bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
PP27 Pre-hospital lactate monitoring: a worthy adjunct to systolic blood pressure and shock index in triggering blood product administration in patients with suspected traumatic haemorrhage?
Authors: Griggs JE , Lyon RM , Sherriff M , Leung J , Wareham G 
Published: April 2019

IntroductionPre-hospital identification of patients with suspected occult traumatic haemorrhage is problematic. Physiological parameters and clinical gestalt are inadequate surrogates for ongoing haemorrhage. Lactate monitoring may hold stronger predictive clinical utility to identify patients with suspected traumatic haemorrhage above other physiological parameters.MethodsA single centre, service evaluation of pre-hospital lactate monitoring. A point of care test was introduced into a Helicopter Emergency Medical Service in the United Kingdom. Clinicians adhered to strict education and governance, supported by standard operating procedure. Systolic blood pressure (SBP) and shock index (SI) was measured in patients that received pre-hospital transfusion therapy. A predetermined ‘cut off’ value of lactate >2.5 mmol was acknowledged. In-hospital follow up established further transfusion therapy.ResultsWilcoxon rank sum compared pre-lactate (n=22) and post-lactate (n=6) groups. Monte Carlo permutations were used to obtain exact probabilities. No statistically significant differences were found between groups for: SBP, p=0.955; and, SI, p=0.401. Univariate logistic regression identified the odds ratio (OR) and confidence interval (CI) for each continuous variable as: SBP, 0.97 (CI 0.94 to 1.01); SI, 26.91 (CI 1.11 to 652.48) and lactate >2.5 mmol, 2.33 (CI 0.23 to 23.91). Multivariate logistic regression identified OR as: SBP, 0.99 (CI 0.95 to 1.04); SI, 22.98 (CI 0.56 to 946.44); and lactate >2.5 mmol, 3.05 (CI 0.14 to 65.86).ConclusionLactate monitoring has been successfully introduced into an enhanced care service. The Results confirm SBP is not predictive of further transfusion. The OR for SI shows greater predictive power. Limited by a small dataset, the Results are hypothesis-generating only.
Welding fumes and lung cancer: a meta-analysis of case-control and cohort studies
Authors: Honaryar Manoj Kumar , Lunn Ruth M , Luce Danièle , Ahrens Wolfgang , ’t Mannetje Andrea , Hansen Johnni , Bouaoun Liacine , Loomis Dana , Byrnes Graham , Vilahur Nadia , Stayner Leslie , Guha Neela 
Published: April 2019

BackgroundAn estimated 110 million workers are exposed to welding fumes worldwide. Welding fumes are classified by the International Agency for Research on Cancer ascarcinogenic to humans(group 1), based onsufficient evidenceof lung cancer from epidemiological studies.ObjectiveTo conduct a meta-analysis of case-control and cohort studies on welding or exposure to welding fumes and risk of lung cancer, accounting for confounding by exposure to asbestos and tobacco smoking.MethodsThe literature was searched comprehensively in PubMed, reference lists of relevant publications and additional databases. Overlapping populations were removed. Meta-relative risks (mRRs) were calculated using random effects models. Publication bias was assessed using funnel plot, Eggers’s test and Begg’s test.ResultsForty-five studies met the inclusion criteria (20 case-control, 25 cohort/nested case-control), which reduced to 37 when overlapping study populations were removed. For ‘ever’ compared with ‘never’ being a welder or exposed to welding fumes, mRRs and 95% CIs were 1.29 (1.20 to 1.39; I2=26.4%; 22 studies) for cohort studies, 1.87 (1.53 to 2.29; I2=44.1%; 15 studies) for case-control studies and 1.17 (1.04 to 1.38; I2=41.2%) for 8 case-control studies that adjusted for smoking and asbestos exposure. The mRRs were 1.32 (95% CI 1.20 to 1.45; I2=6.3%; 15 studies) among ‘shipyard welders’, 1.44 (95% CI 1.07 to 1.95; I2=35.8%; 3 studies) for ‘mild steel welders’ and 1.38 (95% CI 0.89 to 2.13; I2=68.1%; 5 studies) among ‘stainless steel welders’. Increased risks persisted regardless of time period, geographic location, study design, occupational setting, exposure assessment method and histological subtype.ConclusionsThese results support the conclusion that exposure to welding fumes increases the risk of lung cancer, regardless of the type of steel welded, the welding method (arc vs gas welding) and independent of exposure to asbestos or tobacco smoking.
Rapid use of high-sensitive cardiac troponin I for ruling-in and ruling-out of acute myocardial infarction (RACING-MI): study protocol
Authors: Bang Camilla , Hansen Camilla , Lauridsen Kasper Glerup , Frederiksen Christian Alcaraz , Schmidt Morten , Jensen Tage , Hornung Nete , Løfgren Bo 
Published: April 2019

IntroductionThe European Society of Cardiology has suggested an accelerated algorithm for ruling-in and ruling-out myocardial infarction (MI) with high-sensitive cardiac troponin (hs-cTn) measured at admission (0 hour) and after 1 hour (1 hour) as an alternative to standard measurements at 0 hour and 3 hours. However, the 0 hour/1 hour algorithm has only been tested in a limited amount of patient cohorts and not for all hs-cTn assays. Moreover, it is unknown if MI can be ruled-out faster than 1 hour. In this single-centre, clinical trial, we will investigate whether MI safely can be ruled-in or ruled-out after 30 min and 1 hour.Methods and analysisPatients with chest pain suggestive of MI admitted to the emergency department will be subjected to hs-cTn measurements at the following time points: 0 hour, 30 min, 1 hour and 3 hours. Chest pain characteristics will be recorded. In total, 1000 patients with all four blood samples will be included. The diagnostic algorithms will be derived based on the first 500 patients and validated in the subsequent 500 patients. The primary endpoint is the negative predictive value of the 0 hour/30 min and the 0 hour/1 hour algorithms. Secondary endpoints include positive predictive value, sensitivity and specificity. Results will be compared with the standard 0 hour/3 hour algorithm.Ethics and disseminationOral and written informed consent will be obtained from all patients. The trial is approved by The Regional Committee on Health Research Ethics and the Danish Data Protection Agency. Data will be disseminated and submitted to peer-reviewed scientific journals and meetings irrespective of study outcome.Trial registration numberNCT03634384
Diagnostic and prognostic value of biomarkers in acute myocardial infarction
Authors: Chen Yuqi , Tao Yifei , Zhang Lan , Xu Weiting , Zhou Xiang 
Published: April 2019

AbstractThe incidence of acute myocardial infarction (AMI) has been increasing rapidly in recent years, seriously endangering human health. Cardiac biomarkers play critical roles in the diagnosis and prognosis of AMI. Troponin is a highly sensitive and specific biomarker for AMI diagnosis and can independently predict adverse cardiac events. Other biomarkers such as N-terminal B-type natriuretic peptide and C reactive protein are also valuable predictors of cardiovascular prognosis. Recently, several novel biomarkers have been identified for the diagnosis and risk assessment in patients with AMI. A multibiomarker approach can potentially enhance the diagnostic accuracy and provide more information for the early risk stratification of AMI. In this review, we will summarise the biomarkers discovered in recent years and focus on their diagnostic and prognostic value for patients with AMI.
Delineating the age-related attenuation of vascular function: Evidence supporting the efficacy of the single passive leg movement as a screening tool
Authors: Hydren Jay R. , Broxterman Ryan M. , Trinity Joel D. , Gifford Jayson R. , Kwon Oh Sung , Kithas Andrew C. , Richardson Russell S. 
Published: April 2019

Continuous passive leg movement (PLM) is a promising clinical assessment of the age-related decline in peripheral vascular function. To further refine PLM, this study evaluated the efficacy of a single PLM (sPLM), a simplified variant of the more established continuous movement approach, to delineate between healthy young and old men based on vascular function. Twelve young (26 ± 5 yr) and 12 old (70 ± 7 yr) subjects underwent sPLM (a single passive flexion and extension of the knee joint through 90°), with leg blood flow (LBF, common femoral artery with Doppler ultrasound), blood pressure (finger photoplethysmography), and leg vascular conductance (LVC) assessed. A receiver operator characteristic curve analysis was used to determine an age-specific cut score, and a factor analysis was performed to assess covariance. Baseline LBF and LVC were not different between groups ( P = 0.6). The high level of covariance and similar predictive value for all PLM-induced LBF and LVC responses indicates LBF, alone, can act as a surrogate variable in this paradigm. The peak sPLM-induced increase in LBF from baseline was attenuated in the old (Young: 717 ± 227, Old: 260 ± 97 ml/min, P < 0.001; cut score: 372 ml/min), as was the total LBF response (Young: 155 ± 67, Old: 26 ± 17 ml, P < 0.001; cut score: 58 ml). sPLM, a simplified version of PLM, exhibits the prerequisite qualities of a valid screening test for peripheral vascular dysfunction, as evidenced by an age-related attenuation in the peripheral hyperemic response and a clearly delineated age-specific cut score. NEW & NOTEWORTHY Single passive leg movement (sPLM) exhibits the prerequisite qualities of a valid screening test for peripheral vascular dysfunction. sPLM displayed an age-related reduction in the peripheral hemodynamic response for amplitude, duration, initial rate of change, and total change with clearly delineated age-specific cut scores. sPLM has a strong candidate variable that is a simple single numeric value, for which to appraise peripheral vascular function, the 45-s hyperemic response (leg blood flow area under the curve: 45 s).
ПЕРЕБІГ І НАСЛІДКИ ВАГІТНОСТІ У ВІЛ-ПОЗИТИВНИХ ЖІНОК З HCV-ІНФЕКЦІЄЮ
Authors: Matvisiv M. V. 
Published: April 2019

Проблема HCV-інфекції у вагітних набуває особливої актуальності за умов епідемії ВІЛ/СНІДу в Україні. Оскільки спостерігається тенденція до зростання кількості вагітних, інфікованих ВІЛ та парентеральними гепатотропними вірусами, збільшується ризик їх вертикальної передачі [1].
Мета роботи – проаналізувати частоту і характер акушерсько-перинатальних ускладнень, внутрішньоутробне інфікування плода у ВІЛ-позитивних вагітних з різними формами HСV-інфекції.
Пацієнти і методи. Спостерігали за перебігом та наслідками вагітності у 30 ко-інфікованих вірусами гепатиту С та ВІЛ (HCV+ВІЛ) вагітних. Групою порівняння служили 102 вагітні, інфіковані НСV з негативним ВІЛ-статусом.
Для верифікації HСV-інфекції визначали серологічні маркери методом ІФА та вірусне навантаження методом ПЛР в кожному триместрі вагітності. Дітей обстежували на 3-й та 6-й місяці життя, а за необхідності – в 12, а на анти-НСV – у 18 місяців. При наявності клінічних показань (жовтяниця, гепатолієнальний синдром) діти обстежувалися раніше.
Результати досліджень та їх обговорення. Серед вагітних з ВІЛ-позитивним статусом реплікативні форми діагностували у 53,3 % жінок, а латентні – у 46,7 %. У вагітних з негативним ВІЛ-статусом реплікативні форми НСV-інфекції мали місце у 60,8 % жінок, а латентні – у 39,2 %.
Частота патологічних станів під час вагітності залежала від клінічної форми хвороби і ВІЛ-статусу матері та була вищою у жінок з позитивним ВІЛ-статусом і реплікативними формами НСV-інфекції, ніж з латентними (р˂0,05, р˂0,001).
Ускладнений перебіг пологів вірогідно частіше був у жінок з реплікативними формами і позитивним ВІЛ-статусом, ніж з негативним (р˂0,05). Такі ускладнення, як стрімкі пологи та розрив пологових шляхів, частіше діагностували у жінок без ВІЛ-інфекції (р˂0,05), що повʼязано із значно меншою частотою проведення їм кесарського розтину.
Частота репродуктивних втрат вища у ко-інфікованих ВІЛ, ніж у жінок без ВІЛ-інфекції і складала 23,3 % проти 4,9 % відповідно, а частота вродженої HСV-інфекції становила 13,3 % проти 1,9 %.
У жінок з латентними формами ХГС як з позитивним, так і з негативним ВІЛ-статусом не зареєстровано випадків народження інфікованих дітей.
Висновки. HCV-інфекція є причиною акушерських і перинатальних ускладнень, внутрішньоутробного інфікування плода. Частота акушерсько-перинатальних ускладнень вища у ко-інфікованих вагітних HCV+ВІЛ, ніж у жінок з моно-інфекцією. У жінок з ВІЛ-позитивним статусом частота репродуктивних втрат в 4,7 разу вища, а частота вродженої HСV-інфекції – в 7 разів.
ТЕРМОСЕМІОТИКА ХРОНІЧНОГО ТОНЗИЛІТУ
Authors: Andreichyn Iu. M. , Kopcha Yu. V. , Loyko I. I. 
Published: April 2019

Мета дослідження – з’ясувати особливо­сті інфра­червоного випромінювання у підщелепній ділянці, на долонях, у проекції надколінків та у центрі плесна хворих на хронічний тонзиліт і зіставити отримані результати з відповідними показниками здорових людей.
Пацієнти і методи. Обстежено 32 здорових волонтерів з нормальною температурою тіла, які не мали патології мигдаликів, віком від 20 до 56 років, середній вік – (28,3±2,3) року. З них 19 чоловіків (59,4 %), і 13 жінок (40,6 %), середній вік з урахуванням статі виявився приблизно однаковим, у чоловіків – (30,2±3,3) року, у жінок – (26,4±3,6) року (Р>0,05).
Досліджувана група хворих на хронічний тонзиліт у стадії загострення складалась із 23 людей. З них у 9 встановлено компенсовану, а в 14 осіб – декомпенсовану форму запалення.
Для визначення особливостей інфрачервоного випромінювання використовували медичний тепловізор ТІ-120. Аналіз термограм виконували за допомогою програмного пакету «IRSee Software».
Статистичну обробку даних виконали на персональному комп’ютері за допомогою електронних таб­лиць «Microsoft Excel» і пакету прикладних програм «Statistica for Windows» v. 6.0, StatSoft Inc. (США).
Результати досліджень та їх обговорення. Встановили, що нормальними термографічними ознаками шкірних покривів є симетричність, гомогенність та ізотермія. Допустима фізіологічна термоасиметрія становить 0,3 °С з переважанням як у лівий, так і в правий бік. Суттєвих відмінностей між чоловіками і жінками немає.
При хронічному тонзиліті у фазі загострення термотопограма передньої частини шиї також засвідчувала помірний загальний «розігрів» шиї, симптом «коміра», де на тлі незначної гіпертермії виявлялися окремі, яскравіші вогнища світіння в проекції лімфатичних вузлів, в основному підщелепних (перепад температури – ∆Т=0,6 °С). Зазначене повною мірою стосувалося і центра долоней, розігрів яких був вищим, ніж у нормі (Р<0,05). Разом з тим, середні температурні показники проекції надколінків статистично вагомо перевищували значення здорових людей – (35,4±0,8) проти (32,5±0,6) °С (Р<0,01). Подібним чином змінювалася теплова картина центра плесен. Зокрема, при хронічному тонзиліті у фазі загострення встановили значний розігрів зазначеної ділянки порівняно зі здоровими людьми – (35,1±0,8) проти (28,4±0,5) °С (Р<0,05).
Висновки. При хронічному тонзиліті у фазі загострення встановлено помірний загальний розігрів шиї і центра долонь, розігрів яких був вищим, ніж у нормі. Водночас середні температурні показники проекції надколінків і центра плесен перевищували значення здорових людей (Р<0,05). Гіпертермію надколінків і центра плесен можна вважати характерною ознакою хронічного тонзиліту у фазі загострення. Ступінь компенсації хронічного запалення мигдаликів можна оцінити за рівнем перепаду температур над проекцією надколінків і нижньою частиною стегон та у центрі плесен і сусідніми ділянками.
Abstract 294: Changes in the U.S. Burden of Cardiovascular Mortality by Unique Weighting Methodologies
Authors: Ziaeian Boback , Fonarow Gregg C 
Published: April 2019

Objective:
Currently, disease mortality and burden rates are standardized to the 2000 U.S. Standard Population. This standard population represents an age distribution that may not be reflective of other subpopulations and drifts with time. We sought to evaluate more objective standardization methods to communicate disease mortality burdens and disparities using detailed vital statistics from the National Center for Health Statistics.

Methods:
We identified 6 different standard populations to recalculate standardized mortality rates for leading causes of death in the U.S: the 2000 U.S. Standard Population, the 2016 U.S. Census Population, the WHO World Standard Population, life expectancy weights generated from the Global Health Estimate, a value of life function, and an age-blind population standard. Trends in national mortality were calculated using the 6 standards. Trends and ranks were described using U.S. mortality and Census files between 2005 and 2015.

Results:
Cardiovascular disease was the leading cause of death in the U.S. across all standard populations except when using the WHO population standard. The relative differences between cardiovascular disease mortality and cancer were 6% greater for cardiovascular disease using the 2000 U.S. Standard Population and the 2016 U.S. Census, 7% lower using the WHO standard, 39% greater using the life expectancy standard, 87% greater using the value of life method, and 138% greater using an ageless standardized mortality rate.

Conclusions:
The decision to use a standard population when calculating disease rates has marked influence on weighting the value of a diseases burden based on the age distribution of the population and age of death or incidence of particular diseases. Consideration should be given to measures that represent life expectancy or the value of life when reporting disease burdens.

Table 1: Leading causes of death in the United States for 2015 when estimated using different population standards per 100,000 people.
Table 2: Differences in the relative burden of heart disease and cancer based on standard population used for 2015.
Connexin37‐Dependent Mechanisms Selectively Contribute to Modulate Angiotensin II‐Mediated Hypertension
Authors: Le Gal Loïc , Pellegrin Maxime , Santoro Tania , Mazzolai Lucia , Kurtz Armin , Meda Paolo , Wagner Charlotte , Haefliger Jacques‐Antoine 
Published: April 2019

Background
Gap junction channels made of Connexin37 (Cx37) are expressed by aortic endothelial and smooth muscle cells of hypertensive mice, as well as by the renin‐secreting cells of kidneys.

Methods and Results

To decipher whether Cx37 has any role in hypertension, angiotensin
II
(Ang
II
) was infused in normotensive wild‐type and Cx37‐deficient mice (Cx37−/−). After 2 to 4 weeks, the resulting increase in blood pressure was lower in Cx37−/− than in wild‐type mice, suggesting an alteration in the Ang
II
response. To investigate this possibility, mice were submitted to a 2‐kidney, 1‐clip procedure, a renin‐dependent model of hypertension. Two weeks after this clipping, Cx37−/− mice were less hypertensive than wild‐type mice and, 2 weeks later, their blood pressure had returned to control values, in spite of abnormally high plasma renin levels. In contrast, Cx37−/− and wild‐type mice that received
N
‐nitro‐
l
‐arginine‐methyl‐ester, a renin‐independent model of hypertension, featured a similar and sustained increase in blood pressure. The data indicate that loss of Cx37 selectively altered the Ang
II
‐dependent pathways. Consistent with this conclusion, aortas of Cx37−/− mice featured an increased basal expression of the Ang
II
type 2 receptors (
AT
2R), and increased transcripts levels of downstream signaling proteins, such as Cnksr1 and Ptpn6 (
SHP
‐1). Accordingly, the response of Cx37−/− mice aortas to an ex vivo Ang
II
exposure was altered, since phosphorylation levels of several proteins of the Ang
II
pathway (
MLC
2,
ERK
, and
AKT
) remained unchanged.

Conclusions

These findings provide evidence that Cx37 selectively influences Ang
II
signaling, mostly via a modulation of the expression of the Ang
II
type 2 receptor.
Prevention of Heart Failure in Hypertension—Disentangling the Role of Evolving Left Ventricular Hypertrophy and Blood Pressure Lowering: The ALLHAT Study
Authors: Johnson Kyle , Oparil Suzanne , Davis Barry R. , Tereshchenko Larisa G. 
Published: April 2019

Background

Hypertension is a known risk factor for heart failure (
HF
), possibly via the mechanism of cardiac remodeling and left ventricular hypertrophy (
LVH
). We studied the extent to which blood pressure (
BP
) change and evolving
LVH
contribute to the effect that lisinopril, doxazosin, and amlodipine have on
HF
compared with chlorthalidone.

Methods and Results

We conducted causal mediation analysis of
ALLHAT
(Antihypertensive and Lipid‐Lowering Treatment to Prevent Heart Attack Trial) data (1994‐2002; in‐trial follow‐up).
ALLHAT
participants with available serial
ECG
s and
BP
measurements were included (n=29 892; mean age 67±4 years; 32% black; 56% men): 11 008 were randomized to chlorthalidone, 5967 to doxazosin, 6593 to amlodipine, and 6324 to lisinopril. Evolving
ECG LVH
and
BP
lowering served as mediators. Incident symptomatic
HF
was the primary outcome. Linear regression (for mediator) and logistic regression (for outcome) models were adjusted for mediator‐outcome confounders (demographic and clinical characteristics known to be associated both with both
LVH
/hypertension and
HF
). A large majority of participants (96%) had
ECG LVH
status unchanged, but 4% developed evolving
ECG LVH
. On average,
BP
decreased by 11/7 mm Hg. In adjusted Cox regression analyses, progressing
ECG LVH
(hazard ratio [
HR
] 1.78 [95% CI 1.43‐2.22]), resolving
ECG LVH
(
HR
1.33 [95% CI 1.03‐1.70]), and baseline
ECG LVH
(1.17 [95% CI 1.04‐1.31]) carried risk of incident
HF
. After full adjustment, evolving
ECG LVH
mediated 4% of the effect of doxazosin on
HF
. Systolic
BP
lowering mediated 12% of the effect of doxazosin, and diastolic
BP
lowering mediated 10% of the effect of doxazosin, 7% of the effect of amlodipine, and borderline 9% of the effect of lisinopril on
HF
.

Conclusions

Evolving
ECG LVH
and
BP
change account for 4% to 13% of the mechanism by which antihypertensive medications prevent
HF
.

Clinical Trial Registration

URL
:
http://www.clinicaltrials.gov
. Unique identifier:
NCT
00000542.