bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Load-Velocity Relationships of the Back vs. Front Squat Exercises in Resistance-Trained Men
Authors: Spitz Robert W. , Gonzalez Adam M. , Ghigiarelli Jamie J. , Sell Katie M. , Mangine Gerald T. 
Published: January 2019

Abstract
Spitz, RW, Gonzalez, AM, Ghigiarelli, JJ, Sell, KM, and Mangine, GT. Load-velocity relationships of the back vs. front squat exercises in resistance-trained men. J Strength Cond Res 33(2): 301–306, 2019—The purpose of this investigation was to describe and compare changes in barbell velocity in relation to relative load increases during the back squat (BS) and front squat (FS) exercises. Eleven National Collegiate Athletic Association Division I baseball position players (19.4 ± 1.0 years; 182.4 ± 6.5 cm; and 87.2 ± 7.4 kg) performed trials at maximum speed with loads of 30, 50, 70, and 90% of their predetermined 1 repetition maximum (1RM) for both BS and FS. Peak and mean velocity was recorded during each repetition using an accelerometer. Differences between exercises and relative loading were assessed by separate 2 × 4 (condition × relative load) repeated-measures analysis of variance for mean and peak velocity. In addition, the load-velocity relationship across submaximal loadings in BS and FS were further assessed by calculating their respective slopes and comparing slopes through a paired-samples t-test. No significant condition × relative load interactions were noted for mean velocity (p = 0.072) or peak velocity (p = 0.203). Likewise, no significant differences in the slope for BS and FS were noted for mean velocity (p = 0.057) or peak velocity (p = 0.196). However, significant main effects for relative load were noted for both mean and peak velocity (p < 0.001), whereby mean and peak velocity were progressively reduced across all relative loads (i.e., 30, 50, 70, and 90% 1RM) for both the BS and FS. Our results demonstrate that the load-velocity relationships of the BS and FS exercises seem to be similar; therefore, similar approaches may be used with these squat variations when monitoring barbell velocity or implementing velocity-based strength training.
Prioritizing Physical Determinants of International Elite Pole Vaulting Performance
Authors: Gross Micah , Büchler Greeley Nicole , Hübner Klaus 
Published: January 2019

Abstract
Gross, M, Büchler Greeley, N, and Hübner, K. Prioritizing physical determinants of international elite pole vaulting performance. J Strength Cond Res 34(1): 162–171, 2020—The pole vault is a complex track and field discipline requiring speed, strength, and efficient technique. Strength is a fundamental physical requirement, which facilitates general sprinting ability; this in turn represents the exploitable potential during the approach, where kinetic energy for the subsequent vault is generated. This study investigated the relationships between pole vault height, approach speed, sprint-speed potential, and indicators of both explosive and reactive strength in 20 international female pole vaulters. Furthermore, changes in step characteristics between flying sprints and approach runs were analyzed. Data were collected during and after an international pole vault competition. The correlations between approach speed and vault height, between sprint speed and approach speed, and between explosive strength indicators and sprint speed were large or very large. However, the correlation between reactive strength and sprint speed was small. Differences in speed during the vault approach compared with the flying sprint are mainly due to reduced step length rather than lower step frequency. With the help of a flow chart and regression equations, sound decisions can be made regarding the prioritization of various training components of pole vaulters. With this tool, coaches and athletes can easily evaluate whether or not a facilitator ability is sufficient for improving a more specific performance measure on the way to the central criterion: pole vault height. Furthermore, the results of this study suggest that maintaining step length should be emphasized during approach drills to best exploit sprint-speed potential during the pole vault approach.
Strength and Conditioning Considerations for Racquetball Athletes
Authors: Anthony Chantel C. , Baghurst Timothy M. 
Published: January 2019

ABSTRACT
RACQUETBALL IS A COMPLEX SPORT THAT INVOLVES MULTIFACETED MOVEMENT PATTERNS AND MUSCULAR INVOLVEMENT. ANALYZING THE UNIQUE DEMANDS OF THE SPORT AND THE NEEDS OF THE ATHLETE PROVIDES STRENGTH AND CONDITIONING SPECIALISTS WITH THE REQUIREMENTS NEEDED TO OPTIMIZE PERFORMANCE AND PREVENT INJURY. TO DATE, THERE IS NO MODEL THAT IDENTIFIES NOR PROVIDES SPORT-SPECIFIC PROGRAMMING FOR RACQUETBALL. THEREFORE, THE AIMS OF THE ARTICLE ARE TO EVALUATE THE PHYSIOLOGICAL DEMANDS OF RACQUETBALL, IDENTIFY THE UNIQUE NEEDS OF RACQUETBALL ATHLETES, AND DEVELOP SPORT-SPECIFIC TRAINING METHODS THAT WILL MAXIMIZE PERFORMANCE AND REDUCE RISK OF INJURY.
Physical Preparation for Elite-Level Squash Players: Monitoring, Assessment, and Training Practices for the Strength and Conditioning Coach
Authors: Gibson Neil , Bell Paul , Clyne Alan , Lobban Greg , Aitken Lisa , Gibbon Katrina 
Published: January 2019

ABSTRACT
SQUASH IS AN INTERMITTENT, HIGH-INTENSITY RACQUET SPORT THAT IS PLAYED GLOBALLY; HOWEVER, LITTLE IS KNOWN ABOUT THE PHYSICAL REQUIREMENTS OF MATCH PLAY AND TRAINING FOLLOWING RECENT RULE CHANGES. IN THIS ARTICLE, WE REVIEW THE CURRENT LITERATURE REGARDING THE DEMANDS OF COMPETITION, HOW TRAINING LOAD IS MONITORED, AND ASSESSMENT PROTOCOLS USED TO QUANTIFY PHYSICAL CAPACITY IN ELITE-LEVEL PLAYERS. USING DATA FROM THIS POPULATION, WE IDENTIFY APPROACHES TO THE MONITORING OF TRAINING LOAD AND PHYSICAL CAPACITY ALONG WITH IDENTIFYING ON-COURT PHYSICAL PREPARATION TRAINING OF USE TO THE STRENGTH AND CONDITIONING COACH.
Characteristics of opening in the ice cover formed by the gas vents
Authors: Bordonskiy G. S. , Krylov S. D. , Gurulev A. A. , Orlov A. O. , Tsyrenzhapov S. V. 
Published: January 2019

«Proparina» (russ) is a small hole in the ice cover formed by steaming of the ice by the gas vents. Some characteristics of this phenomenon were studied by the example of formation of one proparina found in March 2015 in the ice cover of the shallow eutrophic Lake Shakshinskoye (Trans-Baikal Region). The interest in this object is due to the fact that a proparina, unlike a polynya (small water opening in ice), is formed after the establishment of the ice cover and it can appear in those parts of a reservoir where there is no clearly expressed inflow or outflow of water. Although proparinas do often occur on some water bodies, e.g. Lake Baikal, a detailed description of their structure and process of formation is not available. Research on features of the proparina in the ice of the Lake Shakshinskoye and adjacent areas of this reservoir was carried out on March 25 and 28 in 2015. Melting at the lower and upper ice cover boundaries started at that time, and it was found that the proparina under investigation was formed in the center of a dome-shaped area where the ice thickness decreased compared to the adjoining parts within a distance of 200 meters. Gradient of the lower surface in the dome was on average 5 centimeters per 100 meters at a distance from the center. We found a narrow channel in the ice through which gas came into the proparina in the form of separate portions. The maximum recorded volume of gas that came into the open proparina reached 10 l/min. The channel is supposed to be formed at the end of winter period due to the release of gas during the melting of the lower layers of the ice cover and the subsequent movement of gas bubbles into the center of the dome. To study the ice cover structure, we measured thermo-microwave self-radiation of the “ice-water” system in the centimeter range. Such measurements allow detecting changes in ice thickness with an accuracy of 1 cm. It is assumed that the accumulation of gases under the ice causes the instability of the water column due to warming by the heat fl w from the bottom layers and initiates the circulation and, thus, formation of proparina.
Žmogaus koncepcija K. Jasperso filosofijoje
Authors: Repšys Jonas 
Published: January 2019

Straipsnyje, remiantis svarbiausiais Karlo Jasperso darbais, analizuojami jo filosofijos bendrieji ir specifiniai bruožai. Nagrinėjamos metodologinės prielaidos, kuriomis remdamasis K. Jaspersas daro išvadą apie mokslinio pažinimo ribotumą: mokslinis pažinimas nėra būties savaime pažinimas, jis negali nurodyti žmogui jo gyvenimo tikslų, mokslas negali atsakyti į klausimą, kokia yra jo paties prasmė. Didžiausias dėmesys skiriamas žmogaus koncepcijos kritikai. Nurodomi K. Jasperso egzistencinės antropologijos (ir egzistencializmo apskritai) metodologiniai trūkumai. Teigiama, kad mokymas apie Dievą arba transcendenciją yra pati silpniausia ir spekuliatyviausia K. Jasperso filosofijos vieta. Nuvertindami ir susiaurindami teorinio pažinimo reikšmę ir priešpriešindami jam vadinamąjį egzistencinį mąstymą, egzistencialistai paneigė galimybę determinuoti individo pastangas bei kūrybinę veiklą, tuo mistifikuodami žmogiškąją egzistenciją. Egzistencializmas tampa savotiška žmogiškosios individualybės autobiografinių išgyvenimų filosofija, fiksuojanti individo emocines reakcijas į jam priešišką buržuazinio pasaulio tikrovę.
Lietuvos istorijos koncepcijos senajame Vilniaus universitete
Authors: Šidlauskas Algirdas 
Published: January 2019

Straipsnio tikslas – išsiaiškinti, kaip Lietuvos istorijos klausimai buvo sprendžiami Vilniaus universitete iki jo uždarymo 1832 m., kaip praeities faktų rinkimas rutuliojosi į istorijos mokslą. Straipsnyje analizuojami Vilniaus universiteto profesorių Joachimo Lelevelio, Igno Onacevičiaus, Igno Danilavičiaus ir Juzefo Jaruševičiaus darbai, kuriuose nagrinėjama Lietuvos praeitis. Parodoma, kad jie siekė išsiaiškinti ir atmesti su istoriniais faktais persipynusias metraštininkų sukurtas legendas, taip pat kaip rinko, tyrė ir vertino istorinius šaltinius, surinko ir paskelbė daug archyvinės medžiagos. J. Lelevelis pabrėžė liaudies vaidmenį istorijoje, įvykių priežastingumą, Lietuvos-Lenkijos valstybės žlugimą aiškino bajorijos savanaudiškumu, iškėlė šaltinių istorinės kritikos klausimą. Šie mokslininkai nusipelnė tuo, kad patikslino praeities istorikų veikalus ir paskatino visuomenės domėjimąsi savosios šalies praeitimi. Šis domėjimasis buvo politinis dalykas, ideologiškai veikęs studentus ir visuomenę: vidurinių mokyklų mokytojai ėmėsi kraštotyros darbo, rinko statistines ir etnografines žinias.
Intensionalinių ryšių formalizavimo metodas K. Raičinskio sąvokų teorijoje
Authors: Vaišvila Alfonsas 
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama tarpukario Lietuvos logiko Konstantino Raičinskio pasiūlytas sąvokų intensionalinių ryšių formalizavimo metodas. Šių ryšių formalizavimas yra sudėtinė sąvokų objektyvizacijos dalis. Aptariamas jo veikalas „Matematinis logikos metodas“, kuris laikomas pirmuoju matematinės logikos darbu Lietuvoje. Teigiama, kad K. Raičinskio sąvokų teorija – tai bandymas tęsti R. Lulijaus ir G. Leibnizo pradėtą mechaninio sąvokų skaičiavimo (algebrinės logikos) idėją, kur kiekviena paprasta sąvoka žymima raidėmis. Jis siūlo sąvokų turinį žymėti vienu simboliu, formą – kitu, o pačią sąvoką – šių simbolių kombinacija. K. Raičinskis manė, kad toks metodas leidžia kiekvieną sąvoką išreikšti gana tiksliai; kiekvienam sąvokos tipui nereikalingas atskiras ženklas, nes didelė sąvokų dalis skiriasi arba tik forma, arba tik turiniu; konstatuojant sąvokų skirtumą, parodomas to skirtumo pagrindas. K. Raičinskio simbolikai būdingas išraiškos priemonių taupumas ir paprastumas, beveik nevartojamos loginės jungtys. Straipsnio autorius teigiamai vertina K. Raičinskio bandymą įvesti logikoje griežtesnę formalizaciją.
Naujojo racionalumo ieškojimai (H. Markūzės doktrinos filosofinių pagrindų kritika) I
Authors: Šliogeris Arvydas 
Published: January 2019

Straipsnio pradžioje trumpai aprašomi du proto modusai: humanistinis, susijęs su žmogaus egzistencija ir dorove, kitas – scientistinis-mokslinis, loginis, techninis, industrinis proto pajėgumas, orientuotas į pasaulį. Teigiama, kad keletas humanistinės pakraipos mąstytojų ieško trečiojo moduso, savotiško mokslinio objektyvizmo ir iracionalistinio subjektyvizmo, grynojo scientizmo ir mokslinio pažinimo metodų tarpininko, pirmųjų dviejų sintezės. Vienas iš tokių mąstytojų yra H. Markusė, teigiantis, kad istorijos procese kryptį apsprendžia tam tikras pirmapradis filosofinis projektas. Jis istorijos sampratą grindė prielaida, kad žmogus visiškai laisvai kuria savo istoriją. Laisvai pasirinktas pažinimo ir istorinio proceso projektas apsprendžia visuomenės būtį. Taip H. Markusė supainioja laisvės ir savivalės sąvokas. Jeigu laisvė priešpriešinama būtinumui, tai pasirenkama ne laisvai, o savavališkai. Kritikuojama H. Markusės istorijos koncepcija ir teigiama, kad ji yra ne kritinio mąstymo, bet spekuliatyvinės fantazijos vaisius, kadangi nėra paaiškinama, kas ir kada pasirinko pirmapradį pažinimo projektą.
Humanizmo principai Ž. P. Sartro „Dialektinio proto kritikoje“
Authors: Morkūnienė Jūratė 
Published: January 2019

Mėginama aiškinti humanizmo problemas J. P. Sartre'o "A dialektinio proto kritikoje". Pastebima tam tikra jo humanizmo sampratos evoliucija. Pagrindiniai Sartre'o humanizmo principai kinta priklausomai nuo jo nuomonės apie dialektiką pokyčių. Svarstomame darbe dialektika nebelaikoma tik žmogaus sąmonės reiškiniu, tačiau svartomas sąsajoje su patirtimi. Todėl humanizmo principai yra pagrįsti ne absoliučia laisve, bet laisvos patirties galimybe.Atsižvelgiant į vyraujantį ontologinį dualizmą, patirties koncepcija rodo Sartre'o humanizmo sampratos idealizmą. Autorė daro išvadą, kad savo "Dialektinio proto kritikoje" Sartre'as nepateikia jokio naujo humanizmo problemos sprendimo. Jo pateiktos humanizmo charakteristikos lieka abstrakčios ir subjektyvistinės.
FREGE’S ĮNAŠAS Į REIKŠMĖS SAMPRATĄ
Authors: Japertas Mindaugas 
Published: January 2019

Straipsnyje dėstoma, komentuojama ir interpretuojama Gottlobo Frege’s reikšmės teorija, kurios pagrindą sudaro reikalavimas kiekvieno kalbos ženklo semantikoje skirti prasmės (Sinn) ir referencijos (Bedeutung) lygmenis. Atskleidþiamos loginės lingvistinės priežastys, nulėmusios Frege’s sprendimą laikytis diferencinės reikšmės sampratos, taip pat remiantis „prasmės“ ir „referencijos“ terminologiniu instrumentarijumi parodoma, kuo skiriasi, o kita vertus, kuo panašūs Frege’s įtvirtinti požiūriai į tikrinio vardo ir į teigiamojo (asertorinio) sakinio reikšmes. Vadovaujantis prielaida, kad žodžio ar posakio reikšmės sudedamąja dalimi gali būti tik tie veiksniai, kurie yra būtini kompetentingam kalbos supratimui, Frege’s išskirti semantiniai aspektai straipsnyje įvertinami ir šiuo atžvilgiu. Daroma išvada, kad tikrasis semantinis terminas yra „prasmė“, o referencijos lygmens esybės (objektai, teisingumo vertės) nėra nekeliančios abejonių reikšmės sudedamosios dalys, todėl referencijos aspekto statusas Frege’s tipo reikšmės teorijoje tampa neaiškus.Reikšminiai žodžiai: Frege, kalba, reikšmė, prasmė, referencija FREGE’S CONTRIBUTION TO THE NOTION OF MEANINGMindaugas Japertas SummaryThe article aims at exposition, commenting and interpreting Frege’s theory of meaning, based on the requirement to distinguish, in the meaning of a sign, the level of sense (Sinn) and the correlative level of reference (Bedeutung). The author directs attention to some logico-linguistic reasons which seem to have urged Frege to advocate the differential conception of meaning. In accordance with Frege’s decision to use the theoretical notions of sense and reference, the relevant semantic features of a proper name as well as of a declarative sentence are explored. Since only something which constitutes what someone who understands the word or expression implicitly grasps can be counted as a possible ingredient in meaning, the claim is made that entities on the level of reference (objects, truth-values) are not undeniable ingredients of meaning. Sense therefore is left in the role of a genuine semantic concept.Keywords: Frege, language, meaning, sense, reference.
BŪTIS IR KALBA INTENCIONALINIŲ SĄRYŠIŲ TINKLE: F. BRENTANO – E. HUSSERLIS
Authors: Lavruchinas Andrejus 
Published: January 2019

Straipsnyje specialiai nagrinëjamas esminis skirtumas tarp Brentano ir Husserlio požiųrių į teiginio ir kalbos tarpusavio priklausomumą. Ypatingas dëmesys skiriamas tam faktui, kad Brentano deskriptyviojoje psichologijoje, nagrinëjant teiginio ypatybes, nustatoma veiksmaþodžio „yra“ reikšmė egzistenciniuose teiginiuose. Tuo daroma uþuomina į sprendimą problemos, kuri vėliau Husserlio fenomenologijoje patyrė radikalius pokyčius. Egzistencinių teiginių koncepcijos temizavimas veda mus prie „būties sąvokos“ ir toliau – prie ontologinės problematikos Brentano „deskriptyviosios psichologijos“ ir Husserlio fenomenologijos ribose. Reikšminiai žodžiai: egzistenciniai teiginiai, bųties sąvoka, kopuliatyvus sakinys, kopuliatyvi funkcija, doxa, transcendentalinë būties ir turėjimo hermeneutika, sąmonės tikėjimo horizontas.

DAS SEIN UND DIE SPRACHE IM NETZ DER INTENTIONALEN BEZIEHUNGEN: F. BRENTANO – E. HUSSERLAndrei Laurukhin
SummaryIn diesem Artikel ist es speziell darauf eingegangen, worin das prinzipielle Unterschied zwischen der Brentanos und Husserls Lehre vom Zusammenhang zwischen dem Urteil und der Sprache besteht. Eine besondere Aufmeksamkeit ist dem Fakt geschenkt, daß die Geltung des Verbs „ist“ in den Existentialsurteilen in Betrachtung der Besonderheiten des Urtels in der Brentanos deskriptiven Psychologie bestimmt wurde. Dadurch wurde die Lösung des Problems angedeutet, die später in der Husserls Phänomenologie seine radikale Veränderung fand. Auf diese Weise führt uns die Thematisierung der Lehre über Existenzialurteile zur Erklärung des „Seinsbegriffs“ und weiter zum ontologischen Problem im Rahmen der Brentanos „deskriptive Psychologie“ und der Husserls Phänomenologie. Keywords: Seinsbegriff, und Seinssetzung, kopulativer Satz, und kopulative Funktion, Doxa, transzendentale Hermeneutik von Sein und Haben, Glaubenshorisont des Bewusstseins.
KULTŪROS FILOSOFIJA IR EGZISTENCINĖ FENOMENOLOGIJA
Authors: Kačerauskas Tomas 
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama kultūra remiantis egzistencine, fenomenologine ir hermeneutine tradicija. Pasitelkiamas A. Maceinos kultūros, kaip žmogiškosios kūrybos, modelis. Jis papildomas egzistencinės fenomenologijos sandais: sąmonės intencionalumu (Husserlis), laikiškąja egzistencija (Heideggeris). Tokiu būdu nagrinėdamas kultūrą, autorius siekia išvengti ir metafizinių spekuliacijų, ignoruojančių kultūros reiškinius, ir bevaisio kultūros faktų registravimo, taikomo kultūrologų. Autorius į kultūros reiškinius žvelgia per žmogaus kūrybinės egzistencijos prizmę. Reikšminiai žodžiai: kultūra, egzistencija, hermeneutika, fenomenologija.

PHILOSOPHY OF CULTURE AND EXISTENTIAL PHENOMENOLOGYTomas Kačerauskas
Summary The article presents a model of hermeneutics and phenomenology of culture. This model extends the concept of culture of Maceina, and applies the concept of the intentionality of the consciousness of Husserl, as well the theory of temporal existence of Heidegger. The author shows that the concept of Maceina is close to the tradition of phenomenology and hermeneutics. In this model the author tries to avoid both metaphysics that ignores the phenomena of the culture, and cultural studies as a fruitless registration of the cultural facts. The author looks at the phenomena of culture through the prism of human creative existence.Keywords: culture, existence, hermeneutics, phenomenology.
PRIGIMTINIS ĮSTATYMAS IR PRIGIMTINĖS TEISĖS: NUO TOMO AKVINIEČIO IKI THOMASO HOBBESO
Authors: Navickas Andrius 
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojama prigimtinio įstatymo koncepcijos politinėje filosofijoje sklaida. Susitelkiama ties dviejų mąstytojų – Tomo Akviniečio ir Thomaso Hobbeso – teorijomis, svarstomi jų filosofinių pozicijų panašumai ir skirtumai. Teigiama, kad perėjimas nuo Akviniečio prie Hobbeso politinės filosofijos yra glaudžiai susijęs su esmine transformacija, kurią galima vadinti perėjimu nuo klasikinės prigimtinio įstatymo koncepcijos prie prigimtinių teisių teorijos. Taip pat akcentuojama, jog tiek Akviniečio, tiek Hobbeso filosofinės įžvalgos yra svarbus diskusijų objektas ir šiandien. Tokio pobūdžio diskusijos galėtų reikšmingai praturtinti šiuolaikinę politinę filosofiją.Prasminiai žodžiai: prigimtinis įstatymas, prigimtinės teisės, Akvinietis, Hobbesas.

NATURAL LAW AND NATURAL RIGHTS: FROM AQUINAS TO HOBBESAndrius Navickas
Summary The article deals with the concept of “rights” in the political philosophy. The author compares political philosophy of Aquinas and Hobbes, shows their similarities and differencies. The main aim of such analysis – to reveal the transformation in political philosophy, which can be named as the switch to natural rights theories. The author stresses that the tradition of natural law has various versions. The works of Aquinas and Hobbes represent two of them, which still are relevant for contemporary philosophical discussions.Keywords: natural law, natural rights, Aquinas, Hobbes.
NIHILIZMAS IR ESTETIKA: NUO F. NIETZSCHE’S IKI G. BENNO
Authors: Šerpytytė Rita 
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjamas nihilizmo ir estetikos santykis. Keliamas klausimas, kokios yra nyčiškojo nihilizmo išdavos. Ar nihilizmas pasirodo kaip estetinis fenomenas? Gottfriedas Bennas straipsnyje pristatomas kaip autorius, kurio atsakas į Nietzsche’s nihilizmą kaip estetizmą yra taip pat estetizmas. Straipsnyje analizuojama G. Benno nihilizmo samprata, ekspresionizmo meninė platforma, suponuojanti nihilizmą kaip estetizmą. Atskleidžiama, kad G. Benno kūryboje ratio iškyla ir kaip nihilistinės krizės, ir kaip jos įveikos principas.Pagrindiniai žodžiai: nihilizmas, estetika, ekspresionizmas, forma, ratio.

NIHILISM AND AESTHETICS: FROM NIETZSCHE TO BENNRita Šerpytytė
SummaryThe article analyzes the relationship between nihilism and aesthetics. The question about the outcome of Nietzsche’s nihilism is raised. Does nihilism appear as an aesthetical phenomenon? In search of an answer, Gottfried Benn’s figure intervenes by giving a response to Nietzsche’s nihilism as an aesthetical position, a response which is aesthetical consideration as well. The analysis proceeds by focusing on Benn’s conception of nihilism, on the expressionist art platform which allows nihilism as an aesthetical phenomenon. Finally, the article points out that Benn’s term ratio emerges both as the principle of nihilistic crisis and the principle how to overcome it.Keywords: nihilism, aesthetics, expressionism, form, ratio.