bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Liberating the River: Land and Politics in Tagore’s Plays
Authors: Kar Debamitra 
Published: November 2018

In matters of development and progress, it has always been a question of the acquisition of land. As history shows, control over land—extendable to different metaphors—and its resources has been instrumental in the development and destruction of human civilisation. Tagore’s Muktadhara dwells on the principle of identifying how the manipulation of a river-course could change the destiny of two neighbouring states and establish the rule of one man over others. So, in the character of Abhijeet, a typical Tagore-protagonist, one who breaks the dam to put an end to the authoritarian regime, a prototype of modern day environmental activists could be seen. The text goes beyond a mere pantheistic and humanist quest for the freedom of man as Tagore politicises the concept of land into a geopolitical space, and relates it to the imperialist policies and hegemonic propaganda that he experienced personally in his travels across Europe, Japan and America during this time.
From Muktadhara (1922) to Raktakarabi (1924), Tagore seems to continue with this politics of land. If the former text represents the appropriation of nature for political benefit, the latter shows how industrialisation destroys the agricultural base, forces migration, and how these steps would be the only logical progress of the economy that advocates rampant capital accumulation. Interestingly, a play set in a mine uses a theme song about ‘pous’—a month of cultivation and opulence. The essays written by Tagore during this period, like his Introduction to Elmhirst’s ‘The Robbery of the Soil’, also reveal his vision of a sustained and inclusive human development.
A Home in the World: People and Places in Rabindranath Tagore’s Chaturanga
Authors: Mitra Kamalika 
Published: November 2018

There is a tendency in literature to poeticise rural settings over their urban counterparts based on the proposition that villages bring human beings closer to nature, whereas cities come between them. Problems born and accentuated in urban environments are often, in fiction and poetry, resolved in a more rural atmosphere. In his 1916 novella Chaturanga, Rabindranath Tagore seems to challenge this popular inclination. The story begins in Calcutta, moves to rural Bengal and then returns to the city. After his uncle, who was also his father-figure, philosopher and guide, dies, Sachish disappears from Calcutta. When his friend and the narrator of the text, Sribilash, finds him two years later in a village, Sachish has joined a so-called mystic named Leelananda Swami. He has also changed unrecognisably. Sribilash is shocked at his transformation and is distrustful of Leelananda Swami, but he cannot abandon his friend, so he too, joins the guru. He too seems to leave behind his old self and becomes engrossed and entranced in a new, unreal world. It is only when he returns to the city that Sribilash seems to come out of his trance and shake off the false skin; he misses or becomes his former hard-working and useful self again. Sachish’s path, however, is irrevocably changed.
In this paper, I wish to examine why and how Tagore, who wrote so many thousands of lines in so many different forms eulogising nature, depicted an apparent divide between nature and human beings in this text: when the men are in the city, they are grounded in reality and engaged in meaningful activity; when they are in the lap of nature, so to speak, they seem to become disoriented escapists. I will also address the importance of the fact that these characters retire froity when they are bereaved and spend their mourning period in the villages, and that their return to Calcutta is closely linked to the appearance of a new love interest in their lives. The paper will explore how, in this particular text, people and places seem to affect each other and what they signify.
Being Overweight or Obese and the Development of Asthma
Authors: Lang Jason E. , Bunnell H. Timothy , Hossain Md Jobayer , Wysocki Tim , Lima John J. , Finkel Terri H. , Bacharier Leonard , Dempsey Amanda , Sarzynski Lisa , Test Matthew , Forrest Christopher B. 
Published: November 2018

OBJECTIVES:
Adult obesity is linked to asthma cases and is estimated to lead to 250 000 new cases yearly. Similar incidence and attributable risk (AR) estimates have not been developed for children. We sought to describe the relationship between overweight and obesity and incident asthma in childhood and quantify AR statistics in the United States for overweight and obesity on pediatric asthma.

METHODS:
The PEDSnet clinical data research network was used to conduct a retrospective cohort study (January 2009–December 2015) to compare asthma incidence among overweight and/or obese versus healthy weight 2- to 17-year-old children. Asthma incidence was defined as ≥2 encounters with a diagnosis of asthma and ≥1 asthma controller prescription. Stricter diagnostic criteria involved confirmation by spirometry. We used multivariable Poisson regression analyses to estimate incident asthma rates and risk ratios and accepted formulas for ARs.

RESULTS:
Data from 507 496 children and 19 581 972 encounters were included. The mean participant observation period was 4 years. The adjusted risk for incident asthma was increased among children who were overweight (relative risk [RR]: 1.17; 95% confidence interval [CI]: 1.10–1.25) and obese (RR: 1.26; 95% CI: 1.18–1.34). The adjusted risk for spirometry-confirmed asthma was increased among children with obesity (RR: 1.29; 95% CI: 1.16–1.42). An estimated 23% to 27% of new asthma cases in children with obesity is directly attributable to obesity. In the absence of overweight and obesity, 10% of all cases of asthma would be avoided.

CONCLUSIONS:
Obesity is a major preventable risk factor for pediatric asthma.
Paleoenvironmental reconstruction of the Pleistocene site of Oued Sarrat (Northwestern Tunisia) using mineralogical and geochemical data
Authors: Karoui-Yaakoub Narjess , Mtimet Moncef Said , Bejaoui Semeh , Martínez-Navarro Bienvenido 
Published: November 2018

The mineralogical and geochemical analyses of Pleistocene sediments and mollusks shells (gastropods and bivalves) from the archaeopaleontological site of Oued Sarrat (Tejerouine, NW Tunisia) permitted us to determine the paleoenvironmental conditions and to reconstruct the local depositional environment during the Middle and Late Pleistocene. The mineralogical cortege of the sediments, for all the analyzed samples, records the characteristics of a mixture ofsilica and calcite dominance with a small fraction of gypsum and aragonite. The mineralogical analyses of all mollusk species reflect a cortege dominated by aragonite, associated with low amounts of calcite, silica, hematite and goethite. We consider that the domin- ance of aragonite indicates that the tests have not yet or little undergone mineralogical transformations linked to the phenomena of fossilization, as evidenced by the absence or low calcite content. On the other hand, the low percentages of silica, goethite and hematite are probably related to the existence of impurities and sediments trapped in lodges, or adhered to the shell surface. The mineralogical data confirm a composition dominated by calcium carbonates, expressed by high contents of CaO and CO2, reflecting a chemical test of organisms’ development in continental environment.This kind of environment is characterized by the absence of MgO, which is usually present in the organisms’ tests developed in marine environment. However, the contents of SiO2, Fe2O3, Al2O3 are related, as it was reported during the mineralogical study, to the lithological impurities trapped mainly in the lodges of helicides. Mineralogical and geochemical data tracing, carried out on sediments and tests, converge to deduce the establishment of paleoenvironment attributable to fluvial deposition of sufficiently high energy where the ultrafine fractions of clay minerals are remarkably lacking. The absence of indicators of marine chemistry such as magnesium in sediments and in the tests of organisms confirms almost total contribution of the continental meteoric water without marine influence. Such environment, however, is affected by intermittent episodes of aridity as attested by the presence of evaporate minerals such as gypsumand aragonite.
Ріст і формування дубових деревостанів за участю липи дрібнолистої в умовах свіжої грабової діброви Західного Поділля
Authors: Zaika Volodymyr , Kalenuk Yurii 
Published: November 2018

Досліджено лісівничо-таксаційні показники та санітарний стан дубових деревостанів різного віку за участю у їх складі липи дрібнолистої. Встановлено, що тут формуються складні деревостани за участю дуба звичайного, ясена звичайного, граба звичайного, липи дрібнолистої, в’яза голого, кленів гостролистого і явора та інших деревних видів. Частка липи у їх складі становить від поодиноких дерев до 6-8 одиниць. Серед них переважають деревостани, в яких частка липи становить 2-4 одиниці. Дуб звичайний росте за ІІ-Іb бонітетом та досягає максимальної продуктивності (Іа-Іb бонітет) у деревостанах, де частка липи у складі змінюється в межах 2-8 одиниць і відстає в рості від дуба за висотою на 10,0-46,1%. Найгіршим ростом дуб звичайний характеризується в деревостанах, де відмінності за висотою між ним і липою становлять до 7%.
Повнота деревостанів і запас стовбурової деревини відзначаються високою варіабельністю навіть у межах вікових груп. У середньовікових деревостанах абсолютна повнота становить 21,4-34,0 м2/га, а запас деревини – 172-374 м3/га. У пристигаючих деревостанах ці показники, відповідно, становлять 24,6-34,9 м2/га і 263-409 м3/га, а в стиглих – 26,6-40,3 м2/га і 330-487 м3/га. Найбільшого запасу (409-487 м3/га) досягають дубові деревостани, де частка липи у їх складі становить 3-6 одиниці. Водяні пагони у дерев дуба не виявлено на 20% дослідних ділянок. В інших деревостанах різної повноти і продуктивності кількість дерев дуба з водяними пагонами становить 5,3-53,3%. У деревостанах переважають дерева І і ІІ категорій санітарного стану. Сухі дерева трапляються на 70% дослідних ділянок в кількості 1,2-7,2%. Індекс санітарного стану дуба змінюється в межах 1,36-2,65.
Типологія і класифікація як методи категоризації зеленого простору
Authors: Yukhnovskyi Vasyl , Zibtseva Olga 
Published: November 2018

Проаналізовано типології зеленого простору і класифікації парків у пострадянських (Україна, Білорусь), європейської (Великобританія), північноамериканських (США, Канада), азійських (Японія, Китай, Сінгапур, Малайзія) країнах та містах Австралії. Різні країни пропонують не однакові класифікації зеленого простору, що ґрунтуються на функціональному призначенні території, фізичних характеристиках, розмірах, обсягах обслуговування населення тощо. Охарактеризовано класифікацію парків, застосованої в Україні, за місцем розташування відносно міських меж (міські парки і лісопарки) та за функціональною ознакою. Парки, залежно від характеру і призначення, поділяють на парки культури і відпочинку, районні, спортивні, дитячі, дендрологічні, історичні, національні, меморіальні, етнографічні парки-музеї, історичні, виставкові, зоологічні, парки аерофітотерапії тощо. Відсутність ієрархічної класифікації і відповідних стандартів призводить до поглинання зеленого простору міською забудовою.
Здійснено пошук шляхів удосконалення класифікації озеленених територій, використовуваної в Україні. Природні території та зелені насадження обмеженого користування (шкільні ділянки, спортивні майданчики житлових масивів) є найуразливішими територіями, які першочергово підпадають під забудову в українських містах. Чітко визначена класифікація озеленених територій сприятиме їх збереженню в умовах посилення урбанізації. Рекомендовано стандартизувати українську класифікацію зелених насаджень у тому числі й за ієрархічними ознаками, що вплине не тільки на міську систему зелених насаджень, але й на ландшафтну організацію простору за межами міст.
Особливості впливу середовища на оцінювання естетичних якостей паркових пейзажів: теоретичні та прикладні аспекти
Authors: Oleksiichenko Nadiia , Gatalska Nadiia 
Published: November 2018

Наведено спектр досліджень естетичного оцінювання ландшафту із залученням респондентів (42 особи), які здійснено упродовж 2017-2018 рр. безпосередньо в парковому середовищі та із застосуванням фотографій. Враховуючи різні методологічні підходи та за результатами порівняльного аналізу особливостей сприйняття пейзажів паркового середовища, виявлено взаємозв’язки між естетичною оцінкою паркового ландшафту та ознаками, які впливають на її формування.
За результатами узагальнень теоретичних та практичних наукових робіт виявлено принципову різницю у методології досліджень естетики паркових ландшафтів із залученням респондентів. Ключовим методологічним питанням дослідження естетики паркового середовища є визначення способу проведення досліджень – натурний, або заміщення.
Встановлено, що за умов оцінювання паркового середовища безпосередньо в парку оцінка знижується порівняно з фотографіями. За аналізом частоти згадувань ознак та характеристик, які позитивно впливають на естетику пейзажів Маріїнського парку, визначено їх подібність упродовж різних сезонів за умов проведення оцінювання в середовищі та суттєві відмінності під час застосування фото. Отримані результати можуть бути свідченням подібності сприйняття паркового середовища упродовж року безпосередньо в парку. Поряд із тим, виявлено суттєві відмінності у частоті згадувань низки ознак у межах кожного сезону за умов застосування різних способів досліджень. Незважаючи на суттєву різницю у частоті згадувань ознак паркового середовища за різних умов та способів проведення досліджень, встановлено, що сила впливу конкретної ознаки на естетичні якості пейзажів не визначає її факторну вагу в оцінці, однак пов’язана із нею. Окрім того, виявлено ознаки, вплив яких на естетичну оцінку паркового середовища є суттєвим.
Застосування фотографій є доцільним для визначення сприйняття колориту та образно-символічної структури пейзажів паркового середовища відвідувачами, а оцінювання впливу насаджень та архітектурних компонентів на естетичні якості пейзажів варто проводити безпосередньо в парку. Оцінювання задоволеності відвідувачів парку станом його компонентів можна здійснювати із застосуванням фотографій, або безпосередньо в парку за комфортних для людини умов (весняно-літній період).
Продукція фітомаси дубових деревостанів Українського Полісся
Authors: Bala Oleksandr , Lakyda Petro , Matushevych Liubov , Lakyda Ivan 
Published: November 2018

Розраховано продуктивність дубових деревостанів Полісся України за компонентами фітомаси та продукцією в розрізі класів віку та за адміністративними областями. З’ясовано, що на території Полісся України найпоширенішими є дубові насадження у Житомирській обл. (35,3%). Насадження за участю дуба звичайного характеризується розмахом від I до XX класів віку, при цьому розподіл їхньої площі дуже нерівномірний. Значний обсяг запасу дубових насаджень зосереджений у середньовіковій групі, саме в ній вони найпродуктивніші. Фітомаса надземних компонентів дубових деревостанів Полісся фактично відображає їхню вікову структуру як за площею, так і за запасом.
Встановлено, що більше половини (55,3%) надземної фітомаси дубових деревостанів зосереджено у деревині стовбура. На кору стовбура й деревину гілок припадає однакова частка (по 11,9%), частка кори гілок становить 4,7%, деревної зелені – 16,2%.
Оцінено динаміку продукції дубових насаджень Полісся України за класами бонітету. З’ясовано, що її постійне зростання відбувається приблизно до 35-річного віку, потім поступово спадає. Максимальна біопродуктивність дубових насаджень, з незначними коливаннями в межах класів бонітету, припадає на період від 30 до 50 років.
Загальна оцінка продукції дубових деревостанів у лісах Полісся України становить 324,7 тис. т. Територіальна мінливість нагромадження продукції за адміністративними областями визначається відмінностями в наявності площ і віковій структурі насаджень. Найбільше продукції нагромаджують дубові деревостани Житомирської обл. (111,3 тис. т), в яких значна частка продукції припадає на середньовікові насадження (78,2 тис. т). Найменшу кількість продукції нагромаджують дубові насадження Сумської обл. (7,5 тис. т). В інших областях її кількість змінюється від 21,1 тис. т. (Київська обл.) до 59,7 тис. т (Чернігівська обл.).
Розподіл загальної продукції дубових деревостанів Полісся України в межах адміністративних областей та за класами віку відображає її динаміку за нормативними даними. Нагромадження обсягів продукції молодими дубовими насадженнями (I-IV класів віку) в поліській зоні України відбувається поступово й не інтенсивно. Кульмінація нагромадження продукції спостерігається у середньовіковій групі насаджень (V-VIII класи віку). Зі збільшенням віку, починаючи з пристиглої групи (IX клас віку), продукція дубових деревостанів поступово спадає. На мінливість продукції дубняків Полісся, крім зайнятої площі й віку насаджень, також впливають типи лісорослинних умов.
Еталон лісових насаджень на заповідних територіях Національного природного парку «Сколівські Бескиди»
Authors: Kahaniak Yulian , Korol Mykola , Tokar Olha , Cunjak Anna 
Published: November 2018

Облік лісових масивів природоохоронних об’єктів є первинним етапом оцінення їх потенціалу. Об’єктом дослідження є лісові насадження заповідної зони Національного природного парку «Сколівські Бескиди». Метою дослідження передбачено відібрати еталон, тобто лісові насадження із максимальним біорізноманіттям та продуктивністю, складною вертикальною структурою. Методику вибіркової лісової інвентаризації вважають найбільш адекватною для отримання репрезентативних даних. Для таких об’єктів лісівничо-таксаційна характеристика доповнюється аналізом просторової структури насаджень та оцінкою біорізноманіття.
На території Майданського лісництва виявлено еталон лісових насаджень. Еталон представлений триярусними деревостанами. Після розроблення моделей залежності середнього приросту деревостану від середнього віку, а також запасу деревостану від середнього діаметра дерев першого ярусу, усі об’єкти розділено на дві групи. До першої групи відібрано об’єкти, котрі за величиною запасу (приросту) потрапляють до верхньої частини довірчої зони моделі з одностороннім обмеженням 1-2 стандартні відхилення.
Відібрано шість еталонів у віковому діапазоні 55-136 років. Яруси лісового насадження складаються із бука лісового, ялиці білої та ялини європейської. Один еталон характеризує деревостан з модрини європейської, явора, ялини та ялиці. Частка дерев в першому ярусі змінюється в межах 43-63%, у другому – 4-32%, у третьому – 24-31%.
Високопродуктивні структурно складні еталони є типовими природними утвореннями, на котрі повинна орієнтуватися господарська діяльність підприємства.
Effect of buds manually removal and their damage by large pine weevil (Hylobius abietis L.) on Scots pine seedlings in Siversky Donets river valley
Authors: Meshkova Valentyna L. , Sokolova Iryna M. , Yeroshenko Serhii O. , Koval Lesya M. 
Published: November 2018

Large pine weevil (Hylobius abietis L.) damages different organs of Scots pine (Pinus sylvestris L.) seedlings in unclosed plantations, including foliage, buds, stem bark and roots. Simulated damage of respective organs, particularly debudding is one of the ways to evaluate qualitative and quantitative influence of such damage on tree condition.
The aim of research was to evaluate the dependence of Scots pine seedlings mortality and height increment on artificial and large pine weevil caused bud damage.
The growth of apical shoots of Scots pine seedlings was registered since the beginning of May to the end of June. Development of new shoots in seedlings with manually bud removal or large pine weevil damage started in beginning of May and continued in July.
Mortality of Scots pine seedlings with 20% of lateral buds damaged did not differ from that in undamaged plants. The seedlings with apical and lateral buds manually removed as well as with apical and over 70% lateral buds damaged by large pine weevil have died in the year of treatment or damage. The seedlings with apical buds damaged as well as with apical and over 50% lateral buds damaged died in the 4th year after damage.
Removal or damage up to 50% lateral buds did not affect the growth of Scots pine seedlings. Height increment of seedlings with apical buds manually removed or damaged by large pine weevil did not differ significantly in May and June of the year of treatment or damage. In July the height increment was statistically greater in the variant with manually removal of apical bud.
Previously suggested scale of Scots pine seedlings bud damage satisfactory reflects the score of large pine weevil injuriousness.
We can suggest that height increment in the next years after bud damage does not depend on damage way and intensity but mainly on ecological conditions.
Роль біотичних чинників у всиханні ялинників Українських Карпат
Authors: Kramarets Volodymyr , Matsiakh Iryna 
Published: November 2018

За останні десятиліття на території Українських Карпат відбувається масове всихання похідних ялинових насаджень, створених у висотних поясах дубових та ялицево-букових лісів. Встановлено, що причини всихання ялинових лісів мають комплексний характер і є наслідком взаємодії трьох компонентів складної системи (тріади) у конкретних умовах у той самий час:1) чинники зовнішнього середовища (абіотичні, антропогенні), які погіршують стан дерев і посилюють дію патогену (або групи патогенів) та сприяють масовому розвитку комах-фітофагів; 2) значна кількість агресивного патогену (або групи патогенів) у поєднанні із комахами-фітофагами, розвиток та патогенність яких посилюється погодними умовами; 3) на значних площах наявні вразливі ялинові деревостани, склад, вік та структура яких робить їх уразливими до абіотичних та антропогенних чинників, сприяє розвитку і поширенню агресивних патогенів та комах-фітофагів.
Охарактеризовано закономірності впливу біотичних чинників на стан ялинників: тут спостерігається кумулятивний ефект – дисбаланс в одній із ла­нок стає причиною лавиноподібного руйнування консортних зв'язків та підси­лює негативну дію інших біотичних чинників на дерева ялини – едифікатора цих екосистем. Серед біотичних чинників на всихання ялинників найсуттєві­ший вплив мають: зміни у функціонуванні біотичної складової ґрунтів; активі­зація розвитку кореневих гнилей; масове розмноження камбіо- та ксилофагів.
Розглянуто дію різних чинників на розвиток осередків масового розмноження короїда-типографа. Заборона на здійснення лісозахисних заходів (зокрема на вирубування свіжозаселених дерев) у так званий «період тиші» (від 1 квітня до 15 червня) значно знижує ефективність боротьби із короїдами. Своєчасне та якісне здійснення лісогосподарських заходів дасть змогу зменшити негативну дію кореневих гнилей, комах камбіо- та ксилофагів і сповільнить процеси деградації ялинників.