrinio santykis B. Croce’s ir H. G. Gadamerio filosofijoje. Lyginami Croce’s estetikos ir Gadamerio meno filosofijos principai, analizuojami panašumai ir skirtumai. Croce akcentuoja meno autonomiją ir subjektyvųjį intuityviojo pažinimo lygmenį, jo estetikoje per meno kūrinį patiriamas intuityvusis tiesos matmuo, tačiau esama ir universalumą suponuojančių meno patirties aspektų. Gadameris meno kūrinio supratimo analize siekia pagrįsti hermeneutikos universalumą – tiesa čia priešinama metodologijai ir suvokiama kaip supratimo įvykis. Straipsnyje grindžiama tezė, kad Croce’s estetikoje tiesos ir meno kūrinio santykis analogiškas Gadamerio hermeneutikoje aptariamam tiesos ir meno kūrinio santykiui.Pagrindiniai žodžiai: meno kūrinys, tiesa, intuityvusis pažinimas, ekspresija, hermeneutika.
The Relationship Between Truth and the Work of Art: B. Croce and H. G. GadamerVaiva Daraškevičiūtė
SummaryThe article analyzes the relationship between truth and the work of art in Benedetto Croce’s aesthetics and Hans Georg Gadamer’s philosophy of art. It compares the main principles of art in their philosophies, showing their similarities and differences. The approaches of these two thinkers are compared by presenting their concepts of truth, the art work and art experience. Croce considers art as an autonomic, subjective cognition. Nevertheless, the universal dimension of art experience is especially important in his aesthetics as well. Gadamer, for his part, uses the reflection of the experience of the art work as the foundation of a hermeneutic universality. The truth in this case is described as contrasting with methodology and is taken to be an event of understanding. The article concludes that the relationship between truth and the art work which we find in Croce’s aesthetics is analogous to the one that lies in Gadamer’s philosophy of art.Keywords: Truth, Art work, Hermeneutics, Intuition, Experience.t: 115%;">
VEIKSMŲ ATPAŽINIMAS KAIP VIRTUS DORMITIVA
Authors: Dranseika Vilius 
Published: January 2019

Straipsnyje siūlomos konceptualios priemonės, leidžiančios formuluoti tvirtinimą, kad tose socialinių mokslų filosofijos teorijose, kuriose veiksmų atpažinimas yra laikomas metodologiniu socialinio aiškinimo pagrindu, jis yra traktuojamas kaip „virtus dormitiva“. Tuomet veiksmų atpažinimas gali būti suprantamas kaip tiesioginė veiksmų tipų įžvalga elgsenoje arba neapibrėžta, holistinė veiksmų interpretavimo procedūra. Abiem atvejais susiduriama su neskaidrios ir toliau neaiškinamos pažįstančiojo episteminės galios postulavimu. „Virtus dormitiva“ problema tampa ypač aštri, jei pripažįstame veiksmo atpažinimo problemos metodologinį pirmumą prieš veiksmo aiškinimo problemą1.Pagrindiniai žodžiai: veiksmų atpažinimas, veiksmų aiškinimas, veiksmų tipai ir atvejai, socialinių mokslų filosofija.Action Recognition as Virtus DormitivaVilius Dranseika
SummaryIn this paper, I propose the conceptual means that allow for the formulation of the claim that in the theories of philosophy of social science that take action recognition as the methodological basis of social explanation, action recognition is treated as a virtus dormitiva. Here action recognition may be understood either as a direct perception of action-types in behaviour or as an indeterminate holistic procedure of action interpretation. In both cases we encounter positing of nontransparent and further unexplainable epistemic power. The problem of virtus dormitiva becomes especially pressing if we recognize the methodological primacy of the problem of action recognition over the problem of action explanation.Keywords: action recognition, explanation of actions, action types and act tokens, philosophy of social sciences.
MOKYMASIS KAIP STRATEGINIS PROCESAS – HINTIKKOS MODELIO PLĖTOTĖ
Authors: Mutanen Arto 
Published: January 2019

Šiame straipsnyje mokymasis aiškinamas kaip strateginis procesas. Remiamasi Jaakko Hintikkos mokymosi interogatyviu modeliu, pagal kurį protavimas interpretuojamas kaip strateginis paieškos procesas. Pagal šį modelį visi relevantiški veiksniai atlieka metodologiškai pagrįstą vaidmenį. Mokymosi procesas vyksta laike ir erdvėje: mokymasis yra aktyvi naujo žinojimo paieška. Siekiant geriau suprasti šiuos procesus, reikia juos schemizuoti. Mokymasis kaip aktyvi paieška yra su tikrovės objektais susijęs veikimas. Veikiantysis savąja veikla keičia realybę. Eksperimentavimas turi būti suprantamas kaip metodinis veikimas. Tai leidžia suprasti mokymąsi kaip strateginį procesą: mokinio, kaip ir mokytojo, veiksmai turi būti pagrįsti strategiškai ir metodologiškai.Pagrindiniai žodžiai: Hintikka, strategija, sistemos pokytis, aukštos kokybės mokymasis, stebėjimas, eksperimentavimas.Learning as a Strategic Process: Development of Hintikka’s ModelArto Mutanen
SummaryIn this article learning process is studied as a strategic process. In this we have as a background information Jaakko Hintikka’s interrogative model of learning which understand all reasoning as a strategic searching process in which all the relevant factors have methodologically motivated roles. A learning process takes place in space and time: learning is an active search for new knowledge. To get a better understanding the whole framework has to be schematized. Learning as an active search is object related acting in reality. While acting an actor brings about some changes in reality. Experimentation has to be understood as methodical acting. This is a key to understand learning process as a strategic process: actions of learner and teacher have to be motivated strategically or methodologically.Keywords: Hintikka, strategy, system transformation, high quality learning, high quality teaching, observation, and experimentation.">
PATNEMIŠKASIS ANTISKEPTIKAS, VERSIJA 3.00: NAUJI PAVIDALAI – SENI REZULTATAI
Authors: Dagys Jonas 
Published: January 2019

Straipsnio tikslas – aptarti ir įvertinti epistemologijoje pasitaikančius antiskeptinius argumentus, paremtus kauzaline referencijos teorija. Ypatingas dėmesys skiriamas Hilary Putnamo „smegenų megintuvėlyje“ argumento patobulintam variantui, kurį pasiūlė Olafas Mülleris. Pasak Müllerio, jo patobulintasis argumentas remiasi metafiziškai neutraliais semantinio eksternalizmo ir kabučių panaikinimo (diskvotacijos) principais. Tačiau skrupulingesnė šių principų ir galimybės juos pritaikyti antiskeptinėms reikmėms analizė atskleidžia Müllerio argumentacijos spragas. Jis prieina prie savo išvados supainiodamas sintaksiškai vienodas, tačiau semantiškai skirtingas „smegenų megintuvėlyje“ kalbos, „normalios“ kalbos ir metakalbos ištaras. Müllerio argumento rekonstrukcija ir analizė leidžia tvirtinti, kad jeigu jo prielaidos būtų formuluojamos taip, kad nekliūtų skeptikui, t. y. būtų metafiziškai neutralios, argumentas neįrodytų nieko daugiau nei originalus Putnamo suformuluotas argumentas.Pagrindiniai žodžiai: skepticizmas, Olaf Müller, semantinis eksternalizmas, kabučių panaikinimas, smegenys mėgintuvėlyje.Putnamian Anti-Envattor ver. 3.00: New Features – Same ResultsJonas Dagys
SummaryThe paper is devoted to a discussion and critical evaluation of antisceptical arguments in epistemology that are based on causal theory of reference, with the special focus upon the revised version of the Hilary Putnam‘s Brain-in-a-Vat argument presented by Olaf Müller. Müller claims that his argument is based on the metaphysically neutral principles of semantic externalism and disquotation, however more thorough analysis of these principles and of the possibility to use them for antisceptical purposes reveals the flaw in his argument. It seems that Müller reaches his conclusion by confusing the syntactically identical, though semantically distinct utterances in BIV language, non-BIV language, and metalanguage. The reconstruction and analysis of Müller‘s argument shows that his argument, provided that its premises are formulated carefully so as not to beg the question against the sceptic, fails to establish anything more than the original version provided by Putnam.Keywords: scepticism, Olaf Müller, semantic externalism, disquotation, brain-in-a-Vat.
2002–2011 M. „PROBLEMOSE“ (T. 61–80) IŠSPAUSDINTŲ STRAIPSNIŲ RODYKLĖ
Authors: Kalenda Česlovas , Radavičienė Nijolė 
Published: January 2019

Index of Papers Published in “Problemos”, 2002–2011 (Vol. 61–80) Compiled by Česlovas Kalenda and Nijolė Radavičienė