bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Naujos disertacijos: A. Šliogeris
Authors: Pečiūra Petras 
Published: January 2019

1973 m. kovo 6 d. Vilniaus universitete Arvydas Šliogeris apgynė filosofijos mokslų kandidato disertaciją „V. Solovjovas ir idealistinė filosofija Lietuvoje“. Mokslinis vadovas prof. dr. Romanas Plečkaitis, oponentai: filos. dr. Jokūbas Minkevičius ir filos. m. kand. Bronislavas Kuzmickas. Disertacijoje daugiausia dėmesio skiriama V. Solovjovo visuotinės vienybės principo analizei, parodoma, kaip jis reiškėsi ontologijoje, gnoseologijoje, etikoje ir estetikoje, kokios jo socialinės ištakos. Teigiama, kad visuotinės vienybės principas turėjo daugiausia įtakos Lietuvos idealistinei filosofijai.
ĮŽYMUSIS MINTIES SFEROS PRATURTINIMAS
Authors: Plečkaitis Romanas 
Published: January 2019

Tiriama filosofijos klasiko apibrėžtis ir jo kūrybos didumo kriterijai. Šiuo aspektu žvelgiama į I. Kanto kûrybos sukeltas inovacijas ir jos šiuolaikinį aktualumą.Reikšminiai žodžiai: filosofijos klasikas, didumo filosofijoje kriterijai, antlaikiškumas, įpėdinystė.

THE GRAND ENRICHMENT OF THE MIND SPHERERomanas Plečkaitis
Summary The article reflects on the question of the greatness in philosophy and Immanuel Kant’s contribution as the grand enrichment. The academic world of the professors of philosophy is the instance that defines the criterion of greatness in philosophy. Both the work’s style and mistakes are not considered as such criterion. Kant was one of the creators of the eighteen-century mind. He discovered the new Foundations for person and value of human beings. Keywords: classic of philosophy, criterion of majesty in philosophy.
NIEKIO SŪNUS
Authors: Šliogeris Arvydas 
Published: January 2019

Straipsnyje keliama hipotezė, kad žmogaus metafizinį branduolį, visus jo santykius su tuo, kas nėra jis pats, ir net su tuo, kas yra jis pats, lemia jo „sielą“ nuolat persekiojanti Tikrovės stoka, savo ruožtu sąlygota nuolatinės, nors aiškiai savęs nesuvokiančios, stovėsenos Niekio, kaip pirmapradės metafizinės duoties, akivaizdoje. Būtent begalinė Niekio tuštuma palenkia žmogų stokos ir geismo dialektikai, nutremiančiai jį į begalinio negatyvumo kelią, kuriuo eidamas žmogus priverstas tapti perteklinio naikinimo monstru, nebeturinčiu bendro mato su kitomis Žemės būtybėmis ir esiniais.Prasminiai žodžiai: Niekis, būtis, duotis, negatyvumas.

SON OF NOTHINGNESSArvydas Šliogeris
Summary The new hypothesis presented in the article describes the features of the very core of the personality – a permanent lack of the Real that determines all the external and internal relations of a person. The lack of the Real itself is grounded in the human experience of Nothingness as a metaphysical giveness. Namely, this infinite emptiness of Nothingness forces a person to choose the way of the infinite negativity that leads one to becoming a monster of excessive nihilation, monster that has nothing in common with the rest of the beings and entities on the Earth.Keywords: Nothingness, being, giveness, negativity.
APIE „KLAIDINGĄ IMPLIKACINĘ PRIELAIDĄ“
Authors: Dagys Jonas , Briedis Mindaugas 
Published: January 2019

Straipsnyje kritikuojamas 68-ame „Problemų“ numeryje skelbtas J. Čiurlionio teiginys, kad matematiniai Zenono Elėjiečio aporijos sprendimai „remiasi klaidinga implikacine prielaida“. Pirma, logikos dėsniai nedraudžia iš klaidingų teiginių pagrįstai išvesti teisingus teiginius, todėl prielaidos klaidingumas neužtikrina išvados klaidingumo. Antra, minimos implikacijos antecedento loginę reikšmę lemia empirinis faktas, todėl net jei implikacijos konsekventas būtinai klaidingas, implikacija yra loginiu požiūriu atsitiktinė. Trečia, implikacijos konsekventas gali būti interpretuojamas dvejopai. Viena interpretacija padaro jį nomologiškai būtinai klaidingą, bet nerelevantišką Zenono aporijai; kita interpretacija padaro teiginį relevantišką, bet nebūtinai klaidingą. Taigi nėra jokio pagrindo manyti, kad implikacinė prielaida, kuria, Čiulionio teigimu, remiasi matematiniai Zenono Elėjiečio aporijos sprendimai, yra klaidinga.Pagrindiniai žodžiai: Achilo ir vėžlio aporija, tapatumo sąlygos, aporijų sprendimai.

REGARDING THE “FALSE CONDITIONAL PREMISE”Jonas Dagys and Mindaugas Briedis
Summary We criticize the claim made by Èiurlionis, namely that mathematical solutions to Zeno’s aporia are unsatisfactory, as they rely on “a false conditional premise”. First, the rules of formal logic do not forbid deriving true statements from false statements, so even if mathematical solutions rely on a false premise this does not guarantee the falsity of their conclusion. Second, the truth value of the antecedent of the conditional depends on an empirical fact, so even granted that the consequent is false, the conditional statement should be viewed as contingent. Third, and most important, the statement in the consequent admits of two interpretations: a strict qualitative interpretation of identity of space-time points, which makes the statement nomologically necessarily false but irrelevant to the Zeno’s aporia; and a looser mathematical quantitative interpretation of the identity of space-time points, which makes the statement relevant but not only contingently false. We conclude that there is no reason to accept the claim that this conditional statement is false and that Èiurlionis takes a wrong path in his attempt to resolve Zeno’s aporias.Keywords: Achilles and tortoise aporia, identity conditions, solutions of aporias.
FUNKCIONALIZMAS SĄMONĖS FILOSOFIJOJE: METODOLOGIJA AR ONTOLOGIJA?
Authors: Dagys Jonas 
Published: January 2019

Straipsnyje tiriamos dvi XX a. viduryje išplėtotos funkcionalistinio sąmonės aiškinimo kryptys: D. Armstrongo ir D. Lewiso analitinis funkcionalizmas ir H. Putnamo komputacinis funkcionalizmas. Siekiama parodyti, kad šios dvi kryptys iš esmės sutampa metodologiniu požiūriu, tačiau jų atstovai suteikia savųjų teorijų metodologiniam pagrindui skirtingas ontologines interpretacijas. Sutardami, kad fizikinio būvio ir funkcinio būvio sąvokos skiriasi, jie nesutaria dėl to, ar funkcinio būvio sąvoką reikia laikyti išskiriančia atskirą ontologinę būvių kategoriją, ar ši sąvoka išreiškia tik skirtingą tų pačių fizikinių būvių identifikavimo realiame pasaulyje būdą. Šiame nesutarime iš esmės užsimezga šiuolaikinei sąmonės filosofijai būdinga kontroversija klausimu: savybių ontologija turi būti rekonstruojama intensiniu ar ekstensiniu pagrindu? Pagrindiniai žodžiai: funkcionalizmas, materializmas, įvairiopa realizacija, reduktyvistinės sąmonės teorijos.

FUNCTIONALISM IN PHILOSOPHY OF MIND: METHODOLOGY OR ONTOLOGY?Jonas Dagys
SummaryThe article investigates two functionalist accounts of the mind developed in the middle of the 20th century: analytical functionalism of David Armstrong and David Lewis and computational functionalism of Hilary Putnam. The aim is to show that the two accounts are identical from the methodological point of view, but their proponents give different ontological interpretations to the methodological base of their theories. While they agree that the concept of ‘functional state’ is different from the concept of ‘physical state’, they nevertheless disagree on whether ‘functional state’ should be taken to designate a distinct ontological kind of states or it should be taken as expressing a different way of identifying the same physical states in the actual world. This disagreement could be taken to mark the beginning of the controversy characteristic of contemporary philosophy of mind regarding the question whether the ontology of properties should be reconstructed on the intensive or extensive basis.Keywords: functionalism, materialism, multiple realizability, reductive theories of mind.
R. DESCARTES IR I. NEWTONAS: GAMTOS FILOSOFIJOS SISTEMŲ PANAŠUMAI IR SKIRTUMAI (LAIKO IR ERDVĖS ASPEKTAI)
Authors: Čiurlionis Jonas 
Published: January 2019

Erdvės ir laiko sampratų istorijoje I. Newtonas yra neabejotinai viena svarbiausių figūrų. Absoliučios erdvės ir laiko idėjos ilgą laiką buvo plačiai pripažintos ir realiai paneigtos tik XX a. pradžioje, atsiradus specialiajai reliatyvumo teorijai. Tačiau niutoniškajai mechanikai įsitvirtinti reikėjo nukonkuruoti R. Descartes’o gamtamokslines pažiūras. Kita vertus, ar gali būti, kad abiejų filosofų pažiūros yra ne tiek prieštaraujančios, kiek panašios? Ar gali būti, kad I. Newtonas pasinaudojo R. Descartes’o idėjomis, konstruodamas savo garsiuosius judėjimo dėsnius, kuriais konstatavo laiko ir erdvės absoliutumą? Šie probleminiai klausimai yra nagrinėjami straipsnyje.Reikšminiai žodžiai: erdvė, laikas, judėjimo dėsniai, reliatyvumas.

R. DESCARTES AND I. NEWTON: SIMILARITIES AND DIFFERENCES BETWEEN THEIR SYSTEMS OF NATURAL PHILOSOPHYJonas Čiurlionis
Summary Throughout the history of undertanding space and time, I. Newton is undoubtedly one of the most important figures. His ideas of absolute space and time were widely accepted and refused only in the beginning of the 20th century with the rise of special theory of reliativity. However, in order to be recognized, Newtonian mechanics had to win the competition against Cartesian natural philosophy. On the other hand, can it be that views of both philosophers are more similar than contradictory? Can it be that I. Newton used the ideas of R. Descartes while constructing his famous laws of motion – the foundation for the absolute space and time? These and similar problematic questions are discussed in the article.Keywords: space, time, laws of motion, relativity.
PAREITIS, FIZIKALISTINĖ REDUKCIJA IR PERKEISTOS KOKYBĖS
Authors: Dagys Jonas 
Published: January 2019

Funkcinės psichinių savybių analizės atveriama jų materialiojo įkūnijimo įvairovės galimybė verčia materialistinį monizmą sąmonės filosofijoje formuluoti ne psichinių ir fizinių savybių tapatumo, bet pirmųjų pareities nuo antrųjų tezę. Pareities sąvoka sąmonės filosofijoje išreiškia minimalius reikalavimus fizikalistinėms teorijoms – paneigus pareities fizikalizmą būtų paneigtos ir stipresnės fizikalizmo versijos. Straipsnyje tyrinėjama fizikalizmo kritika paremta vadinamuoju kokybių perkeitimo galimybės argumentu. Parodoma, kad, viena vertus, toks argumentas negali būti atremtas nuorodomis į empirinius duomenis, nes svarstoma hipotetinė situacija numano jos empirinį nestebimumą; kita vertus, jei svarstoma situacija iš tikrųjų yra galima, tai kokybinės psichinės charakteristikos niekaip nėra susaistytos funkciškai ar fiziologiškai aprašomais ryšiais, vadinasi, antireduktyvistinę išvadą galima grįsti svarstant ne tik atvejus, kai kokybės perkeistos, bet ir kai jų apskritai nėra. Pagrindiniai žodžiai: sąmonės filosofija, fizikalizmas, funkcionalizmas, pareitis, perkeistos kokybės.Supervenience, Physicalist Reduction and Inverted Qualia Jonas Dagys
SummaryFunctional analysis of mental properties reveals that these properties are multiply realizable by material properties. Therefore physicalism in philosophy of mind is formulated in terms of supervenience rather than in terms of identity. The concept of supervenience also expresses the minimal commitments of the physicalist theory – refutation of the supervenience physicalism would imply refutation of any stronger version of physicalism as well. The article analyzes the criticism of physicalism based on the possibility of inverted qualia. It is shown that, on the one hand, such possibility cannot be denied on empirical grounds, since the possibility in question is ex hypothesi unobservable; on the other hand, if this situation is in fact possible, then qualitative properties are independent of functional or physiological properties, and therefore the same antireductivist conclusion could be less controversially argued for on the basis of absent rather than inverted qualia.Keywords: philosophy of mind, physicalism, functionalism, supervenience, inverted qualia.ly: Calibri, sans-serif;">
PATYRIMO TERITORIJA
Authors: Šliogeris Arvydas 
Published: January 2019

Straipsnyje keliama hipotezė, kad patyrimas įmanomas ir savaip neišvengiamas tik tiesioginio juslumo teritorijoje, prie kurios fatališkai pririštas žmogus kaip štai šitas kūniškas individas, įeinantis į tiesioginį sąlyti su štai šituo daiktu, patyrimo akimirką atveriančiu savo nepašalinamą nežmogiškumą. Trumpas patyrimo apibūdinimas gali būti toks: tai bekalbė štai šito individo sandūra su absoliučiu nežmogiškumu, įsišaknijusiu vietovėje šiapus juslinio horizonto ir pasirodančiu daikto, kaip juslinės transcendencijos fenomeno, pavidalu. Taigi patyrimą reikia traktuoti kaip visišką instrumentinio santykio su daiktu priešybę. Tai reiškia, kad patyrimas negali būti pagaminamas ar kaip nors „padaromas“, todėl nuo Kanto laikų vyraujanti ir technomoksle įsitvirtinusi dirbtinio (laboratorinio) patyrimo, kaip pavyzdinio bet kokio patyrimo modelio, samprata turi būti atmesta. Pavyzdinė patyrimo teritorija yra ne laboratorija, fabrikas (ar jo prototipas – bažnyčia, dirbtuvė, vienuolyno celė, biblioteka), kompiuterio ekranas ar bet kokios rūšies „reality show“, o žmogaus rankų nepalytėti bekalbiai daiktai ir tokių daiktų ansambliai. Pagrindiniai žodžiai: individas, patyrimas, juslinė transcendencija, horizontas, instrumentinis santykis.The Territory of Experience Arvydas Šliogeris

SummaryThe author presents a hypothesis that experience is possible and even somehow inevitable exclusively in the area of direct sensuality. Man, as this particular body individuum, is fatally related to this area as he comes into direct contact with this particular thing that discloses its ineradicable non-humanity. Experience can be defined as a paralinguistic clash with absolute non-humanity which is rooted on this side of the sensual horizon and emerges in the form of a thing as a phenomenon of sensual transcendentality. Therefore, experience should be treated as a total opposite of instrumental relation with a thing. As experience cannot be produced or otherwise ‘made’, thus the conception of artificial (laboratorical) experience, which takes its origins from Kant and is rooted in techno-science, schould be discarded as an examplary model of any kind of experience. A specific area of experience should not be considered as a laboratory, a factory (or any of its prototypes such as church, workshop, monastery cell, library), a computer screen, or any other kind of ‘reality show’ but rather as mute things or ensembles of such things untouched by the human hand.Keywords: individuum, experience, sensual transcendence, horizon, instrumental relation.s-serif;">
Kauzaliniai veiksniai, veiksmo paskatos ir substantyvi autonomija: kritinis požiūris į moralinį agentą
Authors: Baē Murat 
Published: January 2019

Nors agento kaip autonomiško veikėjo (agency) sąvoka atrodo patrauklus laisvos valios galvosūkio sprendimas, ji susiduria vis-ą-vis su klausimu apie tai, koks yra tariamų veiksmo paskatų pobūdis. Šiame straipsnyje aš pirmiausia aptariu paradigminio posūkio, susijusio su agentu kaip autonomišku veikėju, reikšmę. Tačiau mano požiūriu, agento autonomijos teorijos vis dėlto nepajėgia patenkinamai paaiškinti daugelio mūsų veiksmų ir pasirinkimų paskatų. Siekdamas paaiškinti daugeriopą veiksmų ir veikėjų prigimtį, aš pavartoju naują „substantyvios autonomijos“ sąvoką ir tvirtinu, jog tai pamatinis ne tik žmogaus, bet ir visų gyvūnų, gebančių imtis veiksmo, prigimties ypatumas. Priežastys, lemiančios mūsų veiksmus, iš tiesų gali būti su jais susijusios nedeterministiškai ir visaapimančiai, tačiau autonomiškas veikėjas neretai veikia neturėdamas tam jokių sudėtingų (diskursyvių) paskatų, kuriomis neabejotinai remiasi žmonės.
Vaizduotiška sąmonė
Authors: Sabolius Kristupas 
Published: January 2019

Analizuojant vaizduotę laiko klausimas retokai patenka į akiratį. Fantazijos elementai dažniausiai nagrinėjami tarsi anapus laiko pakibusios sustabdyto laiko fotografijos. Taip nutinka todėl, kad net ir filosofiniuose svarstymuose linkstama vaizduotę apibendrinti su „sąmonės netikrovės“ rubrika. Straipsnyje, remiantis fenomenologiniu aprašymo metodu, aptinkama laikiška vaizduotės veikimo struktūra, taip pat atskleidžiamas dar didesnis įsivaizdavimo paradoksas. Fantazija nesutampa su transcendentalinio subjetyvumo egologiniu centru, bet dažnai patiriama kaip nepavaldi galinga funkcija, kuri yra ego pranokstanti kitybė, kažkas Kita, kas elgiasi savavališkai ir sukuria reflektyvios sąmonės dominavimo iliuziją.
KODĖL KAPITALIZMAS, KUR DEMOKRATIJA?
Authors: Bielskis Andrius 
Published: January 2019

Lietuvoje lyginamosios istorinės sociologijos požiūriu. – Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2008. – 744 p. – Santr. angl. – ISBN 978-9955-33-231-2.Why Capitalizm, where is Democracy?Andrius Bielskis
APIE FILOSOFIJOS IR MENO SĄSAJAS
Authors: Martinkus Vytautas 
Published: January 2019

Leonarda Jekentaitė. De profundis: psichoanalitinės filosofijos žvilgsniu apie mąstytojus ir menininkus [sudarytoja Rūta Brūzgienė]. – Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2007 (Vilnius: Petro ofsetas). – 519, [1] p., [28] iliustr. lap. – Santr. angl. – Tiražas [700] egz. – ISBN 978-9955-698-31-9.

On the Relations between Philosophy and ArtVytautas Martinkus
J. DELEUZE’O SKIRTUMO SAMPRATA
Authors: Žukauskaitė Audronė 
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojama Gilles’io Deleuze’o skirtumo samprata, suformuluota jo ankstyvosiose knygose Bergsonizmas, Skirtumas ir pakartojimas bei Prasmės logika. Skirtumo samprata, suformuluota knygose Skirtumas ir pakartojimas bei Prasmės logika, pagrįstai gali būti interpretuojama poststruktūralizmo teorijos kontekste. Deleuze’o siekis konceptualizuoti „skirtumą savyje“ daug kuo panašus į Jacques’o Derrida pastangas apibrėžti „pirminį différance“. Skirtumo samprata, suformuluota knygoje Bergsonizmas, yra visiškai originali, nes Deleuze’as skirtumą suvokia ne tik kaip signifikacijos sąlygą, bet ir kaip virtualumo ir aktualumo diferenciacijos procesą. Šiuo požiūriu galime teigti, jog knygoje Bergsonizmas aptariama skirtumo samprata yra daug platesnė, nes čia skirtumas suvokiamas ne tik kaip reikšmės ir prasmės kūrimo, bet ir kaip pačios tikrovės aktualizavimo principas. Pagrindiniai žodžiai: skirtumas, pakartojimas, prasmės serijos, virtualumas, aktualumas.Deleuze’s Notion of DifferenceAudronė Žukauskaitė
SumkmaryGilles Deleuze can be considered as a “philosopher of difference” along with other poststructuralists like Jacques Derrida, Julia Kristeva, Luce Irigaray, Jean-Franēois Lyotard. Though there are some other voices, like that of Todd May’s, to say that Deleuze is “not a thinker of difference at all”, we can still argue that Deleuze creates a very original notion of difference, which develops further not only modern definitions of difference (Hegel, Nietzsche) but also the poststructuralist notion of signification as differentiation. The notion of difference, formulated in Difference and Repetition and The Logic of Sense, can be still interpreted in the poststructuralist context and compared with Derrida’s quasi-concept of différance. By contrast, the notion of difference formulated in Bergsonism relates not to the process of signification, but to the process of differentiation between the actual and the virtual. In this respect, we can say that the notion of difference developed in Bergsonism can be considered, not only as the principle of organization of sense, but also as the principle of actualization and creation of reality. Keywords: difference, repetition, sense series, the virtual, the actual.
L. WITTGENSTEINO ESTETIKOS PAMOKOS
Authors: Pučiliauskaitė Saulenė 
Published: January 2019

Straipsnyje aptariamos L. Wittgensteino mintys apie estetiką. Pagrindinis dėmesys yra skiriamas 1938-ųjų metų paskaitoms, t. y. estetikai, kylančiai iš „lingvistinio posūkio“. „Lingvistinio posūkio“ estetikos sritimi tampa žodžio „gražus“ vartojimo sritis. Straipsnyje pateikiamos skirtingų estetikos lygmenų aptartys bei paties Witttgensteino – neįvykusio menininko – mintys apie meninės kūrybos praktiką. Joje svarbiausios yra originalumo ir genialumo sąvokos. Pagrindiniai žodžiai: estetika, grožis, menas, originalumas, genialumas.Wittgenstein’s Lessons of AestheticsSaulenė Pučiliauskaitė
Summary The article discusses Wittgenstein’s thoughts about aesthetics. The focus is laid on his lectures of 1938, where he develops a new notion of aesthetics. We calls it the ‘aesthetics of the linguistic turn’. The area of such an aesthetics is the linguistic use of the word ‘beautiful’ in all possible situations. The article investigates different levels of this use and also discusses Wittgenstein’s – who had a certain artistic praxis –thoughts about real aesthetic activities. The central items of this discussion are originality and geniality. Keywords: aesthetics, beauty, art, originality, geniality.
FILOSOFIJA IR POLITIKA ATGIMIMO EPOCHOJE
Authors: Nekrašas Evaldas 
Published: January 2019

Straipsnyje, apžvelgus kai kuriuos bendruosius filosofijos ir politikos santykio klausimus, siekiama išaiškinti, kodėl Lietuvos politinio atgimimo laikotarpiu, 1988–1993 metais, jos filosofai, atstovavę disciplinai, laikytai sovietinės valdžios ideologine atrama, aktyviai įsitraukė į politinę veiklą, kurios tikslas buvo Lietuvos išlaisvinimas iš tos valdžios. Tuo tikslu analizuojama filosofijos padėtis okupuotoje Lietuvoje ir pirmiausia, Vilniaus universitete. Bandoma atsakyti į klausimą, kuo ji skyrėsi nuo filosofijos padėties kitose TSRS aukštosiose mokyklose. Nagrinėjami veiksniai, lėmę gan aukštą filosofų prestižą Lietuvoje, turėję įtakos jų įsitraukimui į politinius Atgimimo procesus ir aktyviam dalyvavimui valstybingumo atkūrime ir nepriklausomybės įtvirtinime. Glaustai aptariami kai kurie pastarųjų šešių dešimtmečių filosofijos raidos Lietuvoje periodizacijos aspektai. Pagrindiniai žodžiai: Lietuva, Atgimimas, filosofija, politika, marksizmas.Philosophy and Politics in the Epoch of RebirthEvaldas Nekrašas
SummaryAfter examining shortly some general issues concerning relation of philosophy to politics, the author of the article makes an attempt to answer the question why during the period of Lithuania’s political rebirth, in the years 1988–1993, Lithuanian philosophers representing a discipline which in its Marxist form had been regarded as an ideological basis of the Soviet rule took a vigorous part in political activities aiming at liberation from that rule. With this aim in mind, analysis of the situation of philosophy in occupied Lithuania is presented. A special emphasis is put on the situation at Vilnius University. An attempt is being made to explain why and in which respect it was different from that at other universities in the Soviet Union. The factors that were responsible for a relatively high reputation of philosophers among Lithuanian reading public are examined. Exactly that high reputation and the developed sense of responsibility explains why philosophers were so eager to join the popular movement aiming at the liberation of Lithuania, were able to become its distinguished leaders and play a very important role in the political rebirth and the consolidation of the regained independence. Some issues related to the periodization of the development of Lithuanian philosophy during the last six decades are also put under scrutiny. Key words: Lithuania, Rebirth, philosophy, politics, Marxism.