ПРОБЛЕМА ХАРАКТЕРУ В КОНТЕКСТІ ДУХОВНОЇ ПАРАДИГМИ ПСИХОЛОГІЇ
Authors: Савчин Мирослав 
Published: November 2018

Аналізується сучасний етап дослідження проблеми характеру, причини зникнення інтересу до неї. Спираючись на методологічний, теоретичний і прикладний ресурси духовної парадигми психології констатується, що головними властивостями характеру є духовна і моральна спрямованості та гармонійність характеру. Стверджується, що для духовно спрямованого характеру властива виразна орієнтація на Я-духовне та вищі духовні цінності (віра, любов, добро, свобода і відповідальність). Моральна спрямованість характеру проявляється у безумовному прийнятті особистістю цінності іншого, моральному ставленні до себе, справи, матеріальних благ. Аморальність характеру зумовлена нездатністю особистості до диференціації добра і зла, несформованістю морального самоконтролю. Гармонійність характеру полягає в його цілісності, моральній силі, узгодженості і помірності прояву рис характеру. Дисгармонійність характеру визначається поєднанням корисливості, еоцентризму, екстернальності, тривожності, емоційної лабільності, слабкої волі. Дисгармонія проявляється в акцентуації, невротичності і психопатичності характеру. Найвищим рівнем дисгармонії є його психопатологія. На основі виділених властивостей характеру, які водночас слугували критеріями, виділено типи характеру. Духовно і морально спрямованому гармонійному і цілісному типові притаманна цілісна структура узгоджених конструктивних рис. Особистості з духовно і морально спрямованим дисгармонійним характером властиве неадекватне трактування та реалізація в житті духовних цінностей (декларативність, невротичність). Соціально- психологічному, морально індферентному типові характеру притаманна зайва акцентуація на адаптації до оточення поза духовно-моральним розвитком. Дисгармонійний тип характеризується соціально-психологічною неврівноваженістю, несформованістю моральності та духовного начал. Психопатичний тип відзначається поєднанням вираженого егоцентризму, безвідповідальності, агресивності з антисоціальною діловою спрямованістю. Констатується, що у досліджуваній вибірці найчастіше зустрічається дисгармонійний тип, а найрідше – психопатичний
The current research stage of the problem of character and the reasons why this problem is of no interest any more have been analyzed. Basing on the methodological, theoretical and applied resources of the spiritual paradigm of psychology, it is claimed that the main character qualities are the spiritual and moral orientations and character harmony. It is stated that the spiritually-oriented character possesses a distinct orientation towards the I- spiritual and higher spiritual values (faith, love, good, freedom and responsibility). The individual’s moral orientation of character is expressed through the unconditional acceptance of the other person’s value, moral attitude to himself, work, and material goods. The immorality of character is caused by the individual’s inability to differentiate between good and evil, incapacity of moral self-control. Character harmony lies in its entirety, moral strength, coordination and moderation in the expression of character features. Character disharmony is recognized in the combination of selfishness, egocentrism, extravagance, anxiety, emotional lability, weakness. Disharmony is displayed in the accentuation, neurotic and psychopathic states of character. The highest level of disharmony is its psychopathology. On the basis of the singled out character features, which were simultaneously considered as the criteria, the following types of character were distinguished. The spiritually and morally-oriented harmonious and holistic type possesses the integral structure of coordinated constructive features. People who have a disharmonious spiritually and morally-oriented character are characterized by the inadequate interpretation and realization of spiritual values (declaration, neuroticism) in their life. Social-psychological, morally indifferent character type is distinguished by being excessively accentuated on adaptation to his environment beyond the spiritual and moral development. The disharmonious type is characterized by social-psychological imbalance, inappropriate formation of morality and spiritual principles. The psychopathic type is notable for the combination of expressive egocentrism, irresponsibility, aggressiveness in combination with antisocial activity. According to the researched sample, the most frequent type is the disharmonious type, and the rarest type is the psychopathic one.