Medidas de centralidad y escala intermedia: el potencial estructurante de la red viaria en el Vallés Oriental
Authors: Mercadé Aloy Josep , Magrinyà Torner Francesc , Cervera Alonso de Medina Marina 
Published: March 2019

Objetivo: Las redes de ciudades contemporáneas continúan emancipándose hacia territorios cada vez más amplios mientras transforman sus intersticios en mosaicos heterogéneos de infraestructuras, asentamientos y espacios abiertos. El equilibrio territorial depende en gran medida del reconocimiento de estos ámbitos inevitables, donde la forma urbana es menos sostenible y estructurada. Si bien existe una amplia literatura dedicada a describir este medio, encontramos menos instrumentos de análisis orientados a su lectura cuantificada. El objetivo de este artículo es evaluar la contribución de las denominadas medidas de centralidad de manera aislada, a partir de la mera observación de los resultados que generan. Se propone la comarca del Valles Oriental en la Región Metropolitana de Barcelona como caso de estudio.
Metodología: Se plantea aplicar sistemáticamente las medidas de centralidad reach, closeness, betweennes y straigthness para radios de influencia comprendidos entre los 300 y los 10.000 metros, tomando los puntos medios de los segmentos entre intersecciones de la red viaria no segregada como orígenes y destinos.
Conclusiones: La combinación de las medidas closeness y betweenness permite identificar el peso relativo de los asentamientos y el conjunto de esqueletos viarios de soporte asociados a cada modo de locomoción –de la movilidad a pie a la motorizada– respectivamente. Asimismo, se obtiene un mapa graduado de vocaciones del territorio, listo para informar estrategias de transformación y fácilmente integrable con otras caracterizaciones del territorio.
Originalidad: Se apuesta por el uso de la distancia métrica para establecer la impedancia entre orígenes y destinos, así como para definir los radios de acción que toman valores intencionadamente asociables a las categorías habituales del reparto modal de los viajes de proximidad.
Objectiu: Les xarxes de ciutats contemporànies continuen emancipant cap a territoris cada vegada més amplis mentre transformen els seus intersticis en mosaics heterogenis d'infraestructures, assentaments i espais oberts. L'equilibri territorial depèn en gran mesura del reconeixement d'aquests àmbits inevitables, on la forma urbana és menys sostenible i estructurada. Si bé hi ha una àmplia literatura dedicada a descriure aquest mitjà, trobem menys instruments d'anàlisi orientats a la seva lectura quantificada. L'objectiu d'aquest article és avaluar la contribució de les anomenades mesures de centralitat de manera aïllada, a partir de la simple observació dels resultats que generen. Es proposa la comarca del Vallès Oriental a la Regió Metropolitana de Barcelona com a cas d'estudi.
Metodologia: Es planteja aplicar sistemàticament les mesures de centralitat reach, Closeness, betweennes i straigthness per a ràdios d'influència compresos entre els 300 i els 10.000 metres, prenent els punts mitjans dels segments entre interseccions de la xarxa viària no segregada com orígens i destinacions.
Conclusions: La combinació de les mesures Closeness i betweenness permet identificar el pes relatiu dels assentaments i el conjunt d'esquelets viaris de suport associats a cada mode de locomoció -de la mobilitat a peu a la motorizada- respectivament. Així mateix, s'obté un mapa graduat de vocacions del territori, a punt per informar estratègies de transformació i fàcilment integrable amb altres caracteritzacions del territori.
Originalitat: S'aposta per l'ús de la distància mètrica per establir la impedància entre orígens i destinacions, així com per definir els radis d'acció que prenen valors intencionadament associables a les categories habituals del repartiment modal dels viatges de proximitat.
Objective: The contemporary networks of cities continue to expand their force fields by embracing ever larger territories while shaping their interstices in heterogeneous mosaics of infrastructures, settlements and open spaces. The equilibrium of the urban system depends largely on the management of these unavoidable settings, in which the urban form is less sustainable and lacks structure. Although there is extensive literature on this environment, there are fewer instruments based on quantitative methods of analysis. The objective of the article is to evaluate the contribution of the so-called centrality measures in isolation, by merely observing the outcomes.
Methodology: The centrality measures reach, closeness, betweennes and straigthness are calculated considering radiuses of influence ranging from 300 to 10.000 meters. The midpoints of each segment of the road network represent a possible origin and destination.
Conclusions: The combined reading of closeness and betweennes allows for the identification of the relative importance of nodes and a set of network skeletons that are linked to each mode of transport – from non-motorised to motorised means of transport.
Originality: The metric distance is the adopted impedance to calculate the shortest paths between all origins and destinations, as well as for the selected radiuses of influence that intentionally represent the different modes of transport considered in a modal share.