bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Controlled experiment contradicts the apparent benefits of the Fenton reaction during anaerobic digestion at a municipal wastewater treatment plant
Authors: Uman Ahmet E. , Usack Joseph G. , Lozano José L. , Angenent Largus T. 
Published: October 2018

Abstract
A previous study had reported that the Fenton reaction at full scale increased the digestibility of thickened sludge in a digester. The authors of the study had observed a positive effect on biogas productivity, but without a control. Here, we evaluated this result by investigating the anaerobic treatment characteristics of fresh, thickened sludge in an experimental design with a control. To accomplish this, two identical continuously stirred anaerobic digesters (CSADs) were operated in parallel at mesophilic conditions. We also included anaerobic settlers to mimic the full-scale plant and to accomplish sludge recycling. We fed fresh, thickened sludge to both setups once every other day, but performed the Fenton reaction with only the experimental system by adding H2O2 to the recycled biosolids from the anaerobic settler. We observed very large fluctuations in biogas production due to ever-changing characteristics of the thickened sludge both on a daily and seasonal basis. Regardless, the two setups performed almost identically with: 1) chemical oxygen demand removal efficiencies of 63.8 ± 2.9% and 62.1 ± 3.2%; and 2) biogas productivities of 0.280 and 0.279 L CH4·g−1 volatile solids for the experimental (with Fenton) and control (without Fenton) CSADs, respectively. These results indicate that the use of a Fenton reaction did not affect biogas productivities.
Comparison of the photocatalytic performance of TiO2/AC and TiO2/CNT nanocomposites for methyl orange photodegradation
Authors: Wang Liping , Guo Jingru , Dang Jingjing , Huang Xiaojun , Chen Si , Guan Weisheng 
Published: October 2018

Abstract
To enhance the photocatalytic degradation efficiency of TiO2 on methyl orange (MO) removal, TiO2/AC (activated carbon) and TiO2/CNT (carbon nanotube) composites were synthesized. The prepared catalysts were characterized by scanning electron microscopy (SEM), X-ray photoelectron spectroscopy (XPS) and Fourier transform infrared spectroscopy (FTIR). The photocatalytic performance of the obtained composites were investigated by the degradation of MO under UV irradiation (254 nm, 365 nm). The results revealed that the prepared nanocomposite showed higher MO degradation efficiency than pure nano-TiO2. Additionally, batch experiments of influencing factors, including H2O2 dosage, metal dopants, inorganic anions, chloride ion concentration and ultraviolet wavelength on the MO removal efficiency were also conducted. The results demonstrated that metal dopant and the presence of H2O2 significantly enhanced MO removal efficiency.
Utilizing modern experimental methodology to quantify jet-breaker dimension effects on drop manhole performance
Authors: Hasheminejad Seyedreza , Khanjani Mohammad-Javad , Barani Gholam-Abbas 
Published: October 2018

Abstract
Drop structures and especially drop manholes are extensively employed in supercritical routes of sewer and drainage systems. Drop manholes remarkably affect hydraulic features of their downstream system, while their operation is dominated by the flow regime inside them. Poor hydraulic performance of these structures under Regime R2 was improved with the jet-breaker, yet its proper dimensions were needed to be precisely determined. In this paper, effects of the jet-breaker length, width, sagitta, and angle on drop manhole energy dissipation and air demand (as responses), under the inlet pipe 80% filling ration, were experimentally studied. The modern statistical design of experiment (DoE) methodology and dimensional analysis were utilized to design the experiments in accordance with the 24-1IV fractional factorial design. Ten specific jet-breakers were examined and more than 135 tests were performed. The statistical analysis of the results revealed that both responses were significantly improved when the jet-breaker length and width were 2 and 1.4 times the inlet pipe diameter, respectively; its sagitta was equal to 0, and its angle was at 70°. The use of DoE resulted in 21% reduction in experimental runs, straightforward data analysis, and unbiased concluding.
Variations of sludge characteristics during the advanced anaerobic digestion process and the dewaterability of the treated sludge conditioning with PFS, PDMDAAC and synthesized PFS-PDMDAAC
Authors: Zhang Jinghui , Yang Hong , Li Wei , Wen Yang , Fu Xingmin , Chang Jing 
Published: October 2018

Abstract
Anaerobic digestion with thermal hydrolysis pretreatment (THP), also called advanced anaerobic digestion (AAD), is a mainstream technology for sludge treatment. AAD changes sludge, it can degrade extracellular polymeric substances (EPS), release EPS from the sludge, and alter the particle size distribution. We synthesized PFS–PDMDAAC from the inorganic coagulant polyferric sulfate (PFS) and the organic coagulant polymer polydimethyldiallylammonium chloride (PDMDAAC) in various PFS:PDMDAAC weight ratios. We investigated the effects of PFS–PDMDAAC pretreatment on AAD sludge dewaterability, and developed an explanation for them. Capillary suction time (CST) was used as a measure of sludge dewaterability. Dissolved organic matter, the three-dimensional excitation emission matrix, particle size (d0.5), zeta potential, and sludge microstructure were observed in order to explain changes in sludge dewaterability that resulted from different compositions and dosages of coagulants. Treatment with PFS alone gave no significant improvement in sludge dewaterability. PDMDAAC used alone greatly improved sludge dewaterability. Synthesized PFS–PDMDAAC which had a relatively high proportion of PDMDAAC by weight performed similarly to PDMDAAC. PFS–PDMDAAC synthesized in the ratio (PDF:PDMDAAC) 1:5 by weight provided good dewaterability. The dosage can be reduced by 16.7% of the dosage for conditioning by PDMDAAC alone.
Highly efficient Cd(II) adsorption using mercapto-modified bentonite as a novel adsorbent: an experimental design application based on response surface methodology for optimization
Authors: Ecer Ümit , Yılmaz Şakir , Şahan Tekin 
Published: October 2018

AbstractWe report the optimization with response surface methodology (RSM) for adsorption conditions required for removal of Cd(II) from an aqueous environment with 3-mercaptopropyl trimethoxysilane-modified bentonite (MMB). Central composite design (CCD) in RSM was used to optimize the most significant adsorption variables of initial pH, temperature (°C), initial Cd(II) concentration (Co, mg L−1) and adsorbent dosage (g). With the quadratic model equation obtained from CCD, the optimum values were determined as initial pH 6.40, temperature 20 °C, Co 49.55 mg L−1 and adsorbent dosage 0.17 g. Under optimum conditions, the optimum adsorption amount of Cd(II) was 27.55 mg Cd(II)/g adsorbent and adsorption yield was 94.52%. The obtained results showed that the Langmuir and Dubinin Radushkevich (D-R) adsorption isotherms were more suitable for adsorption equilibrium data. The kinetic studies indicated that the pseudo-second-order kinetic model was fitted to the adsorption kinetic data. Additionally, thermodynamic studies indicated that the adsorption process was spontaneous and exothermic. As a result, MMB can be chosen as an effective adsorbent for treating heavy metals such as Cd(II) in wastewater and removing them from aqueous solutions. Furthermore, it is thought that it will positively contribute to the literature since the adsorbent-adsorbate combination (MMB-Cd(II)) is used for the first time.
Performance comparison of uninsulated and insulated hybrid anaerobic baffled reactor (HABR) operating at warm temperature
Authors: Khalekuzzaman Md , Alamgir Muhammed , Hasan Mehedi , Hasan Md Nahid 
Published: October 2018

Abstract
In this research, a hybrid anaerobic baffled reactor (HABR) configuration was proposed consisting of a front sedimentation chamber and four regular baffled chambers followed by two floated filter media chambers for the treatment of domestic wastewater. Performance comparison of uninsulated and insulated HABRs was carried out operating at warm temperature (18.6–37.6 °C) under variable HRTs (30 h and 20 h). The study suggests that almost similar chemical oxygen demand (91% vs 88%), total suspended solids (90% vs 95%), turbidity (98% vs 97%), and volatile suspended solids (90% vs 93%) removal efficiencies were obtained for uninsulated and insulated HABRs. Higher removal of total nitrogen (TN) of 41%, NH4+-N of 44%, and NO3−-N of 91% were achieved by the insulated HABR compared to TN of 37%, NH4+-N of 36%, and NO3−-N of 84% by the uninsulated HABR, whereas lower PO43− removal efficiency of 17% was found in the insulated HABR compared to 24% in the uninsulated HABR. This indicated insulation increased nitrogen removal efficiencies by 4% for TN, 8% for NH4+-N and 7% for NO3−-N, but decreased PO43−removal efficiency by 7%.
Flocculation performance of anionic starch in oil sand tailings
Authors: Zhao Nana , Al Bitar Hani , Zhu Yunyin , Xu Yuming , Shi Zhiqing 
Published: October 2018

Abstract
A series of carboxymethyl starches (CMSs), with various degrees of substitution from 0.1 to 0.79, were synthesized and selected as a model to study the feasibility of using natural polymers as flocculants for oil sand tailings treatment. The flocculation performance of modified CMS in kaolin clay suspensions and oil sand tailings was evaluated in terms of settling rate, solids content, capillary suction time, and specific resistance to filtration of the sediment phase. It was found that the synthesized CMS effectively accelerates settling of kaolin suspensions and oil sand fine tailings, thus demonstrating the feasibility of this application.
Gliding arc plasma pre-treatment of kaolin in spatial post-discharge mode for removal of Reactive Red 2 dye from aqueous solution
Authors: Sop-Tamo B. , Acayanka E. , Boyom-Tatchemo W. F. , Nzali S. , Kamgang-Youbi G. , Laminsi S. 
Published: October 2018

Abstract
This study investigates the ability of spatial post-discharge mode functionalized kaolin to remove textile dye Reactive Red 2 from aqueous solution compared to that of the raw kaolinite. To fulfill the aim, the removal conditions, including plasma exposure time, processed mode (direct and post-discharge), pH of the aqueous dye solution, initial dye concentration and adsorbent dosage, were investigated. The changes that occur on clay surfaces before and after gliding arc plasma treatment were followed by Fourier transform infrared spectroscopy, scanning electron microscopy and nitrogen physisorption. The point of zero charge and the changes of the textural properties after gliding arc plasma treatment were also examined. The experimental data were analyzed using pseudo-first-order, pseudo-second-order and empirical Elovich models. The diffusion phenomenon was also studied. The results obtained indicate that spatial post-discharge pre-treatment of kaolin deeply influences the functional groups of some of its minerals as well as the morphology and texture of its particles. Consequently, at room temperature (∼30 °C), the maximum adsorption capacities of natural raw kaolin clay were tripled after treatment with gliding arc plasma in spatial post-discharge mode and were almost doubled after the direct treatment mode.
Effects of inorganic anions on the photolysis of triclosan under UV irradiation
Authors: Chen Lei , Wang Zhipeng , Qian Cheng , He Yuchen 
Published: October 2018

Abstract
Triclosan is a widely used antimicrobial agent and may pose health risks to many aquatic organisms. Photodegradation is an important transformation pathway for triclosan, but studies on the effects of inorganic anions on photodegradation of triclosan are limited. In the present study, the single and combined effects of NO3−, Cl− and HCO3− on the photolysis of triclosan in aqueous solutions under UV irradiation was evaluated. The results showed that photodegradation of triclosan was inhibited by NO3− and promoted by HCO3−, while no significant effect was observed with Cl−. When Cl− was added to NO3−, no effect was observed, but the addition of Cl− hindered the promotion effect of HCO3−. The coexistence of NO3−, Cl− and HCO3− inhibited the photolysis of triclosan. These results showed the complex effects of inorganic anions in the photolysis of triclosan and provide useful information for an accurate ecological risk assessment of triclosan in natural waters. It will also help to develop appropriate treatment ways of triclosan.
Куріння електронних сигарет як чинник ризику для здоров’я сучасних підлітків
Authors: Dobrianska O.V. 
Published: October 2018

Актуальність. Зниження поширеності куріння традиційних сигарет серед осіб молодого віку в нашій країні відбувається на фоні зростання популярності альтернативних видів куріння, зокрема електронних сигарет, дія яких на організм ще остаточно не визначена. Тому вивчення поширеності куріння електронних сигарет серед підлітків є актуальним. Мета: вивчити поширеність куріння електронних сигарет серед підлітків в Україні й оцінити вплив такого виду куріння на здоров’я підлітків. Матеріали та методи. У роботі застосовувались аналітичні, соціологічні, математичні методи. Об’єктом дослідження були учні 7–9-х класів загальноосвітніх навчальних закладів різних регіонів України. Опитування було проведено в рамках Глобального опитування школярів щодо тютюнопаління (GYTS, 2017). Використовувалась уніфікована для усіх країн ВООЗ анкета, блок запитань якої був присвячений курінню електронних сигарет. Усього було опитано 4065 учнів. Результати. За даними опитування підлітків GYTS (2017), частка дітей, які курять електронні сигарети, становила 18,4 %, з них хлопців — 22,6 %, дівчат — 14,0 %, що у 2 рази перевищує частку курців звичайних сигарет — 9,2 % (10,8 % — хлопці, 7,7 % — дівчата). Виявлені регіональні особливості поширеності куріння електронних сигарет: найвищі рівні — у східному регіоні та м. Києві, найнижчі — у західному й північному регіонах, що в цілому збігається з регіональними особливостями поширеності куріння звичайних сигарет. За кількістю днів куріння електронних сигарет протягом усього життя найбільша частка курців, які курили вейпи 100 днів і більше, відзначена у м. Києві й східному регіоні, а найменша — у західному і північному регіонах. Висновки. Високі рівні поширеності куріння електронних сигарет за відсутності поглиблених досліджень щодо безпеки електронних сигарет для здоров’я дитячого населення, відсутність законодавчо закріплених обмежень стосовно вживання даних пристроїв для куріння дітьми можуть розцінюватися як загроза суспільному здоров’ю.
Рівень біологічних маркерів фіброгенезу й ангіогенезу в сечі дітей з везикоуретральним рефлюксом
Authors: Makieieva N.I. , Morozova O.O. 
Published: October 2018

Актуальність. Везикоуретральний рефлюкс (ВУР) спостерігається в 1–2 % дитячої популяції, а його частота в дітей з інфекцією сечовивідних шляхів доcягає 70 %. Метою цього дослідження було визначення клінічного значення рівнів сечової екскреції біологічних маркерів фіброгенезу й ангіогенезу (TGF-b1, VEGF) у дітей з хронічним пієлонефритом і ВУР після ендоскопічної корекції. Матеріали та методи. Досліджені 54 дитини з III–V ступенем ВУР після ендоскопічної корекції в періоді клініко-лабораторної ремісії пієлонефриту. У дітей у добовій сечі методом імуноферментного аналізу визначали рівень екскреції TGF-b1 і VEGF за допомогою наборів Platinum ELISA (Австрія) відповідно до інструкцій виробника. Результати. При проведенні даного дослідження було виявлено вірогідно значуще підвищення показників екскреції TGF-b1 і VEGF в сечі всіх дітей з ВУР порівняно з відповідними показниками дітей контрольної групи (рк–1 = 0,000125 і рк–2 = 0,000081; рк–1 = 0,0000 і рк–2 = 0,000021 відповідно). Рівень екскреції TGF-b1 в сечі хворих з ВУР і ознаками склерозування ниркової паренхіми був вірогідно вище (р1–2 = 0,0269) порівняно з результатами пацієнтів з ВУР без ознак нефросклерозу. Рівень екскреції VEGF з сечею у пацієнтів з ВУР і ознаками склерозування ниркової паренхіми порівняно з показниками пацієнтів з ВУР без ознак нефросклерозу були вірогідно нижчими (р1–2 = 0,0163). При дослідженні показників сечової екскреції TGF-b1 і VEGF встановлено, що критерій Краскела — Уолліса був високо статистично значимий, отже статистичні характеристики відповідних показників різних груп значимо відрізнялися між собою. Висновки. Таким чином, рівні екскреції з сечею біомаркерів фіброгенезу й ангіогенезу можуть бути використані як маркери розвитку рубцювання ниркової паренхіми у дітей з ВУР.
Фармакологічний профіль фітокомпозиції Нормоцикл у терапії гормональних дисбалансів у жінок
Authors: Tsubanova N.A. 
Published: October 2018

У статті наведені фармакодинамічні характеристики компонентів фітокомпозиції Нормоцикл® (фармацевтична компанія «Organosyn»), основними діючими компонентами якої є екстракти Symplocos racemosa, Asparagus racemosus, Glycyrrhiza glabra, Curcuma longa. Проаналізовані з точки зору доказової медицини компоненти фітокомпозиції Нормоцикл®, обґрунтована клінічна ефективність та безпеч-ність Нормоциклу в терапії гормональних дисбалансів у жінок.
Частота і локалізація остеопоротичних переломів залежно від віку, мінеральної щільності та якості кісткової тканини в українських жінок у постменопаузальному періоді
Authors: Povoroznyuk V. , Grygorieva N. , Orlyk T. 
Published: October 2018

Актуальність. Низькотравматичні переломи є важливими ускладненнями системного остеопорозу, що призводять до зниження якості життя, збільшення захворюваності, інвалідності та смертності. У наш час мінеральна щільність кісткової тканини (МЩКТ) і трабекулярний кістковий індекс (ТКI), що визначаються за допомогою двохенергетичної рентгенівської абсорбцiометрiї, є двома основними параметрами міцності кістки. Вони широко використовуються при діагностиці остеопорозу. Метою дослідження було вивчення частоти і локалізації різних остеопоротичних переломів у жінок в постменопаузальному періоді залежно від віку, МЩКТ і ТКI. Матеріали та методи. Проведено одномоментне дослідження і проаналізовані дані 1369 жінок у постменопаузальному періоді (вік 45–89 років). Пацієнтки були розділені на групи залежно від МЩКТ згідно з критеріями Всесвітньої організації охорони здоров’я: нормальний стан кісткової тканини (T-індекс > –1,0 стандартного відхилення (СВ)), остеопенія (≤ –1,0 T-індекс > –2,5 СВ), остео­пороз (T-індекс ≤ –2,5 СВ), і в залежності від квартилів (груп) ТКI (L1-L4): QI — найнижча квартиль (0,36–1,08); QII — нижня квартиль (1,08–1,20); QIII — верхня квартиль (1,20–1,32); QIV — найвища квартиль (1,32–1,79). МЩКТ і ТКI поперекового відділу хребта (L1-L4) вимірювали за допомогою денситометра Prodigy (GE Medical systems, Lunar, модель 8743, 2005). ТКI визначали з використанням програмного забезпечення TBS Insight (Med-Imaps, Bordeaux, France, 2006). Результати. Встановлено, що ризик усіх типів остеопоротичних переломів у жінок достовірно збільшується з віком (вертебральних переломів — у 1,97–4,26 раза, невертебральних — у 1,96–5,45, комбінованих — у 1,54—3,14 раза). Крім того, ми ви­явили, що остеопоротичні переломи присутні у всіх групах жінок iз різною МЩКТ: при остеопорозі (45,5 %), остеопенiї (26,9 %) та за нормального стану кісткової тканини (18,1 %). Найбільшою частота остеопоротичних переломів була при остеопорозі (46,5 %), переважно в жінок iз хребцевими і комбінованими переломами. Тільки в 25,5 % пацієнток iз невертебральними переломами спостерігається остеопороз. Низький ТКI відзначався в 50,8 % жінок iз вертебральними, 43,7 % — невертебральними і в 32,8 % — iз комбінованими (хребцевими і невертебральними) остеопоротичними переломами. Висновки. Остеопоротичні переломи частково пов’язані з віком, МЩКТ і ТКI. Однак існують й інші важливі чинники, що впливають на ризик переломів, і їх поєднання вимагає подальшого вивчення.
Аналіз факторів дожиття до замісної ниркової терапії пацієнтів з хронічною хворобою нирок
Authors: Kuryata O.V. , Frolova Ye.O. , Yashenko T.D. 
Published: October 2018

Актуальність. Відношення між хронічною хворобою нирок (ХХН) і кардіоваскулярними захворюваннями (КВЗ) є важливими та комплексними і характеризуються наявністю численних несприятливих чинників порівняно з хворими з самостійними КВЗ. Мета дослідження: оцінити частоту факторів кардіоваскулярного ризику серцево­судинних ускладнень, нефрологічних факторів ризику та їх комбінацію у пацієнтів з ХХН IV–V ст., які дожили до етапу замісної ниркової терапії. Матеріали та методи. Ретроспективно проаналізовано медичну документацію (упродовж 2 років) 42 хворих (чоловіків — 12 (28,6 %), жінок — 30 (71,4 %)) на ХХН IV–V стадії, які на час проведення аналізу медичної документації не отримували замісну ниркову терапію. Усім хворим розраховували індекс маси тіла (ІМТ), визначали артеріальний тиск (АТ), частоту серцевих скорочень (ЧСС), оцінювали показники загального та біохімічного аналізу крові та сечі, визначали рівень залишкового діурезу. У всіх хворих обчислено швидкість клубочкової фільтрації (ШКФ) за формулою CKD­EPI. Статистична обробка матеріалів дослідження — пакет програм Statistica v.6.1 (Statsoft Inc., США). Результати. Середній вік пацієнтів становив 47,6 ± 11,6 року. Отримані дані засвідчили, що хворі на ХХН, які дожили до замісної ниркової терапії, мали добовий діурез понад 500 мл, ЧСС менше 90 уд/хв, рівень систолічного АТ у таких пацієнтів підтримувався медикаментозно на рівні менше 160 мм рт.ст., також характерною ознакою був рівень загального холестерину (ЗХС) крові ≥ 4,5 ммоль/л та ІМТ понад 25 кг/м2. Нами був виявлений прямий кореляційний зв’язок між рівнем ШКФ та рівнем ЗХС крові (r = 0,32, р = 0,04); між ШКФ та рівнем гемоглобіну крові (r = 0,39, р = 0,01) і прямий кореляційний зв’язок між ШКФ і кількістю залишкової сечі у обстежених хворих (r = 0,32, р = 0,04). Висновки. Найбільш вагомими чинниками доживання хворого на ХХН до замісної ниркової терапії є молодий вік (до 40 років), наявність залишкової сечі (добовий діурез понад 500 мл/добу), відсутність цукрового діабету. Велику роль відіграє контроль систолічного АТ < 160 мм рт.ст. та анемії.
Порівняльна оцінка застосування урикодепресантів алопуринолу та фебуксостату при подагричній нефропатії. Повідомлення 1. Клінічне випробування
Authors: Ivanov D.D. , Sinyachenko O.V. , Bevzenko T.B. , Fedorov D.M. 
Published: October 2018

Актуальність. Практично постійним проявом подагри є ураження нирок, яке визначає прогноз хвороби. Гіперурикемія при подагричній нефропатії належить до незалежних чинників ризику зниження азото- й електролітовидільної функції нирок. Метою дослідження стала порівняльна оцінка впливу урикодепресантів алопуринолу і фебуксостату на функціональний стан нирок у хворих на подагру. Матеріали та методи. Під наглядом перебували 73 хворі на первинну подагру (чоловіки із середнім віком 49 років та тривалістю захворювання 10 років). Хронічну форму артриту встановлено в 71 % від числа хворих, інтермітовану — в 29 %, периферійні тофуси виявлено в 53 % випадків. Хронічну хворобу нирок I, II, III і IV стадії виявлено у співвідношенні 56 : 12 : 2 : 1, латентний, уролітіазний і протеїнуричний типи подагричної нефропатії — у 53, 37, 10 %, артеріальну гіпертензію — у 47 %. Гіперурикемію на момент обстеження констатовано у 84 % хворих, гіперурикурію — у 52 %, метаболічний, нирковий і змішаний типи гіперурикемії мали місце відповідно в 57, 3 і 40 % випадків. Результати. При порівняльній оцінці інгібіторів ксантиноксидази алопуринолу й ксантиноксиредуктази фебуксостату відносно функції нирок у хворих на подагричну нефропатію перевагу слід віддати другому препарату, хоча гіпоурикемічна дія обох урикодепресантів приблизно однакова, а прогностичними критеріями ефективності алопуринол- та фебуксостат-терапії відповідно є початкові показники в’язкоеластичності сечі і β2-мікроглобулінурії. Висновки. У перспективі буде корисним визначення морфологічних змін з боку нирок при експериментальній подагричній нефропатії під впливом алопуринолу й фебуксостату, а також доцільна оцінка результатів комбінованого застосування урикодепресантів з іншими групами гіпоурикемічних засобів (урикозуриками, ферментом пеглотиказой тощо).