bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Scaling of avian bipedal locomotion reveals independent effects of body mass and leg posture on gait
Authors: Daley Monica A. , Birn-Jeffery Aleksandra 
Published: May 2018

ABSTRACTBirds provide an interesting opportunity to study the relationships between body size, limb morphology and bipedal locomotor function. Birds are ecologically diverse and span a large range of body size and limb proportions, yet all use their hindlimbs for bipedal terrestrial locomotion, for at least some part of their life history. Here, we review the scaling of avian striding bipedal gaits to explore how body mass and leg morphology influence walking and running. We collate literature data from 21 species, spanning a 2500× range in body mass from painted quail to ostriches. Using dynamic similarity theory to interpret scaling trends, we find evidence for independent effects of body mass, leg length and leg posture on gait. We find no evidence for scaling of duty factor with body size, suggesting that vertical forces scale with dynamic similarity. However, at dynamically similar speeds, large birds use relatively shorter stride lengths and higher stride frequencies compared with small birds. We also find that birds with long legs for their mass, such as the white stork and red-legged seriema, use longer strides and lower swing frequencies, consistent with the influence of high limb inertia on gait. We discuss the observed scaling of avian bipedal gait in relation to mechanical demands for force, work and power relative to muscle actuator capacity, muscle activation costs related to leg cycling frequency, and considerations of stability and agility. Many opportunities remain for future work to investigate how morphology influences gait dynamics among birds specialized for different habitats and locomotor behaviors.
Passive water collection with the integument: mechanisms and their biomimetic potential
Authors: Comanns Philipp 
Published: May 2018

ABSTRACTSeveral mechanisms of water acquisition have evolved in animals living in arid habitats to cope with limited water supply. They enable access to water sources such as rain, dew, thermally facilitated condensation on the skin, fog, or moisture from a damp substrate. This Review describes how a significant number of animals – in excess of 39 species from 24 genera – have acquired the ability to passively collect water with their integument. This ability results from chemical and structural properties of the integument, which, in each species, facilitate one or more of six basic mechanisms: increased surface wettability, increased spreading area, transport of water over relatively large distances, accumulation and storage of collected water, condensation, and utilization of gravity. Details are described for each basic mechanism. The potential for bio-inspired improvement of technical applications has been demonstrated in many cases, in particular for several wetting phenomena, fog collection and passive, directional transport of liquids. Also considered here are potential applications in the fields of water supply, lubrication, heat exchangers, microfluidics and hygiene products. These present opportunities for innovations, not only in product functionality, but also for fabrication processes, where resources and environmental impact can be reduced.
Factors Contributing to Medial Tibial Stress Syndrome in Runners: A Prospective Study
Authors: BECKER JAMES , NAKAJIMA MIMI , WU WILL F. W. 
Published: May 2018

ABSTRACT

Purpose
Medial tibial stress syndrome (MTSS) is one of the most common overuse injuries sustained by runners. Despite the prevalence of this injury, risk factors for developing MTSS remain unclear. The purpose of this study was to prospectively evaluate differences in passive range of motion, muscle strength, plantar pressure distributions, and running kinematics between runners who developed MTSS and those who did not.

Methods
Twenty-four National Collegiate Athletic Association Division 1 cross-country runners participated in this study. Participants underwent a clinical examination documenting passive range of motion and muscle strength at the hips and ankles. Plantar pressure analysis was used to quantify mediolateral pressure balances while walking and 3D motion capture was used to quantify running kinematics. Participants were followed up for a 2-yr period during which time any runners who developed MTSS were identified by the team’s certified athletic trainer.

Results
Runners who developed MTSS demonstrated tighter iliotibial bands (P = 0.046; effect size [ES] = 1.07), weaker hip abductors (P = 0.008, ES = 1.51), more pressure under the medial aspect of their foot at initial foot contact (P = 0.001, ES = 1.97), foot flat (P < 0.001, ES = 3.25), and heel off (P = 0.034, ES = 1.30), greater contralateral pelvic drop (P = 0.021, ES = 1.06), and greater peak amounts (P = 0.017, ES = 1.42) and durations (P < 0.001, ES = 2.52) of rearfoot eversion during stance phase. A logistic regression (χ2 = 21.31, P < 0.001) indicated that every 1% increase in eversion duration increased odds of developing MTSS by 1.38 (P = 0.015).

Conclusions
These findings demonstrate that the development of MTSS is multifactorial, with passive range of motion, muscle strength, plantar pressure distributions, and both proximal and distal kinematics all playing a role. We suggest that coaches or sports medicine professionals screening runners for injury risk consider adopting a comprehensive evaluation which includes all these areas.
Species diversity and distribution of seagrasses from the South Andaman, Andaman and Nicobar Islands, India
Authors: Savurirajan M. , Equbal Jawed , Lakra Raj Kiran , Satyam Kunal , Thiruchitrambalam Ganesh 
Published: May 2018

AbstractA survey was conducted with the objective to study seagrass distribution, bed size and shoot density in different substrata of the South Andaman Islands. A total of 231 seagrass sites were observed during the study, in which a total of eight species were found. The South Andaman region exhibited the highest species diversity followed by Havelock, Little Andaman and Neil Islands. Eleven continuous seagrass bed were noted during the study which were confined to three different types of substrata: sand only; sand mixed with coral sand and coral rubble; sand mixed with mud.Thalassia hemprichiiandCymodocea rotundatawere found in dense canopies and covered large areas associated with sand and coral rubble.Halophila beccariishowed moderate abundance in muddy substrata andHalodulespp. grew in fine sand. The highest shoot density was recorded at Haddo, followed by Vijaya Nagar and Chidyatapu, contributed mostly byHalodulespp. In general, seagrass diversity and distribution were mainly influenced by the percentage composition of sand. The authors recommend that the seagrass meadow of Haddo should be considered for conservation priority because of multiple anthropogenic pressures, such as sewage input, dumping of solid wastes on the shoreline and anchoring of boats.
A pregnant woman with an operated bladder extrophy and a pregnancy complicated by placenta previa and preterm labor
Authors: Tanacan Atakan , Aktoz Fatih , Fadiloglu Erdem , Unal Canan , Beksac Mehmet Sinan 
Published: May 2018

Abstract

Background
Bladder exstrophy (BE) is a complex congenital anomaly that affects the urinary, reproductive, musculoskeletal and intestinal systems.

Highlights
This pregnancy case was complicated by BE, methylenetetrahydrofolate reductase (MTHFR) A1298C and plasminogen Activator inhibitör-1 (PAI) 4G/4G homozygous polymorphisms, placenta previa, preterm labor and preterm premature rupture of the membranes. The fetus was evaluated by ultrasonography daily and anhydramnios was detected on the 2nd day of the patient’s hospitalization. A cesarean section (C/S) was performed at 27 weeks and 6 days of gestation and a 1330 g male infant was delivered.

Conclusions
Adult female patients with BE can have successful pregnancy outcomes if they receive appropriate antenatal care. However, the follow-up of these patients must be carried out at experienced tertiary reference centers with a multidisciplinary approach. This difficult process must be managed by obstetricians, neonatologists, urologists and pediatric surgeons working together.
Crystal structure of 2-amino-4-(3,5-dibromo-4-hydroxyphenyl)-7-methyl-5-oxo-2H,5H-pyrano[4,3-b]pyran-3-carbonitrile, C16H10Br2N2O4
Authors: Li Jing , Gou Wei 
Published: May 2018

AbstractC16H10Br2N2O4, monoclinic,P21/n(no. 14),a= 12.885(9) Å,b= 8.781(6) Å,c= 15.692(11) Å,β= 112.258(13)°,V= 1643.2(19) Å3,Z= 4,Rgt(F) = 0.0526,wRref(F2) = 0.1284,T= 296(2) K.
Crystal structure of bis-(N′-(5-ethoxycarbonyl-3,4-dimethyl-pyrrol-2-yl-methylidene)-3-hydroxybenzohydrazide-κ2
O,N)copper(II) – dimethylformamide (1/2), C40H50N8O10Cu
Authors: Duan Wei-Guo , Guo Yi-Peng , Lin Long , Wu Wei-Na 
Published: May 2018

Abstract
C40H50N8O10Cu, triclinic, P1̄ (no. 2), a = 6.8237(9) Å, b = 12.9229(17) Å, c = 13.3275(18) Å, α = 104.949(2)°, β = 104.049(2)°, γ = 99.538(2)°, V = 1068.3(2) Å3, Z = 1, R
gt(F) = 0.0497, wR
ref(F
2) = 0.1343, T = 296(2) K.
Design and Experiment of Casing Treatment for a Centrifugal Compressor
Authors: Peng Wenwen , Zou Xueqi , Qin Sunde 
Published: May 2018

AbstractCentrifugal compressors have been widely used in light-duty turboshaft engines and automotive turbochargers. One of the essential requirements for centrifugal compressors in these applications is to have adequate stable flow range. As the pressure ratio increases, the stable flow range drops dramatically, and this highlights the importance of stability improvement for centrifugal compressors. This paper first gives a brief review on the measures available for extending the stable flow range, and then focuses on the realization of self-recirculating casing treatment for a centrifugal compressor. The design principles of the casing treatment were introduced. Then the simulations were conducted to design and optimize the geometry of the casing treatment, and finally an optimum case was selected for experimental validation. The experiment results indicate that the designed casing treatment improve the stable flow range by about 5 percent at design speed, while keeping the efficiency almost identical.
The relationship between serum IGF-1, handgrip strength, physical performance and falls in elderly men and women
Authors: van Nieuwpoort I C , Vlot M C , Schaap L A , Lips P , Drent M L 
Published: May 2018

Objective
Human aging is accompanied by a decrease in growth hormone secretion and serum insulin-like growth factor (IGF)-1 levels. Also, loss of muscle mass and strength and impairment of physical performance, ending in a state of frailty, are seen in elderly. We aimed to investigate whether handgrip strength, physical performance and recurrent falls are related to serum IGF-1 levels in community-dwelling elderly.

Design
Observational cohort study (cross-sectional and prospective).

Methods
We studied the association between IGF-1 and handgrip strength, physical performance and falls in participants of the Longitudinal Aging Study Amsterdam. A total of 1292 participants were included (633 men, 659 women). Serum IGF-1 levels were divided into quartiles (IGF-1-Q1 to IGF-1-Q4). Data on falls were collected prospectively for a period of 3 years. All analyses were stratified for age and physical activity and adjusted for relevant confounders.

Results
Men with a low physical activity score in IGF-1-Q1 and IGF-1-Q2 of the younger age group had a lower handgrip strength compared to IGF-1-Q4. In younger more active males in IGF-1-Q2 physical performance was worse. Recurrent fallers were less prevalent in older, low active males with low IGF-1 levels. In females, recurrent fallers were more prevalent in older, more active females in IGF-1-Q2. IGF-1 quartile may predict changes in handgrip strength and physical performance in men and women.

Conclusions
Our results indicate that lower IGF-1 levels are associated with lower handgrip strength and worse physical performance, but less recurrent fallers especially in men. Associations were often more robust in IGF-1-Q2. Future studies on this topic are desirable.
A randomised, open-label, parallel group phase 2 study of antisense oligonucleotide therapy in acromegaly
Authors: Trainer Peter J , Newell-Price John D C , Ayuk John , Aylwin Simon J B , Rees Aled , Drake William , Chanson Philippe , Brue Thierry , Webb Susan M , Fajardo Carmen , Aller Javier , McCormack Ann I , Torpy David J , Tachas George , Atley Lynne , Ryder David , Bidlingmaier Martin 
Published: May 2018

Objective
ATL1103 is a second-generation antisense oligomer targeting the human growth hormone (GH) receptor. This phase 2 randomised, open-label, parallel-group study assessed the potential of ATL1103 as a treatment for acromegaly.

Design
Twenty-six patients with active acromegaly (IGF-I >130% upper limit of normal) were randomised to subcutaneous ATL1103 200 mg either once or twice weekly for 13 weeks and monitored for a further 8-week washout period.

Methods
The primary efficacy measures were change in IGF-I at week 14, compared to baseline and between cohorts. For secondary endpoints (IGFBP3, acid labile subunit (ALS), GH, growth hormone-binding protein (GHBP)), comparison was between baseline and week 14. Safety was assessed by reported adverse events.

Results and conclusions
Baseline median IGF-I was 447 and 649 ng/mL in the once- and twice-weekly groups respectively. Compared to baseline, at week 14, twice-weekly ATL1103 resulted in a median fall in IGF-I of 27.8% (P = 0.0002). Between cohort comparison at week 14 demonstrated the median fall in IGF-I to be 25.8% (P = 0.0012) greater with twice-weekly dosing. In the twice-weekly cohort, IGF-I was still declining at week 14, and remained lower at week 21 than at baseline by a median of 18.7% (P = 0.0005). Compared to baseline, by week 14, IGFBP3 and ALS had declined by a median of 8.9% (P = 0.027) and 16.7% (P = 0.017) with twice-weekly ATL1103; GH had increased by a median of 46% at week 14 (P = 0.001). IGFBP3, ALS and GH did not change with weekly ATL1103. GHBP fell by a median of 23.6% and 48.8% in the once- and twice-weekly cohorts (P = 0.027 and P = 0.005) respectively. ATL1103 was well tolerated, although 84.6% of patients experienced mild-to-moderate injection-site reactions. This study provides proof of concept that ATL1103 is able to significantly lower IGF-I in patients with acromegaly.
Thermal Effect of a Woolen Cap in Low Birth Weight Infants During Kangaroo Care
Authors: Cavallin Francesco , Segafredo Giulia , Pizzol Damiano , Massavon William , Lusiani Marta , Wingi Olivier , De Vivo Manuela , Da Dalt Liviana , Boscardin Chiara , Manenti Fabio , Putoto Giovanni , Trevisanuto Daniele ,   on behalf of the CAP-KMC Group
Published: May 2018

BACKGROUND AND OBJECTIVES:World Health Organization guidelines recommend covering the head during kangaroo mother care (KMC), but the effect of a cap on neonatal thermal control during KMC remains to be defined. Our objective was to assess the effectiveness and safety of a woolen cap in maintaining low birth weight infants (LBWIs) in normal thermal range during KMC.METHODS:Three hundred LBWI candidates for KMC in 3 African hospitals were randomly assigned to KMC with (CAP group) or without (NOCAP group) a woolen cap in a 1:1 ratio during the first week after birth. Axillary temperature was measured every 6 hours. Maternal and room temperature and adherence to skin-to-skin contact were registered at the same time points.RESULTS:A total number of 5064 measurements were recorded (median 19 measurements per subject; interquartile range: 10–25). Mean time spent in normal temperature range was 55% (SD 24) in CAP and 56% (SD 24) in NOCAP groups. Multivariable analysis estimated a rate ratio of 0.92 (95% confidence interval: 0.84 to 1.00; P = .06) for the effect of the cap versus no cap on time spent in the normal temperature range.CONCLUSIONS:In these 3 African, low-resource settings and so many days post birth, the use of a woolen cap was safe but provided no advantages in maintaining LBWI in the normal thermal range while being in a KMC ward. LBWIs spent only half of the time in the normal temperature range despite warm rooms and skin-to-skin contact. Maintaining normothermia in LBWIs remains an unfinished challenge in low-resource settings.
ХІД РОСТУ МОДАЛЬНИХ ДУБОВИХ ДЕРЕВОСТАНІВ ВЕЛИКОАНАДОЛЬСЬКОГО ЛІСОВОГО МАСИВУ ТА ВИКОРИСТАННЯ НИМИ ЛІСОРОСЛИННОГО ПОТЕНЦІАЛУ
Authors: Kobets O.V. 
Published: May 2018

Наведено математичні моделі і складено таблиці ходу росту модальних мішаних штучних дубових деревостанів Великоанадольського лісового масиву, створених в умовах свіжої берестово-пакленової діброви сухого відкритого підвищеного північного Степу. За основу взято функцію Мітчерліха, яка має широке застосування для моделювання процесів росту лісових насаджень. Визначено показник використання лісорослинного потенціалу лісових земель модальними насадженнями масиву. Порівняно із показниками продуктивності корінних деревостанів в умовах Степу, за данимиІ.В. Туркевича, він змінюється в межах 70-84 %.
ВПЛИВ ДЕРЕВОСТАНІВ ЛІСОСТЕПОВОЇ ПРИДНІПРОВСЬКОЇ ВИСОЧИНИ НА БАЛАНС ВУГЛЕЦЮ МІСТА БІЛА ЦЕРКВА
Authors: Kovalevskyi S.S. 
Published: May 2018

На підставі опрацювання комплексу математичних моделей множинних регресійних рівнянь конверсійних коефіцієнтів, а також за даними ВО "Укрдержліспроект", розраховано обсяги депонованого вуглецю у лісах колективних господарств за 2004-2014 рр. та державного підприємства "Білоцерківське лісове господарство" протягом 1984-2014 рр. Встановлено обсяги шкідливих викидів речовин від стаціонарних та пересувних джерел забруднення, за даними головного управління статистики у Київській обл. Оцінено здатність лісів щодо поглинання шкідливих викидів і покращення стану довкілля навколо міста Біла Церква.
ДИНАМІКА ЩІЛЬНОСТІ ФІТОМАСИ СТОВБУРІВ ДЕРЕВ БУКА ЛІСОВОГО ЗАЛЕЖНО ВІД ТИПІВ ЛІСОРОСЛИННИХ УМОВ У МЕЖАХ ПОЛОНИНСЬКОГО ХРЕБТА УКРАЇНСЬКИХ КАРПАТ
Authors: Zadorozhnyy A.I. 
Published: May 2018

За результатами досліджень деревостанів бука лісового у типах лісорослинних умов (ТЛУ) С3 та D3 проаналізовано зміну локальної щільності в абсолютно сухому стані, у стані максимального насичення та локальної базисної щільності деревини стовбурів, деревини стовбурів у корі та кори стовбурів дерев. Встановлено, що найменш мінливою є зміна показників локальної щільності в абсолютно сухому стані та базисної щільності для деревини стовбура, але у ТЛУ D3 значення локальної щільності як в абсолютно сухому стані, так і базисна щільність, вздовж висоти стовбура зростає, а у ТЛУ С3 навпаки – спадає. Найвищою мінливістю відзначається локальна щільність кори стовбура на різних відносних висотах. Здійснено моделювання вікової динаміки базисної щільності деревини стовбура та її залежності від значення діаметра та висоти стовбура. З'ясовано, що характерним для динаміки значень середньої базисної щільності деревини стовбура бука лісового з віком для ТЛУ С3 та D3 є зменшення значень показника у молодому віці та поступове зростання до віку стиглості. Середні значення показника є вищими у ТЛУ С3, порівняно із ТЛУ D3.
РАЦІОНАЛЬНА ТЕХНОЛОГІЯ УТИЛІЗАЦІЇ СИНЬО-ЗЕЛЕНИХ ВОДОРОСТЕЙ
Authors: Malovanyy M.S. , Nikiforov V.V. , Kharlamova O.V. , Sinelnіkov A.D. 
Published: May 2018

Проведено аналіз перспективності використання ціанобактерій для отримання енергоносіїв – ліпідів і біогазу. Досліджено ефективність застосування стадії попереднього оброблення біомаси у кавітаційному полі. Встановлено, що під впливом кавітації досягається здатність до ефективного розділення фаз: біомаса та освітлена вода. Кавітаційне оброблення також дає змогу більш ніж у 3 рази збільшити кількість екстрагованих із біомаси водоростей ліпідів і на 30 % збільшити частку синтезованого біогазу. Розроблено раціональну схему збирання приповерхневого шару води, насиченого ціанобактеріями та його попереднього кавітаційного оброблення. Встановлено елементний склад відпрацьованої біомаси, який дає змогу використовувати її як добриво.
ВПЛИВ СКЛАДУ СУБСТРАТУ НА ВИХІД ВЕРМИКОМПОСТУ ТА БІОМАСИ ШТУЧНОЇ ПОПУЛЯЦІЇ EІSENIA FOETIDA
Authors: Bezdil R.V. 
Published: May 2018

Наведено результати досліджень впливу складу субстрату на біомасу штучної популяції Eisenia foetida та вихід вермикомпосту. Використання в якості компонентів вермикомпосту вичавок із плодів яблук, ґрунту, соломи та кролячого гною позитивно впливає на приріст біомаси штучної популяції черв'яків. Біомаса черв'яків здатна виробити із 1 м3 органічних решток від 0,71 до 1,2 т вермикомпосту. Маса отриманого вермикомпосту залежить від вихідного субстрату. Для отримання більшої чисельності гнойового черв'яка найдоцільніше використовувати субстрати з кролячим гноєм.
НАУКОВІ ОСНОВИ ЕКОЛОГІЧНОЇ БЕЗПЕКИ ЛІСОВИХ ГЕОСИСТЕМ У КАРПАТСЬКОМУ РЕГІОНІ УКРАЇНИ
Authors: Prykhodko M.M. 
Published: May 2018

Розглянуто наукові основи забезпечення екологічної безпеки лісових геосистем у Карпатському регіоні України. Проведено аналіз сучасного стану лісів, яким виявлено чимало прорахунків у процесі використання екологічного потенціалу лісових геосистем, що зумовило зниження рівня їх екологічної безпеки. Обґрунтовано принципи забезпечення екологічної безпеки лісових геосистем, зокрема: 1) застосування басейново-ландшафтного підходу під час планування ведення лісового господарства; 2) упровадження наближеного до природи лісівництва; 3) ренатуралізації антропогенно змінених лісових геосистем; 4) формування оптимального співвідношення між віковими групами деревостанів; 5) збільшення площі лісових геосистем у басейнах гірських річок до 70-90 %, передгірних – до 40-60 %, рівнинних – до 20-30 %.
СТАНДАРТИЗАЦІЯ ТА ШЛЯХИ ЗАСТОСУВАННЯ КОМПЛЕКСУ БІОЛОГІЧНО АКТИВНИХ СПОЛУК, ОТРИМАНИХ ЕКСТРАГУВАННЯМ ШРОТУ ШИШОК ХМЕЛЮ
Authors: Pavlyuk I.V. , Stadnytska N.Y. , Novikov V.P. 
Published: May 2018

Досліджено кількісний та якісний склад поліфенольних сполук густого 70 %-го водно-етанольного екстракту зі шроту шишок хмелю, серед яких ідентифіковано галову, хлорогенову, кавову, кумаринову, ферулову, коричну органічні кислоти та флавоноїди: рутин, гесперідин, мірицетин, морин, катехін, кемпеферол та кверцетин. Визначено суму амінокислот та основні мікро- та макроелементи та запропоновано основні показники для стандартизації субстанції, зокрема: опис, вміст етанолу, сухий залишок, вміст флавоноїдів і мікробіологічна чистота. Проведено експериментальні дослідження з вивчення антимікробної, антиоксидантної та фотопротекторної активності, отримані результати підтверджують доцільність його використання у складі косметичних та мийних засобів.
АНАЛІЗ ВПЛИВУ ХАРАКТЕРИСТИК ДЕФЕКТУ ФАНЕРИ НА КІЛЬКІСТЬ ПУЛЬСАЦІЙ ВИХІДНОГО СИГНАЛУ УДАРНОГО ДАВАЧА
Authors: Golovach V.M. , Baranova O.S. 
Published: May 2018

Розглянуто проблему виявлення внутрішніх дефектів фанери на стадії виробництва. Виникає потреба у створенні обладнання неруйнівного контролю для визначення розшарованих областей фанери на ранніх стадіях виробництва. Переваги використання методу вільних коливань перед іншими методами – можливість контролю виробу в умовах виробництва, контроль матеріалів з високими коефіцієнтами затухання пружних коливань, а також знаходження дефектів на значній глибині. Досліджено, що під час контролю дефекту розшарування фанерного матеріалу на вихідний сигнал ударного давача впливають такі характеристики дефекту: площа S, глибина h та місце розташування дефекту.