bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Entomophagous Response of Albino Rats to Cockroach (Periplaneta Americana) Meal
Authors: Boateng M. , Okai  , Frimpong Y. O. , Ntim A. , Acheampong Y. S. 
Published: August 2018

Abstract
An experiment was conducted to determine the nutrient composition and effects of cockroach (Periplaneta americana) meal on the growth performance, economics of production and the absolute and relative weights of some internal organs of albino rats. Twelve (12) male albino rats with an average weight of 67.5g were randomly allotted three dietary treatments: T0 with no cockroach meal, and T1 and T2 with 2% and 4% cockroach meal respectively in a Randomised Complete Block Design (RCBD). Each treatment had four rats and each rat served as a replicate. Feed and water were provided ad libitum. The rats were euthanized and their internal organs were weighed at the end of a 28-day feeding trial. Data obtained were analysed using the analysis of variance procedure of the GenStat Statistical Package version 11.1. There were no significant differences in feed intake (P = 0.633), average daily gain (ADG)(P = 0.670) and feed conversion ratio (FCR)(P = 0.326) for the various treatments. The FCR figures recorded for T0, T1 and T2 were 4.81, 4.37 and 4.17 respectively whilst the inclusion of cockroach meal reduced feed cost by 3% and 7% in dietary treatments T1 and T2 respectively. Most of the internal organs recorded no significant difference (P >0.05) but rats on the cockroach meal diets recorded significantly (P = 0.001) lower relative heart weights. Relative kidney weights were also smaller (P = 0.034) for rats on diets containing 4% cockroach meal. Feeding diets containing up to 4% cockroach meal had no negative effects on the feed intake, ADG and FCR of the rats, and can therefore be safely fed to monogastrics up to 4% of the diet.
Structure and properties of PA6-66/γ-aminopropyltriethoxysilane-modified clay nanocomposites prepared by in situ polymerization
Authors: Liu Xiaochao , Lai Dengwang , Liu Yuejun , Shi Pu , Wang Wenzhi , Tan Jinghua , Mao Long , Yang Jun 
Published: August 2018

Abstract
In this study, PA6-66/γ-aminopropyltriethoxysilane-modified clay nanocomposites were prepared by in situ polymerization. It was found that the γ-aminopropyltriethoxysilane was chemically grafted onto clay successfully, and the covalent bond was formed between the clay and polymer chains. The transmission electron microscopy (TEM) and X-ray diffraction (XRD) results indicated that intercalated and exfoliated nanocomposites were obtained. The PA6-66 nanocomposites exhibited improved mechanical performance compared to that of neat PA6-66. Most importantly, the PA6-66 nanocomposites showed significantly improved toughness. In comparison with neat PA6-66, the rupture stress and elongation at the break of the nanocomposite with only 0.5 wt% clay increased 91.9% and 91.8%, respectively. The excellent toughness of PA6-66 nanocomposites should be mainly ascribed to the combined effects of strong polymer-clay interaction, the intercalated-exfoliated structures of clay, refined crystalline, formation of γ-form crystals, and decreased crystallinity of PA6-66.
Tribological and mechanical properties of polyamide-11/halloysite nanotube nanocomposites
Authors: Sahnoune Mohamed , Kaci Mustapha , Taguet Aurélie , Delbé Karl , Mouffok Samir , Abdi Said , Lopez-Cuesta José-Marie , Focke Walter W. 
Published: August 2018

Abstract
This article reports some morphological, tribological, and mechanical data on polyamide-11(PA11)/halloysite nanotube (HNT) nanocomposites prepared by melt-compounding. HNTs extracted from the Djebel Debbagh deposit in Algeria were incorporated into the polymer at 1, 3, and 5 wt%. For comparison, commercial HNTs were also used under the same processing conditions. Scanning electron microscopy showed that both HNTs were homogeneously dispersed in the PA11 matrix, despite the presence of few aggregates, in particular at higher filler contents. The tribological properties were significantly improved, resulting in a decrease in the friction coefficient and the wear rate characteristics due to the lubricating effect of HNTs. This is consistent with optical profilometry data, which evidenced the impact of both types of HNTs on the surface topography of the nanocomposite samples, in which the main wear process was plastic deformation. Furthermore, Young’s modulus and tensile strength were observed to increase with the filler content, but to the detriment of elongation at break and impact strength. Regarding the whole data, the raw Algerian halloysite led to interesting results in PA11 nanocomposites, thus revealing its potential in polymer engineering nanotechnology.
A modified approach for automated reference point determination of SLR and VLBI telescopes
Authors: Lösler Michael , Eschelbach Cornelia , Riepl Stefan 
Published: August 2018

Abstract
The International Terrestrial Reference Frame (ITRF) is derived by combining several space geodetic techniques. Basically, a meaningful combination of the geodesic space techniques is impossible without further geometrical information, i. e. local-ties. Local-tie vectors are defined between the geometrical reference points of space geodetic techniques at co-location stations. These local-ties are introduced during the inter-technique combination process, to overcome the weak physical connection between the space geodetic techniques. In particular, the determination of the reference point of radio telescopes or laser telescopes is a challenging task and requires indirect methods. Moreover, the Global Geodetic Observing System (GGOS) strives for an automated and continued reference point determination with sub-millimeter accuracy, because deviations in local-ties bias global results.
This investigation presents a modified approach for automated reference point determination. The new approach extends the prior work of Lösler but evades the synchronization between the terrestrial instrument and the telescope. Thus, synchronization errors are omitted and the technical effort is reduced. A proof of concept was carried out at Geodetic Observatory Wettzell in 2018. Using a high-precision, mobile laser-tracker, the reference point of the Satellite Observing System Wettzell (SOS-W) was derived. An extended version of the in-house developed software package HEIMDALL was employed for a mostly automated data collection. To evaluate the estimated reference point, the derived results are compared with the results of two approved models.
Strength Criteria Based on Shear Failure Planes and Test Verification on Loess
Authors: Shao Shuai , Shao Sheng-jun , Wang Qiang 
Published: August 2018

Abstract
Experimental results on loess preliminarily verified shear failure planes under axisymmetric compression stresses as well as their corresponding isotropic strength criteria, which exhibit the inherent natural structure behavior. However, when loading is applied to loess, its natural structure can be destroyed. Induced anisotropy complicates the structural behavior of loess. On the basis of shear failure planes responding to Mohr-Coulomb, Drucker-Prager, and Matsuoka-Nakai criteria, the axisymmetric compression spatially mobilized plane (AC-SMP) was carried out according to the following principles: (1) shear stress is directly proportional to normal stress, (2) failure strength is constant under axisymmetric triaxial compression, and (3) as the location of SMP changes with the rotation of principal stress axes, the isotropic failure criterion of AC-SMP is proposed. Changes in strength properties of loess with vertical microfractures and horizontal isotropy were investigated by true triaxial tests of loess under loading the major principal stress in the vertical and horizontal directions, respectively. True triaxial test results indicate the isotropic failure criteria of AC-SMP in a single direction. Comparison of the strength law under loading in the vertical microfractures direction with that in the horizontal direction displays the anisotropic strength of the natural structure of loess.
Silent gonadotroph pituitary neuroendocrine tumor in a patient with tuberous sclerosis complex: evaluation of a possible molecular link
Authors: Regazzo Daniela , Gardiman Marina Paola , Theodoropoulou Marily , Scaroni Carla , Occhi Gianluca , Ceccato Filippo 
Published: August 2018

Summary
Tuberous sclerosis complex (TSC) is an autosomal dominant multisystem hereditary cutaneous condition, characterized by multiple hamartomas. In rare cases, pituitary neuroendocrine tumors (PitNETs) have been described in patients with TSC, but the causal relationship between these two diseases is still under debate. TSC is mostly caused by mutations of two tumor suppressor genes, encoding for hamartin (TSC1) and tuberin (TSC2), controlling cell growth and proliferation. Here, we present the case of a 62-year-old Caucasian woman with TSC and a silent gonadotroph PitNET with suprasellar extension, treated with transsphenoidal endoscopic neurosurgery with complete resection. Therapeutic approaches based on mTOR signaling (i.e. everolimus) have been successfully used in patients with TSC and tested in non-functioning PitNET cellular models with promising results. Here, we observed a reduction of cell viability after an in vitro treatment of PitNET’s derived primary cells with everolimus. TSC analysis retrieved no disease-associated variants with the exception of the heterozygous intronic variant c.4006-71C>T found in TSC2: the computational tools predicted a gain of a new splice site with consequent intron retention, not confirmed by an in vitro analysis of patient’s lymphocyte-derived RNA. Further analyses are therefore needed to provide insights on the possible mechanisms involving the hamartin-tuberin complex in the pathogenesis of pituitary adenomas. However, our data further support previous observations of an antiproliferative effect of everolimus on PitNET.

Learning points:

Pituitary neuroendocrine tumors (PitNET) in patients with tuberous sclerosis complex (TSC) are rare: only few cases have been reported in literature.

Therapeutic approach related to mTOR signaling, such as everolimus, may be used in some patients with PitNETs as well as those with TSC.

We reported a woman with both non-secreting PitNET and TSC; PitNET was surgically removed and classified as a silent gonadotroph tumor.

Everolimus treatment in PitNET’s-derived primary cells revealed a significant decrease in cell viability.

Considering our case and available evidence, it is still unclear whether a PitNET is a part of TSC or just a coincidental tumor.
Impact of 3D echocardiography on grading of mitral stenosis and prediction of clinical events
Authors: Bleakley C. , Eskandari M. , Aldalati O. , Moschonas K. , Huang M. , Whittaker A. , Monaghan M. J. 
Published: August 2018

Abstract

Background: The mitral valve orifice area (MVOA) is difficult to assess accurately by 2D echocardiography because of geometric assumptions; therefore, 3D planimetry may offer advantages. We studied the differences in MVOA measurements between the most frequently used methods, to determine if 3D planimetry would result in the re-grading of severity in any cases, and whether it was a more accurate predictor of clinical outcomes.

Methods: This was a head-to-head comparison of the three most commonly used techniques to grade mitral stenosis (MS) by orifice area and to assess their impact on clinical outcomes. 2D measurements (pressure half-time (PHT), planimetry) and 3D planimetry were performed retrospectively on patients with at least mild MS. The clinical primary endpoint was defined as a composite of MV balloon valvotomy, mitral valve repair or replacement (MVR) and/or acute heart failure (HF) admissions.

Results: Forty-one consecutive patients were included; the majority were female (35; 85.4%), average age 55 (17) years. Mean and peak MV gradients were 9.4 (4) mmHg and 19 (6) mmHg, respectively. 2D and 3D measures of MVOA differed significantly; mean 2D planimetry MVOA was 1.28 (0.40) cm2, mean 3D planimetry MVOA 1.15 (0.29) cm2 (P = 0.003). Mean PHT MVOA was 1.43 (0.44) cm2 (P = 0.046 and P < 0.001 in comparison to 2D and 3D planimetry methods, respectively). 3D planimetry reclassified 7 (17%) patients from mild-tomoderate MS, and 1 (2.4%) from moderate to severe. Overall, differences between the two methods were significant (X
2, P < 0.001). Only cases graded as severe by 3D predicted the primary outcome measure compared with mild or moderate cases (odds ratio 5.7).

Conclusion: 3D planimetry in MS returns significantly smaller measurements, which in some cases results in the reclassification of severity. Routine use of 3D may significantly influence the management of MS, with a degree of prediction of clinical outcomes.
Маніпулятивна гендерна дресура в сценаріях сексуальної поведінки жінок
Authors: Svyatnenko I. O. 
Published: August 2018

Статтю присвячено проблемі використання сексуальної поведінки жінками в маніпулятивних цілях щодо чоловіків. У результаті проведеного автором аналізу зроблено висновок про те, що форми гендерного насильства, які застосовуються жінками щодо чоловіків, залежать від наявного у чоловіків і жінок капіталу, що визначає їх місце в ієрархії демопопуляції. Констатовано, що за умови обмеженості у чоловіка фінансово-майнового та політичного капіталу і наявності достатньо високого рівня розвитку некапіталізованого інтелекту жінки можуть використовувати сценарій матріархальної альфонсіади (за наявності вікового розриву). Статтю присвячено проблемі використання сексуальної поведінки жінками в маніпулятивних цілях щодо чоловіків. У результаті проведеного автором аналізу зроблено висновок про те, що форми гендерного насильства, які застосовуються жінками щодо чоловіків, залежать від наявного у чоловіків і жінок капіталу, що визначає їх місце в ієрархії демопопуляції. Констатовано, що за умови обмеженості у чоловіка фінансово-майнового та політичного капіталу і наявності достатньо високого рівня розвитку некапіталізованого інтелекту жінки можуть використовувати сценарій матріархальної альфонсіади (за наявності вікового розриву). Виявлено, що при переході у вищі статусні групи чоловіків за рівнем доходу та адмінресурсу зростає імовірність використання сценарію прихованої депривації і пасифікації із використанням формату домашньої проституції або прихованої депривації і пасифікації із застосуванням практик «умовно-випадкового» обмеження сексуальної активності чоловіка та їх заміщення іншими формами структурування часу. З’ясовано, що низькостатусні чоловічі особини піддаються неприхованій гендерній дресурі та прямому насильству із відкритою депривацією та пасифікацією. В цьому випадку метою жінки стає надексплуатація чоловіка за допомогою матріархальної держави та інституційно-правових механізмів узалежнення, переважно через дітей та пов’язані із дітьми норми майнового рейдерства в межах офіційного шлюбу. У всіх сценаріях гендерної дресури ключовим мотивом є десексуалізація сексу та всіляке депотенціювання чоловіків із використанням відкритого або прихованого гендерного насильства
Мультикультурализм и проблемы самоопределения этнокультурных меньшинств
Authors: Nuriyeva Irada 
Published: August 2018

В статье на тему «Мультикультурализм и проблемы самоопределения этнокультурных меньшинств» дано разъяснение концепции мультикультурализма, проявления его в политике государства и решение проблемы самоопределения национальных меньшинств и этнических групп в международной практике, показаны и ведены схожие и отличительные черты с Нагорным Карабахом, который является территорией Азербайджанской Республики.
Самоопределения можно добиться и без создания новых суверенных государств. В международной практике имеет место и другой уровень самоопределения: национально-культурная автономия, которая способствует сохранению представителями разных этнических сообществ, в частности малочисленными народами, национальными и иными меньшинствами самобытного образа жизни, своих языков, культур, традиций и т.д. в рамках верховенства территориальной целостности и суверенных прав государств, на территориях которых они проживают.
Любой народ, любая нация способны выжить и развиваться только в случае сохранения специфичности своей культуры, культурной идентичности. Азербайджан твердо придерживается принципов независимого, правового и демократического общества. Азербайджанская Республика всегда заявляла, что защита прав и свобод граждан рассматривается как определяющий фактор существования демократического общества.
Стан, тенденції та наукові засади соціально-екологічних проблем суспільства
Authors: Trohaniak O. S. 
Published: August 2018

В даній статті зроблено огляд соціальних проблем людства, пов’язаних з екологічними проблемами. Проведено короткий аналіз впливу екологічного забруднення на природу і суспільство, звернувши увагу на свідомість суспільства з метою збереження стану здоров’я та життєдіяльності людей, флори і фауни. Суспільство змінює все, що його оточує для власної мобільності. Глобальну екологічну проблему викликали різні фактори, та головні з них – це демографічна і промислово-енергетична. Демографічна – це надшвидке зростання населення, яке природа не встигає забезпечити. А промислово-енергетична – це транспорт, який дає надмірну кількість вихлопних газів; це підприємства, особливого забруднення з яких надають: гірничопромисловий, хіміко-металургійний, машинобудівний, паливно-енергетичний, будівельний, агропромисловий комплекси. Найтоксичнішими серед них є відходи, що містять важкі метали, нафтопродукти, отрутохімікати (пестициди) тощо. В сільськогосподарській діяльності людини є збідніння і виснаження родючих українських чорноземів, промислове забруднення ґрунтів та інтенсивне освоєння цілинних земель, широке розповсюдження монокультур, застосування азотних і нітратних мінеральних добрив. Великого забруднення в останні роки зазнало повітря і вода. В статті ґрунтовно розглянуто соціально-екологічний аспект проблеми і мотиваційний підхід до виправлення даної ситуації.
Фольклорна сцена академії
Authors: Климчик І. В. 
Published: August 2018

Творча співпраця викладачів академії з учителями музичного мистецтва м. Дніпра наповнюється новими гранями. Наступним етапом у розвитку цих відносин стає звернення до фольклорної музичної спадщини Дніпропетровщини, яка, завдяки плідній роботі науковців-музикознавців, занесена до Списку нематеріальної культурної спадщини ЮНЕСКО і знаходиться під її охороною. Козацька пісня – один з найдавніших жанрів побутового фольклору степової України – має бути збережена. Цим завданням займаються співробітники фольклорного центру, який створений в академії ім. М. Глінки у 2016 році. А донести козацький мелос до підростаючого молодого покоління, показати всю його красу, закохати в нього дітей – це місія, до якої мають активно залучитися вчителі музичного мистецтва нашого міста.
Effect of an organotin catalyst on the physicochemical properties and biocompatibility of castor oil-based polyurethane/cellulose composites
Authors: Villegas-Villalobos Santiago , Díaz Luis E. , Vilariño-Feltrer Guillermo , Vallés-Lluch Ana , Gómez-Tejedor José A. , Valero Manuel F. 
Published: August 2018

Abstract
Systemic Treatment of Metastatic/Recurrent Uterine Leiomyosarcoma: A Changing Paradigm
Authors: Arend Rebecca C. , Toboni Michael D. , Montgomery Allison M. , Burger Robert A. , Olawaiye Alexander B. , Monk Bradley J. , Herzog Thomas J. 
Published: August 2018

Abstract

The treatment of metastatic and recurrent uterine leoimyosarcoma (uLMS) has evolved rapidly in the past several years. Leoimyosarcoma is extremely aggressive and responds poorly to traditional chemotherapeutics. Recent regulatory approval of novel treatment options has significantly expanded the therapeutic armamentarium, and the addition of these therapies has challenged clinicians to select and optimally sequence these new compounds. Additionally, the potential role of immunotherapy is being assessed in current uLMS clinical trials. Given the increasing number of agents available both in the U.S. and globally, a treatment template that addresses optimal sequencing based upon expert consensus would be useful. Current guidelines, although listing various options, lack granularity by line of therapy. Most patients with leiomyosarcoma, even in early stage, are treated with surgery followed by adjuvant chemotherapy despite uLMS being relatively chemoresistant. Adjuvant chemotherapy often includes the combination of gemcitabine and docetaxel with or without doxorubicin in first-line systemic therapy, but these cytotoxic agents only provide patients with advanced disease a 5-year survival &lt;30%. This review will focus on examination of current guidelines and consensus building for optimal sequencing of systemic therapies for advanced or recurrent uLMS. Critical ongoing studies investigating novel approaches including immunotherapeutics and genetic alterations also will be discussed.

Implications for Practice
Recent regulatory approval of novel treatment options has significantly expanded the therapeutic armamentarium, and the addition of these therapies has challenged clinicians to select and optimally sequence these compounds. This review will focus on examination of current guidelines and consensus building for optimal sequencing of systemic therapies for advanced or recurrent uterine leoimyosarcoma.