bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ANTIKOS PAIDEIA: POŽIŪRIS Į ASMENYBĖS UGDYMĄ
Authors: Žilionis Juozas 
Published: January 2019

Straipsnyje aptariama antikinio pasaulio paideia’os samprata, analizuojamos jos atsiradimo prielaidos ir pagrindiniai formavimosi etapai. Paideia’os ištakas aptinkame Hipokrato, Isokrato, Platono, Aristotelio darbuose. Jie kėlė harmoningą asmenybės ugdymą, kai žmogus tampa ne tik kultūrinių vertybių vartotoju, bet ir jų kūrėju. Svarbi vieta klasikinėje paideia’oje tenka mokymui apie sveikatos saugojimą arba gydymo meną. Pirmą kartą antikinė paideia žmogaus ugdomąjį procesą veda į saviauklą kaip aukščiausią savo būties suvokimą ir jos tobulinimą. Pati paideia’os sąvoka transformavosi jau antikoje, įgaudama platesnį tikslą, gilesnį turinį ir naujas technologijas.Prasminiai žodžiai: paideia, asmenybė, ugdymas, retorika, gydymo menas.

ANCIENT PAIDEIA: THE THEORY OF EDUCATION OF THE PERSONALITYJuozas Žilionis
Summary The article discusses the historical development of ancient concept of paideia. This concept is used in the writings of Hippocrates, Isocrates, Plato and Aristotle. It signifies the system of harmonious education directed at upbringing a person not only as a consumer of cultural values but also as their creator. The constitutive part of paideia is the doctrine of health preservation, healing and healthy way of life. It is very important and interesting fact that paideia encourages self-education as a highest form of personal awareness and the best method of self-perfecting. In its historical development the concept was gradually widened and enriched.Keywords: paideia, personality, education, rhetoric, art of healing.
F. NIETZSCHE’S MOKSLO FILOSOFIJOS ALTERNATYVA
Authors: Juozelis Evaldas 
Published: January 2019

Straipsnyje pateikiama F. Nietzsche’s požiūrio į modernaus (mokslinio) žinojimo būklę interpretacija. Pažinimą Nietzsche suvokia kaip meno „praformą“, besiremiančią tiesos iliuziniu pobūdžiu, tiesos–netiesos dialektikos regimybe, ir atsisako radikalios mokslo ir meno opozicijos. Tokia opozicija, pažinimas contra menas, sukelia nihilistines pasekmes. Mokslas, anot Nietzsche’s, turi būti ne teorinių koncepcijų sistema, o laikiškosios, niekada iki galo nepažinios tikrovės meninė, praktinė techne. Kaip loginis ir teorinis projektas, mokslas visada išliks implicite nihilistiškas. Tad jis negali būti objektyviai neutralus, todėl nuolat peržiūrėtinas savo galimybės pagrindu, tai yra iš meno ir gyvenimo pozicijų. Prasminiai žodžiai: perspektyvizmas, nihilizmas, meno ir mokslo filosofija, galios valia.
Ir tik ant šito tvirto granitinio nežinojimo pagrindo iki šiol galėjo kilti mokslas, žinojimas, valia žinoti, kuri remiasi daug stipresne valia, valia nežinoti, valia turėti neaiškių ir netikrų žinių.
Friedrich Nietzsche Anapus gėrio ir blogio

F. NIETZSCHE’S ALTERNATIVE TO THE PHILOSOPHY OF SCIENCEEvaldas Juozelis
Summary According to Nietzsche, in the modern age science asks the question not of epistemological type, viz. “what is science?” or “how it functions?” but of moral background: “why science?” The answer can be both positive and destructive. Positive – science itself never has been and never can be a system, a univocal and stationary, “rational” process based on logical and lawful machinery, and it takes a close look to presume, that its authority is nothing but a moral prejudice. Science is truthful and objective – it bursts out only laughing. Science opens you the world, it makes your life meaningful – Nietzsche laughs himself into convulsions. He laughs away the dark cloud of superstructuring and superrationalizing agencies that make science a moral habit and profess a light, unobligatory, windy, optimistic belief that science is nothing but just another dream and human wish to be happy in its own creations. Destructive – because asking “why science?” we once more and again come to the question of values and no longer can be sure whether we find ourselves in the position we’ve come from and risk not just to be lost to all sense of duty and shame. At one’s own risk one asks himself whether he is ready to consider that his “rationality”, his “morality” has come too far and his life, its most valuable features may be untruth, disconnected, that untruth itself may be a condition of life.Keywords: perspectivism, nihilism, philosophy of art and science, will to power.
KULTŪRINIO KAPITALO RAIŠKOS YPATUMAI
Authors: Pruskus Valdas 
Published: January 2019

Straipsnyje aptariamos sociologinės ir ekonominės kultūrinio kapitalo sampratos. Analizuojami kultūrinio kapitalo egzistavimo pavidalai ir jų ypatumai, kultūrinio ir natūraliojo kapitalo panašumai bei skirtumai. Kultūrinis kapitalas suprantamas kaip kultūrinių gėrybių (kultūros produktų ir paslaugų) šaltinis, kuris jas teikia dabar gyvenantiems ir privalės teikti ateityje. Kaip pavienis individas ar visuomenė, mes galime pabloginti arba pagerinti kultūrinio kapitalo būklę. Siekdami savo asmeninių ir visuomeninių tikslų, stengiamės kultūrinį kapitalą valdyti. Parodoma, kad jis gali esmingai veikti ekonomikos raidą, tapdamas instrumentu, leidžiančiu ekonomikos „paraiškas“ (pasiekimus) kultūriškai pripažinti, įsisavinti ir atitinkamai išreikšti, taigi kurti aukštesnio lygio socialinio gyvenimo kokybę. Kaip ekosistemos palaiko biosferą, taip kultūrinis kapitalas ir jo infrastruktūros palaiko socialinį universumą (visuomenės stabilumą), kartu sudarydami sąlygas esmingai plėtoti ekonomikos galias.Prasminiai žodžiai: kultūrinis kapitalas, natūralus kapitalas, žmogiškasis kapitalas, kultūrinė įvairovė, socialinio teisingumo rodikliai.

CULTURE CAPITAL AND PECULARITIES OF ITS EXPRESSIONValdas Pruskus
Summary Despite the recognition of the importance of culture in modern society the main attention is paid to the production of economical goods. In its turn it requires from economical subjects specific things (corresponding abilities and skills) and puts its own requirements, including that of creativity. On the other hand it’s obvious that it is necessary in producing not only economical but also cultural values (products and services). Economy and culture, though different as such are the two most important fields of human activity, so it is possible to assume that expression of creativity distinguishes itself by certain originality. The author investigates creativity as the process of making rational decisions by an individual and as manifestation of irrational powers of an artist (creator), analyses costs of cretion of a cultural value as well as ways of the increase of income for works of art. On the ground of the three elements of creativity (imagination, sound keenness of wit, taste) peculiarities of creativity are revealed in creating economical and cultural values.Keywords: cultural and economical values, creativity, making rational decisions, imagination, taste, consumer behaviour in the market.
AR ĮVEIKIAMAS FILOSOFINIS PESIMIZMAS?
Authors: Kačerauskas Tomas 
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjamas filosofinis pesimizmas, kuris siejamas su Schopenhauerio vardu. Pasak filosofo, individas kaip baigtinė būtybė jaučiasi niekingas erdvės ir laiko begalybėje. Teigiama, kad šio požiūrio ištakos slypi Platono idėjų teorijoje. Autoriaus nuomone, pats Schopenhaueris nurodo pesimizmo įveikos kelią – poetinę savineigą. Straipsnyje šios mintys plėtojamos remiantis fenomenologija ir egzistenciniu mąstymu. Fenomenologijoje savojo „aš“ suskliaudimas siejamas su nukreiptumu į atvirą gyvenamą pasaulį. Egzistencijos filosofijoje būties myriop atpažinimas kartu atveria gyvenimo horizontą, nuolat kūrybiškai plečiamą.Prasminiai žodžiai: pesimizmas, individas, fenomenologija, egzistencijos filosofija, poetika.

IS IT POSSIBLE TO DEFEAT PHILOSOPHICAL PESSIMISM?Tomas Kačerauskas
Summary The article discusses the philosophical pessimism. According to Schopenhauer, the individual as a final creature feels himself as nothing in the infinity of space and time. The author supposes that the source of this approach is Plato’s theory of ideas. Schopenhauer points out a way how to get over the pessimism. This one is the poetical way. This idea is developed in the article with the help of phenome nology and existentialism. In phenomenology the intentionality directed to the open life world is very important. In existentialism being to the death opens as well the living horizon. This way presupposes of thinking a dynamic life world that is created of the human.Keywords: pessimism, individual, phenomenology, existentialism, poetics.
MATEMATIKOS FILOSOFIJOS LIETUVOJE PRADININKAS
Authors: Plečkaitis Romanas 
Published: January 2019

Tiriama J. Sniadeckio (1756–1830) indėlis į mokslo filosofijos kūrimą, pateikiama biograma, publikuojamas traktatas Apie matematinį mąstymą. J. Sniadeckis 1807–1815 m. buvo Vilniaus universiteto rektorius. Vilniuje parašė ir išleido filosofijos traktatus. Jo pažiūros – pirmieji prepozityvizmo daigai Lietuvoje ir Lenkijoje.Pagrindiniai žodžiai: Jonas Sniadeckis, mokslo filosofija, matematika.

THE INITIATOR OF PHILOSOPHY OF MATHEMATICS IN LITHUANIARomanas Pleèkaitis
Summary Jan Śniadecki was a famous scientist and the Rector of Vilnius University during 1807–1815. Ha was an initiator of philosophy of mathematics in Lithuania and created his philosophical works in Vilnius. Śniadecki was a philosopher of science and created the background of the metaphysics of mathematics, which investigates the foundation of mathematics. Śniadecki’s treatise “On the mathematical thinking” is published in this issue.Keywords: Jan Śniadecki, philosophy of science, mathematics.
MOKSLAS IR VERTYBĖS: ISTORINĖS MOKSLO FILOSOFIJOS MOKYKLOS METODOLOGINIS PROBLEMIŠKUMAS
Authors: Plėšnys Albinas 
Published: January 2019

Istorinė mokslo filosofijos mokykla siūlo naują, palyginti su nonormatyvine mokykla, mokslo filosofijos tikslų bei uždavinių interpretaciją. Pagrindiniu jos uždaviniu tampa ne loginė mokslo žinių analizė, o tyrimas tų įsitikinimų bei įvaizdžių, kurių tam tikru metu laikėsi mokslo visuomenė. Tačiau istorinė mokykla nenurodo principų, kriterijų arba pagrindų, kuriais remdamasi ji apibrėžtų savąją tyrimo sritį, nepagrindžia, kodėl, tarkime, turime analizuoti vien mokslo teorijų, t. y. pasaulėvaizdinį, o ne platesnį pasaulėžiūrinį kontekstą. Svarbiausias naujojo požiūrio trūkumas yra mokslo žinių autonomiškumo prielaida, tai, kad mokslo žinios nepriklauso nuo pasaulėžiūrinio ar filosofinio konteksto, ir prielaida, kad mokslui svarbios yra tik santykinės kognityvinės vertybės. Kaip rodo mokslo istorija, abi šios prielaidos yra klaidingos. Mūsų nuomone, mokslo žinių istorinė analizė turėtų atsižvelgti ir į metafizinių sistemų kontekstą. Mokslo raidą apibūdina ne tiek paradigmų ar mokslinio tyrimo programų, kiek bendresnių mokslo metafizinių tyrimo programų kaita. Pagrindiniai žodžiai: normatyvinė mokslo filosofija, istorinė mokslo filosofijos mokykla, paradigma, mokslinio tyrimo programa, kognityvinės vertybės, loginė analizė, mokslo metafizinė tyrimo programa.

SCIENCE AND VALUES: THE PROBLEM OF METHODOLOGY IN THE HISTORICAL SCHOOL OF PHILOSOPHY OF SCIENCEAlbinas Plėšnys
SummaryAdherents of the historical school of philosophy of science propose a new conception of the aims and task of philosophy of science in comparison with the followers of normative philosophy of science. Investigation of those convictions and images that were accepted in a certain historical period, but not the logical analysis of knowledge becomes the main problem in the historical school of philosophy of science. This approach overturns the old methodological status of philosophy of science. But the new point of view isn’t ftawless, either. The main fault of the new position is the presumption that the scientific knowledge functions as an autonomous system irrespective of the philosophical or theological context and the conception that cognitive values only are significant in scientific research. From our point of view, analysis of scientific knowledge without consideration of the metaphysical context is invalid, because science is subordinate to this context. Change of metaphysicalscientific research programmes but not the shift of paradigms or scientific research programmes probably take place in the process of scientific development. Keywords: normative philosophy of science, historical school of philosophy of science, paradigm, scientific research programmes, cognitive values, logical analysis, metaphysical-scientific research programmes.
FILOSOFIJA IR XVII a. MOKSLO REVOLIUCIJA
Authors: Nekrašas Evaldas 
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama, kokią įtaką filosofijos raidai turėjo XVII a. mokslo revoliucija, daugiausia dėmesio skiriant jos padariniams reinterpretuojant filosofijos ir mokslo santykį. Argumentuojama, kad filosofijos, visų pirma metafizikos ir mokslo santykį transformavo aristoteliškosios mokslo plėtotės programos pakeitimas pitagoriškąja – matematizuotos eksperimentinės gamtotyros atsiradimas leido griežčiau atskirti fiziką nuo metafizikos. Specialiųjų mokslų ir metafizikos tikslų, metodų ir nagrinėjamų problemų pobūdžio supriešinimas sudarė pagrindą atsirasti pozityvistiniams filosofijos pertvarkymo į specialųjį mokslą projektams. Straipsnis baigiamas išvada, kad mokslas, jau XVII amžiuje ėmęs virsti intelektualine jėga, pranokstančia filosofiją pagal reikšmę ir įtaką, privertė filosofiją ir filosofus užimti vienokią ar kitokią poziciją savo atžvilgiu. Ši pozicija iš esmės nulemia tiek filosofavimo būdų spektrą, tiek skirtingų filosofavimo būdų santykį. Patys filosofai nebūtinai šią poziciją aiškiai reflektuoja ir fiksuoja, bet ji visada yra tam tikro filosofavimo būdo pasirinkimo pagrindas.Pagrindiniai žodžiai: Newtonas, Hume’as, metafizika, pozityvizmas.

PHILOSOPHY AND THE 17TH CENTURY SCIENTIFIC REVOLUTIONEvaldas Nekrašas
Summary The paper deals with the issue of the impact of the 17th century scientific revolution upon the development of philosophy. The main focus is relation between science and philosophy and effects of the revolution on the interpretation of that relation. The author argues that the relation between metaphysics and science has been transformed due to the replacement of the Aristotelian programme of the development of science by the Pythagorean one. The contraposition of aims, methods and problems characteristic of special science to those typical of metaphysics created preconditions for bringing forward the positivist schemes of the transformation of philosophy into one or another special science. The paper ends with the conclusion that science which already in the 17th century became an intellectual power excelling philosophy in significance and influence forced philosophy and philosophers to take a specific stance on it. This stance determines the spectrum of different ways of doing philosophy and their relation to each other. Some philosophers do not reflect the stance on science taken by them. But this stance always affects the choice of ways of doing philosophy.Keywords: Newton, Hume, metaphysics, positivism.
SĄMOKSLAS KAIP POLITIKOS MOKSLO IR LIBERALIOS VISUOMENĖS PROBLEMA
Authors: Jokubaitis Alvydas 
Published: January 2019

Straipsnis skirtas šiuolaikinės politinės filosofijos nuošalyje likusiai sąmokslo problemai. Sąmokslas yra didelis iššūkis pozityvistinei mokslo sampratai. Karlo R. Popperio sąmokslo teorijos kritika prieštarauja pagrindinėms šio autoriaus metodologinėms nuostatoms. Popperio požiūris į sąmokslo teoriją gali būti apibūdintas kaip nenuoseklus ir vienpusiškas. Sąmokslas yra didelis iššūkis liberalizmo politinei filosofijai. Daugelis autorių mano, kad sąmokslas yra mažai reikšmingas liberalios visuomenės gyvenimo elementas. Tai menkai pagrįstas požiūris. Net pačioje liberaliausioje visuomenėje veikia daugybė slaptų susitarimų, viešai nematomų politinio gyvenimo subjektų ir manipuliacijų viešąja nuomone. Kai kurie dabartinių liberalių visuomenių politinio gyvenimo reiškiniai verčia naujai pažvelgti į sąmokslo fenomeną.Reikšminiai žodžiai: sąmokslas, sąmokslo teorija, pozityvizmas, liberalizmas.

CONSPIRACY AS A PROBLEM OF POLITICAL SCIENCE AND LIBERAL SOCIETYAlvydas Jokubaitis
Summary The article discusses the concept of political conspiracy. This concept is a great challenge to a positivistic understanding of political science. The criticism of conspiracy theory proposed by Karl Popper contradicts the main methodological ideas maintained by the author. His view on conspiracy theory may be described as incoherent and one-sided. Conspiracy is an ambitious challenge to contemporary liberal political philosophy. It is widely asserted that conspiracy is an insignificant element in the political life of a liberal society. This view is hardly substantiated. Even in the most liberal society there are a lot of clandestine agreements, undercover subjects of political life and manipulations of public opinion. Many phenomena of contemporary liberal society encourage us to regard conspiracy from a different perspective.Keywords: conspiracy, conspiracy theory, positivism, liberalism.
Demokratija: autonomos ar theonomos?
Authors: Briedis Mindaugas 
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojami demokratijos sąvokoje glūdintys „prima facie“ nesutaikomi prieštaravimai, interpretuojant I. Kanto ir P. Tillicho moralės ir religijos filosofijos idėjas. Pagrindinis dėmesys skiriamas autonomijos reikalavimui. Kanto kategorinio imperatyvo formuluotės nepritaria demokratijai, nes ši tapatina individualią valią su kolektyvine. Parodoma, kad autonomijos ir paklusimo antinomija neišsprendžiama Apšvietos ir Romantizmo kontroversijos įtampoje. Moderni sekuliari demokratijos teorija, paremta optimistine antropologija, nuolat švytavo tarp individualizmo ir kolektyvizmo kraštutinumų. Tillicho atsakymas yra teonomija – religingumo ir racionalaus kriticizmo sintezė. Tačiau tai, kad emokratijos idėjai nuolat akomponuoja kita antikinė mikrokosmo ir makrokosmoso idėja, leidžia tikėtis prieštaringų rezultatų – konformistinio pritarimo horizontaliam progresui arba teonominio mąstymo kaip heteronomijos ir autonomijos sintezės, kuri leistų naujai pažvelgti į sekuliarios ir sakralios sferos sambūvį šiuolaikinėje kultūroje.
ÉLAN VITAL IR SIMULIACIJOS FENOMENO SANTYKIS: H. BERGSONAS, J. BAUDRILLARD’AS
Authors: Barevičiūtė Jovilė Kotryna 
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama dviejų filosofijos istorijos atžvilgiu visiškai savarankiškų mąstytojų – „gyvenimo filosofijos“ atstovo H. Bergsono gyvybės polėkio ir šiuolaikinės prancūzų filosofijos atstovo J. Baudrillard’o simuliacijos konceptų santykis. Šių dviejų mąstytojų aptariamų konceptų santykis – tai tam tikras iššūkis ir idėjų istorijai, ir pačiai straipsnio autorės pasirinktai tyrimo problemai. Kodėl svarbu apmąstyti gyvybės polėkį simuliacijos kontekste? Kaip įmanoma minėtų fenomenų sąveika? Vis labiau įsigalint vartotojų visuomenių tipui ir vis sparčiau plėtojantis virtualiosioms technologijoms, tikrovės ir jos fenomenų problema tampa itin aktuali. H. Bergsono „pozityvioji metafizika“ ir J. Baudrillard’o medijos filosofija lyginamos ne ieškant sąlyčio taškų, bet stengiantis įžvelgti tam tikrų esminių pokyčių tikrovės fenomenuose. Siekiama apmąstyti, kas nutinka bergsoniškajam gyvybės polėkiui simuliacijos veikiamoje tikrovėje. Parodoma, kaip gyvybės impulsas išsigimsta hiperrealybės sferoje. Pagrindiniai žodžiai: Bergsonas, Baudrillard’as, gyvybės polėkis, hiperrealybė, simuliacija.Relationship between Elan Vital and the Phenomenon of Simulation: H. Bergson, J. Baudrillard Jovilė Kotryna Barevičiūtė
SummaryThe author analyses a relationship between two concepts – that of the impulse of life by a representative of the „philosophy of life“ H. Bergson and that of simulation represented by the contemporary French thinker J. Baudrillard. From the viewpoint of the history of philosophy these two thinkers have not had any influence whatsoever on each others’ ideas. The above-mentioned relationship between the two concepts these two thinkers discuss as a sort of challenge regarding both the history of ideas and the problem chosen by the author of the article for her research. Why is it so important to think about the impulse of life in the context of simulation? How is the interaction between the above-mentioned phenomena possible? While a type of consumer societies gains a foothold and virtual technologies develop ever more rapidly, the problem of reality and its phenomena becomes more and more important. The “positive metaphysics” of H. Bergson and the philosophy of media of J. Baudrillard are compared not in order to find the common denominators, but rather to discover certain substantial changes in the phenomena of reality. There is a strive to reflect a change of the Bergsonian impulse of life in the reality by the process of simulation. It is demonstrated how the impulse of life degenerates in the sphere of hyperreality.Keywords: Bergson, Baudrillard, the impulse of life, hyperreality, simulation."line-height: 18px;">
Visuomenė be rinkos
Authors: Murphy John W. 
Published: January 2019

[straipsnis anglų kalba; santrauka ir reikšminiai žodžiai lietuvių kalba]
Straipsnyje apmąstoma rinkos reikšmė šiuolaikinėje visuomenėje. Autorius laikosi tam tikros moralizuojančios pozicijos, esą rinka skatina visuotinį susvetimėjimą ir vis labiau besiplėtojantį sociumo narių išsiskaidymą. Remiamasi Karlo Marxo mintimi, esą individas rinkos sąlygomis tampa vienu iš gamybinės jėgos atomų ir todėl praranda savąją tapatybę. Pokapitalistinėmis rinkos visuomenės sąlygomis Marxo pastebėtos išnaudotojiškos tendencijos dar labiau sustiprėja. Rinka čia apibrėžiama kaip savarankiška ir autonomiškai deterministinė būtis, kuri gali būti lengvai atskirta nuo bet kokių socialinių atsitiktinumų ir nenumatytų atvejų socialiniame kontekste. Straipsnio autorius teigia, kad rinkos visuomenėje skatinama ne tik socialinė fragmentacija, visuotinis susvetimėjimas, bet ir kurstomas totalus neatsakingumas, prieštaraujantis krikščionybės dogmoms ir kristocentrizmui bei jais sekančio Emmanuelio Levino filosofinėms pažiūroms. Pažymima, kad poindustrinės gamybinės jėgos manipuliuoja individais ir kartu su jų gaminamais produktais paverčia juos ekonominiais loginiais imperatyvais, reprodukavimo aparatų varžteliais. Tokiu būdu eliminuojama bet kokia socialinio solidarumo galimybė ir įsigali „nesaikingas vartotojiškumas“. Būtent tokio pobūdžio šiuolaikinis vartotojiškumas skatina sociumą deorganizuojančias jėgas ir veda link Margaret Thatcher įvardytos situacijos: ten, kur egzistuoja rinka, neegzistuoja visuomenė.
Politikos filosofijos tikslas
Authors: Jokubaitis Alvydas 
Published: January 2019

[straipsnis, santrauka, reikšminiai žodžiai lietuvių kalba; santrauka ir reikšminiai žodžiai anglų kalba]
Straipsnis skiriamas politikos filosofijos kaip disciplinos savitumui apibrėžti. Siekiama parodyti pagrindinius politikos filosofijos ir politikos mokslo skirtumus. Straipsnis pagrįstas prielaida, kad šiuolaikinė politikos filosofija negali išvengti kantiškosios disciplinos tikslų sampratos, pagal kurią būtina tirti ne tik patyrimą, bet jį sukuriančias sąvokines, normatyvines bei vertybines prielaidas. Diskusija su politikos mokslo atstovais sukūrė gynybinį politikos filosofijos kaip disciplinos tapatumą. Tai, ką politikos filosofai sako politikos mokslų akivaizdoje, dažnai skiriasi nuo to, ką jie iš tikrųjų daro imdamiesi nagrinėti konkrečias filosofines problemas