Valsts un radniecības saikne Latvijas politiskajā pārvaldībā
Authors:   Latvijas Republikas 14. Saeima, Šuvajevs Andris 
Published: November 2024

Grāmatu "Radniecība un valsts īstenošana mūsdienu Latvijā" noslēdz devītā nodaļa "Valsts un radniecības saikne Latvijas politiskajā pārvaldībā", kurā Andris Šuvajevs skata valsts un radniecības attiecības divos aspektos. Vispirms viņš pievērš uzmanību ģimenes un radniecības izpausmēm dažādos pēdējās desmitgades attīstības dokumentos un secina, ka ģimenes gan parādās šajos dokumentos, bet ne tik daudz kā pati par sevi nozīmīga vērtība, bet gan kā vide, kurā tiek neizbēgami atražoti valsts pilsoņi. Tādējādi tiek veidota arī valsts politika, kuras mērķis ir stiprināt ģimenes. Turklāt interesanti, ka vismaz daļā šo dokumentu par produktīvas (un tātad – atbalstāmas) ģimenes būtisku, reprodukciju veicinošu faktoru tiek uzskatīta valsts institūciju sankcionēta laulība. Tādējādi valsts dokumentos tiek ierakstīta ne tikai nepieciešamība stiprināt ģimenes, bet arī šo ģimeņu stiprība tiek tiešā veidā atvasināta no valsts institūciju darbības. Tomēr Andris Šuvajevs iet vēl soli tālāk, rādot, kā Latvijas valsts fundamentālā veidā inkorporē radniecības idejās balstītu domāšanu valsts īstenošanā. Proti, Latvijas valsts neatkarības atjaunošana pati par sevi bija saistīta ar ideju par radniecību, kur pašreizējā valsts tiešā veidā ir saradota ar pirmskara valsti. Turklāt šī radniecība izriet ne tikai no doktrīnas nepārtrauktības, bet arī no cilvēkiem, kuru pilsonības būtība ir pārmantojusies viņu pēctečos. Tādējādi pilsoņu piederība valstij izrietēja no priekšstatiem par radniecību. Vēl vairāk – arī mantisko attiecību pamati privatizācijas procesā bija tiešā veidā atvasināti no idejas par mantas un radniecības nesaraujamajām saiknēm. Zinātnes nozare – antropoloģija. Atslēgvārdi: Latvija; radniecība; rīcībpolitika; valsts. In Chapter 9 of the book "Kinship and State Performance in Contemporary Latvia", Andris Šuvajevs looks at the relationship between the state and kinship. First, he pays attention to the role of family and kinship in various policy papers and concludes that these documents praise families, but not so much as value in itself rather as an environment in which the citizens of the country are reproduced. People also are treated as the highest value, but also mainly for their capacity at generating revenue. Interestingly, at least some of these documents consider marriage sanctioned by state institutions as an essential factor of a productive (and therefore supportable) family. Thus, state documents demonstrate not only the need to strengthen families, but the strength of these families itself is directly derived from the activities of state. Secondly, Andris Šuvajevs shows how the Latvian state fundamentally incorporates thinking based on ideas of kinship in the formation of the state. Namely, the restoration of the independence of Latvian itself was rooted in the idea of kinship, where the current state is directly related to the pre-war state. Moreover, this kinship derives not only from the continuity of the doctrine, but also from the people whose citizenship is passed on to their descendants. Thus, the belonging of citizens to the state stemmed from notions of kinship. What is more, the foundations of property relations in the privatisation process were also directly derived from the idea of the inextricable ties between property and kinship.