bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ПРЕДИКТОРИ ЕКСТРАСИСТОЛІЧНОЇ АРИТМІЇ ТА ЇЇ ЛІКУВАННЯ У ВАГІТНИХ ІЗ ПЕРВИННИМ ПРОЛАПСОМ МІТРАЛЬНОГО КЛАПАНА
Authors: Dobryanska V. Yu. , Heryak S. M. , Shved M. I. 
Published: September 2018

В статті описано та проаналізовано предиктори екстрасистолічної аритмії та її лікування у вагітних із первинним пролапсом мітрального клапана.Мета дослідження – визначити предиктори розвитку екстрасистолії при різних варіантах ПМК та підвищити ефективність лікування аритмії у вагітних.Матеріал і методи. Всім хворим було проведено загальноклінічне обстеження; анкетування за розробленою анкетою для виявлення фенотипових маркерів сполучнотканинної дисплазії (СТД) і стигм дизембріогенезу, спадковості за різними захворюваннями; ЕКГ-дослідження в 12 загальноприйнятих відведеннях; ХМ ЕКГ за допо­могою програмно-апаратного комплексу “DiaCard” (“Сольвейг”, Україна); визначення варіабельності серцевого ритму (ВСР); ЕхоКГ-дослідження в М-, В- і Д-режимах на апараті “Toshiba istyle SSA-580A”; визначення електролітного балансу крові – вмісту в плазмі Са2+, Мg2+ i K+ (колориметричним методом за допомогою фотометра Biosystems BTS-330). Після попередньої рандомізації вагітним із ПМК та частою екстрасистолією було призначено три варіанти антиаритмічної терапії та вивчено їх ефективність.Результати. При комплексному антропометричному та клінічному обстеженні 53 вагітних з пролапсом мітрального клапана було виявлено, що фенотиповими маркерами аритмогенезу в жінок із ПМК слід вважати: зріст >180 см, гіпермобільність суглобів, підвищену розтяжність шкіри, ознаки зап’ястка та великого пальця, варикоз, які мають позитивні кореляційні зв’язки зі ступенем пролабування передньої стулки МК, наявністю міксоматозної дегенерації (МД) стулок, мітральної регургітації та двостулковим пролабуванням і, певним чином, визначають тяжкість та особливості перебігу ПМК у вагітних. Предикторами екстрасистолічної аритмії у вагітних із ПМК можуть слугувати міксоматоз стулок МК, мітральна регургітація більше ІІ, відносна гіпомагніємія, а також вегетативна дисфункція і порушення електрофізіологічних властивостей міокарда. Встановлено високу антиарит­мічну ефективність небівололу при шлуночковій екстрасистолії, ритмокору – при суправентрикулярній екстра­систолії та комбінації цих препаратів – при шлуночковій і суправентрикулярній екстрасистолії.
ЕФЕКТИВНІСТЬ ВИКОНАННЯ РЕНТГЕНОЛОГІЧНОГО ОБСТЕЖЕННЯ В ДІАГНОСТИЦІ ВНУТРІШНЬОСУГЛОБОВИХ М’ЯКОТКАНИННИХ УШКОДЖЕНЬ НА РАННІХ СТАДІЯХ КОКСАРТРОЗУ
Authors: Lutsishin V. G. , Kalashnikov A. V. , Maiko V. M. , Maiko E. V. 
Published: September 2018

Цікавим в науковому та практичному плані є проведення аналізу даних рентгенологічного обстеження хворих з метою визначення патогномонічних рентгенологічних ознакокомплексів, які визначали ушкодження внутрішньосуглобових структур кульшового суглоба та які були підтверджені артроскопічно.Мета дослідження – визначити патогномонічні рентгенологічні ознакокомплекси, які характеризують внут­рішньосуглобові м’якотканинні ушкодження кульшового суглоба (ВУМЕКС). Було проведено обстеження 105 хворих з коксартрозом I–II cтадії з визначенням патогномонічних рентгеноознакокомплексів, що характеризують ВУМЕКС, яким проводили артроскопічне оперативне втручання на базі травматологічного відділення Вінницької обласної лікарні ім. М. І. Пирогова в період з 2006–2015 р.Матеріали і методи. Для оцінки поширеності рентгенологічних ознак у хворих з ВУМЕКС та початковими стадіями коксартрозу і їх поєднанням був проведений частотний аналіз.Результати. У обстежених хворих визначена низька частота поширеності рентгенологічних ознак, які характерні для ВУМЕКС при ранніх стадіях КА. До рентгенологічних ознак, що характерні для рincer-типу ФАК, з частотою ≥0,4 зустрічалися такі: ознака заднього краю (posterior wall sing) (0,47); кут Віберга менше 39° (0,45); зменшення величини індексу екструзії (0,40), ацетабулярний індекс менше 0 (0,42) та поєднання ознак: ознака заднього краю (posterior wall sing) + кут Віберга менше 39° (0,4). Серед рентгенологічних ознак, що характерні для cam-типу ФАК, з частотою ≥0,4 зустрічалися такі: деформація проксимального відділу стегнової кістки за типом руків’я пістолета (0,46); горизонтальне положення росткової зони (0,45); ШДК менше 125° (0,46), кут альфа більше 50° (0,48); індекс офсету менше 0,18 (0,40) та поєднання ознак: деформація проксимального відділу стегнової кістки за типом руків’я пістолета + кут альфа більше 50° (0,42). У той же час достовірними вважали дані, що складали ≥0,60.Висновок. Жодну з визначених рентгенологічних ознак (ознакокомплекс) не можна вважати достовірною в діагностиці ФАК у обстежених хворих, що доводить доволі низьку діагностичну цінність рентгенологічного обстеження даної категорії хворих.
ДО ПИТАННЯ ГЕНДЕРНИХ ОСОБЛИВОСТЕЙ КЛІНІЧНОГО ПЕРЕБІГУ ТА ЛІКУВАЛЬНОЇ ТАКТИКИ ПРИ ГОСТРОМУ КОРОНАРНОМУ СИНДРОМІ
Authors: Shved M. I. , Lypovetska S. Y. , Geryak S. M. , Levytska L. V. 
Published: September 2018

Серцево-судинні захворювання займають провідне місце серед причин смертності як у чоловіків, так і в жінок. Проте гострий коронарний синдром у жінок часто залишається не до кінця діагностованим і не лікованим через недостатнє усвідомлення цієї проблеми самими жінками, наявність атипових симптомів, зволікання з встановленням правильного діагнозу та рідше застосування інвазивних методів лікування.У статті висвітлені основні особливості клінічного перебігу гострого коронарного синдрому у жінок, зокрема інфаркту міокарда без обструкції коронарних артерій, особливостей диференційної діагностики. Наголошено на спільних принципах діагностики і програмах ведення пацієнтів обох статей, незалежно від наявності певних гендерних розбіжностей, а також наведено перелік, показання до застосування і дози фібринолітичних, антикоагулянтних та антиагрегантних засобів з позицій доказової медицини.
ПОРУШЕННЯ КИСНЕВОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПЕРИФЕРІЙНИХ ТКАНИН ПРИ АНЕМІЇ ХРОНІЧНИХ ЗАХВОРЮВАНЬ
Authors: Khomitska A. I. , Bob A. O. , Kmita G. G. , Vybyrana R. Y. , Kramar L. T. , Gavrylyuk M. Ye. 
Published: September 2018

У статті наведено оцінку показників оксигенації артеріальної і венозної крові у 37 хворих на хронічну серцеву недостатність та анемію. Обгрунтовано доцільність визначення параметрів оксигенації артеріальної і венозної крові у даної категорії хворих.
Loss of Regulator of G-Protein Signaling 5 Leads to Neurovascular Protection in Stroke
Authors: Özen Ilknur , Roth Michaela , Barbariga Marco , Gaceb Abderahim , Deierborg Tomas , Genové Guillem , Paul Gesine 
Published: September 2018

Background and Purpose—
In ischemic stroke, breakdown of the blood-brain barrier (BBB) aggravates brain damage. Pericyte detachment contributes to BBB disruption and neurovascular dysfunction, but little is known about its regulation in stroke. Here, we investigated how loss of RGS5 (regulator of G protein signaling 5) in pericytes affects BBB breakdown in stroke and its consequences.

Method—
We used RGS5 knockout and control mice and applied a permanent middle cerebral occlusion model. We analyzed pericyte numbers, phenotype, and vessel morphology using immunohistochemistry and confocal microscopy. We investigated BBB breakdown by measuring endothelial coverage, tight junctions, and AQP4 (aquaporin 4) in addition to BBB permeability (fluorescent-conjugated dextran extravasation). Tissue hypoxia was assessed with pimonidazole hydrochloride and neuronal death quantified with the terminal deoxynucleotidyl transferase dUTP nick end labeling assay.

Results—
We demonstrate that loss of RGS5 increases pericyte numbers and their endothelial coverage, which is associated with higher capillary density and length, and significantly less BBB damage after stroke. Loss of RGS5 in pericytes results in reduced vascular leakage and preserved tight junctions and AQP4, decreased cerebral hypoxia, and partial neuronal protection in the infarct area.

Conclusions—
Our findings show that loss of RGS5 affects pericyte-related BBB preservation in stroke and identifies RGS5 as an important target for neurovascular protection.
Predictors of Endovascular Treatment Among Stroke Codes Activated Within 6 Hours From Symptom Onset
Authors: Requena Manuel , Pérez de la Ossa Natalia , Abilleira Sonia , Cardona Pere , Urra Xabier , Martí-Fabregas Joan , Rodríguez-Campello Anna , Boned Sandra , Rubiera Marta , Tomasello Alejandro , Molina Carlos A. , Ribo Marc ,   for Catalan Stroke Code and Reperfusion Consortium
Published: September 2018

Background and Purpose—
Prehospital stroke code activations help reducing workflow times during in-hospital triage. We aim to identify predictors of endovascular treatment (EVT) among stroke codes (SC) activated within 6 hours from symptom onset.

Methods—
CICAT (Codi Ictus Catalunya) is a prospective official mandatory registry of all SC in Catalunya. We studied all CICAT entries from 6 comprehensive stroke centers for 18 months. We recorded demographic, clinical, and imaging variables on admission. We explored the relationship between these variables and EVT

Results—

From 3944 SC, 2778 (70.4%) were admitted within 6 hours from symptom onset. Mean age was 72±15.3 years, median Rapid Arterial Occlusion Evaluation scale score 4 (interquartile range [IQR], 2–6), median onset-to-door time 89 minutes (IQR, 54–158), median National Institutes of Health Stroke Scale score 9 (IQR, 4–18), median Alberta Stroke Program Early CT Score 10 (IQR, 8–10). Final diagnosis was ischemic stroke in 1762 patients (63.4%), hemorrhagic stroke in 359 (13.0%), transient ischemic attack in 164 (5.9%), and stroke-mimic in 493 (17.7%). A large vessel occlusion was confirmed in 720 (25.6%) patients. Of all SC, 16% (n=444) received EVT, with a median door-to-groin time of 77 minutes (IQR, 55–102). Baseline variables associated with EVT were premorbid modified Rankin Scale score <2 (
P
<0.001), prehospital Rapid Arterial Occlusion Evaluation scale score >4 (
P
=0.003), and National Institutes of Health Stroke Scale on admission >8 (
P
<0.001). National Institutes of Health Stroke Scale on admission was the only independent predictor of EVT. Although the rate of Alberta Stroke Program Early CT Score 10 progressively decreased over time (0–3 hours, 73.2% versus 3–6 hours, 57.1%;
P
<0.01), the rate of Alberta Stroke Program Early CT Score 6 remained >90% along time (0–3 hours, 95.1% versus 3–6 hours, 94.0%;
P
=0.25) and did not decrease over time. The chances to receive EVT and the presence of large vessel occlusion decreased over time. However, the rate of EVT was not different between patients admitted 0 to 3 hours (26.1%) and those admitted 3 to 6 hours (22.9%;
P
=0.2).

Conclusions—
Among SC within 6 hours from symptom onset, National Institutes of Health Stroke Scale on admission was the only factor independently associated with EVT. Only 5% of these patients show an Alberta Stroke Program Early CT Score <6 and this rate does not significantly increase over time. These data may be useful to generate direct transfer to angio-suite protocols based mainly on clinical severity.
RNA-Sequencing Analysis Revealed a Distinct Motor Cortex Transcriptome in Spontaneously Recovered Mice After Stroke
Authors: Ito Masaki , Aswendt Markus , Lee Alex G. , Ishizaka Shunsuke , Cao Zhijuan , Wang Eric H. , Levy Sabrina L. , Smerin Daniel L. , McNab Jennifer A. , Zeineh Michael , Leuze Christoph , Goubran Maged , Cheng Michelle Y. , Steinberg Gary K. 
Published: September 2018

Background and Purpose—
Many restorative therapies have been used to study brain repair after stroke. These therapeutic-induced changes have revealed important insights on brain repair and recovery mechanisms; however, the intrinsic changes that occur in spontaneously recovery after stroke is less clear. The goal of this study is to elucidate the intrinsic changes in spontaneous recovery after stroke, by directly investigating the transcriptome of primary motor cortex in mice that naturally recovered after stroke.

Methods—
Male C57BL/6J mice were subjected to transient middle cerebral artery occlusion. Functional recovery was evaluated using the horizontal rotating beam test. A novel in-depth lesion mapping analysis was used to evaluate infarct size and locations. Ipsilesional and contralesional primary motor cortices (iM1 and cM1) were processed for RNA-sequencing transcriptome analysis.

Results—
Cluster analysis of the stroke mice behavior performance revealed 2 distinct recovery groups: a spontaneously recovered and a nonrecovered group. Both groups showed similar lesion profile, despite their differential recovery outcome. RNA-sequencing transcriptome analysis revealed distinct biological pathways in the spontaneously recovered stroke mice, in both iM1 and cM1. Correlation analysis revealed that 38 genes in the iM1 were significantly correlated with improved recovery, whereas 74 genes were correlated in the cM1. In particular, ingenuity pathway analysis highlighted the involvement of cAMP signaling in the cM1, with selective reduction of Adora2a (adenosine receptor A2A), Drd2 (dopamine receptor D2), and Pde10a (phosphodiesterase 10A) expression in recovered mice. Interestingly, the expressions of these genes in cM1 were negatively correlated with behavioral recovery.

Conclusions—
Our RNA-sequencing data revealed a panel of recovery-related genes in the motor cortex of spontaneously recovered stroke mice and highlighted the involvement of contralesional cortex in spontaneous recovery, particularly Adora2a, Drd2, and Pde10a-mediated cAMP signaling pathway. Developing drugs targeting these candidates after stroke may provide beneficial recovery outcome.
Cerebral Amyloid Angiopathy With Vascular Iron Accumulation and Calcification
Authors: Bulk Marjolein , Moursel Laure Grand , van der Graaf Linda M. , van Veluw Susanne J. , Greenberg Steven M. , van Duinen Sjoerd G. , van Buchem Mark A. , van Rooden Sanneke , van der Weerd Louise 
Published: September 2018

Background and Purpose—

Previous studies of symptomatic and asymptomatic hereditary cerebral amyloid angiopathy (CAA) patients offered the possibility to study the radiological manifestations of CAA in the early stages of the disease. Recently, a striped cortex, observable as hypointense lines perpendicular to the pial surface on T
2
*
-weighted 7T magnetic resonance imaging (MRI), was detected in 40% of the symptomatic hereditary CAA patients. However, the origin of these MRI contrast changes is unknown. This study aimed at defining the underlying pathology associated with the in vivo observed striped pattern.

Methods—
Formalin-fixed postmortem brain material including the occipital lobe of 4 hereditary cerebral hemorrhage with amyloidosis-Dutch type (HCHWA-D) cases and 6 sporadic CAA cases were selected from local neuropathology tissue collections. Depending on the availability of the material, intact hemispheres or brain slabs including the occipital lobe of these patients were screened for the presence of a striped cortex. Regions containing the striped cortex were then subjected to high-resolution 7T MRI and histopathologic examination.

Results—

We found 2 hereditary cerebral hemorrhage with amyloidosis-Dutch type cases and 1 sporadic CAA case with striped patterns in the occipital cortex resembling the in vivo signal. Histopathologic examination showed that the striped pattern in the cortex at 7T MRI is because of iron accumulation and calcification of penetrating arteries. The presence of both nonheme iron and calcification on penetrating arteries causes signal loss and hence the abnormal striped patterns in the cortical ribbon on T
2
*
-weighted MRI.

Conclusions—
We identified iron accumulation and calcification of the vessel wall in hereditary cerebral hemorrhage with amyloidosis-Dutch type as the histopathologic correlates of the striped cortex observed on in vivo 7T MRI.
Diagnostic Utility of Computed Tomographic Angiography in Giant-Cell Arteritis
Authors: Conway Richard , Smyth Anna E. , Kavanagh Richard G. , O’Donohoe Rory L. , Purcell Yvonne , Heffernan Eric J. , Molloy Eamonn S. , McNeill Graeme , Killeen Ronan P. 
Published: September 2018

Background and Purpose—
The diagnosis of giant-cell arteritis (GCA) is challenging. Superficial temporal artery biopsy and ultrasound are positive in only 50%. We evaluated computed tomographic angiography (CTA) of the head in GCA.

Methods—
This case-control study was performed using a prospective GCA registry. Cases presented with stroke symptoms, had a CTA, and were subsequently diagnosed with GCA. Age- and sex-matched controls presented with stroke symptoms, had a CTA, and were not diagnosed with GCA. CTAs were evaluated for the presence of superficial temporal artery abnormalities.

Results—
Fourteen cases met the inclusion criteria and were matched with 14 controls. Blurred vessel wall margins and perivascular enhancement was found in 10 cases (71.4%) and 2 controls (14.3%). CTA has an accuracy of 78.6%, sensitivity of 71.4%, and a specificity of 85.7% for GCA.

Conclusions—
CTA detects superficial temporal artery abnormalities in GCA. This may facilitate early diagnosis and prompt implementation of potentially sight-saving and stroke-preventing treatment.
FADD (Fas-Associated Protein With Death Domain), Caspase-3, and Caspase-8 and Incidence of Ischemic Stroke
Authors: Muhammad Iram Faqir , Borné Yan , Melander Olle , Orho-Melander Marju , Nilsson Jan , Söderholm Martin , Engström Gunnar 
Published: September 2018

Background and Purpose—
Apoptosis has been implicated in atherosclerosis and plaque rupture. This population-based study examined the relationship between 3 markers of apoptosis, that is, FADD (Fas-associated protein with death domain), caspase-3, and caspase-8, and incidence of ischemic stroke.

Methods—
The study population included 4356 participants from the MDCS (Malmö Diet and Cancer Study) cardiovascular cohort, without a history of stroke. Incidence of ischemic stroke was followed by linkages to local and national registers. Cox proportional hazards regression was used to assess the incidence of ischemic stroke in relation to quartiles of FADD, caspase-3, and caspase-8, adjusted for potential confounders.

Results—

During a mean follow-up period of 19.5±4.9 years, a total of 321 (7.4%) participants were diagnosed with incident ischemic stroke. Individuals with high levels of FADD and caspase-8 had a significantly increased risk of ischemic stroke, after adjustment for potential confounders. The multivariable-adjusted hazard ratios for Q4 versus Q1-Q3 of FADD and caspase-8 were 1.49 (95% CI, 1.18–1.87;
P
<0.01) and 1.77 (95% CI, 1.41–2.22;
P
<0.001), respectively. The hazard ratios per 1-SD increment of FADD and caspase-8 were 1.27 (95% CI, 1.14–1.41) and 1.31 (95% CI, 1.18–1.45), respectively. No association was observed for caspase-3 with ischemic stroke.

Conclusions—
Elevated levels of FADD and caspase-8, but not caspase-3, are associated with increased incidence of ischemic stroke.
Intravenous tPA (Tissue-Type Plasminogen Activator) in Patients With Acute Ischemic Stroke Taking Non–Vitamin K Antagonist Oral Anticoagulants Preceding Stroke
Authors: Jin Chen , Huang Ryan J. , Peterson Eric D. , Laskowitz Daniel T. , Hernandez Adrian F. , Federspiel Jerome J. , Schwamm Lee H. , Bhatt Deepak L. , Smith Eric E. , Fonarow Gregg C. , Xian Ying 
Published: September 2018

Background and Purpose—
Although there are no trials or large cohorts to inform clinical care, current guidelines caution against giving intravenous tPA (tissue-type plasminogen activator) to patients with acute ischemic stroke who are taking non–vitamin K antagonist oral anticoagulants (NOACs). We performed a literature review of intravenous tPA in patients treated with NOACs preceding stroke.

Methods—
A literature search of PubMed was performed encompassing January 2010 to March 2018. Patient characteristics, timing of last medication intake, laboratory testing, use of reversal, and outcomes ≤3 months after discharge were summarized.

Results—
We identified 55 studies with 492 NOAC patients receiving tPA (dabigatran, 181; rivaroxaban, 215; apixaban, 40; and unspecified NOAC, 56). Among patients with complete data, the median time from the last NOAC intake to symptom onset was 8 hours (interquartile range, 2.5–14.5), with 55.2% (80/145) within 12 hours. Few patients underwent sensitive laboratory tests, such as thrombin time, diluted thrombin time, or anti-Xa assays before tPA administration. The overall observed rates of symptomatic intracranial hemorrhage, mortality, and favorable outcomes (National Institutes of Health Stroke Scale score, ≤1; modified Rankin Scale score, 0–2; or neurological improvement in the National Institutes of Health Stroke Scale score, ≥8 points) were 4.3% (20/462), 11.3% (48/423), and 43.7% (164/375), respectively. Among dabigatran-treated patients, reversal with idarucizumab was associated with fewer symptomatic intracranial hemorrhage (4.5% [2/44] versus 7.4% [8/108]; unadjusted odds ratio, 0.60; 95% CI, 0.12–2.92), death (4.5% [2/44] versus 12.0% [13/108]; unadjusted odds ratio, 0.35; 95% CI, 0.08–1.61), and more favorable outcomes (79.1% [34/43] versus 39.2% [29/74]; unadjusted odds ratio, 5.86; 95% CI, 2.45–14.00), although the differences were not statistically significant for symptomatic intracranial hemorrhage and death.

Conclusions—
These preliminary observations suggest that tPA may be reasonably well tolerated without prohibitive risks of bleeding complications in selected patients on NOACs. Reversal of anticoagulant effects by idarucizumab for dabigatran-treated patients before tPA is an emerging strategy that was associated with more favorable outcomes.
Autumn Visions: War and the Imagery of Muḥammad Khuḍayyir
Authors: Caiani Fabio , Cobham Catherine 
Published: September 2018

Abstract
Muḥammad Khuḍayyir (b. 1942) wrote his early short stories in the aftermath of the 1967 war, while his 1980s short fiction responded indirectly to the reality of Basra during the long war with Iran. This article traces the development of Khuḍayyir’s fiction, with a particular focus on the use of imagery in a selection of his key stories from the 1970s and 1980s, some of which were re-published and re-evaluated in the 1990s and 2000s. The increasingly unconventional and oblique ways in which Khuḍayyir represents and responds to war set his work apart from both the official pro-war rhetoric promoted by the Baʿth party during its time in power, and the prevailing literary depiction of Iraq in the works of more highly acclaimed Iraqi writers publishing today.
On the Relationship between the Energy Dissipation Rate of Surface-Breaking Waves and Oceanic Whitecap Coverage
Authors: Callaghan Adrian H. 
Published: September 2018

AbstractWave breaking is the most important mechanism that leads to the dissipation of oceanic surface wave energy. A relationship between the energy dissipation rate associated with breaking wave whitecaps and the area of whitecap foam per unit area ocean surface is expected, but there is a lack of consensus on what form this relationship should take. Here, mathematical representations of whitecap coverage and growth-phase whitecap coverage are derived, and an energy-balance approach is used to formulate and in terms of . Both and are found to be linearly proportional to but also inversely proportional to the bubble plume penetration depth during active breaking. Since this depth can vary for breaking waves of different scales and slopes, there is likely no unique relationship between and either or as bubble plume penetration depth must also be specified. Whitecap observations from the North Atlantic are used to estimate bubble plume penetration depth as a function of wind speed and then used with measurements to compute . An estimate of the relative magnitude of to the rate of energy input from the wind to the waves is made. Above wind speeds of about 12 m s−1, is largely balanced by . At lower wind speeds the ratio quickly drops below unity with decreasing wind speed. It is proposed that sea-state-driven variability in both and bubble plume penetration depth are significant causes of variation in whitecap coverage datasets and parameterizations.