bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Target Deconvolution of a Multikinase Inhibitor with Antimetastatic Properties Identifies TAOK3 as a Key Contributor to a Cancer Stem Cell–Like Phenotype
Authors: Bian Yansong , Teper Yaroslav , Mathews Griner Lesley A. , Aiken Taylor J. , Shukla Vivek , Guha Rajarshi , Shinn Paul , Xin Hong-Wu , Pflicke Holger , Powers Astin S. , Li Dandan , Jiang Jian-kang , Patel Paresma , Rogers Steven A. , Aubé Jeffrey , Ferrer Marc , Thomas Craig J. , Rudloff Udo 
Published: August 2019

Abstract
Pancreatic cancer remains an incurable condition. Its progression is driven, in part, by subsets of cancer cells that evade the cytotoxic effects of conventional chemotherapies. These cells are often low-cycling, multidrug resistant, and adopt a stem cell–like phenotype consistent with the concept of cancer stem cells (CSC). To identify drugs impacting on tumor-promoting CSCs, we performed a differential high-throughput drug screen in pancreatic cancer cells cultured in traditional (2D) monolayers versus three-dimensional (3D) spheroids which replicate key elements of the CSC model. Among the agents capable of killing cells cultured in both formats was a 1H-benzo[d]imidazol-2-amine–based inhibitor of IL2-inducible T-cell kinase (ITK; NCGC00188382, inhibitor #1) that effectively mediated growth inhibition and induction of apoptosis in vitro, and suppressed cancer progression and metastasis formation in vivo. An examination of this agent's polypharmacology via in vitro and in situ phosphoproteomic profiling demonstrated an activity profile enriched for mediators involved in DNA damage repair. Included was a strong inhibitory potential versus the thousand-and-one amino acid kinase 3 (TAOK3), CDK7, and aurora B kinases. We found that cells grown under CSC-enriching spheroid conditions are selectively dependent on TAOK3 signaling. Loss of TAOK3 decreases colony formation, expression of stem cell markers, and sensitizes spheroids to the genotoxic effect of gemcitabine, whereas overexpression of TAOK3 increases stem cell traits including tumor initiation and metastasis formation. By inactivating multiple components of the cell-cycle machinery in concert with the downregulation of key CSC signatures, inhibitor #1 defines a distinctive strategy for targeting pancreatic cancer cell populations.
Leelamine Is a Novel Lipogenesis Inhibitor in Prostate Cancer Cells In Vitro and In Vivo
Authors: Singh Krishna B. , Hahm Eun-Ryeong , Pore Subrata K. , Singh Shivendra V. 
Published: August 2019

Abstract
Increased de novo synthesis of fatty acids is implicated in the pathogenesis of human prostate cancer, but a safe and effective clinical inhibitor of this metabolic pathway is still lacking. We have shown previously that leelamine (LLM) suppresses transcriptional activity of androgen receptor, which is known to regulate fatty acid synthesis. Therefore, the current study was designed to investigate the effect of LLM on fatty acid synthesis. Exposure of 22Rv1, LNCaP, and PC-3 prostate cancer cells, but not RWPE-1 normal prostate epithelial cell line, to LLM resulted in a decrease in intracellular levels of neutral lipids or total free fatty acids. LLM was superior to another fatty acid synthesis inhibitor (cerulenin) for suppression of total free fatty acid levels. LLM treatment downregulated protein and/or mRNA expression of key fatty acid synthesis enzymes, including ATP citrate lyase, acetyl-CoA carboxylase 1, fatty acid synthase, and sterol regulatory element-binding protein 1 (SREBP1) in each cell line. Consistent with these in vitro findings, we also observed a significant decrease in ATP citrate lyase and SREBP1 protein expression as well as number of neutral lipid droplets in vivo in 22Rv1 tumor sections of LLM-treated mice when compared with that of controls. LLM-mediated suppression of intracellular levels of total free fatty acids and neutral lipids was partly attenuated by overexpression of SREBP1. In conclusion, these results indicate that LLM is a novel inhibitor of SREBP1-regulated fatty acid/lipid synthesis in prostate cancer cells that is not affected by androgen receptor status.
ОСОБЛИВОСТІ ПСИХОЛОГІЧНОЇ ДЕЗАДАПТАЦІЇ ПАЦІЄНТІВ ІЗ ГАСТРОЕЗОФАГЕАЛЬНОЮ РЕФЛЮКСНОЮ ХВОРОБОЮ
Authors: Martynova Y. Y. , Kharchuk Y. V. 
Published: August 2019

Функціонування системи органів травлення, загалом, взаємодіє зі станом психічної сфери людини, тому більшість захворювань шлунково-кишкового тракту відносять до психосоматичної патології. У сучасному розумінні психосоматична медицина є наукою, що вивчає взаємозв’язки між психічними і соматичними процесами. Підвищений інтерес до цієї проблеми можна вважати повністю закономірним, оскільки на практиці доволі часто відхилення від оптимальної життєдіяльності організму, що класифікуються в якості захворювання, стану, реакції або дезадаптації, не можуть пояснюватись виключно у контексті морфологічної будови людини.
Мета дослідження – вивчити порушення психологічної адаптації у пацієнтів із гастроезофагеальною рефлюксною хворобою (ГЕРХ).
Матеріали і методи. Ми оцінювали наявність, вираження, поширення та локалізацію запальної реакції слизової оболонки нижньої третини стравоходу, а також наявність ерозивно-виразкових змін та їх ускладнень. Психологічне обстеження хворих включало індивідуальну бесіду та психодіагностичне тестування за допомогою опитувальників, що допускають кількісну оцінку досліджуваних ознак. Статистичне опрацювання результатів досліджень було здійснено за допомогою методів варіаційної статистики, які реалізувались стандартним пакетом прикладних програм Statistica for Windows 6.0. Порівнювали два середні показники за допомогою t-критерію Стьюдента і непараметричних критеріїв. Водночас розбіжності між середніми показниками вважали вірогідними при досягнутому рівні значимості (р) нижче 0,05.
Результати досліджень та їх обговорення. Під нашим спостереженням перебувало 45 пацієнтів із ГЕРХ. Для верифікації діагнозу ми використовували ендоскопічне дослідження верхніх відділів шлунково-кишкового тракту, яке здійснювали за допомогою гнучких фіброгастроскопів типу Olympus за загальноприйнятою методикою. Серед обстежених були 31 жінка та 14 чоловіків віком 19–70 років, середній вік становив (45,67±2,32) року. Вивчаючи анамнез, ми побачили, що тривалість захворювання коливалась у середньому від 7 місяців до 20 років. Водночас, найчастіше був анамнез від 1 до 5 років (51,1% пацієнтів), а середня тривалість захворювань становила (7,77±1,35) року.
Висновки. За даними Мінесотського багатофакторного особистісного опитувальника (ММРІ), зміни психологічного статусу обстежених хворих на ГЕРХ було виявлено у 76,7 %. Найзначущими з-поміж були: депресія (63,3 %), іпохондрія (43,3 %) та психастенія (20,0 %).
УПРОВАДЖЕННЯ ПРИНЦИПІВ “FAST TRACK SURGERY” В НЕВІДКЛАДНУ ХІРУРГІЮ ОБТУРАЦІЙНОЇ НЕПРОХІДНОСТІ ТОВСТОЇ КИШКИ ПУХЛИННОГО ГЕНЕЗУ
Authors: Ioffe O. Yu. , Stets M. M. , Perepada V. M. , Stetsenko O. P. , Kryvopustov M. S. , Antoniv V. R. 
Published: August 2019

Одним із потенційних напрямків поліпшення безпосередніх результатів лікування хворих з обтураційною непрохідністю бластоматозного генезу є інтегрування сучасних досягнень планової колоректальної хірургії у вигляді концепцій “Fast track surgery” або ERAS у хірургічні протоколи надання невідкладної допомоги пацієнтам із даною патологією.
Мета дослідження – поліпшити результати хірургічного лікування хворих з обтураційною непрохідністю товстої кишки бластоматозного генезу шляхом упровадження принципів “Fast track surgery” в алгоритми їх лікування.
Матеріали і методи. Проаналізовані результати лікування 127 пацієнтів з обтураційною непрохідністю товстої кишки пухлинного генезу, які лікувалися в хірургічній клініці Київської міської клінічної лікарні № 3 за період 2009–2018 рр. Хворим виконали ургентні хірургічні втручання із залучанням мультимодальної програми “Fast track surgery”.
Результати досліджень та їх обговорення. Представлено та доведено ефективність застосування окремих елементів мультимодальної програми “Fast track surgery” в невідкладному хірургічному лікуванні зазначеної патології у перед-, інтра- та післяопераційному періодах. Так, використання ультразвукових ножиць Ultracision (“Ethicon”) та апаратів електрозварювання тканин Liga Sure (“Covidien”) та ЕК-300 М1 дозволило скоротити терміни виконання хірургічних втручань з (3,5±0,2) до (1,5±0,4) год. Середній ліжко-день хворих, які одужали, становив (13,4±2,7) доби. Серед групи пацієнтів, яким виконали хірургічні втручання у відтермінованому порядку, летальних випадків не було. Середній ліжко-день становив (8,3±1,8) доби, при цьому в групі хворих, яким в ході лікування застосували лапароскопічні технології, середній ліжко-день становив (5,4±1,3) доби.
Висновки. Застосування елементів “Fast track surgery” в невідкладному хірургічному лікуванні обтураційної непрохідності товстої кишки дало можливість досягти значно нижчого рівня летальності (14 %) та кількості післяопераційних ускладнень, згідно з класифікацією Clavien-Dindo (32 %).
ОЦІНКА МОЖЛИВОСТІ КОРОТКОТРИВАЛОГО ЗБЕРІГАННЯ ЕКСПЛАНТІВ ПЛАЦЕНТИ ДЛЯ РЕГЕНЕРАТИВНОЇ МЕДИЦИНИ
Authors: Prokopyuk V. Yu. , Shevchenko M. V. , Prokopyuk O. S. , Musatova I. B. , Smolianyk K. Yu. , Chub O. V. 
Published: August 2019

Клітини, тканини, біологічно активні речовини плаценти є перспективними об’єктами для ефективного лікування патологічних станів ендокринної, імунної та нервової систем. Для клінічного застосування похідних плаценти необхідна розробка методів їх короткотривалого зберігання і транспортування від клініки до біотехнологічної лабораторії та в зворотному напрямку.
Мета дослідження – визначити можливості субнормотермічного (+20 ºС) та гіпотермічного (+4 ºС) зберігання експлантів плаценти в середовищі культивування для клінічного використання у регенеративній медицині.
Матеріали і методи. Експланти отримували з плацент після кесаревого розтину. Зберігали в культуральному середовищі при гіпотермічних та субнормотермічних умовах протягом 96 год. Кожні 24 год гістологічно оцінювали структуру експлантів, метаболічні характеристики за даними тестів відновлення резазурину, МТТ, тесту споживання глюкози.
Результати досліджень та їх обговорення. Виявлено, що при субнормотермічних умовах експланти плаценти зберігають структуру, життєздатність та метаболічні характеристики 48 год, при гіпотермічних умовах термін збереження знижується до 24 год. Типовими ураженнями є зменшення ворсин та міжворсинчастих просторів, відшарування трофобласта. Розроблено рекомендації до їх короткотривалого зберігання.
Висновки. Визначено, що находження (транспортування) експлантів плаценти в субнормотермічних умовах до 48 год у культуральному середовищі забезпечує збереження властивостей експлантів і зумовлює ефективність їх клінічного використання.
Vitamin D Status and Risk of Stroke
Authors: Berghout Brian P. , Fani Lana , Heshmatollah Alis , Koudstaal Peter J. , Ikram M. Arfan , Zillikens M. Carola , Ikram M. Kamran 
Published: August 2019

Background and Purpose—
Recent findings suggest that vitamin D, a neuroprotective prohormone, is involved in the pathogenesis of cardiovascular disease. However, previous studies investigating the association between vitamin D and stroke have shown inconsistent findings. In view of these discrepancies, we determined the association of vitamin D status with stroke using data from a population-based study.

Methods—
Within the RS (Rotterdam Study), an ongoing prospective population-based study, we measured serum 25-hydroxyvitamin D concentrations between 1997 and 2008 in 9680 participants (56.8% women) aged ≥45 years. We assessed a history of stroke at baseline and subsequently followed for incident stroke until January 1, 2016. Regression models were used to investigate the association of serum 25-hydroxyvitamin D with prevalent and incident stroke separately, adjusted for age, sex, study cohort, season of blood sampling, and other cardiovascular risk factors.

Results—
Of 9680 participants, 339 had a history of stroke at baseline. Serum 25-hydroxyvitamin D concentration was associated with prevalent stroke, adjusted odds ratio per SD decrease, 1.31; 95% CI, 1.14–1.51. After excluding participants with prevalent stroke, we followed 9338 participants for a total of 98 529 person-years. During follow-up, 735 participants developed a stroke. Lower serum 25-hydroxyvitamin D concentration was not associated with a higher stroke risk, adjusted hazard ratio per SD decrease, 1.06; 95% CI, 0.97–1.16. However, severe vitamin D deficiency did show a significant association: hazard ratio, 1.25; 95% CI, 1.05–1.50.

Conclusions—
In this population-based cohort, we found an association between vitamin D and prevalent stroke. Only severe vitamin D deficiency was associated with incident stroke. This suggests that lower vitamin D levels do not lead to a higher stroke risk but are instead a consequence of stroke.
Pair Correlations and Spatial Statistics of Deep Convection over the Tropical Atlantic
Authors: Senf Fabian , Brueck Matthias , Klocke Daniel 
Published: August 2019

AbstractOver the tropical oceans, the large-scale, meridional circulation drives the accumulation of moist and warm air, leading to a relatively narrow, convectively active band. Therein, deep moist convection interacts with its heterogeneous environment—the intertropical convergence zone (ITCZ)—and organizes into multiscale structures that strongly impact Earth’s hydrological cycle and radiation budget. Understanding the spatial correlations and interactions among deep convective clouds is important, but challenging. These clouds are investigated in this study with the help of large-domain, storm-resolving simulations over the tropical Atlantic. Based on vertically integrated mass flux fields, deep convective updraft cells are identified with object-based techniques and analyzed with respect to their structural behavior and spatial arrangement. The pair-correlation method, which compares simulated pair numbers as a function of pair distance to an appropriately chosen reference, is applied and extended to allow for spatial statistics in a heterogeneous environment (i.e., the ITCZ). Based on pair-correlation analysis, the average probability is enhanced to find an updraft cell pair within 100 km compared to a random distribution. Additionally, the spatial arrangement of larger or stronger cells deviates more from randomness compared to smaller or weaker cells, which might be related to their stronger dynamical interaction mechanisms. Using simplified equilibrium statistics of interacting cells, several spatial characteristics of the storm-resolving simulations can be reproduced.
Observations of Layering under a Warm-Core Ring in the Gulf of Mexico
Authors: Meunier Thomas , Sanz Enric Pallàs , Tenreiro Miguel , Ochoa José , Angulo Angel Ruiz , Buckingham Christian 
Published: August 2019

AbstractTwo glider transects in the Gulf of Mexico reveal fine-vertical-scale thermohaline structures within a Loop Current eddy (LCE). Partially compensating temperature and salinity anomalies are shown to organize as thin layers below the eddy and near its edges. The anomalies have vertical scales ranging from 2 to 60 m and extend laterally over distances up to 120 km. These structures are evident in synthetic acoustic reflectivity derived from the glider data and are reminiscent of the intense layering observed in seismic imagery around meddies, Agulhas rings, and warm-core Kuroshio rings. The observed layers are aligned with the geostrophic streamfunction rather than isopycnals and develop preferentially in zones of intense vertical shear. These observations suggest that tracer stirring by the eddy’s vertically sheared azimuthal flow might be an important process for their generation. In an attempt to rationalize this process, high-resolution quasigeostrophic simulations were performed using an idealized anticyclonic ring for the initial conditions. As the vortex destabilizes, layering rapidly develops in the model, resulting in structures similar to those found in the observation data. Passive tracer experiments also suggest that the layers form through differential advection of the tracer field by the vertically sheared flow associated with the LCE.
On the Structure and Formation of UTLS PV Dipole/Jetlets in Tropical Cyclones by Convective Momentum Surges
Authors: Hitchman Matthew H. , Rowe Shellie M. 
Published: August 2019

AbstractThe structure and origin of mesoscale jets and associated potential vorticity (PV) dipoles in the upper troposphere and lower stratosphere (UTLS) in tropical cyclones (TCs) are investigated. UTLS PV dipole/jetlets, which occurred in Talas (2011), Edouard (2014), and Ita (2014), are simulated with the University of Wisconsin Nonhydrostatic Modeling System (UWNMS). PV dipoles are confined to the UTLS, where the jetlets oppose the ambient anticyclonic flow. They form ~100–250 km from the eye in convective asymmetries and are characterized by surges of air that accelerate in the updraft, overshoot, and extend radially outward. In these cases, the outflow jet merges with the subtropical westerly jet. Analysis of the structure of UTLS PV dipole/jetlets led to a new physical interpretation for their formation, based on the difference in momentum between the updraft and air in the UTLS: the convective momentum transport hypothesis. This view is complementary to the vorticity tilting hypothesis. A jetlet will form whenever an updraft carries horizontal winds to a level with different wind. Schematic diagrams show how to predict jetlet orientation based on horizontal speeds in the updraft and UTLS ambient air. In TCs, horizontal winds in the updraft are cyclonic, so a UTLS jetlet will be cyclonic and oppose the ambient flow. Each jetlet creates an anticyclonic, inertially unstable PV member, which lies radially outward. Estimates of terms in the PV conservation equation support the hypothesis that the dipoles arise from the curl of shear stress. Convective asymmetries associated with PV dipole/jetlets can significantly modify TC evolution by local thermodynamic acceleration.
Effect of Interbracket Distance on Load-Deflection Property and Resistance to Sliding in Orthodontic Appliances
Authors: Perumalla Kiran Kumar , Sunitha1 C , Naveen R , Tircoveluri Saritha , Sagar K Vidya 
Published: August 2019

Introduction: Interbracket distance (IBD) plays a key role in load deflection and frictional resistance in the biomechanics of tooth movement. Aim: The aim of this study was to assess the influence of load deflection and friction between the bracket and archwire for a specific load on different bracket designs. Materials and Methods: IBD brackets ( n = 60), Sondhi Mini Uni-Twin brackets ( n = 60), low profile brackets ( n = 60), and Victory conventional brackets ( n = 60) were selected for the study. Load deflection was measured using a universal testing machine on 0.016″ nickel-titanium (NiTi) wire. A universal testing machine was used to measure the frictional resistance on 0.019″ × 0.025″ stainless steel wire. Results: The load deflection of 0.016″ NiTi wire was the highest in IBD followed by Sondhi Mini Uni-Twin, Sondhi conventional, and Victory conventional. Static friction and kinetic friction were the highest in Victory conventional brackets followed by low profile brackets, Sondhi Mini Uni-Twin, and IBD brackets. Conclusions: Load-deflection property will increase with increase in IBD, and frictional resistance will decrease with increase in IBD.
Prognostic Factors Associated With Recovery in Children With Bell’s Palsy
Authors: Karatoprak Elif , Yilmaz Sila 
Published: August 2019

Objectives: The aim of the study was to determine the prognosis of children with Bell’s palsy and analyze the prognostic factors affecting early recovery. Methods: The records of children with a diagnosis of Bell’s palsy were retrospectively analyzed. Demographic and clinical features including age, gender, House-Brackmann Facial Nerve Grading System House-Brackmann Grading Scale (HBGS) grade at admission and follow-up, and the dosage and onset of steroid treatment were reviewed. Laboratory findings such as red blood cell distribution width and neutrophil-to-lymphocyte ratio were noted. The patients who were recovered within the first month (early recovery) were compared with the patients who were recovered after first month (late recovery) in terms of demographic, clinical characteristics, laboratory findings and treatment modalities in order to determine the risk factors affecting early recovery. Results: A total of 102 children (65 girls and 37 boys) with a mean age of 10.37 ± 4.2 years were included in the study. The complete recovery was detected in 101 children (%99) with Bell’s palsy. Statistically significant difference was found in terms of dosage and time of onset of steroid treatment ( P = .04, P = .035, respectively) and House-Brackmann Facial Nerve Grading System grade on the 10th day ( P = .001) between the early and late recovery groups. Conclusion: The prognosis of Bell’s palsy in children was very good. The prognostic factors affecting the early recovery were being House-Brackmann Facial Nerve Grading System grade 2 or 3 on the 10th day and receiving steroid treatment in the first 24 hours. Neutrophil-to-lymphocyte ratio and red blood cell distribution width were not found to be predictive factors for early recovery.
Anatomy of the Insertion of the Posterior Inferior Tibiofibular Ligament and the Posterior Malleolar Fracture
Authors: Jayatilaka Malwattage Lara Tania , Philpott Matthew D. G. , Fisher Andrew , Fisher Lauren , Molloy Andrew , Mason Lyndon 
Published: August 2019

Background: Our aim in this study was to identify the extent of the posterior inferior tibiofibular ligament (PITFL) insertion on the posterior tibia and its relation to intra-articular posterior malleolar fractures. Methods: Careful dissection was undertaken on 10 cadaveric lower limbs to identify the ligamentous structures on the posterior aspect of the ankle. The ligamentous anatomy was further compared with our ankle fracture database, specifically posterior malleolar fracture patterns, demonstrating a rotational pilon etiology (Mason and Molloy type 2A and B). Computed tomography imaging was used to measure the dimensions of the fracture fragments. Results: The superficial PITFL was found to have a transverse component and an oblique component. The average size of the tibial insertion was 54.9 mm (95% CI, 51.8, 58.0) from joint line and 47.1 mm (95% CI, 43.0, 51.2) transverse. From our database of ankle fractures involving the posterior malleolus, 80 Mason and Molloy type 2 fractures were identified for analysis. Of these, 33 were type 2A and 47 were type 2B. The posterolateral fragments had an average size of 26.3 mm (95% CI, 25.0, 27.7) height and 22.1 mm (95% CI, 21.1, 23.1) width. The posteromedial fragments had an average size of 22.0 (95% CI, 18.9, 25.1) height and 19.8 (95% CI, 17.5, 22.0) width. Conclusion: The superficial PITFL insertion on the tibia is broad. In comparison with the average size of the posterior malleolar fragments, the PITFL insertion is significantly larger. Therefore, for a posterior malleolar fracture to cause posterior syndesmotic instability, a ligamentous injury must also occur. Clinical Relevance: Posterior syndesmotic instability results from injury to the PITFL. It has been widely reported that a posterior malleolar fracture will also give rise to posterior syndesmotic instability due to the insertion of the deep PITFL on the posterior tibia. On the contrary, in this paper, we have shown that the superficial PITFL insertion on the tibia is very large, much greater than the average size of the posterior malleolar fragments. Therefore, for a posterior malleolar fracture to cause posterior syndesmotic instability, a ligamentous injury will also have to occur.