bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Підбір компонентів ендопротеза та величина загального стегнового офсету після ендопротезування кульшового суглоба (рентгенометричне дослідження)
Authors: Filippenko V.A. , Klimovitsky R.V. , Tyazhelov А.A. , Karpinsky M.Yu. , Karpinskaya E.D. , Goncharova L.D. 
Published: June 2018

Актуальність. Щоб забезпечити максимальну виживаність ендопротеза, всі складові «нормальної» біомеханіки штучного суглоба повинні бути оптимально збалансовані. Важливим етапом планування операції є підбір компонентів ендопротеза, який повинен відновити так званий загальний стегновий офсет (плече сили м’язів абдукторів), але відновити правильну біомеханіку за рахунок штучного суглоба не завжди вдається. Мета даного дослідження полягала у вивченні співвідношення довжини плеча абдукторів до операції і величини загального стегнового офсету після ендопротезування кульшового суглоба залежно від статі пацієнтів. Матеріали та методи. Матеріалом для дослідження стали оглядові рентгенівські знімки таза 42 хворих до операції, рентгенівські знімки кульшового суглоба, що виконані для підбору компонентів ендопротеза, і рентгенівські знімки цього ж суглоба після операції тотального ендопротезування; дані історій хвороби: протоколи операцій і номенклатурні характеристики компонентів імплантованого ендопротеза кульшового суглоба. Вимірювання довжини плеча абдукторів до операції проводили за оглядовою рентгенограмою таза. Якщо зміна показника плеча сили абдукторів перевищувала 5 мм, вважали, що показник змінився. Отримані дані були оброблені статистично. Результати. У чоловіків після тотального ендопротезування відзначено значуще (t = 4,076; p = 0,001) зменшення загального стегнового офсету порівняно з довжиною плеча абдукторів до операції. У жінок зміна середніх показників довжини плеча сили абдукторів до і після ендопротезування виявилася значно меншою і не досягла статистично значущого рівня (t = –1,739; p = 0,092). Зменшення плеча сили абдукторів відзначено у 17 випадках, що становило 30,91 % від загального числа вимірів, причому переважна більшість суглобів, де відбулося зменшення плеча сили абдукторів, належала чоловікам (13 випадків). Висновки. Зменшення плеча сили абдукторів є несприятливим біомеханічним фактором з точки зору відновлення роботи абдукційного механізму. Такі зміни відзначені у 17 випадках, що становило 30,91 % від загального числа вимірів, причому переважна більшість суглобів, де відбулося зменшення плеча сили абдукторів, належала чоловікам — 13 випадків (жінки — 4 випадки). При виконанні тотального ендопротезування кульшового суглоба у жінок частіше вдається забезпечити сприятливі біомеханічні умови для відновлення функції абдукційного механізму порівняно з чоловіками.
Питання терапії біліарної патології у дітей: вибір оптимального рішення
Authors: Shutova O.V. , Pavlenko N.V. , Babadganyan O.N. , Solodovnichenko I.G. , Buksha O.V. 
Published: June 2018

Актуальність. Захворювання гепатобіліарної системи — одна з найбільш поширених проблем педіатричної гастроентерології. Захворювання біліарного тракту (БТ) супроводжуються стійкими змінами обміну ліпідів, що сприяє тривалому холестазу і прогресуванню біліарної патології. Мета дослідження — вивчити ефективність застосування препарату Урсофальк® у комплексній терапії захворювань БТ і коморбідних станів у дітей. Матеріали та методи. У міському гастроентерологічному відділенні м. Харкова обстежено 55 дітей віком від 5 до 18 років (31 дівчинка та 24 хлопчика). Критерії включення пацієнтів у дослідження: захворювання БТ, що супроводжуються біліарним сладжем (БС) і порушенням ліпідного профілю (ЛП) сироватки крові. Діагностичний комплекс включав: аналіз клінічних даних, УЗД органів черевної порожнини, біохімічне дослідження сироватки крові («печінкові проби», ЛП). Усі діти отримували комплексне лікування з урахуванням коморбідної патології. Тривалість курсу терапії — 1 місяць. Пацієнти були розділені на дві групи залежно від жовчогінної терапії: 1-ша (основна) група отримувала традиційні жовчогінні засоби, 2-га (група порівняння) — препарат Урсофальк®. При статистичній обробці використані ліцензовані програмні продукти (Statistica, Excel). Результати. Клінічні прояви у дітей груп спостереження були представлені больовим і диспептичним синдромами. У всіх обстежених виявлено коморбідні стани і наявність БС до початку лікування. Після закінчення курсу лікування відзначалася позитивна динаміка клінічних симптомів, лабораторних показників і гомогенності структури жовчі. Застосування в комплексній терапії Урсофальку® дозволило повністю компенсувати відчуття тяжкості та іррадіацію болю, тоді як у дітей групи порівняння зберігалися больовий синдром, тяжкість у правому підребер’ї, диспептичні скарги. Слід зазначити, що застосування Урсофальку® дозволяє також нормалізувати структуру жовчі і біохімічні показники, що характеризують ліпідний обмін. Зареєстровано вірогідно (p < 0,05) більш виражений ефект зменшення частоти порушень гомогенності жовчі в основній групі — на 65,5 % порівняно з групою порівняння — 27,3 %. Позитивна динаміка біохімічних показників при контрольному обстеженні відзначалася в обох групах пацієнтів, при цьому вірогідно (p < 0,05) більш вираженими були зміни в групі дітей, які приймали Урсофальк®. Висновки. Застосування урсодезоксихолевої кислоти (УДХК) патогенетично обґрунтоване для корекції функціональних, метаболічних порушень при біліарній патології та коморбідних станах, що підтверджують результати спостереження. При призначенні Урсофальку® в комплексній терапії захворювань жовчовивідної системи у дітей відзначається швидка регресія і купіювання клінічних симптомів, нормалізація лабораторно-інструментальних показників. Урсофальк® є референтним препаратом УДХК. Наявність офіцінальної форми препарату Урсофальк® у спеціальній лікарській формі для дітей у вигляді суспензії дозволяє застосовувати УДХК в дитячому віці, починаючи з перших днів життя.
Забезпеченість вітаміном К раціонів матерів-годувальниць
Authors: Solianik A.V. 
Published: June 2018

Актуальність. Новонароджені та діти перших місяців життя, які знаходяться на природному вигодовуванні, схильні до дефіциту вітаміну К. Метою нашого дослідження було вивчення забезпеченості раціонів матерів-годувальниць дітей, які перебувають на виключно природному вигодовуванні і становлять групу ризику по розвитку прихованого гіповітамінозу К. Матеріали та методи. Об’єктом опитування стали 50 здорових жінок віком від 19 до 39 років, які вигодовують груддю дітей віком 0–6 місяців. Для підрахунку добового споживання вітаміну К використовували спеціально розроблену програму — «калькулятор споживання вітаміну К». За даними 3 типових добових раціонів розраховували середнє споживання вітаміну К на добу в мкг. Результати. Середнє споживання вітаміну К становило 61,0 ± 3,5 мкг. Отримані дані були розподілені за квартилями. Значення нижнього квартиля (0–25%) становили 26,3–37,1 мкг, а верхнього (75–100%) — 85,2–99,2 мкг. Сім (14 %) представниць верхнього квартиля (75–100%), які мають раціони, наближені до фізіологічного споживання вітаміну К, проінформовані про значення цього вітаміну і щодня вживають продукти з його високим вмістом. Ще 23 (46 %) матері-годувальниці, представниці 2–3-го квартилей (25–75%), були недостатньо проінформовані про значення вітаміну К, але вживають продукти з його високим і середнім вмістом. Двадцять (40 %) матерів-годувальниць нижнього квартиля (0–25%) були недостатньо проінформовані про значення вітаміну К і не вживали продукти з його високим вмістом. Виснов­ки. Забезпеченість вітаміном К раціонів жінок-годувальниць індустріального міста півдня України не досягає рекомендованого рівня його споживання 120 мкг на добу. Регулярно вживають продукти з високим вмістом вітаміну К 14 % опитаних, і це може забезпечити 75–85 % добової потреби у вітаміні. Недостатня забезпеченість годуючих матерів вітаміном К може посилювати його дефіцит у грудних дітей перших 6 місяців життя.
Епідеміологія кліщових та поєднаних із ними харчових алергій серед дитячого населення Рівненської області
Authors: Drab R.R. , Guschuk I.V. , Safonov R.V. , Byalkovsky A.V. , Brezetska O.I. 
Published: June 2018

Актуальність. Визначальним при вивченні ризиків розвитку в дітей поєднаних кліщових і харчових алергій є їх епідеміологічна нестабільність у світі, країні, Рівненській області зокрема внаслідок зростання тригерного навантаження, одним із найбільш потужних чинників якого є алергени кліщів побутового пилу. Мета дослідження — проведення епідеміологічного моніторингу особливостей взаємного впливу кліщових та харчових алергій на імунологічні механізми серед дітей Рівненської області та контамінації середовища життєдіяльності людини кліщами побутового пилу. Матеріали та методи. За період 2007–2017 рр. амбулаторно та санітарно-паразитологічно обстежено 410 вогнищ харчових алергій у різних вікових групах із дослідженням акарофауни в них. Результати. У зразках побутового пилу з вогнищ харчових та кліщових алергій визначено представників 8 видів 4 родин алергенних кліщів, із них паразитологічно й імунологічно встановлений патогенний вплив видів Dermatophagoides pteronyssinus, Dermatophagoides farinae, Acarus siro та Glycyphagus domesticus на сенсибілізацію дитячого населення. У 91 % дітей 0–3 років діагностована лише харчова IgE-опосередкована алергія, вплив кліщів побутового пилу на алергічні процеси не доведений. Зі збільшенням віку сенсибілізованих дітей спостерігалось зростання лабораторно ідентифікованих IgE-залежних харчових алергій — від 68 % у групі 3–6 років до 88 % у підлітків 10–14 років, переважно полівалентного типу. Аналогічно від 32 % дітей 3–6 років до 54 % підлітків 10–14 років мали встановлену й підтверджену кліщову алергію, що вказує на роль кліщів побутового пилу у формуванні й підтримці генералізованих форм атопічних реакцій. Висновки. Епідеміологічна ситуація серед дитячого населення території Рівненської області з харчових і кліщових алергій визначена як нестабільна; здійснений ситуаційний аналіз імунологічного стану дитячого населення віком 0–14 років із кліщових та харчових алергій, прослідкована роль стану забруднення навколишнього середовища кліщами побутового пилу як фактора створення високого алергізуючого фону.
Комплексна променева діагностика некротичного ентероколіту в новонароджених
Authors: Shapovalova V.V. , Sharmazanova O.P. , Bortnyi M.O. , Skoryk G.R. 
Published: June 2018

Актуальність. Некротичний (некротизуючий) ентероколіт (НЕК) (Р77) — неспецифічне запальне захворювання, що викликається інфекційними агентами на тлі незрілості механізмів місцевого захисту та/або гіпоксично-ішемічного ушкодження слизової кишечника, схильне до генералізації з розвитком системної запальної реакції. Мета дослідження: визначити рентгенологічні та ультразвукові симптоми НЕК у новонароджених залежно від стадії захворювання. Матеріали та методи. Проаналізовані рентгенограми та дані ультразвукової діагностики (УЗД) органів черевної порожнини 32 новонароджених, із них 28 (87,5 %) — недоношених, 4 (12,5 %) — доношених. Результати. НЕК 1-ї ст. виявлений у 18,8 % випадків: гіперпневматоз кишечника — у 16,7 %, петлі у вигляді «скоб», потовщення стінок кишечника — у 83,3 %, мілкі горизонтальні рівні рідини з газом над ними — у 33,3 %. При УЗД відмічені потовщення стінок кишечника, зниження перистальтики в уражених сегментах. НЕК 2-ї ст. діагностований у 31,3 % випадків: ригідні петлі кишечника — в 30 %, статичні петлі кишечника — в 40 %. При УЗД відмічено потовщення стінок кишечника, зниження перистальтики в уражених сегментах, наявність прозорого випоту. При кольоровому допплерівському картуванні — посилений чи гіперемічний тип кровотоку кишкової стінки. НЕК 3-ї ст. діагностований у 28,1 % випадків: пневматоз стінки кишки — у 77,8 %; на тлі тіні печінки спостерігалося повітря в гілках портальної вени — у 33,3 %. При УЗД виявлені ознаки запалення з боку стінки кишечника (77,8 %), пневматоз стінки кишки (88,9 %) і поширення газу в портальній вені (44,4 %). НЕК 4-ї ст. діагностований у 21,9 % випадків, головною ознакою був пневмоперитонеум. Висновки. Основною метою променевого дослідження дітей із НЕК є виявлення всього комплексу проявів, що дозволяють якомога раніше діагностувати захворювання і визначити адекватне для даного пацієнта лікування. Ультразвукове дослідження органів черевної порожнини необхідно проводити всім пацієнтам, особливо з неспецифічними рентгенологічними або сумнівними для НЕК клінічними ознаками.
Особливості порушень ліпідного спектра та компонентів системи згортання крові у дітей із коморбідними станами при ювенільному ідіопатичному артриті
Authors: Bogmat L.F. , Nikonova V.V. , Shevchenko N.S. , Bessonova I.M. 
Published: June 2018

Актуальність. У дітей і підлітків із ювенільним ідіопатичним артритом (ЮІА) прискореному розвитку атеросклерозу та формуванню коморбідної патології сприяє висока імунозапальна активність хвороби. Зазвичай формування атеросклерозу відбувається паралельно з порушеннями системи згортання крові, тобто виникають явища атеротромбозу. Через це вважалось за необхідне визначити особливості ліпідного спектра крові та системи гемостазу в дітей з ЮІА та коморбідною патологією. Матеріали та методи. Обстежено 97 дітей (5–18 років) хворих на ЮІА. Пацієнти були розподілені на дві групи. Першу групу становили 38 дітей (39,2 %) без ознак коморбідної патології, у другу групу (з ознаками коморбідної патології) увійшло 59 дітей (60,8 %). Вивчали ліпідний спектр крові та коагулограму. Статистична обробка проводилась за допомогою пакета статистичних програм Statgrafics 16.0. Результати. У дітей з ЮІА та проявами коморбідної патології встановлено ознаки гіперкоагуляції, особливо виражені при порушенні ліпідного спектра крові. Під час дослідження параметрів ліпідного спектра крові у хворих із високими показниками фібриногену встановлено підвищення рівня ліпопротеїнів низької щільності (р < 0,02), тригліцеридів (р < 0,02) та коефіцієнта атерогенності (р < 0,03). При аналізі функції нирок встановлено, що в групі з коморбідною патологією у 21,4 % дітей показники швидкості клубочкової фільтрації знаходились або в межах дуже низьких значень, або в межах гіперфільтрації. Показники протеїнурії у дітей групи з коморбідністю мали більш високі значення і потребували особливої уваги. Аналіз ліпідного спектра крові в групі хворих з ознаками порушень функції нирок свідчить, що у цих хворих ще більше зростає рівень атерогенних фракцій ліпідів. За результатами аналізу системи згортання в цій групі виявлено лише підвищення протромбінового індексу (р < 0,05). Отже, в дітей з ЮІА формування коморбідної патології відбувається на тлі активності процесу, супроводжується формуванням атерогенних дисліпідемій і підвищенням тромбогенного потенціалу системи згортання крові. Зростання концентрації циркулюючих імунних комплексів і залучення нирки до патологічного процесу підвищує ступінь патологічних змін ліпідного спектра крові та системи гемостазу. Висновки. Встановлено, що прогностично не сприятливими ознаками формування коморбідної патології у хворих на ЮІА є: збереження активності патологічного процесу з підвищенням концентрації циркулюючих імунних комплексів, наявність протеїнурії, підвищення рівня загального холестерину, коефіцієнта атерогенності та фібриногену.
Паліативна та хоспісна допомога дітям
Authors: Shchurovska I.P. , Andreychuk I.P. , Bojko Ya.E. 
Published: June 2018

Актуальність. Паліативна та хоспісна допомога дітям є як філософією, так і методом організації надання індивідуалізованої допомоги дітям із життєво-загрозливими порушеннями. Її метою є підвищення якості життя для невиліковно хворих дітей та їх сімей, попередження та/або мінімізація страждань, оптимізація функціонування організму хворої дитини, надання можливостей для персонального й духовного зростання. Наприклад, у США приблизно 44 тисячі дітей помирають за рік, більшості з них ніколи б не була надана хоспісна допомога. Водночас серед дітей, які потребують такої допомоги, менше 10 % користуються нею наприкінці життя. Мета. Привернення уваги суспільства (та медичної спільноти, зокрема) до необхідності створення достатньої кількості сервісів (центрів) паліативної та хоспісної допомоги дітям, а також наведення прикладу роботи мобільного хоспісу для дітей у Західноукраїнському дитячому спеціалізованому медичному центрі. Результати. Вже шість років працівники Західноукраїнського спеціалізованого дитячого медичного центру на волонтерських засадах опікуються невиліковно хворими дітьми вдома, які були госпіталізовані у відділення анестезіології та інтенсивної терапії у критичному стані і за умови стабілізації стану виписані, а батьків навчають догляду за тяжкохворими дітьми в домашніх умовах. Це насамперед діти з тяжкими вродженими вадами, що не підлягають корекції, з тяжкими органічними ураженнями центральної нервової системи, прогресуючими неврологічними захворюваннями (міастеніями), онкологічними захворюваннями, що не піддаються специфічному лікуванню, генетичними захворюваннями (синдромом Вердніга — Гоффмана, синдромом Едвардса тощо). Основними критеріями нашої співпраці з родинами невиліковно хворих дітей є життя без болю та інших тяжких симптомів, допомога сім’ї, увага та повага, індивідуальний підхід. У січні 2017 року завдяки активності суспільства, партнерській співпраці нам в умовах обмежених ресурсів вдалося створити у Західноукраїнському дитячому спеціалізованому медичному центрі відділення «Мобільний хоспіс для дітей». Сьогодні пацієнтами хоспісу є 26 дітей, які мешкають у різних населених пунктах Львівщини. Чотирнадцять дітей дихають через трахеостому, семеро з них — завдяки портативним апаратам штучної вентиляції легень у режимі допоміжної вентиляції (SIMV + PSV). Вісім наших пацієнтів харчуються спеціальними сумішами через гастростому. Першими в Україні ми почали використовувати такий метод харчування дітей у паліативній терапії. Проте у Львівській області щорічно потребують паліативної допомоги 40–50 дітей. Створення відділення «Мобільний хоспіс для дітей» буде забезпечувати реалізацію мультидисциплінарного підходу до надання паліативної допомоги дітям у всіх його аспектах. Висновки. Паліативна та хоспісна допомога передбачає мультидисциплінарний підхід у лікуванні дитини з обмеженою тривалістю життя внаслідок невиліковного захворювання та спрямована на поліпшення якості життя дитини з тяжкими хронічними захворюваннями, а також на підтримку сім’ї.
Ефективність, безпека та переносимість комбінації електролітів і цитиколіну (Нейроцитин®) у комплексному лікуванні пацієнтів із гострим ішемічним інсультом
Authors: Grib V.A. , Titov I.I. 
Published: June 2018

Подані результати дослідження ефективності, безпеки та переносимості одного з найбільш відомих церебропротекторів (цитиколін) у комбінації з електролітами (Нейроцитин®) у комплексному лікуванні пацієнтів із гострим ішемічним інсультом. Матеріали та методи. Обстежено 55 пацієнтів з гострим ішемічним інсультом віком від 40 до 75 років. Хворі були рандомізовані на 2 групи: у контрольній групі (КГ) пацієнти отримували стандартну терапію, в основній групі (ОГ) окрім стандартної терапії отримували Нейроцитин. Усім пацієнтам проведено загальноклінічне та клініко-неврологічне обстеження. Ішемічний інсульт був верифікований за допомогою методів нейровізуалізації. Ступінь неврологічного дефіциту та функціональний стан хворих визначали за допомогою шкали NIHSS та модифікованої шкали Ренкіна (мШР) на 1-й та 14-й день ішемічного інсульту. Ступінь пошкодження нейронів оцінювали за рівнем нейронспецифічної єнолази (НСЄ). Біоелектричну активність кори головного мозку визначали за допомогою біспектрального індексу (BIS-індекс). Рівень оксигенації крові визначали за допомогою церебральної оксиметрії. Результати. На 14-й день лікування BIS-індекс на фоні терапії Нейроцитином (ОГ) зріс на 84,0 % від вихідного рівня (p < 0,01) і був на 49,1 % вищим від показників КГ (p < 0,05). Аналогічна тенденція спостерігалась за даними церебральної оксиметрії: в ОГ з 3-го дня лікування цей показник вірогідно перевищував вихідні показники на 31,1 % (p < 0,05), з 5-го дня — на 57,8 % (p < 0,01) і на 44,9 % перевищував аналогічний показник у КГ (p < 0,05). В обох групах знизився рівень НСЄ в крові, проте вірогідно більш вираженими ці зміни були лише в пацієнтів ОГ на фоні терапії Нейроцитином. Неврологічний дефіцит у пацієнтів ОГ на 14-й день за NIHSS був на 59,7 % (p < 0,01) нижчим за вихідний та на 36,6 % — за аналогічний показник КГ (p < 0,05). При спостереженні в динаміці за функціональним станом хворих через 1,5 міс. після ішемічного інсульту бал за мШР у пацієнтів, які отримували стандартну терапію та Нейроцитин, вірогідно знизився порівняно з вихідним рівнем (p < 0,05), тоді як у КГ такі зміни не досягли статистично вірогідних значень (p > 0,05). Висновки. Нейроцитин® прискорює відновлення після гострого ішемічного інсульту за рахунок нейропротективного ефекту цитиколіну на тлі адекватної підтримки водно-електролітного балансу.
Особливості клінічно-діагностичних параметрів дистальної симетричної полінейропатії у хворих на цукровий діабет типу 2 в динаміці лікування залежно від поліморфізму G894Т гена ендотеліальної NO-синтази
Authors: Zoriy I.А. , Pashkovska N.V. 
Published: June 2018

Мета. Встановлення динаміки клінічно-лабораторних характеристик і функціонального стану периферичних нервів у хворих на цукровий діабет типу 2 (ЦД-2), ускладнений дистальною симетричною полінейропатією (ДСПН) залежно від розподілу частот генотипів G894Т поліморфізму гена ендотеліальної NO-синтази на тлі рекомендованого лікування. Матеріали та методи. Обстежено 110 хворих із ДСПН на тлі ЦД-2, що становили основну групу, та 80 практично здорових осіб. Розподіл хворих здійснювався за ступенем тяжкості ДСПН: із початковими проявами полінейропатії — 32 (29,1 %), з помірним ступенем — 58 (52,7 %) та з вираженим ступенем — 20 (18,2 %) осіб. Пацієнти отримували препарат L-аргінін на тлі базисного лікування. Проводилося неврологічне обстеження за шкалами нейропатичного симптоматичного підрахунку, модифікованого нейропатичного дисфункціонального підрахунку, електронейроміографічне тестування периферичних нервів нижніх кінцівок, визначалися показники вуглеводного обміну, про- та антиоксидантного захисту, функціонального стану ендотелію. Результати. Гомозиготність за мінорною алеллю Т підвищує ймовірність розвитку ДСПН на тлі ЦД-2: відношення шансів становило 2,91 (95% довірчий інтервал 1,19–7,14; р < 0,05). У пацієнтів із генотипами GT і GG поліморфізму G894T гена ендотеліальної NO-синтази визначається найбільш висока ефективність рекомендованої терапії на противагу носіям ТТ-генотипу, у яких динаміка клінічно-лабораторних і функціональних параметрів була найнижчою. Висновки. Гомозиготність за мінорною алеллю Т поліморфізму G894Т гена ендотеліальної NO-синтази підвищує частоту розвитку, тяжкість перебігу ДСПН на тлі ЦД-2, а також пов’язана з менш стійким ефектом від лікування цього ускладнення.