bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Sevoflurane for the treatment of refractory status epilepticus in the critical care unit
Authors: Romagnoli Stefano , Villa Gianluca , Ricci Zaccaria , Marra Fabio , Amantini Aldo 
Published: June 2018

SummaryA 50‐year‐old woman with liver failure was admitted to critical care for refractory status epilepticus (RSE). Following tracheal intubation, sevoflurane was administered via the MIRUSTM system (Pall Medical, Dreieich, Germany). Following incremental increases in minimum alveolar concentration (MAC) from 0.3 to 1.0, there was a suppression of motor activity and continuous electroencephalogram (EEG) monitoring revealed suppression of seizure activity. Sevoflurane was progressively reduced to 0.3 MAC and the EEG recovered. Forty‐eight hours later, sevoflurane was discontinued followed by extubation. The patient was discharged from hospital a further 48 hours later. We argue that volatile anaesthetics can be titrated to a continuously monitored EEG in cases of RSE. Moreover, there now exists technology to safely and accurately administer volatile anaesthetics, which may have certain advantages over intravenous agents, in the critical care environment.
Groundwater capacity of a flysch-type aquifer feeding springs in the Outer Eastern Carpathians (Poland)
Authors: Płaczkowska Eliza , Siwek Janusz , Maciejczyk Karolina , Mostowik Karolina , Murawska Magdalena , Rzonca Bartłomiej 
Published: June 2018

Abstract
The aim of the study is to assess the capacity of the flysch aquifer feeding springs in the Outer Eastern Carpathians using spring recession curves. The four selected springs are located in an area generally believed to be poor in groundwater. However, the selected springs were characterized by remarkably high average discharge of 3.2–9.6 L s−1. Recession coefficients were estimated which enabled an aquifer capacity and groundwater residence time assessment. Despite similarities in elevation, precipitation, and lithology in the study area, a substantial variation in the recession coefficients and aquifer parameters was found. The average aquifer capacity of groundwater subsystems strongly varied in the small study area (4.9–49 m3 × 103). The mean groundwater residence time varied from 11 days to 50 days depending on the volume of groundwater drained by the springs. Differences in discharge, recession coefficients, groundwater capacity, and residence time were related to recharge areas of different size. Simple relationships between the topographic catchment areas of springs and their hydrologic parameters can become altered by local structural features: faults and fissures. The study demonstrates that tectonically produced structures may facilitate a larger supply of groundwater and the occurrence of high-discharge springs in a given area.
A questão prioritária de constitucionalidade do direito francês
Authors: Ferreira Lívia Da Silva 
Published: June 2018

<p class="Standard"><strong>RESUMO:</strong></p><p class="Standard"><strong></strong> O modelo francês serviu por anos como único exemplo no qual o controle de constitucionalidade era realizado de maneira preventiva. Em 2008 foi aprovada uma Lei Constitucional com o intuito de modernizar as instituições políticas da França, na qual estava incluída a criação do controle de constitucionalidade <em>a posteriori</em>, que mais tarde foi chamado de Questão Prioritária de Constitucionalidade - QPC. Esse mecanismo tem com principal objetivo conferir aos particulares a prerrogativa de contestar a constitucionalidade de um dispositivo legal que julguem ser violador de seus direitos e liberdades garantidos constitucionalmente. O presente trabalho tem como objetivo efetuar uma breve análise dos fatores que antecederam e influenciaram a reforma supracitada, além apontar consequências e dos efeitos gerados pela criação da QPC no direito francês.</p><p class="Standard" align="left"> </p><p class="Standard"><strong>ABSTRACT:</strong></p><p class="Standard"><strong> </strong>The French system of judicial review is very specific and for years was used as an example of the only system in which the compatibility exam between laws and the Constitution was performed preventively. In 2008 a constitutional amendment was approved in attempt to modernize the political institutions of France. One of its modernizing measures was the judicial review <em>a posteriori</em>, that later was called Priority Question of Constitutionality or priority preliminary rulings on the issue of constitutionality – QPC. This mechanism aims to confer on individuals the right to challenge the constitutionality of a legal provision they deem to be violating their constitutionally guaranteed rights and freedoms. The main goal of this essay is examine the factors that preceded and influenced this reform and the effects and consequences caused by QPC in French Law.</p><p class="Standard"><strong> </strong></p>
Entrevista com a Professora Ana Lúcia de Lyra Tavares
Authors: Dutra Deo Campos , Ribas Vieira José 
Published: June 2018

<p> </p><p><strong>RESUMO: </strong>Entrevista com a Professora Ana Lúcia de Lyra Tavares, professora assistente da Pontifícia Universidade Católica do Rio de Janeiro, Rio de Janeiro, RJ, Brasil</p><p> </p><p><strong>ABSTRACT: </strong>Interview with Ana Lúcia de Lyra Tavares, assistant professor at Pontifícia Universidade Católica do Rio de Janeiro, Rio de Janeiro, RJ, Brasil</p><div> </div>
Direito transnacional do trabalho e constituição global
Authors: Ojeda Avilés Antonio 
Published: June 2018

<p class="Standard"><span lang="PT-BR"><strong>RESUMO:</strong></span></p><p class="Standard">Trata-se de artigo que pretende enfrentar o surgimento do chamado Direito Transnacional do Trabalho, como ramo autônomo do Direito, a partir da análise de seus interlocutores e da vinculatividade de sua atuação. Para tanto, examinamse os fatores que culminaram no fenômeno sob análise, tais como a globalização digital e econômica e a repercussão e a violação mundial das violações aos direitos humanos. Os pontos de partida são diversos episódios de danos causados por transnacionais no último século. O estudo teve por objetivo lançar luz no fenômeno cada vez mais comum e forte decorrente da atuação das transnacionais em um mercado globalizado. </p><p> </p><p><strong>ABSTRACT:</strong></p><p>The present article intends to deal with the emergence of the so-called Transnational Labor Law, understood as an autonomous branch of the Law. The analysis is focused on transnational actors and the binding character of their actions. It is examined the factors that resulted in the phenomenon under analysis, such as digital and economic globalization and the repercussion and global violation of human rights. The points of departure are several instances of damages caused by transnational employers in the last century. The objective of this study was to shed light on the increasingly common phenomenon that result from the action of transnational actors on a globalized world. </p><p> </p><p><strong>Errata: </strong>O artigo foi recebido em maio 17, 2018 e aceito em maio 18, 2018</p>
Проблема гастроптозу як прояву недиференційованої дисплазії сполучної тканини у практиці дитячого гастроентеролога
Authors: Shulhai O.M. , Kabakova A.B. , Klym L.A. , Shulhai A.-M.A. , Glushko K.T. 
Published: June 2018

Авторами описано клінічні випадки захворювань на недиференційовану дисплазію сполучної тканини у дівчаток віком 10 і 15 років. Дана патологія є досить поширеною, оскільки має чимало клініко-морфологічних і вісцеральних проявів, але діагностується та встановлюється досить рідко. На її основі формуються хронічні захворювання, виникає асоційована патологія. Наведено детальні клінічні описи випадків підтвердженого гастроптозу (опущення шлунка) як одного з вісцеральних проявів недиференційованої дисплазії сполучної тканини, лабораторні та інструментальні обстеження, що дозволяють діагностувати дану патологію. Гастроптоз спостерігається у дітей із вираженою астенічною статурою, а саме з витягнутими пропорціями тіла, значною худорлявістю, малим обсягом грудної клітки, вузькістю плечей. Це обумовлено тим, що у людей такого типу м’язи і зв’язковий апарат розвинені слабо, тому вони не здатні витримувати покладені на них навантаження, наслідком чого стає ціла низка проблем, у тому числі опущення шлунка, кишечника та інших внутрішніх органів. Причин опущення шлунка є досить багато: природжена слабкість сполучної тканини, захворювання матері під час вагітності, хірургічні втручання, різка втрата маси тіла внаслідок захворювань або дієт, які призводять до виникнення дефіциту вітамінів і білків в організмі, регулярне переїдання, вживання неякісної або занадто «важкої» їжі, часте вживання газованих напоїв, подовження брижі товстої кишки, що веде до зміщення спочатку кишечника, а надалі й шлунка. Знання клінічних проявів і особливостей перебігу недиференційованої дисплазії сполучної тканини дозволить вчасно діагностувати дану патологію та допоможе більш повноцінно надавати медичну допомогу таким пацієнтам, проводити їх реабілітацію, психологічну адаптацію, а також попередити ранній розвиток інвалідизації.
Проспективне дослідження значимості маркерів дисфункції мукозального бар’єра для оцінки ефективності нової стратегії лікування харчової гіперчутливості в дітей
Authors: Pakholchuk O.P. , Nedelska S.N. 
Published: June 2018

Актуальність. Пошук підходів до корекції ключових ланок патогенезу при симптомах харчової гіперчутливості (ХГ) у дітей залишається перспективним напрямком досліджень. Мета: дослідити клінічну ефективність патогенетично обґрунтованої схеми терапії шкірних проявів ХГ у дітей. Матеріали та методи. За період з 2011 до 2016 року після аналізу 1780 амбулаторних карт і загальноклінічного обстеження відібраних дітей віком від 1 місяця до 18 років у подальшому дослідженні взяли участь 148 пацієнтів. Випадковим методом вони були розподілені на 2 групи лікування: перша (основна) група (n = 88) отримувала патогенетично обґрунтовану терапію, націлену на корекцію шкірного й кишкового бар’єрів упродовж 10 днів; друга, група порівняння (n = 60), отримувала традиційне базове лікування. Результати. На 10-ту добу від початку терапії медіана й розмах коливань балів за шкалою SCORAD в основній групі дослідження були статистично меншими (p < 0,05). Рідше спостерігались рецидиви (U[79; 53] = 1492,5; p = 0,001), а тривалість персистенції шкірних симптомів також була статистично меншою (U[79; 53] = 1516,5; p = 0,001) порівняно з 2-ю групою. Стійкіші довготривалі ефекти проведеного лікування порівняно зі стандартною схемою (p < 0,05) мали діти з маніфестацією симптомів у віці до одного року. Оцінка відносної вологості шкіри в дітей із симптомами ХГ на шкірі дозволяє однаково контролювати й прогнозувати як частоту, так і тривалість загострень. Висновки. Запропонована схема лікування має як швидкі, так і довготривалі профілактичні ефекти незалежно від клінічного фенотипу висипу.
Тривалість штучної вентиляції легень та функціонування діафрагми у дітей з гострою дихальною недостатністю
Authors: Filyk O.V. 
Published: June 2018

Актуальність. Пацієнти з комбінованими формами дихальної недостатності часто мають довготривале чи навіть невдале відлучення від штучної вентиляції легень (ШВЛ). Мета дослідження: порівняти тривалість проведення ШВЛ, а також показники функціонування діафрагми при використанні технологій P-SIMV та BIPAP у пацієнтів на етапі відлучення від ШВЛ. Матеріали та методи. Проведено проспективне обсерваційне нерандомізоване когортне дослідження серед 27 пацієнтів з гострою дихальною недостатністю. До І (режим P-SIMV) та ІІ груп пацієнтів (режим BIPAP ) увійшло по 10 пацієнтів. Первинними точками оцінювання результатів лікування були тривалість проведення інвазивної ШВЛ; вторинними точками — амплітуда рухів обох куполів діафрагми, фракція стоншення діафрагми, виникнення декомпенсованого респіраторного чи змішаного ацидозу. Результати. Середня тривалість проведення ШВЛ у пацієнтів першої групи становила 14,14 ± 1,83 доби, у пацієнтів другої групи — 13,2 ± 2,56 доби (p = 0,32). Амплітуда рухів куполів діафрагми в першу добу дослідження становила в І групі пацієнтів 7,2 ± 1,8 мм, у ІІ групі — 6,8 ± 1,5 (p = 0,42); на 5-ту добу лікування цей показник вірогідно не відрізнявся між групами та в І групі зростав до 8,1 ± 2,1 мм, у ІІ — до 8,4 ± 1,9 мм (p = 0,12 та p = 0,89). Вже на 9-ту добу лікування амплітуда рухів правого купола діафрагми вірогідно (р = 0,04) відрізнялася у І групі пацієнтів щодо ІІ групи (9,0 ± 2,1 мм та 10,0 ± 1,3 мм відповідно) та щодо попереднього етапу обстеження (p = 0,05 та p = 0,04). Амплітуда рухів правого купола діафрагми залишалася на рівні понад 10 мм у ІІ групі пацієнтів і на 13-ту та 17-ту добу спостереження за пацієнтами. Висновки. Тривалість проведення ШВЛ у дітей з поєднанням обструктивного та рестриктивного типів дихальної недостатності в І та ІІ групах вірогідно не відрізнялася. Спонтанні дихальні зусилля були вірогідно вищими у пацієнтів ІІ групи починаючи з 9-ї доби порівняно з пацієнтами І групи.
Відновлення функції сідничного нерва з використанням засобів тканинної інженерії після його повного перетину в експерименті
Authors: Tsymbaliuk V.I. , Petriv T.I. , Vasiliev R.G. , Medvedev V.V. , Molotkovets V.Yu. , Tatarchuk M.M. , Draguntsova N.G. 
Published: June 2018

Актуальність. Частота травми периферійних нервів становить 0,3–0,5 на 10 000 населення, 60–75 % з яких супроводжуються інвалідизацією хворого. Найперспективнішим шляхом вирішення проблеми відновлення периферичних нервів є тканинна інженерія з використанням біополімерів і стовбурових клітин, зокрема мультипотентних стовбурових клітин-похідних нервового гребеня (МСК-ПНГ). Мета: дослідити відновлення функції сідничного нерва з використанням засобів тканинної інженерії після його повного перетину в експерименті. Матеріали та методи. Сформовано 4 експериментальні групи: група 1 — перетин сідничного нерва (невротомія) та негайна автонейропластика (n = 14); група 2 — невротомія та негайна пластика колагеновою трубкою, заповненою фібриновим гелем (n = 15); група 3 — невротомія та негайна пластика колагеновою трубкою, заповненою фібриновим гелем з вмістом МСК-ПНГ (n = 16); група 4 — несправжньооперовані тварини (n = 7). Результати. У групах 1 і 3 спостерігали динаміку SFI, що характеризувалася двофазністю. Перша фаза включала практично лінійне зростання показника від значення у –70 на 7-му добу спостереження до –35 станом на кінець 4-го тижня спостереження. Друга фаза тривала протягом 6–7-го та 5–7-го тижня у групі 1 та 3 відповідно і характеризувалася відсутністю змін показника. Для групи 2 характерним була наявність фази відсутності приросту показника протягом 2-го тижня спостереження. У подальшому, протягом 3–4-го тижня виявляли вірогідне збільшення показника (р < 0,01; W-критерій Уїлкоксона), стабілізацію (протягом 5–6-го тижня), вірогідне збільшення показника протягом 7-го тижня (р = 0,036 порівняно зі значенням станом на 5-й тиждень спостереження; W-критерій Уїлкоксона). Протягом усього періоду спостереження між значеннями SFI груп 1 та 3 вірогідних відмінностей не виявлено (р > 0,05; U-тест Манна — Уїтні). Статистично значущі відмінності (р < 0,05; U-тест Манна — Уїтні) між показниками групи 1 та 2, а також групи 2 та 3 на користь груп 1 і 3 відповідно виявляли починаючи з 14-ї доби й до кінця експерименту. При порівнянні з результатами тестування тварин групи 4 показники груп 1, 2 і 3 виявилися вірогідно (р < 0,05; U-тест Манна — Уїтні) меншими протягом усього періоду експерименту. Висновки. Пластика дефекту периферичного нерва трубчатим імплантатом NeuraGenTM, заповненим фібриновим гелем із вмістом стовбурових клітин-похідних нервового гребеня, з точки зору відновлення стану м’язово-суглобового апарату паретичної кінцівки еквівалентне класичній автонейропластиці. Тривалість періоду регенераційного росту волокон травмованого нерва до моменту ініціації відновлення функції паретичної кінцівки суттєво залежить від тканинного оточення у зоні травматичного дефекту. Тривалість активного відновлення функції паретичної кінцівки за відтвореного варіанту травми обмежена першим місяцем, не залежить від специфіки тканинних процесів у зоні пластики дефекту нерва.
Комплексні підходи до лікування легких та помірно виражених когнітивних порушень у пацієнтів у підгострому та проміжному періодах черепно-мозкової травми
Authors: Obertinsky V.A. , Bodnarchuk Yu.A. 
Published: June 2018

Черепно-мозкова травма належить до числа найбільш поширених пошкоджень, вона становить близько 40 % усіх видів травм, і спостерігається тенденція до зростання відповідних показників щорічно. Проаналізовано результати застосування комплексних підходів із призначенням препарату Нейромідин® у консервативному лікуванні 60 хворих віком 46,00 ± 0,25 року з легкими та помірно вираженими когнітивними порушеннями в підгострому та проміжному періодах черепно-мозкової травми. Оцінювались динаміка показників за шкалою наслідків Глазго, уваги — за таблицями Шульте, тривоги й депресії — за госпітальною шкалою тривоги й депресії та даних реоенцефалограми (реосистолічний індекс). Виявлено позитивну динаміку у вигляді покращення уваги, зниження тривожно-депресивних розладів, регресу неврологічних порушень. Отже, застосування комплексних підходів у консервативному лікуванні легких та помірно виражених когнітивних порушень є ефективним методом лікування черепно-мозкової травми в підгострому та проміжному періодах.
Вплив тестостерону на якість та мінеральну щільність кісткової тканини в чоловіків
Authors: Povoroznyuk V.V. , Musiienko A.S. 
Published: June 2018

Актуальність. Одним із чинників, що впливають на стан кісткової тканини в чоловіків, є андрогени. У чоловіків літнього віку концентрація загального тестостерону в сироватці крові поступово знижується паралельно зі зростанням глобуліну, який зв’язує статеві гормони, що призводить до більш швидкого зниження вільного тестостерону порівняно з загальним. Мета: оцінити вплив фракцій тестостерону на показники мінеральної щільності та якості кісткової тканини в чоловіків. Матеріали та методи. Обстежені 72 чоловіки віком 40–86 років, які були розподілені згідно з показниками мінеральної щільності кісткової тканини (МЩКТ) на дві групи: основна група — з низькою МЩКТ (n = 39); контрольна група — показник МЩКТ у межах вікової норми (n = 33). Показники МЩКТ, знежиреної та жирової маси визначали за допомогою двофотонної рентгенівської абсорбціометрії (Prodigy, GEНС Lunar, Мадісон, США). Якість трабекулярної кісткової тканини (Trabecular bone score, TBS) на рівні поперекового відділу хребта (L1-L4) оцінювали за допомогою методики TBS iNsight (Med-Imaps, Pessac, Франція). Рівень тестостерону та глобуліну, що зв’язує статеві гормони (ГЗСГ), визначали методом електрохемілюмінесцентного імуноаналізу. Результати. Встановлено, що чоловіки з низькою МЩКТ мають вірогідно нижчі показники індексу вільного тестостерону та біологічно доступного тестостерону, на той час як рівень ГЗСГ є вірогідно вищим. У чоловіків із низькою МЩКТ встановлений позитивний вірогідний зв’язок між індексом вільного тестостерону та МЩКТ на рівні поперекового відділу хребта (r = 0,31; p = 0,05) та шийки стегнової кістки (r = 0,32; p = 0,05). Доведено, що індекс вільного тестостерону впливає не лише на кортикальну кісткову тканину, а й на трабекулярну. Висновки. Вільний тестостерон є універсальним показником, що має доведений вплив не лише на кортикальну та трабекулярну кісткову тканини, а й на показники жирової та знежиреної маси.
Вплив дифузного нетоксичного зоба на розвиток плацентарної недостатності, перебіг гестації та пологів
Authors: Payenok O.S. , Pankiv I.V. , Hrytsyshyn B.R. , Kostiv M.O. 
Published: June 2018

Актуальність. При захворюваннях щитоподібної залози (ЩЗ), особливо за умов хронічного дефіциту йоду, спостерігаються суттєві порушення у функціонуванні системи «мати — плацента — плід», що призводить до ускладнень вагітності, пологів із загрозою здоров’ю потомства. Мета. Вивчення впливу йодиду калію в поєднанні з натрію селенітом і цитофлавіном у жінок із дифузним нетоксичним зобом (ДНЗ) для корекції порушень у системі «мати — плацента — плід» під час вагітності. Матеріали та методи. Для оцінки стану вагітних за період 2012–2017 рр. обстежено 159 вагітних жінок і їхніх новонароджених, які сформували дві групи. До першої групи увійшло 79 вагітних із ДНЗ, які через різні причини не отримували йодиду калію та інші препарати. Другу групу сформували 80 жінок із ДНЗ, які отримували йодид калію (200 мкг/добу) в поєднанні з натрію селенітом і цитофлавіном. Результати. Хронічна фетоплацентарна недостатність зареєстрована в 21,1 % випадків, причому встановлено вірогідну відмінність у її частоті в обох групах обстежуваних жінок: 27,9 % у першій групі та 14,3 % у другій групі. Рівень тиреотропного гормону (ТТГ) новонароджених, які народилися від жінок першої і другої груп, вірогідно не відрізнявся та не перевищував нормальних показників (4,72 ± 1,22 мМО/л і 2,73 ± 1,01 мМО/л відповідно). Концентрація ТТГ у крові новонароджених другої групи була на 42,2 % нижчою, ніж у новонароджених першої групи. Висновки. Про сприятливий вплив прийому йодиду калію в поєднанні з натрію селенітом і цитофлавіном під час гестації на розвиток плода свідчить статистично значуще зменшення частоти внутрішньоутробних ускладнень у другій групі в порівнянні з першою групою дослідження: хронічної фетоплацентарної недостатності (14,3 і 27,9 % відповідно; р < 0,05) і хронічної внутрішньоутробної гіпотрофії плода (13,8 і 28,6 % відповідно; р < 0,05).
Протромбогенний фенотип тромбоцитів у пацієнтів із непроліферативною діабетичною ретинопатією
Authors: Gudz A.S. , Maksimtsiv M.L. , Ziablitsev S.V. , Mogilevsky S.Yu. 
Published: June 2018

Актуальність. У пацієнтів із цукровим діабетом (ЦД) 2-го типу виявляють підвищену реактивність тромбоцитів (Тц), причини якої не з’ясовані. Перевіряється гіпотеза залежності функціональної активності рецепторів Тц від індивідуальної реактивності організму. Мета дослідження: встановити, чи відрізняється індивідуальна реактивність Тц у пацієнтів із діабетичною непроліферативною ретинопатією (ДНПР). Матеріали та методи. Дослідження включало 19 хворих (19 очей) із ЦД 2-го типу, у яких за результатами клініко-інструментального обстеження та відповідно до класифікації ETDRS виявлена ДНПР. Офтальмологічне обстеження проводилось до початку лікування і включало збір анамнезу, дослідження гостроти зору з оптимальною оптичною корекцією, тонометрію, гоніоскопію, біомікроскопію, офтальмоскопію, оптичну когерентну томографію (апарат Stratus OCT). Для активації Тц використовували агоністи: аденозиндифосфат (АДФ; 2,5 мкМ), адреналін (2,5 мкМ), ангіотензин 2 (Ан-2; 1,0 мкМ), фактор активації тромбоцитів (ФАТ; 75,0 мкМ) і колаген (2,0 мг/мл). Оцінку агрегації Тц проводили спектрофотометричним методом на агрегометрі ChronoLog (США). Результати. Виявлена індивідуальна реактивність Тц у пацієнтів із ДНПР, що проявлялася особливостями індукції тромбогенезу. Встановлена гіперреактивність Тц стосовно трьох агоністів: адреналіну, колагену і Ан-2, яка характерна для протромбогенного фенотипу. Залежно від функціональної активності досліджених рецепторів виявили два основних кластери рецепторів Тц, які збігалися за активністю α2-адренорецепторів і ангіотензинових рецепторів 1-го типу, але відрізнялися реакцією Тц на колаген. Висновки. Визначення протромбогенного фенотипу і кластерів функціонально активних рецепторів Тц відкриває можливість оцінки проагрегантного впливу етіологічних і патогенетичних чинників ЦД 2-го типу з метою встановлення факторів прогресування діабетичної ретинопатії.
Антигіпертензивні та прогноз-модифікуючі ефекти еплеренону в терапії артеріальної гіпертензії
Authors: Nikolaienko V. 
Published: June 2018

Стаття присвячена перспективам застосування еплеренону — селективного блокатора альдостеронових рецепторів — для лікування пацієнтів з різним ступенем артеріальної гіпертензії. Зростаючий обсяг клінічних досліджень свідчить, що різноспрямовані ефекти еплеренону — антигіпертензивний, вазо-, рено- і кардіопротекторний, антитромботичний — дозволяють домогтися ефективного зниження артеріального тиску, в тому числі й у пацієнтів з резистентною артеріальною гіпертензією, запобігти розвитку і прогресуванню органних уражень, знизити ризик загальної і серцево-судинної смертності, поліпшити якість життя і збільшити його тривалість у пацієнтів з АГ.