bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Hypersensitivity transfusion reactions to platelet concentrate: a retrospective analysis of the French hemovigilance network
Authors: Mertes Paul M. , Tacquard Charles , Andreu Georges , Kientz Daniel , Gross Sylvie , Malard Lucile , Drouet Christian , Carlier Monique , Gachet Christian , Sandid Imad , Boudjedir Karim 
Published: March 2019

BACKGROUNDAmong labile blood products, platelet concentrates (PCs) are the leading cause of hypersensitivity transfusion reactions (HTRs). These reactions often lead to interruption of PC transfusion and can result in a prolonged transfusion process leading to significant morbidity and use of premedication and close monitoring for patients with a history of allergic transfusion reactions. The French hemovigilance database is one of the largest standardized databases providing information on HTRs following administration of labile blood products. In this study, we analyzed this database to assess the relative risk of HTR for each type of PC.STUDY DESIGN AND METHODSHTRs following PC transfusion were retrospectively extracted from the e‐Fit Hemovigilance database of the French National Agency for Medicines and Health Products Safety (ANSM). Frequencies were calculated using the number of specific PCs transfused.RESULTSBetween 2008 and 2014, the overall estimated incidence of HTRs following PC administration was calculated at 232 HTRs per 100,000 PCs transfused. The rate of HTRs was significantly higher with apheresis PC (337/100,000) than with buffy‐coat PC (94/100,000). Platelets in additive solutions (PAS) were associated with a significantly lower frequency of HTRs when compared with PCs in native plasma. Amotosalen/UVA‐ PCs (APCs and BCPCs) which are always in PAS in France, exhibited the lowest frequency of HTRs when compared with their corresponding PCs in native plasma or in PAS (p < 10−7 in all comparisons).CONCLUSIONOur results showed that the type of PC and its processing may have an impact on the risk of HTR.
Agreement of serum allergen test results with unblocked and blocked IgE against cross‐reactive carbohydrate determinants (CCD) and intradermal test results in atopic dogs
Authors: Gedon Natalie K. Y. , Boehm Teresa M. S. A. , Klinger Christoph J. , Udraite Laura , Mueller Ralf S. 
Published: March 2019

BackgroundTests for allergen‐specific immunoglobulin E (IgE) are used to select allergens for immunotherapy in atopic dogs. Antibodies against cross‐reactive carbohydrate determinants (anti‐CCD IgE) have been identified in serum samples of atopic dogs. Their presence in humans is a known cause of clinically irrelevant polysensitization to plant allergens.ObjectivesTo compare the results of an intradermal test (IDT) and a serum test for allergen‐specific IgE, with and without blocking anti‐CCD IgE, before testing in dogs.AnimalsThirty‐one privately owned dogs with atopic dermatitis.Methods and materialsDogs were prospectively skin tested and their serum samples were analysed for anti‐CCD IgE. An Fc‐ε receptor‐based serum test for allergen‐specific IgE was performed with and without blocking anti‐CCD IgE.ResultsIn dogs with negative anti‐CCD IgE samples, the agreement between the results of the serum test and the IDT was substantial (κ = 0.71). Dogs with positive anti‐CCD IgE samples (38.7%) showed no agreement between serum and skin testing (κ = −0.35), blocking anti‐CCD IgE in those samples resulted in a fair agreement (κ = 0.43). Anti‐CCD IgE positive sera had multiple positive results for grass and weed allergens, and blocking decreased them markedly.Conclusion and clinical importanceIntradermal testing agreed best with serum testing in dogs with no detectable anti‐CCD IgE. Sera containing anti‐CCD IgE had no agreement with IDT. Test agreement was improved by blocking the anti‐CCD IgE. Apparent serum test polysensitization to plant allergens was associated with anti‐CCD IgE.
Health equity-oriented approaches to inform responses to opioid overdoses: a scoping review protocol
Authors: MacKinnon Karen , Pauly Bernie , Shahram Sana , Wallace Bruce , Urbanoski Karen , Gordon Carol , Raworth Rebecca , MacDonald Marjorie , Marcellus Lenora , Sawchuck Diane , Pagan Flora , Strosher Heather , Inglis Dakota , Macevicius Celeste , Strayed Nathan 
Published: March 2019

Review question/objectives:
The purpose of this scoping review is to systematically identify and describe literature that uses a health equity-oriented (HEO) approach for preventing and reducing the harms of stigma or overdose for people who use illicit drugs or misuse prescription opioids.
The question of the review is: What is currently known about the use of an HEO approach for preventing the harms of stigma or overdose when people use illicit or street drugs, or use prescription opioids for other than their intended purposes?
Specifically, the review objectives are:
Ruthenium-106 versus iodine-125 plaque brachytherapy of 571 choroidal melanomas with a thickness of ≥5.5 mm
Authors: Filì Maria , Trocme Eric , Bergman Louise , See Thonnie Rose Ong , André Helder , Bartuma Katarina , Girnita Leonard , All-Eriksson Charlotta , Seregard Stefan , Stålhammar Gustav 
Published: March 2019

BackgroundEpiscleral brachytherapy is the most common eye-preserving treatment for medium-sized choroidal melanomas. γ-emitting iodine-125 (125I) and β-emitting ruthenium-106 (106Ru) are widely used. The latter is however generally reserved for thinner tumours (<6 mm). In this study, we compare ocular and patient survival in thicker tumours treated with the respective radioisotope.MethodsAll patients with ≥5.5 mm thick choroidal melanomas who were treated with plaque brachytherapy at a single institution between 1 November 1979 and 31 December 2015 were included (n=571). Size-controlled Cox regression HRs for postbrachytherapy enucleation, repeated brachytherapy and melanoma-related mortality were calculated, as well as Kaplan-Meier disease-specific survival and relative 10-year survival in matched subgroups.Results317 patients were treated with 106Ru and 254 with 125I. The rate of repeated brachytherapy was significantly higher among patients treated with 106Ru (8%) than with 125I (1%, p<0.001). Size-controlled Cox regression HRs for postbrachytherapy enucleation (125I vs 106Ru 0.7, p=0.083) and melanoma-related mortality were not significant (125I vs 106Ru 1.1, p=0.63). Similarly, Kaplan-Meier disease-specific and relative 10-year survival was comparable in matched groups of 5.5–7.4 mm (relative survival 106Ru 59%, 125I 56%) and ≥7.5 mm thick tumours (relative survival 106Ru 46%, 125I 44%).ConclusionsRates of repeated brachytherapy were significantly higher among patients treated with 106Ru versus 125I for thick choroidal melanomas. There were, however, no significant differences in rates of enucleation or patient survival.
Immune checkpoint blockade toxicity among patients with cancer presenting to the emergency department
Authors: Peyrony Olivier , Tieghem Yoann , Franchitti Jessica , Ellouze Sami , Morra Ivonne , Madelaine-Chambrin Isabelle , Flicoteaux Remi , Baroudjian Barouyr , Azoulay Elie , Chevret Sylvie , Fontaine Jean-Paul 
Published: March 2019

ObjectivesWe sought to estimate the prevalence of patients with cancer presenting to the emergency department (ED) who are undergoing treatment with immune checkpoint blockade (ICB) therapy; report their chief complaints; describe and estimate the prevalence of immune-related adverse events (IRAEs).MethodsFour abstractors reviewed the medical records of patients with cancer treated with ICB who presented to an ED in Paris, France between January 2012 and June 2017. Chief complaints, underlying malignancy and ICB characteristics, and the final diagnoses according to the emergency physician were recorded. Abstractors noted if an emergency physician identified that a patient was receiving an ICB and if the emergency physician considered the possibility of an IRAE. The gold standard as to whether an IRAE was the cause was the patients’ referring oncologist’s opinion that the ED symptoms were attributed to ICB and IRAE according to post-ED medical records. Descriptive statistics were reported.ResultsAmong the 409 patients treated with ICB at our institution, 139 presented to the ED. Chief complaints were fatigue (25.2%), fever (23%), vomiting (13.7%), diarrhoea (13.7%), dyspnoea (12.2%), abdominal pain (11.5%), confusion (8.6%) and headache (7.9%). Symptoms were due to IRAEs in 20 (14.4%) cases. The most frequent IRAEs were colitis (40%), endocrine toxicity (30%), hepatitis (25%) and pulmonary toxicity (5%). Patients with IRAEs compared with those without them more frequently had melanoma; had received more distinct courses of ICB treatment, an increased number of ICB medications and ICB cycles; and had a shorter time course since the last infusion of ICB. Emergency physicians considered the possibility of an IRAE in 24 (17.3%) of cases and diagnosed IRAE in 10 (50%) of those with later confirmed IRAE. IRAE was more likely to be missed when the referring oncologist was not contacted or when the patient had respiratory symptoms, fatigue or fever.ConclusionsICB exposes patients to potentially severe IRAEs. Emergency physicians must identify patients treated with ICB and consider their toxicity when patients present to the ED with symptoms compatible with IRAEs.
Design of Robust Quantizers for Low-Bit Analog-to-Digital Converters for Gaussian Source
Authors: Dinčić Milan R. , Perić Zoran H. , Denić Dragan B. , Stamenković Zoran 
Published: March 2019

This paper considers the design of robust logarithmic [Formula: see text]-law companding quantizers for the use in analog-to-digital converters (ADCs) in communication system receivers. The quantizers are designed for signals with the Gaussian distribution, since signals at the receivers of communication systems can be very well modeled by this type of distribution. Furthermore, linearization of the logarithmic [Formula: see text]-law companding function is performed to simplify hardware implementation of the quantizers. In order to reduce energy consumption, low-resolution quantizers are considered (up to 5 bits per sample). The main advantage of these quantizers is high robustness — they can provide approximately constant SNR in a wide range of signal power (this is very important since the signal power at receivers can vary in wide range, due to fading and other transmission effects). Using the logarithmic [Formula: see text]-law companding quantizers there is no need for using automatic gain control (AGC), which reduces the implementation complexity and increases the speed of the ADCs due to the absence of AGC delay. Numerical results show that the proposed model achieves good performances, better than a uniform quantizer, especially in a wide range of signal power. The proposed low-bit ADCs can be used in MIMO and 5G massive MIMO systems, where due to very high operating frequencies and a large number of receiving channels (and consequently a large number of ADCs), the reduction of ADC complexity and energy consumption becomes a significant goal.
Aurora A Inhibition Eliminates Myeloid Cell–Mediated Immunosuppression and Enhances the Efficacy of Anti–PD-L1 Therapy in Breast Cancer
Authors: Yin Tingting , Zhao Zhi-Bin , Guo Jing , Wang Tianchen , Yang Jing-Bo , Wang Chao , Long Jie , Ma Shisong , Huang Qiang , Zhang Kaiguang , Ma Xiaopeng , Liu Chenhai , Liu Suling , Lian Zhe-Xiong , Yang Zhenye 
Published: March 2019

Abstract

The Aurora A inhibitor alisertib shows encouraging activities in clinical trials against advanced breast cancer. However, it remains unclear whether and how the inflammatory microenvironment is involved in its efficacy. Here, we demonstrated that inhibition of Aurora A directly reshaped the immune microenvironment through removal of tumor-promoting myeloid cells and enrichment of anticancer T lymphocytes, which established a tumor-suppressive microenvironment and significantly contributed to the regression of murine mammary tumors. Mechanistically, alisertib treatment triggered apoptosis in myeloid-derived suppressor cells (MDSC) and macrophages, resulting in their elimination from tumors. Furthermore, alisertib treatment disrupted the immunosuppressive functions of MDSC by inhibiting Stat3-mediated ROS production. These alterations led to significant increases of active CD8+ and CD4+ T lymphocytes, which efficiently inhibited the proliferation of tumor cells. Intriguingly, alisertib combined with PD-L1 blockade showed synergistic efficacy in the treatment of mammary tumors. These results detail the effects of Aurora A inhibition on the immune microenvironment and provide a novel chemo-immunotherapy strategy for advanced breast cancers.

Significance:
These findings show that inhibition of Aurora A facilitates an anticancer immune microenvironment, which can suppress tumor progression and enhance anti–PD-L1 therapy in breast cancer.
See related commentary by Rivoltini et al., p. 3169
Physical Activity and Colorectal Cancer Risk by Sex, Race/Ethnicity, and Subsite: The Multiethnic Cohort Study
Authors: Park Song-Yi , Wilkens Lynne R. , Haiman Christopher A. , Le Marchand Loïc 
Published: March 2019

Abstract
Physical activity has been associated with a lower risk of colorectal cancer. However, data is lacking on whether the association is consistent between sexes and across different races/ethnicities and anatomic subsites of tumors. We analyzed data from the Multiethnic Cohort in Hawaii and California, consisting of mostly African Americans, Native Hawaiians, Japanese Americans, Latinos, and whites ages 45–75 years at recruitment. During a mean follow-up of 16.8 years, 4,430 invasive adenocarcinoma cases of the colorectum were identified among 172,502 eligible participants. Cox proportional hazards models were used to estimate the HR and 95% confidence interval (CI). The multivariate-adjusted HR (95% CI) for the highest versus lowest quintiles of physical activity (metabolic equivalent hours of moderate or vigorous activities per day) was 0.76 (0.66–0.87) in men (Ptrend &lt; 0.001) and 0.94 (0.80–1.11) in women (Ptrend = 0.53, Pheterogeneity by sex = 0.07). Sleeping and sitting hours were not associated with colorectal cancer risk both in men and women. In men, the inverse association was statistically significant among African Americans and Japanese Americans, for right colon and rectal cancer, and in all body mass index groups, although heterogeneity tests were not significant across race/ethnicity or anatomic subsite of tumors. The findings confirm the inverse association between physical activity and colorectal cancer, which appears to be stronger in men, and suggest possible differences in the strength of the association by race/ethnicity and anatomic subsite of tumors.
Якість життя пацієнтів після реконструктивно-відновних операцій, виконаних із приводу непухлинних захворювань товстої кишки
Authors: Qadir A. A. 
Published: March 2019

Мета роботи: показати можливості сучасних реконструктивно-відновних операцій в забезпеченні якості життя хворих, оперованих із приводу тяжких непухлинних захворювань товстої кишки при нетипових анатомічних взаємовідношеннях відрізка тонкої кишки і хірургічного анального каналу, а також при функціональних порушеннях тонкої кишки.
Матеріали і методи. Якість життя досліджували у 103 пацієнтів за допомогою неспецифічного опитувальника Study–Short Form – MOS – SF 36. Пацієнтів розділили на дві групи: контрольну – 35 здорових осіб і досліджувану – 68 пацієнтів, оперованих із приводу тяжких непухлинних захворювань товстої кишки: виразкового коліту, сімейного аденоматозного поліпозу, хвороби Крона товстої кишки. Пацієнтів досліджуваної групи були, в свою чергу, поділили на підгрупи А, яким виконували стандартні радикальні і реконструктивно-відновлювальні операції, і підгрупу Б; у яких вимушено збільшували обсяг радикального етапу операції і застосовували вдосконалені реконструктивно-відновлювальні хірургічні втручання.
Результати досліджень та їх обговорення. Післяопераційні ускладнення виникли у 12 (17,6 %) оперованих пацієнтів. Отримані результати порівняння якості життя здорових осіб і пацієнтів із непухлинними захворюваннями товстої кишки в період до виконання хірургічних втручань, у пацієнтів до і після виконання зазначених операцій, в оперованих пацієнтів залежно від особливостей виконання радикального і реконструктивно-відновного етапів хірургічних операцій свідчать про велике значення методів хірургічного лікування в забезпеченні достатнього рівня якості життя в оперованих пацієнтів із приводу непухлинних захворювань товстої кишки, який за результатами бальної оцінки опитувальника SF 36 значною мірою наближається до показників якості життя здорових осіб.
Високий рівень якості життя в оперованих пацієнтів із приводу тяжких непухлинних захворювань товстої кишки досягнуто шляхом вдосконалення радикальних і реконструктивно-відновних операцій, які сприяли значному зменшенню кількості післяопераційних ускладнень, ступеня ризику виникнення рецидиву захворювання, покращення основних функцій кишкового каналу: травлення, всмоктування, анального тримання, випорожнення і, як наслідок, ступеня вираження патологічних діарейного і постколектомічного синдромів.
Вплив експериментальної краніоскелетної травми на активність процесів ліпідної пероксидації в легенях щурів різного віку
Authors: Sushko Yu. I. , Hudyma A. A. 
Published: March 2019

Мета роботи: встановити вміст ТБК-активних продуктів ПОЛ у легенях у динаміці ранніх проявів краніоскелетної травми в особин різних вікових груп.
Матеріали і методи. Експерименти проведено на нелінійних білих щурах-самцях трьох вікових груп (100–120 днів, 6–8 міс. і 19–23 міс.). У дослідних групах під тіопентал-натрієвим знеболенням моделювали краніоскелетну травму, еквівалентну для тварин різних вікових груп. Контрольну групу склади 7 тварин кожної вікової групи, яких тільки вводили в тіопентал-натрієвий наркоз. Через 1, 3 і 7 діб після нанесення травми у легенях піддослідних тварин оцінювали активність процесів ліпідної пероксидації за вмістом реагентів до тіобарбітурової кислоти (ТБК-активних продуктів).
Результати досліджень та їх обговорення. Дослідження показали, що у контрольних тварин різних вікових груп статистично значущих відмінностей за вмістом воринних продуктів ліпідної пероксидації не спостерігали. Після нанесення краніоскелетної травми в гострий період і ранніх проявів травматичної хвороби вміст ТБК-активних продуктів із збільшенням віку зростав, що вказує на більше вторинне ураження легень у тварин старших вікових груп і свідчить про вікове зниження в легенях антиоксидантного резерву. Вікове посилення процесів ліпопероксидації в легенях у відповідь на краніоскелетну травму є вагомим фактором патогенезу їх вторинного ураження в умовах гострого періоду та періоду ранніх проявів травматичної хвороби, що слід враховувати при розробці патогенетично обґрунтованих методів корекції.
Тактика хірургічного лікування хворих із перфораціями стравоходу ускладненими гострим гнійним медіастинітом
Authors: Snizhko S. S. 
Published: March 2019

Мета роботи: покращити лікування хворих із перфорацією стравоходу ускладненою гострим гнійним медіастинітом.
Матеріали і методи. Впродовж 2004–2018 рр. у відділенні торакальної хірургії Івано-Франківської обласної клінічної лікарні обстежено і проліковано 30 хворих із перфораціями стравоходу (ПС) та гострим гнійним медіастинітом (ГГМ).
Результати досліджень та їх обговорення. Хірургічні доступи при ПС та ГГМ повинні передбачати хорошу візуалізацію всіх уражених ділянок середостіння з проведенням широких медіастинотомій. Для покращення результатів лікування запропоновано хірургічну тактику лікування ПС та ГГМ, яка передбачає інтрамедіастинальне введення антибактеріальних препаратів (ІМВА) та метод орошення швів стравоходу (МОШС) із постійною санацією навколишньої клітковини середостіння. Хірургічна тактика при ПС повинна передбачати ушивання перфоративного отвору стравоходу при відсутності розплавлення стінки стравоходу із налагодженням МОШС, що забезпечує попередження ре-інфікування клітковини середостіння, закриття або зменшення просвіту перфоративного отвору та постійну санацію швів стравоходу та наколишньої клітковини середостіння. Вибір хірургічної тактики повинен буди індивідуальний в кожному окремому випадку. Основною метою хірургічного лікування є ліквідація гнійно-запального процесу в середостінні та стабілізація стану хворих. При перфорації стравоходу, ускладненій гострим гнійним медіастинітом, розширені операції на стравоході супроводжуються високими показниками післяопераційної летальності, що обмежує їх використання у хворих із сепсисом та поліорганною недостатністю. Малоінвазивні операційні втручання за допомогою відеоасистованої торакоскопії можуть слугувати операціями вибору у хворих із перфорацією стравоходу при поширених формах гострого гнійного медіастиніту для санації і дренування гнійно-запального процесу у середостінні, стабілізації стану хворих та попередження розвитку септичних ускладнень. Застосування ІМВА та МОШС дозволяє покращити результати лікування, знизити ендогенну інтоксикацію, покращити загоєння перфорації стравоходу, ліквідувати гнійний процес у середостінні.
Лапароскопічна холедохолітотомія в лікуванні хворих на гострий панкреатит з жовчною гіпертензією
Authors: Susak Ya. M. , Tsimbalyuk R. S. , Maksymenko M. V. , Tіulіukin I. O. , Hodzinsky O. V. 
Published: March 2019

Мета роботи: поліпшити результати лікування хворих на гострий біліарний панкреатит (ГБП) із жовчною гіпертензією (ЖГ) шляхом застосування лапароскопічної холедохолітотомії.
Матеріали і методи. У дослідження залучено 50 пацієнтів (6 чоловіків та 44 жінки, середній вік – 58,4 року) з ГБП та ЖГ середнього ступеня тяжкості, спричиненою холедохолітіазом. В усіх пацієнтів біліарне походження панкреатиту діагностовано згідно із критеріями, запропонованими Нідерландською дослідницькою групою з вивчення панкреатиту. Госпіталізація хворих у лікарню відбувалася в строки від 2 до 48 год від початку захворювання. Більшість пацієнтів (60 %) госпіталізовано не пізніше 24 год від початку захворювання. Супутні захворювання виявлено у 36 (72 %) пацієнтів: ішемічну хворобу серця – у 28 (56 %), гіпертонічну хворобу різного ступеня тяжкості – в 27 (54 %), хронічний гепатит – у 15 (30 %), підвищення індексу маси тіла, яке відповідало ожирінню, – в одного (2 %), цукровий діабет – у 2 (4 %), анемію – в одного (2 %). Застосовано персоналізований алгоритм хірургічного лікування, який дав змогу обрати метод усунення біліарної гіпертензії в перші 12–72 год після виникнення больового нападу.
Результати досліджень та їх обговорення. В перші 12–72 год захворювання виконали: ФЕГДС з ЕПСТ (n=33), лапароскопічну холецистектомію, холедохоскопію та літоекстракцію із зовнішнім дренуванням позапечінкових жовчних проток (n=13), перкутанну крізьпечінкову пункцію жовчних шляхів (n=7). Лапароскопічну літоекстракцію виконали в 26 % хворих, що дало змогу одномоментно ліквідувати причину ЖГ та виконати холецистектомію. Летальність становила 2 % (один хворий). Середній термін перебування в стаціонарі – 12,46 доби.