bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Association of community food environment and obesity among US adults: a geographical information system analysis
Authors: Chen Meifang , Creger Thomas , Howard Virginia , Judd Suzanne E , Harrington Kathy F , Fontaine Kevin R 
Published: November 2018

BackgroundEmerging studies have investigated the contribution of food environment to obesity in the USA. However, the findings were inconsistent. Methodological explanations for the inconsistent findings included: (1) using individual store/restaurant exposure as food environment indicator, and (2) not accounting for non-stationarity assumption. This study aimed to describe the spatial distribution of obesity and examine the association between community food environment and obesity, and the variation of magnitude and direction of this association across the USA.MethodsData from 20 897 adults who participated in the REasons for Geographic and Racial Differences in Stroke study and completed baseline assessment between January 2003 and October 2007 were eligible in analysis. Hot Spot analysis was used to assess the spatial distribution of obesity. The association between community food environment and obesity and the variation of this association across the USA were examined using global ordinary least squares regression and local geographically weighted regression.ResultsHigher body mass index (BMI) clusters were more likely to locate in socioeconomically disadvantaged, rural, minority neighbourhoods with a smaller population size, while lower BMI clusters were more likely to appear in more affluent, urban neighbourhoods with a higher percentage of non-Hispanic white residences. There was an overall significant, inverse association between community food environment and obesity (β=−0.0210; p<0.0001). Moreover, the magnitude and direction of this association varied significantly across the US regions.ConclusionsThe findings underscored the need for geographically tailored public health interventions and policies to address unique local food environment issues to achieve maximum effects on obesity prevention.
Tobacco control within and beyond WHO MPOWER: outcomes from Taiwan SimSmoke
Authors: Sanna Mattia , Gao Wayne , Chiu Ya-Wen , Chiou Hung-Yi , Chen Yi-Hua , Wen Chi-Pang , Levy David Theodore 
Published: November 2018

IntroductionAdult smoking prevalence in Taiwan rapidly declined from 26.5% in 2005 to 20.0% in 2015. Nevertheless, future projections on smoking-attributable deaths and current per capita consumption do not paint an equally bright picture.MethodsWe used SimSmoke, a tobacco control simulation model to assess the impact of tax increases and other policies by predicting past and projecting over future decades smoking rates and smoking-attributable mortality.ResultsThe model accurately depicts the decline in smoking prevalence observed in Taiwan from 2000 to 2015. Nonetheless, under the ‘status quo’ scenario, smoking-attributable mortality is projected to continue growing, peaking at 26 602 annual deaths in 2039 and cumulative deaths >1 million by 2044. By comparing projections with current policies with a counterfactual scenario based on the 2000 policy levels, SimSmoke estimates that tobacco control in Taiwan has been able to reduce smoking prevalence by 30% in 2015 with 450 000 fewer smoking-attributable deaths by 2060. Modified scenarios show that doubling the retail price of cigarettes and fully implementing the remaining MPOWER measures would avert approximately 45 000 lives by 2040 and 130 000 by 2060.ConclusionsTobacco will be a leading cause of death in Taiwan for the coming decades, showing yet again the long-term consequences of smoking on public health. The MPOWER package, even if adopted at the highest level with a large tax increase, is unlikely to reduce smoking prevalence to the endgame goal of 5% in the next five decades.
Methodological systematic review of studies on social inequalities in smoking among young adults: A field coming of age?
Authors: Gagné Thierry , Lee Joseph G L , Steinmetz-Wood Madeleine , Frohlich Katherine L 
Published: November 2018

ObjectiveSocioeconomic circumstances are critically important to addressing smoking. In young adulthood (ages 18–25), dynamic transitions in education, employment, family and housing complicate the measurement of socioeconomic circumstances. To better understand approaches to capturing these circumstances, this methodological systematic review examined how socioeconomic characteristics used to identify social inequalities in smoking among young adults are measured.Data sourcesWe searched PubMed/MEDLINE, Scopus, EMBASE, ERIC and Sociological Abstracts, and used three prior reviews. We updated the search in March 2018.Study selectionTwo reviewers independently screened peer-reviewed records from OECD countries published in English, French, German or Spanish after 1995 whose samples covered at least 1 year between the ages of 18 and 25. We included 89 of 1320 records.Data extractionOne reviewer extracted study characteristics, indicators used to operationalise socioeconomic circumstances and each indicator’s relation to results on smoking (ie, significance and direction). We found 39 indicators of socioeconomic circumstances related to six broad domains. These indicators were used in 425 results.Data synthesisWe descriptively analysed the extracted data using evidence tables. Educational attainment was most common. Evidence of inequalities varied by indicator used. For example, there was inconsistent evidence regarding the role of parental characteristics and transition stages and insufficient evidence regarding personal income on smoking.ConclusionDespite its importance, studies have disproportionally examined inequalities among young adults using traditional indicators. The mismatch between young adults’ life transitions and measurement strategies may attenuate evidence of inequalities. We suggest strategies to improve future measurement.
Non-Abelian gauge theory from the Poisson bracket
Authors: Chen Mu Yi , Nyeo Su-Long 
Published: November 2018

The Hamiltonian of a nonrelativistic particle coupled to non-Abelian gauge fields is defined to construct a non-Abelian gauge theory. The Hamiltonian which includes isospin as a dynamical variable dictates the dynamics of the particle and isospin according to the Poisson bracket that incorporates the Lie algebraic structure of isospin. The generalized Poisson bracket allows us to derive Wong’s equations, which describe the dynamics of isospin, and the homogeneous (sourceless) equations for non-Abelian gauge fields by following Feynman’s proof of the homogeneous Maxwell equations.It is shown that the derivation of the homogeneous equations for non-Abelian gauge fields using the generalized Poisson bracket does not require that Wong’s equations be defined in the time-axial gauge, which was used with the commutation relation. The homogeneous equations derived by using the commutation relation are not Galilean and Lorentz invariant. However, by using the generalized Poisson bracket, it can be shown that the homogeneous equations are not only Galilean and Lorentz invariant but also gauge independent. In addition, the quantum ordering ambiguity that arises from using the commutation relation can be avoided when using the Poisson bracket.From the homogeneous equations, which define the “electric field” and “magnetic field” in terms of non-Abelian gauge fields, we construct the gauge and Lorentz invariant Lagrangian density and derive the inhomogeneous equations that describe the interaction of non-Abelian gauge fields with a particle.
ОСОБЛИВОСТІ СУЇЦИДАЛЬНОЇ ПОВЕДІНКИ ХВОРИХ НА ПАРАНОЇДНУ ШИЗОФРЕНІЮ З РІЗНИМИ КЛІНІКО-ПСИХОПАТОЛОГІЧНИМИ ТА СОЦІАЛЬНО-ПСИХОЛОГІЧНИМИ ХАРАКТЕРИСТИКАМИ
Authors: Marunkevych Ya. Yu. 
Published: November 2018

Шизофренія – це тяжке психічне захворювання, що супроводжується високим ризиком суїцидальної поведінки.
Мета дослідження – вивчити особливості суїцидальної поведінки хворих на параноїдну шизофренію в контексті виразності позитивної, негативної та загальної симптоматики шизофренії, а також соціальної підтримки хворих.
Матеріал і методи. За дотримання принципів біомедичної етики було клінічно обстежено 53 чоловіки та 49 жінок, хворих на параноїдну шизофренію, з оцінкою вираженості симптоматики шизофренії за допомогою шкали PANSS та обстеження з використанням шкали MSPSS.
Результати. У хворих з суїцидальними думками та суїцидальними діями виявлено достовірно вищі показники маячення, галюцинацій, збудження, розладів мислення, усіх складових негативної симптоматики, тривоги, депресії, малоконтактності, зниження критичності до свого стану, а також інтегральних показників виразності психотичної симптоматики, позитивної та негативної симптоматики, депресії, анергії і порушень мислення. У хворих з суїцидальними діями показники вираженості психопатологічної симптоматики та відмінності, порівняно із хворими з відсутністю суїцидальних тенденцій, більші, ніж у хворих з суїцидальними думками. У хворих з суїцидальними тенденціями є достовірно нижчими показники соціальної підтримки сім’ї, друзів та значущих інших; ці тенденції виявлено у чоловіків, у жінок та у всіх хворих в цілому, при цьому у хворих з суїцидальними діями ці показники є надзвичайно низькими, особливо у чоловіків.
Висновки. Виявлені закономірності свідчать, що хворим на параноїдну шизофренію з суїцидальною активністю притаманна загалом більша виразність психопатологічної симптоматики, ніж хворим без суїцидальних тенденцій; як основні предиктори суїцидальної поведінки у хворих на параноїдну шизофренію можуть розглядатися висока вираженість негативної симптоматики, маячення, галюцинацій, а також тривоги і депресії, а також те, що хворим на параноїдну шизофренію з суїцидальними тенденціями притаманний низький рівень соціальної підтримки сім’ї, друзів та значущих інших; більшою мірою ця тенденція виражена у чоловіків.
ЕТІОЛОГІЧНІ ФАКТОРИ, ЩО ФОРМУЮТЬ ХРОНІЧНИЙ ПАНКРЕАТИТ
Authors: Hristich T. N. , Hontsariuk D. O. 
Published: November 2018

Хронічний панкреатит (ХП) – одне з поширених гастроентерологічних захворювань, яке становить близько 8–10 % у структурі усіх захворювань органів травлення. Нерідко це захворювання діагностують пізно (алкогольної природи – до 30 місяців, іншої етіології – до 60 місяців від початку розвитку захворювання). За останні роки збільшилася частота захворювання на ХП, який супроводжується структурними змінами, що призводить до екзо- та ендокринної недостатності ПЗ, характеризується значним погіршенням якості життя і достатньо високим ризиком розвитку цукрового діабету й пухлин підшлункової залози. Через 10 років після встановлення діагнозу ХП приблизно 25 % пацієнтів змушені залишити свою професійну діяльність або стають інвалідами. При цьому розвивається зовнішньосекреторна недостатність ПЗ, страждає травлення завдяки формуванню мальдигестії (синдром порушеного перетравлювання) та мальабсорбції (синдром зниженого всмоктування). Знання етіологічних чинників (куріння, алкоголізм, інфекційні, вірусні, гельмінтозні чинники, спадковість, метаболічний синдром, ендокринні захворювання, холелітіаз, хронічна ниркова недостатність тощо) при цьому мають значення не тільки для діагностики, але й для перебігу, диференційного діагнозу, лікування, реабілітаційних заходів та прогнозу перебігу захворювання.
ОЦІНКА ПЕРИНАТАЛЬНИХ НАСЛІДКІВ У ЖІНОК ІЗ СИНДРОМОМ ВТРАТИ ПЛОДА
Authors: Malanchuk L. M. , Kryvytska G. O. , Malanchuk S. L. 
Published: November 2018

В Україні відзначається прогресивне скорочення чисельності населення. Серед медичних причин репродуктивних втрат великого значення набуває і зростання числа артифіційних абортів, що сприяють формуванню синдрому втрати плода.
Мета – проаналізувати перебіг вагітності, пологів та стан новонародженого у жінок із синдромом втрати плода та без репродуктивних втрат. Провести порівняння перинатальних наслідків у групах спостереження.
Матеріал і методи. Обстежено 150 пацієнток (І, ІІ групи – із синдромом втрати плода, ІІІ – без репродуктивних втрат, по 50 жінок в кожній). Спостереження проводилося з 12 тижнів вагітності, в пологах та післяпологовому періоді. Диспансерне спостереження за вагітними здійснювали згідно з наказом № 417 МОЗ України. Вагітні ІІ групи додатково отримували донатор оксиду азоту та препарат вітаміну В9.
Висновки. Перебіг вагітності, пологів у жінок із синдромом втрати плода характеризується розвитком різноманітних ускладнень, відзначаються окремі перинатальні стани у новонародженого. Призначення вагітним із синдромом втрати плода донатора оксиду азоту та вітаміну В9 дозволить зменшити кількість ускладнень перинатального періоду.
ВПЛИВ КЕЛТІКАНУ ТА ПОЛЯРИЗУЮЧОГО СВІТЛА НА ПОКАЗНИКИ ПЕРЕКИСНОГО ОКИСНЕННЯ ЛІПІДІВ ТА АНТИОКСИДАНТНОГО ЗАХИСТУ У ХВОРИХ НА ЦУКРОВИЙ ДІАБЕТ 2 ТИПУ З ДІАБЕТИЧНОЮ ПОЛІНЕЙРОПАТІЄЮ ТА ДИСЛІПІДЕМІЄЮ
Authors: Martyniuk L. P. , Makarchuk N. R. 
Published: November 2018

У хворих на цукровий діабет (ЦД) 2-го типу відбувається порушення процесів перекисного окиснення ліпідів, внаслідок чого порушується нормальне функціонування мембранних структур клітин, посилюється їх деструкція, а це може бути фактором прогресування такого ускладнення, як діабетична полінейропатія (ДПН).
Метою дослідження було вивчення впливу комплексного лікування препаратом Келтікан та поляризуючим світлом на показники ПОЛ та АОЗ у хворих на цукровий діабет 2 типу з діабетичною полінейропатією і дисліпідемією.
Матеріал і методи дослідження. Обстежено 130 хворих на ЦД 2-го типу, ускладнений діабетичною полінейропатією. Пацієнти були поділенні на 4 групи: до 1 групи увійшли 32 пацієнти, які отримували стандартне лікування, 32 хворих 2 групи додатково отримували келтікан по 1 капсулі тричі на добу впродовж місяця. 35 діабетикам 3 групи додатково було призначено 12 лікувальних процедур поляризуючим світлом. 31 пацієнт 4 групи, окрім стандартного лікування, отримував келтікан та курс світлотерапевтичних процедур поляризуючим світлом одночасно.
Стан ПОЛ оцінювали за вмістом дієнових кон’югатів (ДК) і малонового діальдегіду (МДА). Активність антиоксидантного захисту (АОЗ) вивчали за концентрацією супероксиддисмутази (СОД), каталази та глутатіону відновленого (SH-група).
Для оцінки стану ліпідного обміну визначали рівні ХС (холестерину), фракцій ЛПВЩ (ліпопротеїди високої щільності), ЛПНЩ (ліпопротеїди низької щільності) і ТГ (тригліцериди).
Результати. Включення до стандартного лікування ДПН келтікану та поляризуючого світла має більш виражений вплив на показники ПОЛ та АОЗ, порівняно з стандартним лікуванням. Результати ліпідограми найбільше наближені до цільового рівня під впливом лікування у 4 групи.
Висновок. Включення до стандартної терапії ДПН у хворих з цукровим діабетом 2 типу і дисліпідемією препарату Келтікан та світлотерапевтичних процедур мало корегуючий вплив на показники ПОЛ і АОЗ.
СПЕЦИФІКА ПІДГОТОВКИ ПЕДАГОГІЧНОГО ПЕРСОНАЛУ ДЛЯ МЕДСЕСТРИНСЬКОЇ ОСВІТИ В АВСТРІЇ
Authors: Palasyuk H. B. , Palasyuk B. M. 
Published: November 2018

Мета роботи – висвітлення австрійського досвіду професійної підготовки педагогічного персоналу для медсестринської освіти.
Основна частина. З 2003 року в Австрії відкрита університетська програма підготовки викладачів з медсестринства, розрахована на 5 семестрів навчання без відриву від професійної діяльності з отриманням після закінчення ступеня магістра наук. Запровадження університетської магістерської програми підготовки викладачів з медсестринства зумовлене розширенням кола функціональних обов’язків медичних сестер, підвищенням рівня складності їх професійної діяльності в сучасних умовах і, відповідно, підвищенням вимог до якості їх підготовки. Зміст професійної підготовки австрійських викладачів медсестринства характеризується міждисциплінарним характером освіти, значним обсягом практичного навчання, орієнтацією на компетентнісний підхід та розробкою ефективних механізмів його впровадження, розвитком дослідницьких умінь. Метою курсу є освітня діяльність, що забезпечує формування фахової і педагогічної компетенцій викладача медсестринства для здійснення науково-педагогічної діяльності в умовах підвищених вимог до професійної підготовки медичної сестри, готового до професійного росту, здатного до самоосвіти та самовдосконалення. До підготовки викладачів медсестринства висуваються такі вимоги: володіння системою знань про принципи та закономірності освітнього процесу і вміння використовувати їх у своїй професійній діяльності; знання форм і методів наукового пізнання; володіння сучасними методами пошуку, обробки і використання інформації; опанування організаційних навичок і вмінь, необхідних для розвитку своїх творчих здібностей і підвищення кваліфікації; знання законодавчої бази, правових та етичних норм, які регулюють людські стосунки, питання охорони здоров’я й освіти тощо.
Висновок. Вивчення і творче використання досвіду підготовки австрійських медичних сестер з одночасним збереженням цінних напрацювань вітчизняної освіти дозволить вітчизняній медсестринській освіті успішно влитись до європейського освітнього простору.
КРУГЛИЙ СТІЛ ЯК ОДИН ІЗ МЕТОДІВ ФОРМУВАННЯ МАЙБУТНЬОГО ЛІКАРЯ
Authors: Safonova O. V. , Urbanovych A. M. 
Published: November 2018

Мета роботи – підвищити ефективність та якість підготовки майбутніх лікарів, використовуючи нові методи навчання.
Основна частина. Формуючи майбутнього лікаря як конкурентоспроможного спеціаліста, слід використовувати різні напрямки, методи та форми навчання. В першу чергу, необхідно навчити студента мислити клінічно, аналізувати та використовувати набуті знання в клінічній роботі, розширити його світогляд. Одним із засобів цього досягнути є проведення круглих столів за різною тематикою. Під час підготовки до проведення цього заходу в студентів формуються навички та звички роботи з науковою літературою, вміння користуватися різними освітніми та науковими ресурсами. Підготовка до публічного виступу і сам виступ вимагають використання аналітичного мислення, вміння вибрати найголовніше, логічно побудувати доповідь, передбачити можливі запитання та бути готовим дати науково обґрунтовані відповіді на них.
Висновок. Використання такої форми навчання, як круглий стіл, дозволяє не тільки більш ефективно формувати та поглиблювати клінічне мислення майбутнього лікаря, удосконалювати навички та вміння працювати з науковою медичною літературою, спілкуватися з пацієнтами, працювати з аудиторією, але й проводити просвітницьку діяльність серед пацієнтів, сприяючи покращенню лікувального процесу.
ЗМІНА ФОРМАТУ ПРОВЕДЕННЯ ЛЕКЦІЙНИХ ЗАНЯТЬ ДЛЯ СТУДЕНТІВ-МЕДИКІВ НОВОГО ПОКОЛІННЯ
Authors: Iaremenko O. B. , Fedkov D. L. , Dobrianskyi D. V. , Dudka P. F. , Ilnytskyi R. I. , Tarchenko I. P. , Meliksetyan A. V. 
Published: November 2018

Мета роботи – продемонструвати потреби студентів щодо оновлення формату проведення лекційних занять і можливі шляхи її реалізації.
Основна частина. Вимогою сьогодення є підготовка нових лікарів як компетентних, мобільних, здатних вдосконалюватися та швидко орієнтуватися у сучасному світі науки і медицини. Зміна поколінь привела до зниження ефективності застарілих навчальних підходів. Це диктує потребу в оновленні навчальних програм і впровадженні інтерактивних, більш гнучких підходів до навчання. Нами було проведено анонімне анкетування 2139 студентів 3–6 курсів медичних факультетів Національного медичного університету імені О. О. Богомольця, яке дало можливість оцінити ставлення сучасних студентів до лекцій.
Загалом студенти досить високо оцінюють користь від лекційних занять, більшість опитаних вважає, що отримує з лекцій близько 60 % навчального матеріалу. Більшість студентів, які взяли участь в анкетуванні, висловила позицію, що усні лекції з клінічних дисциплін потрібні, але потребують істотної зміни формату. Існуючий формат лекцій задовольняє лише 14 % опитаних студентів. Основними недоліками існуючого формату лекцій студенти вважають повторення інформації з підручників/посібників і брак конкретних клінічних прикладів.
Висновки. Оптимальним форматом лекцій для клінічних кафедр студенти вважають такий: загальна тривалість лекції має бути 45 хв і включати 2 блоки по 20 хв із 5-хвилинною перервою між ними. В одному блоці повинна міститися сучасна інформація щодо клінічної симптоматики, діагностики і лікування захворювань, в другому – розбір клінічних випадків з прикладами формулювання діагнозів, планом обстеження і лікування.
ОСНОВНІ НАПРЯМКИ ПІДГОТОВКИ ІНОЗЕМНИХ СТУДЕНТІВ НА КАФЕДРІ НЕВІДКЛАДНОЇ ТА ЕКСТРЕНОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ
Authors: Shved M. I. , Geryak S. M. , Lypovetska S. Y. , Lyahovich R. M. , Levytska L. V. , Sydorenko O. L. , Kitsak Y. M. , Martynyuk L. P. , Prokopovich O. A. , Gurskyi V. T. 
Published: November 2018

Мета роботи – аналіз ефективності навчально-виховної роботи серед іноземних студентів на опорній кафедрі невідкладної та екстреної медичної допомоги щодо засвоєння ними клінічних знань та практичних навичок із невідкладної медицини, а також оцінка перспективи впровадження нових сучасних віртуальних навчально-контролюючих програм.
Основна частина. Апробовані на кафедрі невідкладної та екстреної медичної допомоги сучасні навчально-виховні методики роботи з іноземними студентами (єдиного навчального дня, проведення занять у навчальному симуляційно-тренінговому центрі, використання сучасних європейських віртуальних навчальних програм, групові та індивідуальні заняття з іноземними студентами з урахуванням їх етнічно-релігійних особливостей) є досить перспективними напрямками в педагогічному процесі. Так, використання в навчальному процесі на кафедрі системи єдиного навчального дня протягом 6 годин дає змогу не лише глибоко проаналізувати зі студентами теоретичні питання за темою заняття, але й впровадити в навчання елементи симуляційно-тренінгового засвоєння практичних навичок. Високий методичний рівень забезпечення навчального процесу на кафедрі, наявність університетського навчально-тренінгового центру симуляційного навчання за адаптованими європейськими віртуальними навчально-контролюючими програмами та широке залучення студентів-гуртківців у науковий, навчальний та тренінговий процес дозволяють забезпечити високий кінцевий рівень засвоєння ними теоретичних знань та практичних навичок.
Висновок. Навчання за системою єдиного навчального дня дає змогу враховувати етнокультурні та релігійні особливості іноземних студентів та впровадити елементи симуляційно-тренінгового засвоєння практичних навичок.
ВДОСКОНАЛЕННЯ ФОРМ І МЕТОДІВ ПІСЛЯДИПЛОМНОГО НАВЧАННЯ ЛІКАРІВ ПО МОДУЛЮ “ГАСТРОЕНТЕРОЛОГІЯ”
Authors: Stepanov Yu. M. , Kononov I. N. , Salenko А. V. , Vlasova O. M. , Shendrik L. M. , Kosynska S. V. , Budzak I. Y. 
Published: November 2018

Мета роботи – формування у практичного лікаря прагнень до самонавчання, самовдосконалення та самовиховання, що забезпечується використанням сучасних технологій інтерактивного навчання у безперервній післядипломній освіті лікарів по модулю “Гастроентерологія”.
Основна частина. У статті висвітлено використання поряд із традиційними методами навчання інтерактивних методів, зокрема таких, як навчання, яке орієнтоване на проблему, концентроване навчання, дистанційне навчання, проведення комп’ютерного тестування за допомогою ліцензованої комп’ютерної програми “Elex” лікарів по модулю “Гастроентерологія”. Охарактеризовані та проаналізовані їх переваги та недоліки.
Висновки. Використання різноманітних методів та форм навчання у безперервній післядипломній освіті лікарів дозволяє активувати сам процес навчання, підняти рівень підготовки тих, хто навчається, направити всі зусилля на формування у слухача прагнень до самонавчання та самовиховання. Все це сприяє гармонійному, творчому та професійному розвитку лікаря.