bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
PEMANFAATAN CITRA LANDSAT 8 UNTUK MEMETAKAN PERSEBARAN LAMUN DI WILAYAH PESISIR PULAU BATAM
Authors: Sari Dewi Puspa , Lubis Muhammad Zainuddin 
Published: May 2018

Satelit landsat 8 memberikan informasi (citra/gambar/foto peta) secara gratis yang bisa di unduh dari website resmi. Peneliti menggunakan beberapa software seperti ENVI, ER MAPPER, dan ArcGIS yang merupakan software untuk pengolahan citra. Analisis Lyzenga digunakan untuk pengkoreksian kolom perairan agar kenampakan objek pada sensor satelit menjadi lebih baik. Penelitian dilakukan pada bulan Agustus 2016 dengan menggunakan metode Lyzenga, koreksi citra, serta klasifikasi. Hasil penelitian ini menunjukan adanya hubungan dari sebaran vertikal telah didapatkan bahwa stasiun yang paling lemah terletak pada daerah piayu, dari semua stasiun kecerahan tertinggi berada pada daerah Nongsa, DO tertinggi di daerah Piayu dan suhu tertinggi di daerah Sekupang. Hubungan korelasinya dari semua stasiun memiliki hubungan yang negatif/ lemah. Namun dari semua stasiun yang paling kuat hubungannya terletak di daerah nongsa. Hal ini menyebabkan tidak ditemukan lamun yang hidup secara monospesifik dan daerah tersebut belum mengalamin ganguan ekologis secara nyata. Karakteristik habitat, struktur komunitas, ancaman dan rencana sebaran lamun ikut dibahas.
STRUKTUR KOMUNITAS HUTAN MANGROVE DI TELUK DODINGA, KABUPATEN HALMAHERA BARAT PROVINSI MALUKU UTARA
Authors: Akbar Nebuchadnezzar , Marus Ikbal , Haji Irfan , Abdullah Suparto , Umalekhoa Sabaria , Ibrahim Fardan S , Ahmad Muhajirin , Ibrahim Abjan , Kahar Alfiansyah , Tahir Irmalita 
Published: May 2018

Mangrove merupakan salah satu ekosistem penting di kawasan pesisir. Pemanfaatan yang berlebihan dapat menurunkan kuantitas dan kualitas ekosistem mangrove. Tujuan penelitian ini adalah mengetahui kondisi ekosistem mangrove berdasarkan struktur komunitas. Pengambilan contoh mangrove, dilakukan dengan menggunakan metode transect quadrant dan “spot check” (Bengen, 2004). Berdasarkan hasil penelitian ditemukan 12 spesis mangrove yang berasal dari 5 famili. Struktur vegetasi hutan mangrove menunjukan nilai tertinggi untuk kategori kerapatan terdapat pada stasiun I yakni dengan nilai 9,50 ind/ m2 dan diikuti oleh stasiun II dengan nilai 6,78 ind/ m2 serta nilai terendah terdapat pada stasiun III yaitu 6,56 ind/m2. Struktur komunitas hutan mangrove di Teluk Dodinga berdasarkan indeks ekologi (nilai kerapatan, frekuensi jenis, tutupan dan nilai penting) cukup baik, sedangkan keanekaragaman spesies mangrove termasuk dalam kategori sedang. Secara umum kondisi lingkungan masih sesuai dengan kriteria habibat mangrove
STUDI IDENTIFIKASI KERUSAKAN WILAYAH PESISIR DI KABUPATEN MUKOMUKO PROVINSI BENGKULU
Authors: Zamdial Zamdial , Hartono Dede , Bakhtiar Deddy , Nofridiansyah Eko 
Published: May 2018

Kabupaten Mukomuko berada di Provinsi Bengkulu yang mempunyai wilayah pesisir dengan panjang garis pantai ± 98, 218 km. Dinamika alam yang terjadi pada beberapa tahun terakhir, seperti halnya perubahan iklim dan tekanan dari manusia yang makin parah memberi dampak yang nyata terhadap kondisi wilayah pesisir. Fenomena yang dijumpai adalah terjadinya kerusakan diwilayah pesisir yang semakin cepat. Penelitian ini bertujuan untuk mengindentifikasi kerusakan yang terjadi disepanjang wilayah pesisir Kabupaten Mukomuko, Provinsi Bengkulu dan memetakan lokasi wialayah pesisir yang sudah rusak. Penelitian ini dilakukan selama 15 hari pada bulan Oktober 2014. Penelitian dilakukan dengan metode survei yang meliputi kegiatan observasi lapangan, wawancara dan dokumentasi kondisi kerusakan wilayah pesisir. Data hasil penelitian dianalisis secara deskriptif. Untuk mengindentifikasi kerusakan wilayah pesisir digunakan analisis Indeks Kerentanan Pantai (IKP). Hasil penelitian menunjukkan bahwa terdapat 9 lokasi kerusakan wilayah pesisir di Kabupaten Mukomuko dengan IKP secara berturut-turut yaitu Pantai Air Hitam-TWA (IKP=12), Pantai Air Rami (IKP=13,9), Rawa Bangun (IKP=14,7), Pantai Retak Ilir (IKP=17), Hutan Suaka Alam Mukomuko (IKP=19,6), Pantai Desa Air Dikit (IKP=19,6), Desa Pasar Bantal (IKP=24), Pantai Desa Air Buluh (IKP=22,6), dan Pantai Pasar Ipuh (IKP=55,1). Nilai IKP yang tertinggi adalah 55,1 dan yang terendah adalah 12. Wilayah pesisir Kabupaten Mukomuko secara umum sudah mengalami degradasi. Penyebab degradasi antara lain adalah rusaknya hutan pantai, alih fungsi lahan, abrasi, perubahan morfologi pantai dan pembangunan fisik.
QCD phase diagram from chiral symmetry restoration: analytic approach at high and low temperature using the Linear Sigma Model with Quarks
Authors: Hernandez Luis , Ayala Alejandro , Hernandez-Ortiz Saul 
Published: May 2018

We use the linear sigma model with quarks to study the QCD phase diagram from the point of view of chiral symmetry restoration. We compute the leading order effective potential for high and low temperatures and finite quark chemical potential, up to the contribution of the ring diagrams to account for the plasma screening effects. We fix the values of the model couplings using physical values for the input parameters such as the vacuum pion and sigma masses, the critical temperature at vanishing quark chemical potential and the conjectured end point value of the baryon chemical potential of the transition line at vanishing temperature. We find that the critical end point (CEP) is located at low temperatures and high quark chemical potentials $(\mu^{\text{CEP}}>320\ {\mbox{MeV}},T^{\text{CEP}}<40\ {\mbox{MeV}})$.
План дій України з антимікробної резистентності
Authors: Salmanov A.G. 
Published: May 2018

План дій України з антимікробної резистентності (далі — План дій) розроблено Всеукраїнською асоціацією інфекційного контролю та антимікробної резистентності спільно з Національною медичною академією післядипломної освіти імені П.Л. Шупика. План дій визначає ціль, принципи, основні напрям- ки вдосконалення національної системи контролю та профілактики інфекцій, пов’язаних з наданням медичної допомоги (ІПМД), та антимікробної резистентності (АМР) патогенів цих інфекцій, механізми забезпечення її функціонування, а також очікуваний соціально-економічний ефект.
План дій наголошує на необхідності впровадження ефективного підходу «Єдине здоров’я» (принцип, згідно з яким здоров’я людей, тварин та навколишніх екосистем взаємопов’язане), що передбачає координацію між різними секторами та суб’єктами, зокрема спеціалістами з медицини, ветеринарії, сільського господарства, екології та добре поінформованими споживачами. План дій визнає та вра- ховує різноманітні ресурси, доступні для протидії резистентності до антибактеріальних препаратів.
Мета цього Плану дій — забезпечення якомога тривалішої безперервності успішного лікування та профілактики інфекційних захворювань завдяки ефективним та безпечним препаратам, які проходять контроль якості, застосовуються відповідально й доступні для всіх, хто їх потребує.
Основні завдання Плану дій України: а) удосконалити нормативне, правове та методичне забезпечен- ня системи профілактики ІПМД, лабораторну діагностику й моніторинг АМР, б) покращити обізнаність і розуміння резистентності до антимікробних препаратів через ефективну комунікацію, просвітницькі заходи та навчання, в) зміцнити знання та доказову базу шляхом епіднагляду та дослідження, г) змен- шити поширеність інфекцій завдяки ефективним санітарно-гігієнічним заходам профілактики інфекцій, д) оптимізувати застосування антимікробних препаратів у медицині та ветеринарії.
У результаті реалізації Плану дій очікується зниження кількості інфекцій, спричинених резистентними штамами мікроорганізмів, смертності, інвалідності та ускладнень від ІПМД, унаслідок чого збільшиться трудовий потенціал нації за рахунок зниження тимчасової і постійної втрати працездатності населення в результаті захворювань, підвищиться безпека пацієнтів і персоналу в процесі надання медичної допомоги.
Антибіотикорезистентність нозокоміальних штамів Pseudomonas aeruginosa в хірургічних стаціонарах України: результати багатоцентрового дослідження (2011-2015 рр.)
Authors: Salmanov A.G. , Verner O.M. 
Published: May 2018

Мета роботи — вивчити антибіотикорезистентність клінічних штамів Pseudomonas aeruginosa, виді- лених у пацієнтів, госпіталізованих у хірургічні стаціонари у різних регіонах України.
Матеріали і методи. Досліджено 279 620 клінічних штамів P. aeruginosa, виділених від пацієнтів, госпіталізованих у 2011—2015 рр. у хірургічні відділення 42 багатопрофільних стаціонарів у 24 областях України, а також у м. Києві. Вивчено чутливість штамів P. aeruginosa до 36 антибіотиків (пеніцилін, ампіцилін, амоксицилін, оксацилін, ампіцилін/сульбактам, амоксицилін/клавуланат, цефазолін, цефалексин, цефуроксим, цефоперазон, цефотаксим, цефтріаксон, цефтазидим, цефепім, іміпенем, меропенем, гентаміцин, амікацин, тобраміцин, нетилміцин, еритроміцин, кларитроміцин, азитроміцин, лінкоміцин, кліндаміцин, тетрациклін, доксициклін, ванкоміцин, рифампіцин, офлоксацин, левофлоксацин, ломеф- локсацин, гатифлоксацин, ципрофлоксацин, пефлоксацин, норфлоксацин) відповідно до рекомендацій Національного комітету США з клінічних лабораторних стандартів.
Результати та обговорення. У хірургічних стаціонарах України 39,6 % штамів P. aeruginosa виявили резистентність до всіх досліджених антибіотиків. Найактивнішими щодо штамів P. aeruginosa були меропенем, тобраміцин, іміпенем та левофлоксацин. Високий рівень резистентності спостерігали до пеніциліну (66,6 %), еритроміцину (60,3 %), рифампіцину (58,2 %), тетрацикліну (56,8 %), азитроміцину (54,6 %), амоксициліну (53,8 %), цефалексину (52,4 %), ампіциліну/сульбактаму (51,2 %), кларитроміцину (51,0 %) та пефлоксацину (50,4 %).
Висновки. Антибіотикорезистентність нозокоміальних штамів P. aeruginosa в досліджених стаціонарах є серйозною терапевтичною та епідеміологічною проблемою. Найбільшою активністю до нозокоміальних штамів P. aeruginosa характеризуються іміпенем та меропенем. З огляду на постійні зміни рівня резистентності нозокоміальних штамів P. aeruginosa в регіонах України необхідно у кожному стаціонарі здійснювати постійний моніторинг за резистентністю до дії антибіотиків і на підставі отриманих даних розробити лікарняний формуляр антибіотиків. Тактику використання антибіотиків у кожному хірургічному стаціонарі слід визначати залежно від локальних даних резистентності до протимікробних препаратів. Необхідно організувати систему епідеміологічного нагляду за мікробною резистентністю на локальному, регіональному та національному рівнях.
Боротьба з резистентністю до антибіотиків на принципах концепції «Єдине здоров’я»
Authors: Salmanov A.G. , Muzyka V.P. 
Published: May 2018

Частота інфекцій, спричинених антибіотикорезистентними бактеріями, збільшується серед населення і в медичних установах, тому ці інфекції є важливою медико-санітарною проблемою, яка кидає виклик системам охорони здоров’я в різних країнах. Унаслідок надмірного та неправильного застосування антибіотиків у бактерій, які містяться в організмі людей і тварин, може розвинутися стійкість до цих препаратів, тому інфекції, котрі раніше добре піддавалися лікуванню антибіотиками, стає важко, а іноді — неможливо вилікувати.
Для забезпечення ефективності лікування необхідно терміново вжити заходів з протидії подальшому формуванню та поширенню стійкості до антибіотиків унаслідок їх застосування у багатьох галузях. Оскільки стійкість не має екологічних, галузевих або географічних кордонів, її поява в одній галузі призводить до формування резистентності в інших галузях. Національні керівні органи, ветеринарні працівники, фермери, лікарі та пацієнти відіграють ключову роль у збереженні активності антибіотиків.
Висвітлено можливості для запобігання і стримування стійкості до антибіотиків на національному та міжнародному рівнях, зокрема регламентацію раціонального застосування антибіотиків у медицині, ветеринарії, сільському господарстві та виробництві харчових продуктів, підготовку фахівців, нагляд за тенденціями в резистентності та застосуванні антибіотиків, поширення інформації, проведення наукових досліджень, освітню та роз’яснювальну роботу для привернення уваги до проблеми. Запропоновано можливі шляхи для розробки цілісного міжвідомчого та мультидисциплінарного підходу на принципах концепції «Єдине здоров’я» для вирішення цієї важливої проблеми.
Резистентність до антибіотиків та біоцидів
Authors: Salmanov A.G. 
Published: May 2018

Резистентність бактеріальної патогенної мікрофлори до антибіотиків збільшується, що призводить до терапевтичних невдач при лікуванні інфекційних захворювань людини і тварин. Це спостерігається в усіх країнах. Бактерії здатні швидко адаптуватися до нових умов довкілля та виживають при впливі протимікробних засобів завдяки розвитку різних механізмів резистентності. Резистентність бактерій до дії протимікробних засобів зростає пропорційно збільшенню застосування засобів протимікробної дії. На відміну від проблеми резистентності до антибіотиків, актуальність проблеми стійкості бактерій до біоцидів встановлено відносно недавно.
Деякі механізми резистентності до біоцидів та антибіотиків є спільними. Результати бактеріологічних, біохімічних та генетичних досліджень свідчать про те, що застосування активних молекул у продуктах біоцидної дії може призвести до збільшення кількості штамів бактерій, резистентних до антибіотиків. Селективний стрес, спричинений впливом біоцидів, може зумовлювати виникнення нових механізмів резистентності бактерій та їх поширення. Деяким біоцидам притаманна властивість сприяти збереженню мобільних генетичних елементів, носіїв генів, які кодують перехресну резистентність до біоцидів та антибіотиків. Поширення цих мобільних елементів, їх генетична організація та здатність до накопичення в біоплівках забезпечують умови, в яких підвищується потенційний ризик розвитку перехресної резистентності до антибіотиків та біоцидів.
Через недостатність точних даних, зокрема щодо кількості антибіотиків та біоцидів, які використа- но, неможливо визначити, які саме біоциди найбільше підвищують ризик виникнення резистентності до антибіотиків. Припускають, що механізм розвитку резистентності бактерій запускається завдяки горизонтальній передачі генів та паралельному каскаду регулюючих сигналів, стимульованих впливом хімічних сполук, які діють як біоциди. Необхідно провести додаткові дослідження для визначення механізмів розвитку перехресної резистентності, виникнення резистентних до антибіотиків бактерій під впливом біоцидів у різних галузях їх застосування (наприклад, у медицині, ветеринарії, харчовій промисловості, при виготовленні косметичної продукції та інших споживчих товарів).
Operative and consultative proportions of neurosurgical disease worldwide: estimation from the surgeon perspective
Authors: Dewan Michael C. , Rattani Abbas , Baticulon Ronnie E. , Faruque Serena , Johnson Walter D. , Dempsey Robert J. , Haglund Michael M. , Alkire Blake C. , Park Kee B. , Warf Benjamin C. , Shrime Mark G. 
Published: May 2018

OBJECTIVEThe global magnitude of neurosurgical disease is unknown. The authors sought to estimate the surgical and consultative proportion of diseases commonly encountered by neurosurgeons, as well as surgeon case volume and perceived workload.METHODSAn electronic survey was sent to 193 neurosurgeons previously identified via a global surgeon mapping initiative. The survey consisted of three sections aimed at quantifying surgical incidence of neurological disease, consultation incidence, and surgeon demographic data. Surgeons were asked to estimate the proportion of 11 neurological disorders that, in an ideal world, would indicate either neurosurgical operation or neurosurgical consultation. Respondent surgeons indicated their confidence level in each estimate. Demographic and surgical practice characteristics—including case volume and perceived workload—were also captured.RESULTSEighty-five neurosurgeons from 57 countries, representing all WHO regions and World Bank income levels, completed the survey. Neurological conditions estimated to warrant neurosurgical consultation with the highest frequency were brain tumors (96%), spinal tumors (95%), hydrocephalus (94%), and neural tube defects (92%), whereas stroke (54%), central nervous system infection (58%), and epilepsy (40%) carried the lowest frequency. Similarly, surgery was deemed necessary for an average of 88% cases of hydrocephalus, 82% of spinal tumors and neural tube defects, and 78% of brain tumors. Degenerative spine disease (42%), stroke (31%), and epilepsy (24%) were found to warrant surgical intervention less frequently. Confidence levels were consistently high among respondents (lower quartile > 70/100 for 90% of questions), and estimates did not vary significantly across WHO regions or among income levels. Surgeons reported performing a mean of 245 cases annually (median 190). On a 100-point scale indicating a surgeon’s perceived workload (0—not busy, 100—overworked), respondents selected a mean workload of 75 (median 79).CONCLUSIONSWith a high level of confidence and strong concordance, neurosurgeons estimated that the vast majority of patients with central nervous system tumors, hydrocephalus, or neural tube defects mandate neurosurgical involvement. A significant proportion of other common neurological diseases, such as traumatic brain and spinal injury, vascular anomalies, and degenerative spine disease, demand the attention of a neurosurgeon—whether via operative intervention or expert counsel. These estimates facilitate measurement of the expected annual volume of neurosurgical disease globally.
Endovascular thrombectomy can be beneficial to acute ischemic stroke patients with large infarcts
Authors: Jiang Shaowei , Peng Ya , Jing Chao-hui , Fei Ai-hua , Wang Hai-rong , Gao Cheng-jin , Chen Miao , Li Yi , Pan Shuming 
Published: May 2018

OBJECTIVEThis study aimed to assess whether patients with acute ischemic stroke (AIS) and large infarct lesions benefit from reperfusion management. To determine the efficacy of different recanalization managements on AIS patients with Alberta Stroke Program Early CT Score (ASPECTS) < 6, the authors retrospectively analyzed hospitalized patients with AIS.METHODSEighty-nine patients with AIS and ASPECTS < 6 were screened from 13,285 hospitalized patients treated by thrombolysis, thrombectomy, or conventional care in two stroke medical centers. Logistic regression or Fisher’s exact test was performed for comparison of the outcome and risk events between patients treated by thrombectomy (or thrombolysis) and conventional care. The modified Rankin Scale (mRS) score was used to assess the major clinical outcome of patients 3 months after disease onset. Disease outcome was also examined by analyzing symptom improvement at discharge. In particular, mortality and symptomatic intracranial hemorrhage (sICH) were evaluated as risk factors.RESULTSThis study included 21 patients who received thrombolysis, 36 patients receiving thrombectomy, and 32 patients receiving conventional treatment. Among these 3 treatments, only the thrombectomy group clearly showed the most encouraging clinical outcome (mRS score 0–2; p < 0.05, Fisher’s exact test) and marked improvement (OR 25.84, 95% CI 2.44–273.59) compared with conventional treatment. It is noteworthy that the mortality rate of the thrombectomy and thrombolysis group was similar to that of the conventional group, and thrombectomy and thrombolysis increased the risk of sICH in comparison with conventional care (p < 0.05, Fisher’s exact test).CONCLUSIONSPatients with AIS and ASPECTS < 6 definitely benefited from thrombectomy with higher sICH risk, whereas thrombolysis management showed similar efficacy to the control group.
Continuous infusion of low-dose unfractionated heparin after aneurysmal subarachnoid hemorrhage: a preliminary study of cognitive outcomes
Authors: James Robert F. , Khattar Nicolas K. , Aljuboori Zaid S. , Page Paul S. , Shao Elaine Y. , Carter Lacey M. , Meyer Kimberly S. , Daniels Michael W. , Craycroft John , Gaughen John R. , Chaudry M. Imran , Rai Shesh N. , Everhart D. Erik , Simard J. Marc 
Published: May 2018

OBJECTIVECognitive dysfunction occurs in up to 70% of aneurysmal subarachnoid hemorrhage (aSAH) survivors. Low-dose intravenous heparin (LDIVH) infusion using the Maryland protocol was recently shown to reduce clinical vasospasm and vasospasm-related infarction. In this study, the Montreal Cognitive Assessment (MoCA) was used to evaluate cognitive changes in aSAH patients treated with the Maryland LDIVH protocol compared with controls.METHODSA retrospective analysis of all patients treated for aSAH between July 2009 and April 2014 was conducted. Beginning in 2012, aSAH patients were treated with LDIVH in the postprocedural period. The MoCA was administered to all aSAH survivors prospectively during routine follow-up visits, at least 3 months after aSAH, by trained staff blinded to treatment status. Mean MoCA scores were compared between groups, and regression analyses were performed for relevant factors.RESULTSNo significant differences in baseline characteristics were observed between groups. The mean MoCA score for the LDIVH group (n = 25) was 26.4 compared with 22.7 in controls (n = 22) (p = 0.013). Serious cognitive impairment (MoCA ≤ 20) was observed in 32% of controls compared with 0% in the LDIVH group (p = 0.008). Linear regression analysis demonstrated that only LDIVH was associated with a positive influence on MoCA scores (β = 3.68, p =0.019), whereas anterior communicating artery aneurysms and fevers were negatively associated with MoCA scores. Multivariable linear regression analysis resulted in all 3 factors maintaining significance. There were no treatment complications.CONCLUSIONSThis preliminary study suggests that the Maryland LDIVH protocol may improve cognitive outcomes in aSAH patients. A randomized controlled trial is needed to determine the safety and potential benefit of unfractionated heparin in aSAH patients.
Treatment of atlantoaxial dislocations among patients with cervical osseous or vascular abnormalities utilizing hybrid techniques
Authors: Wang Shenglin , Tian Yinglun , Diebo Bassel G. , Horn Samantha R. , Passias Peter G. 
Published: May 2018

OBJECTIVEMost cervical fixations for atlantoaxial dislocation (AAD) are bilateral and symmetric; however, in the setting of osseous and vascular deformity at the craniovertebral junction, asymmetrical and hybrid fixations are used as “salvage” techniques. Because of the rarity of these cases, hybrid cervical fixations for AAD have not been fully explored. The aim of this study was to evaluate the clinical feasibility and outcomes of posterior hybrid cervical fixations for AAD.METHODSTwenty-one AAD cases were retrospectively studied; 18 had cervical myelopathy with Japanese Orthopaedic Association (JOA) scores ranging from 9 to 16 (mean 13.5). Hybrid fixation techniques included unilateral pedicle screws, transarticular screws, C-2 laminar screws, cervical lateral mass screws, and spinous process screws. During the same period, 82 AAD cases, treated using symmetric traditional fixations, were analyzed as controls.RESULTSAtlantoaxial fixation was performed in 11 cases, while occiput-cervical fixation was used in 10 cases. All cases achieved solid osseous fusion. Anatomical reduction was achieved in 20 cases (95.2%). All 18 cases with myelopathy showed postoperative improvement, with JOA scores ranging from 13 to 17 (mean 15.5). Three cases (14.2%) experienced complications, including delayed wound healing, CSF leakage, and fixation loosening. Hybrid fixation techniques showed significantly greater estimated blood loss when compared with controls (208.1 ± 19.30 ml vs 139.63 ± 8.75 ml, p = 0.001). Operative duration (125.38 ± 6.29 min vs 119.41 ± 3.77 min, p = 0.464), complication rates (14.3% vs 4.9%, p = 0.148), and JOA improvement rates (61% ± 7% vs 49% ± 4%, p = 0.161) showed no significant differences.CONCLUSIONSFor ADD with osseous or vascular deformity, posterior cervical reduction and stabilization can be achieved using hybrid techniques, resulting in comparable clinical results to symmetric traditional fixation.