bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Peculiarities of Pre-Competitive Psychological Factors, Sport Performance Indicators and Physiological Demands in Youth Golf
Authors: Zienius Marius , Skarbalius Antanas , Zuoza Aurelijus Kazys , Pukėnas Kazimieras 
Published: May 2019

Background. Sport performance indicators, physiological demands and psychological hallmarks are the key factors in the development of golf performance. However, no research was found in youth golf. We hypothesized that the peculiarities of pre-competitive psychological factors, sport performance indicators, physiological demands in youth golf are not adequate compared with adult golf. Methods. Ten male golfers participated in this study. The aim of the research was to assess and evaluate the peculiarities of pre-competitive psychological factors, sport performance indicators, physiological demands in youth golf. Sport performance indicators in golf were recorded using a personal sport performance statistical protocol. Locomotion and physiological demands were recorded using the FRWD W 400 Series (Finland) device. Competitive state anxiety was assessed with the Competitive State Anxiety Inventory-2 (CSAI-2). The CSAI-2 assesses two components of state anxiety, cognitive and somatic anxiety, as well as a related construct, self-confidence.Results. The subjects’ long-game skills were at a higher level than their short-game skills. Pre-competitive cognitive and somatic anxiety was low, but self-confidence was high. Training effect on young golfers’ aerobic fitness was low (1.28 – recovery zone). Conclusions. Opposite to elite golfers, the long-game skills of youth golfers are more developed than their short-game skills. Playing golf does not have a positive training effect on young golfers’ aerobic fitness. High level of self-confidence in youth golfers, which is adequate to elite golfers, could be determined by the similar level of mastership among competitive participants.Keywords: cognitive and somatic anxiety, self-confidence, long-game skills, short-game skills, aerobic fitness.
Deguonies įsisotinimo kaita raumenyse atliekant kvėpavimo pratimus
Authors: Poderytė Kristina , Miseckaitė Birutė , Grūnovas Albinas , Poderys Jonas , Trinkūnas Eugenijus 
Published: May 2019

Tyrimo tikslas — nustatyti deguonies įsisotinimo kaitos raumenyse, periferinės kraujotakos ir širdies funkcinių ro-diklių kaitos ypatybes atliekant kvėpavimo pratimus. Pirmo tyrimo metu 11 tiriamųjų (sportuojantys asmenys) atliko du maksimalius kvėpavimo sulaikymus darydami penkių minučių pertrauką tarp jų, o antro tyrimo metu — kvėpavi-mo pratimą jungdami 20 s trukmės hiperventiliacijas su submaksimalios trukmės kvėpavimo sulaikymais po gilaus įkvėpimo. Tyrimo metu buvo registruojama 12 EKG standartinių derivacijų, Korotkovo metodu kairės rankos žasto srityje buvo matuojamas arterinis kraujo spaudimas. Arterinės kraujotakos intensyvumas blauzdoje buvo registruo-jamas veninės okliuzinės pletizmograﬁ jos metodu. Deguonies įsisotinimo kaita blauzdos raumenyje buvo vertinama neinvaziniu artimosios infraraudonosios spektroskopijos būdu (Hutchinson Technology device, Model 325).Sulaikant kvėpavimą iki negalėjimo antro kartojamo kvėpavimo sulaikymo metu visi tiriamieji ilgiau sulaikydavo kvėpavimą, labiau padidėdavo diastolinis kraujo spaudimas. Sulaikant kvėpavimą arterinės kraujotakos intensyvumas reikšmingai sumažėdavo, o atsigavimo fazėje arterinės kraujotakos kaita priminė reaktyvinės hiperemijos ar podar-binės hiperemijos ypatybes. Deguonies įsisotinimas raumens audinyje reikšmingai sumažėdavo kiekvieno kvėpavimo sulaikymo metu. Kvėpavimo pratimas sukelia reikšmingus širdies funkcinių rodiklių, kartu ir periferinės kraujotakos, StO 2 svyravimus: dėl periferinių kraujagyslių vazokonstrikcijos didėja sistolinio ir diastolinio bei pulsinio arterinio kraujo spaudimo reikšmės; mažėja raumenų arterinės kraujotakos intensyvumas ir deguonies įsisotinimas raumenyse. Deguonies įsisotinimo kaita raumenyse, atliekant kvėpavimo sulaikymo mėginius ir kvėpavimo pratimą, atkartoja periferinės kraujotakos ypatybes.Raktažodžiai: širdies ir kraujagyslių sistema, raumenų kraujotaka, deguonies įsisotinimas, kvėpavimo pratimai.
5—6 klasių mokinių neformalųjį fizinį ugdymą lemiantys veiksniai
Authors: Šarkauskienė Asta , Adaškevičienė Eugenija 
Published: May 2019

Modernizuojant švietimo sistemą Lietuvoje ir siekiant bendrų Europos Sąjungos užsibrėžtų tikslų ypatinga vieta tenka mokinių neformaliajam švietimui. Valstybinėse švietimo strategijos 2003—2012 metų nuostatose numatoma plėtoti neformalųjį ugdymą, kad būtų užtikrinta vaikų ugdymo kokybė. Tyrimo tikslas — nustatyti veiksnius, lemiančius 5—6 klasių mokinių (jaunųjų paauglių) dalyvavimą neformaliajame ﬁ ziniame ugdyme.Tyrimas buvo vykdomas 2007 m. gegužės mėn. Apklausos metu naudotos 4 rūšių anketos:1. Mokiniams, kurie nedalyvauja neformaliajame ﬁ ziniame ugdyme.2. Mokiniams, kurie dalyvauja neformaliajame ﬁ ziniame ugdyme: ● bendrojo lavinimo mokyklose; ● neformaliojo švietimo institucijose (sporto mokyklose ir centruose, sporto klubuose, turizmo centruose, jaunimo laisvalaikio centruose ir kt.);● ir bendrojo lavinimo mokyklose, ir kitose neformaliojo švietimo institucijose.Tyrimo rezultatai gauti anoniminės anketinės apklausos metodu apklausus šešių bendrojo lavinimo mokyklų, esančių įvairiose Lietuvos vietose ir skirtingų dydžių miestuose (Vilniuje, Klaipėdoje, Alytuje, Šilutėje, Gargžduose), 672 jaunuosius paauglius.Tyrimu nustatyta, kad neformaliajame ﬁ ziniame ugdyme dalyvauja mažiau nei pusė (41,7%) 5—6 klasių mokinių: mokykloje — 5,7%, už mokyklos ribų — 16,9% ir apie penktadalis jaunųjų paauglių lanko sporto būrelius ir mokykloje, ir kitose neformaliojo ugdymo įstaigose. Norinčių dalyvauti neformaliojo ﬁ zinio ugdymo veikloje mokykloje buvo 9,6% mažiau negu norinčių tęsti treniruotes kitose neformaliojo ﬁ zinio ugdymo įstaigose (χ 2 = 17,563; p < 0,005).Literatūros šaltinių analizė ir atlikto tyrimo rezultatai parodė, kad jaunųjų paauglių sportinės veiklos pasirinkimui įtakos turi įvairūs veiksniai. Nustatyta, kad 5—6 klasių mokinių pasirinkimą dalyvauti neformaliajame ﬁ ziniame ugdyme labiausiai lemia motyvaciniai veiksniai — noras būti stipriu ir sveiku (68,3%) bei saviraiškos (savireali-zacijos) poreikis — tikėjimas realizuoti savo gebėjimus (38,4%). Šie duomenys sutampa su kitų autorių (Zuozienė, 1998; Blauzdys, Jasiūnas, 2000; Cid, 2002; Bagdonienė,Blauzdys, 2005) gautaisiais. Svarbūs ir socialiniai veiksniai: draugų įtaka, trenerių, mokytojų bei tėvų skatinimas.Pagrindine nedalyvavimo neformaliajame ﬁ ziniame ugdyme priežastimi apie pusė respondentų (54,4%) nurodė laiko trūkumą. Dalis mokinių (13,9%) teigė, kad jie nedalyvauja šioje veikloje, nes nemėgsta sportuoti.Raktažodžiai: neformalusis fizinis ugdymas, neformalųjį fizinį ugdymą lemiantys veiksniai, ankstyvoji paauglystė.
Submaksimalių aerobinio pajėgumo rodiklių priklausomumas nuo lėtosios adaptacijos ir ergometrijos specifikos
Authors: Pravdinskienė Inga , Stasiulis Arvyd , Alekrinskis Aleksandras 
Published: May 2019

Tyrimo tikslas — palyginti dviratininkų, bėgikų, baidarių ir kanojų irkluotojų submaksimalius aerobinio pajėgumo rodiklius atliekant nuosekliai didinamą krūvį skirtingais ergometrais. Ištirta po septynis didelio meistriškumo dviratininkus (amžius — 19,7 (2,5) m., ūgis — 181,6 (6,6) cm, kūno masė — 74,3 (10,0) kg, KMI — 22,5 (1,9)), bėgikus (amžius — 22,6 (4,1) m., ūgis — 183,6 (5,2) cm, kūno masė — 75,1 (5,8) kg, KMI — 22,2 (1,8)), baidarių ir kanojų irkluotojus (amžius — 20 (1,2) m., ūgis — 183,7 (6,7) cm, kūno masė — 82,6 (5,1) kg, KMI — 24,5 (1,3)). Skirtingomis dienomis tiriamieji atliko nuosekliai didinamą krūvį (NDK) veloergo-metru, bėgtakiu ir rankų ergometru. Norint nustatyti tiriamųjų dujų apykaitos rodiklius, nešiojamu dujų analizatoriumi „Oxycon Mobile“ (Vokietija) buvo registruojami kiekvieno kvėpavimo ciklo rodikliai: deguonies suvartojimas (VO 2 ), anglies dioksido išskyrimo greitis, plaučių ventiliacija (VE) ir kt. Viso tyrimo metu 5 sekundžių intervalais buvo re-gistruojamas širdies susitraukimų dažnis (ŠSD) pulso matuokliu „Polar S810“ (Suomija). Dviratininkų absoliučios ventiliacinio slenksčio (VS) reikšmės dirbant skirtingais ergometrais skyrėsi statistiškai reikšmingai ir buvo didžiausios dirbant veloergometru, mažesnės — bėgtakiu, mažiausios — rankų ergometru. VE, ŠSD, VO 2 rodikliai ties pirmu ir antru VS buvo didžiausi atliekant testą bėgtakiu. Atliekant testą rankų ergometru, pirmas ir antras VS, juos atitinkančios absoliučios VE ir ŠSD reikšmės, absoliučios ir santykinės VO 2 reikšmės buvo mažesnės (p < 0,05) nei atliekant NDK veloergometru ir bėgtakiu. Santykinės ŠSD reikšmės ties pirmu ir antru VS nesiskyrė. Bėgikų VS ir dauguma juos atitinkančių vegetacinių sistemų funkcinių rodiklių buvo didžiausi bėgant, mažesni — dirbant veloergometru, mažiausi — rankų ergometru. Dauguma irkluotojų rodiklių buvo didžiausi bėgant, mažesni — atliekant NDK veloergometru ir rankų ergometru. Šioje grupėje užﬁ ksuota nedaug skirtumų tarp rodiklių dirbant rankų ergometru ir veloergometru.Taigi atliekant NDK veloergometru, bėgtakiu ir rankų ergometru absoliučios VS reikšmės labiausiai priklauso nuo ergometro tipo ir tiriamojo lėtosios adaptacijos pobūdžio, mažiausiai — santykinės (procentais nuo maksimalių) VO 2 ir ypač ŠSD reikšmės ties VS.Raktažodžiai: adaptacijos specifiškumas, ventiliaciniai slenksčiai, deguonies suvartojimas, širdies susitraukimų dažnis, ergometro tipas.
Jėgos depresijos priklausomybė nuo raumens stimuliacijos dažnio ir atlikto darbo
Authors: Dargevičiūtė Gintarė , Masiulis Nerijus , Skurvydas Albertas , Kamandulis Sigitas , Kavaliauskienė Edita , Andrijauskaitė Zita , Parulytė Dovilė , Aleknavičiūtė Vaida 
Published: May 2019

Raumens susitraukimo jėga, užregistruota tuojau po aktyvaus raumens susitraukimo, yra mažesnė už jėgą, užregistruo-tą izometrinio susitraukimo metu (lyginama esant tokiam pat raumens ilgiui) (Abbott, Aubert, 1952; Sugi, Tsuchiya, 1988; Edman et al., 1993; Herzog, 1998; De Ruiter et al., 1998; Kosterina et al., 2008; Rode et al., 2009; Tilp et al., 2009). Toks reiškinys vadinamas po raumens susitraukimo atsiradęs jėgos sumažėjimas arba jėgos depresija (JD) (Abbott, Aubert, 1952; Herzog, 1998; De Ruiter et al., 1998). Raumenų jėgos sumažėjimas po raumens susitraukimo yra didesnis, kai raumuo susitraukia didesne jėga (De Ruiter et al., 1998), didesne amplitude (Herzog, 1998; De Ruiter et al., 1998), mažesniu greičiu (De Ruiter et al., 1998; Herzog et al., 2003) ir susitraukdamas atlieka didesnį darbą (Herzog, 1998; Herzog et al., 2000). Dar nėra žinoma, kaip JD priklauso nuo raumenų nuovargio, treniruotumo, raumenų atroﬁ jos ar raumenų ligų. Todėl manytume: norint geriau suprasti griaučių raumenų funkciją svarbu nustatyti, ar raumenų nuovargis gali paveikti JD.Tyrimo tikslas — nustatyti, ar skirtingais elektrostimuliacijos dažniais valingai aktyvavus keturgalvį šlaunies raumenį nuovargis veikia po raumens sutrumpėjimo atsiradusią JD. Sveiki nesportuojantys vyrai (n = 8) atliko izometri-nį—koncertinį—izometrinį (Izom—Kon—Izom) ir izometrinį raumens susitraukimą (IZO), stimuliuojant keturgalvį šlaunies raumenį 20 Hz, 50 Hz dažnio stimulu ir išugdant maksimaliąją valingą jėgą (MVJ). Norint sukelti raumenų nuovargį buvo atliekamas ekscentrinis krūvis — 10 serijų po 10 kartojimų (kojos tiesimo amplitudė — nuo 110° iki 60° kampo per kelio sąnarį). Izokinetinis dinamometras neleido išlaikyti ištiestos kojos ir lenkė ją 120° / s greičiu. Kreatinkinazės (CK) aktyvumas kraujo serume buvo vertinamas prieš krūvį ir praėjus 48 h po jo. Raumenų JD, stimuliuojant keturgalvį šlaunies raumenį mažais dažniais, po krūvio reikšmingai padidėja vėlesnėje atsigavimo fazėje (p < 0,05). Raumenų pažeidą sukeliantis ekscentrinis krūvis neveikia JD, kuomet keturgalvis šlaunies raumuo stimuliuojamas dideliais dažniais ar kai raumenų jėga išugdoma didžiausiomis valios pastangomis.Raktažodžiai: jėgos depresija, elektrostimuliacija, raumenų pažeida, nuovargis.
Bone Mineral Density and Jumping Height in Pre-Menarcheal and Post-Menarcheal Physically Active Girls
Authors: Gruodytė Rita , Jürimäe Toivo 
Published: May 2019

Research background and hypothesis. Jumping ability correlates well with different bone values. The skeletal benefits of high-impact weight-bearing exercise have been shown to be greater when training is started prior to menarche. We hypothesized that significant differences would be apparent in the relationships between bone values and jumping height in favor of the girls’ prior menarche compared to post-menarcheal group. Research aim. The aim of the study was to investigate the relationships between jumping height and bone mineral density (BMD) in pre-menarcheal and post-menarcheal physically active girls. Research methods. In total, 113 adolescent girls from different competitive extramural athletic programs participated in this study. Femoral neck and lumbar spine BMD were measured. The heights of vertical jumps (i. e. countermovement jump (CMJ) and rebound jumps for 15 (RJ 15 s) and 30 (RJ 30 s) seconds) were obtained.Research results. After adjusting for major confounders (i. e. age, height, and body mass), the height of rebound jumps correlated only with femoral neck BMD and only in pre-menarcheal group (r = 0.37–0.46; p < 0.05). No correlations were found between BMD variables and jumping height in post-menarcheal girls. The height of CMJ did not correlate with measured BMD variables in the studied groups.Discussion and conclusions. Early puberty is an opportune period to increase bone adaptation to mechanical loading due to the velocity of bone growth and endocrine changes at this time. We suggest that powerful repetitive vertical jumping may be more beneficial to bone health compared to single jumping activities in physically active girls prior to menarche rather than after it.Keywords: bone health, vertical jumps, puberty.
Interaction of Training and Performance of 13–14-Year-Old Athletes in Rhythmic Gymnastics
Authors: Rutkauskaitė Renata , Skarbalius Antanas 
Published: May 2019

Research background and hypothesis. The efficacy of athlete’s sport performance depends on the targeted training in certain periods, organization, management, individual adaptation of an athlete to the loads of training and competitions. Research aim was to determine the impact of specific training on sport performance of 13–14-year-old athletes in rhythmic gymnastics.Research methods. The experiment resulted in modeling three different training programs and establishing the structure of the content of the training programs, as well as athletes’ sport performance. The training load protocols registered the time for choreography, element mastering, competitive routines and athletic training in each training session. The efficacy of the training programs was established registering the realization of competitive activities under competitive conditions, according to the number of points received by the gymnast of each training program, according to the place won.Research results. Training athletes in three training programs differed – their training loads were significantly different – from 10.28 to 12.91 hours a week, as well as the indices of the training days – from 5.43 to 4.17 days a week, the training content differed significantly. In the most effective training program choreographic training (35.8%) dominated. Statistically significant differences (p < 0.05) were found in the indices of explosive strength and muscular power, specific endurance, coordination movement abilities and the integral index of athletic fitness. At the beginning of the season and at the end of it the realization of the body movement technique performing routines with different tools was different (p < 0.001). Discussion and conclusions. In the period of individual training of 13–14-year-old athletes in rhythmic gymnastics time for mastering competitive routines and integral training became more significant for the efficacy of athletes’ sport performance. The indices of movement with different tools technique became more significant and the indices of difficulty of body movement technique remained stable. The most important factors influencing sports performance were explosive strength, strength endurance, coordination, and the total integral index of athletic fitness.Keywords: rhythmic gymnastics, training, performance.
The Influence of Nordic Walking on Physical Fitness of Elderly People
Authors: Šokelienė Vaida , Česnaitienė Vida Janina 
Published: May 2019

Research background and hypothesis. Nordic Walking is a form of physical activity which is rapidly gaining its popularity and is suitable for people of various ages and health conditions. We hypothesized that after 12 weeks of Nordic Walking exercises elderly people would experience certain changes, including increased flexibility of the lumbar spine area, increased strength endurance of the lower limbs, better aerobic endurance, decreased proportional fat mass. Research aim was to determine and asses the influence of Nordic Walking on the physical capability of elderly people. Research methods. The study included 41 subjects (11 men and 30 women): their average age was 65 ± 5 years. Physical activity of the subjects was evaluated according to their physical activity level and intensity evaluation questionnaire (RAPA). In order to determine physical fitness of the subjects we performed calf endurance test based on P. Mark and S. Tremblay’s (1992) proposed methodology, lumbar spine flexibility was evaluated by the “sit-reach” test, spirometry, aerobic endurance test. The subjects performed Nordic Walking training sessions two times a week. The duration of the study was 12 weeks.Research results. The people who engaged in the Nordic Walking practice sessions showed improved indicators of aerobic endurance, smaller body mass and lower ratio of waist/hip sizes. The flexibility of the lumbar spine area increased for the people who had been physical inactive.Discussion and conclusions. Nordic Walking holds a positive impact on the physical capability of elderly people. Engagement in the Nordic Walking exercises has a more obvious effect on the physical capability of the people who are less physically active than of the people who are more physically active.Keywords: physical activity, training, aging.
Changes in Athletic Fitness of Junior Sports Dancers During a Ten-Month Training Cycle
Authors: Ušpurienė Aistė Barbora , Čepulėnas Algirdas 
Published: May 2019

Research background and hypothesis. Research shows that the mastery level of dancers in sports dancing is closely related to their athletic fitness though there has not been enough research in the changes of indices of athletic fitness of junior sports dancers while training sports dancing. The present study aims at verifying the hypothesis that training in sports dancing should improve athletic fitness of sports dancers. Research aim was to test the effect of training in sports dancing on the indices of athletic fitness of junior sports dancers. Research methods. The subjects in the research were 14 junior sports dancers: 7 girls and 7 boys. The dancers were tested twice: in January 2010 and in November 2010. The training sessions were held three times a week. We established the following indices of athletic fitness: hand grip strength, the frequency of fine hand movements, the frequency of leg movement running on the spot for 10 s, speed of hand movements performing 25 cycles of movements, static balance, trunk flexibility, dynamic strength endurance of abdominal muscles, explosive strength and speed strength of legs, explosive strength endurance, simple and complex psychomotor reaction to light stimulus. Research results. Dancing practice sessions had a positive effect on psychomotor abilities of boys and girls – simple psychomotor reaction for girls (p < 0.05) and simple and complex psychomotor reaction for boys (p < 0.05). The indices of athletic fitness of junior sports dancers did not change much in the research period. Discussion and conclusions. Specialized dancing practice sessions did not have significant effect on the improvement of athletic fitness, however, a tendency of improvement in athletic fitness was observed. Athletic fitness is a significant component of junior sports dancers’ sports fitness, and the improvement of athletic fitness indices requires inclusion of athletic training into the programs of training sports dancers, or regular practice sessions in sports dancing should be supplemented with physical exercises for the development of motor skills.Keywords: sports dances, athletic training, motor skills, dancing practice sessions, training.
Assessment of The Reliability of Cognitive (Attention and Memory) Tests
Authors: Berneckė Vaida , Eimantas Nerijus , Paulauskas Henrikas , Skaisgirytė Beata , Kudrevičius Justas , Brazaitis Marius 
Published: May 2019

Research background and hypothesis. Special neuropsychological tests, which are used to assess cognitive functions in clinical practice, are often complicated, time-consuming, demanding special knowledge and expensive; therefore, cognitive functions frequently remain insufficiently assessed. For this reason, our selected and validated tests intended for the assessment of short-term memory and attention could be successfully applied in sports and clinical rehabilitation. Research aim. The aim of this study was to assess the reliability of the tests of cognitive functions (memory and attention). Research methods. The reliability of the tests was assessed using the intraclass correlation coefficient (ICC) and variation coefficient (VC). Young and healthy students (n = 41), aged from 18 to 30 (24.6 ± 2.3), participated in the research. The participants accomplished the tests 4 times, i. e. 2 times (with a one-hour break) on the first day (teaching) and 2 times (with a one-hour break) on the second day (reliability testing). Research results. The results of testing the volume of spatial memory and even number recognition ranged from high to very high reliability of the tests. The results of ICC single of testing memory for figure recognition demonstrated low reliability, whereas ICC average proved average reliability. The results of complex reaction assessment, search for image samples and attention transfer ranged from high to a very high reliability of the tests. Discussion and conclusions. The reliability of the tests of memory and attention assessment is high (with the exception of figure recognition tests, the reliability of which is average/low); therefore, the tests are suitable to be used in sport and clinical rehabilitation practice, aiming at determining the changes in cognitive functions under the influence of external factors, e. g. cold, heat, etc.Keywords: brain functions, validity, stability, testing.