bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ЗНАЧЕННЯ ОКРЕМИХ ПОКАЗНИКІВ ПРООКСИДАНТНОЇ СИСТЕМИ В НАДНИРКОВИХ ЗАЛОЗАХ ТВАРИН НА ЕТАПАХ РОЗВИТКУ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО АЛЕРГІЧНОГО АЛЬВЕОЛІТУ В УМОВАХ СТРЕСУ ТА ЇХ КОРЕКЦІЯ
Authors: Regeda M. S. , Kovalska M. Ye. 
Published: September 2018

Мета дослідження – вивчення процесів перекисного окиснення ліпідів у надниркових залозах мурчаків на різних етапах розвитку експериментального алергічного альвеоліту (АА) в умовах іммобілізаційного стресу та корекція їх порушень корвітином.Матеріал і методи. Об’єкт дослідження – 40 мурчаків (самок) масою тіла 0,18–0,20 кг, поділених на 4 групи по 10 тварин у кожній: 1 група – інтактні тварини; 2 група – тварини із експериментальним АА, 34 доба експерименту; 3 група – тварини із експериментальним АА в умовах іммобілізаційного стресу (ІС), 34 доба експерименту; 4 група – тварини із експериментальним АА умовах ІС після лікування корвітином (К). Препарат «Корвітин» (Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод) протягом 10 діб вводили внутрішньочеревно в дозі 40 мг/кг.Потім тварин декапітували і визначали в надниркових залозах вміст продуктів ПОЛ. Вміст дієнових кон’югатів (ДК) визначали за методом В. Г. Гаврилова, В. І. Мишкорудної, малонового діальдегіду (МДА) – за методом Е. Н. Коробейнікова. Експериментальний іммобілізаційний стрес відтворювали за методом П. Д. Горизонтова. Експериментальний АА відтворювали за методом О. О. Орєхова, Ю. А. Кирилова. Статистичне опрацювання цифрових даних проводили методом Стюдента. Статистично достовірними вважали результати, для яких Р≤0,05.Результати. Визначення в надниркових залозах мурчаків вмісту продуктів ПОЛ показало збільшення показників МДА та ДК при ЕАА як без, так і в умовах стресу, що свідчить про включення у патологічний процес адаптаційних механізмів.Також вивчали показник ДК у надниркових залозах тварин з ЕАА в умовах стресу без та нього. Одержані результати дозволяють припустити активацію неспецифічних факторів захисту організму.Для корекції показників ПОЛ використовували антиоксидант корвітин (К), який вводили впродовж 10 діб внутрішньочеревно в дозі 40 мг/кг. Застосування цього препарату привело до зменшення показників ДК та МДА в надниркових залозах експериментальних тварин.Висновки. Показники ДК та МДА зростають, порівняно з контролем, у пізній період розвитку експериментального АА в умовах іммобілізаційного стресу, що свідчить про порушення неспецифічної резистентності організму, зокрема, про наявність клітинних механізмів пошкодження. Призначена терапія корвітином привела до зниження показників ПОЛ, що дає підставу стверджувати про коригуючий вплив цього препарату.
ДИНАМІКА КЛІНІЧНИХ ТА КЛІНІКО-ІНСТРУМЕНТАЛЬНИХ ПОКАЗНИКІВ У ДІТЕЙ З СУПУТНІМИ ЗАХВОРЮВАННЯМИ НЕРВОВОЇ СИСТЕМИ В ПЕРІОДІ РЕМІСІЇ ОНКОЗАХВОРЮВАНЬ ІЗ ДОДАТКОВИМ ПРИЗНАЧЕННЯМ МАГНІТОТЕРАПІЇ
Authors: Shapovalova A. A. , Babov K. D. 
Published: September 2018

Позитивний вплив магнітного поля при різних патологіях свідчить про доцільність вивчення ефективності магнітотерапії у комплексі санаторно-курортної реабілітації (СКР) дітей з супутніми захворюваннями нервової системи в періоді ремісії онкозахворювань (ОЗ).Мета роботи – вивчення динаміки клінічних та клініко-інструментальних показників у дітей з супутніми захворюваннями нервової системи в періоді ремісії онкозахворювань із додатковим призначенням магнітотерапії.Матеріали та методи. Фрагмент алгоритму обстеження дітей з ОЗ на етапі СКР включав загальне клінічне обстеження та інструментальні дослідження: електроенцефалографія (ЕЕГ); ехоенцефалографія (ЕхоЕГ); ультра­звукова доплерографія (УЗДГ).Для 25 дітей з супутніми захворюваннями нервової системи в періоді ремісії онкогематологічних захворювань (17 осіб) та солідних пухлин (8 осіб) додатково до загального комплексу СКР призначали магнітотерапію на шийно-комірцеву зону: магнітна індукція 20–30 мТл, експозиція 10–15 хвилин, через добу, на курс 5 процедур.Результати. Застосування лікувального комплексу СКР з додатковим призначенням магнітотерапії дозволяє вірогідно зменшити скарги дітей у періоді ремісії ОЗ із супутніми захворюваннями нервової системи. За показниками УЗДГ встановлено статистично вірогідні позитивні зміни мозкової гемодинаміки. Результати УЗ ЕхоЕГ свідчать про покращання ліквородинаміки. За даними ЕЕГ встановлено позитивні зміни в стані електрогенезу головного мозку.Висновки. Слід визнати доцільним продовження досліджень для обгрунтування ролі інших фізичних факторів у санаторно-курортній реабілітації дітей в періоді ремісії ОЗ із супутньою патологією нервової системи.
ВПЛИВ ФАКТОРА СПАДКОВОСТІ НА РОЗВИТОК ПЕРВИННОЇ АРТЕРІАЛЬНОЇ ГІПЕРТЕНЗІЇ У ПАЦІЄНТІВ МОЛОДОГО ВІКУ
Authors: Ivanytskaya T. A. , Burmak Yu. G. , Ivanytskyi I. V. 
Published: September 2018

Останнім часом зростає поширеність есенціальної артеріальної гіпертензії (АГ) у пацієнтів молодого віку. Водночас, у порівняно великого відсотка цих пацієнтів наявні окремі компоненти метаболічного синдрому (МС).Мета дослідження – визначення сімейної спадковості щодо окремих компонентів МС та їх впливу на розвиток АГ у пацієнтів молодого віку.Було обстежено 56 пацієнтів молодого віку, 26 осіб жіночої та 30 – чоловічої статі, з проявами есенціальної АГ. Середній вік обстежених склав 23,5±2,4 роки. Нами було проведене анкетування цих пацієнтів з метою виявлення захворювань-маркерів, таких як діабет 2 типу, абдомінальне ожиріння (АО), АГ, атеросклеротичні ураження судин, включаючи ішемічну хворобу серця (ІХС), наявність в анамнезі гострих порушень мозкового кровообігу (ГПМК) та інфаркту міокарда (ІМ), подагричного артиту та безсимптомної гіперурикемії у найближчих родичів. Кожне перераховане захворювання давало 1 бал, результат оцінювали за сумою балів. Після аналізу отриманих даних ми виявили, що діабет 2 типу в родинному анамнезі був у 21 пацієнта (38 %), АГ – у 41 пацієнта (73 %), АО – у 20 пацієнтів (36 %), атеросклеротичні ураження судин – у 36 пацієнтів (64 %), ГПМК та ІМ – у 21 пацієнта (38 %), подагричний артрит та безсимптомна гіперурикемія – у 10 пацієнтів (18 %). За даними кореляційного аналізу відмічався зв'язок між ступенем вираженості АГ та кількістю балів, набраних за опитувальниками (r=0,769, p=0,326). Висновки. Спадковість має значну роль у розвитку первинної АГ у пацієнтів молодого віку, тому існує необхідність у проведенні подальшого аналізу генетичних факторів, які можуть впливати на розвиток окремих компонентів МС у хворих на АГ молодого віку.
ОСОБЛИВОСТІ НУТРИЦІЙНОГО СТАТУСУ У ХВОРИХ ІЗ ХРОНІЧНОЮ ХВОРОБОЮ НИРОК: ЗВ’ЯЗОК ІЗ ІНТЕРЛЕЙКІНОМ 6 ТА ФАКТОРОМ РОСТУ ФІБРОБЛАСТІВ 23
Authors: Chaikovska M. I. 
Published: September 2018

Зниження нутриційного статусу пацієнтів із хронічною хворобою нирок (ХХН) пов’язане зі зростанням ризику захворюваності та смертності. У дослідженні показано зв’язок маркерів нутриційного статусу, а саме товщини шкірно-жирової складки, із маркером запалення інтерлейкіном 6 та фосфатуричним гормоном фактором росту фіб­робластів 23, кількість якого зростає при ХХН, що асоціюється з підвищенням серцево-судинної смертності.Мета – вивчити особливості нутриційного статусу хворих із ХХН та дослідити зв’язки ФРФ-23 та ІЛ-6 із показниками нутриційного статусу при ХХН.Матеріал і методи. У дослідженні брали участь 106 осіб, 47 жінок (44 %) та 59 чоловіків (56 %), віком (49,6±13,9) років, із ХХН. Дослідження включало визначення рівнів альбуміну, ІЛ-6, ІМТ, товщини ШЖС. С-кінцевий фрагмент ФРФ-23 визначали за допомогою набору реактивів для імуноферментного аналізу «Biomedica» на апараті SТАТ FАХ 303 Plus.Результати. Рівень альбуміну сироватки крові прогресивно знижувався, досягаючи мінімальних значень при термінальній стадії ниркової недостатності (p<0,001). Серед пацієнтів із ХХН V недостатність харчування спостерігали у 31 % хворих, з них у 10 % виявлено середній ступінь недостатності харчування та у 5 % – тяжку недостатність харчування. Товщина ШЖС зменшувалася паралельно з падінням ШКФ, набуваючи статистичної значущості при ХХН ІІІ (p<0,01) та досягаючи найнижчих значень при ХХН V. Виявлено достовірний зворотний зв’язок між товщиною ШЖС та концентрацією ФРФ-23 (r=- 0,23; p<0,05), між товщиною ШЖС та концентрацією ІЛ-6 (r=- 0,23; p<0,05).Висновки. Товщина ШЖС зменшується із падінням ШКФ та має зворотний зв’язок із рівнем ІЛ-6, що свідчить про нутритивні властивості підшкірних жирових депо і відсутність у них прозапального впливу у пацієнтів із ХХН.
Association Between Unruptured Intracranial Aneurysms and Downstream Stroke
Authors: Chen Monica Lin , Gupta Ajay , Chatterjee Abhinaba , Khazanova Darya , Dou Eda , Patel Hersh , Gialdini Gino , Merkler Alexander E. , Navi Babak B. , Kamel Hooman 
Published: September 2018

Background and Purpose—
Case reports suggest that unruptured intracranial aneurysms may serve as a nidus for thrombus formation and downstream embolic stroke. However, few data exist to support an association between unruptured aneurysms and ischemic stroke.

Methods—
We conducted a within-subjects case-control study of acute ischemic stroke patients prospectively enrolled in the Cornell Acute Stroke Academic Registry who had magnetic resonance imaging of the brain and arterial imaging of the head within 14 days of admission. Reviewers blinded to the study hypothesis ascertained the presence of aneurysms from the neuroradiologist’s clinical report of the arterial imaging findings. McNemar test for paired data was used to compare the prevalence of unruptured aneurysms ipsilateral versus contralateral to the side of anterior circulation infarcts. Aneurysms of the anterior communicating artery or in the posterior circulation were not counted in the analysis.

Results—
Among 2116 patients registered in the Cornell Acute Stroke Academic Registry during 2011 to 2016, 1541 met our inclusion criteria, of whom 176 (11.4%; 95% CI, 9.8–13.0%) had an intracranial aneurysm. The prevalence of aneurysms did not differ on the side ipsilateral versus contralateral to the infarction (risk ratio [RR], 1.2; 95% CI, 0.9–1.5). There was no significant association between aneurysms and ipsilateral stroke in secondary analyses of the 1244 patients with stroke in a single anterior circulation territory (RR, 1.2; 95% CI, 0.8–1.9), the 619 patients with cryptogenic stroke (RR, 1.4; 95% CI, 0.9–2.0), or the 485 patients with cryptogenic stroke in a single anterior circulation territory (RR, 1.7; 95% CI, 0.8–3.3). Results were unchanged when counting only aneurysms >3 mm (RR, 1.2; 95% CI, 0.8–1.9) or 5 mm in diameter (RR, 1.2; 95% CI, 0.9–1.5).

Conclusions—
Contrary to our hypothesis, we found no significant association between unruptured intracranial aneurysms and ipsilateral ischemic stroke.
Improved Stroke Prevention in Atrial Fibrillation After the Introduction of Non–Vitamin K Antagonist Oral Anticoagulants
Authors: Forslund Tomas , Komen Joris J. , Andersen Morten , Wettermark Björn , von Euler Mia , Mantel-Teeuwisse Aukje K. , Braunschweig Frieder , Hjemdahl Paul 
Published: September 2018

Background and Purpose—
The purpose of this study was to investigate the impact of improved antithrombotic treatment in atrial fibrillation after the introduction of non–vitamin K antagonist oral anticoagulants on the incidence of stroke and bleeding in a real-life total population, including both primary and secondary care.

Methods—
All resident and alive patients with a recorded diagnosis for atrial fibrillation during the preceding 5 years in the Stockholm County Healthcare database (Vårdanalysdatabasen) were followed for clinical outcomes during 2012 (n=41 008) and 2017 (n=49 510).

Results—

Pharmacy claims for oral anticoagulants increased from 51.6% to 73.8% (78.7% among those with CHA
2
DS
2
-VASc ≥2). Non–vitamin K antagonist oral anticoagulant claims increased from 0.4% to 34.4%. Ischemic stroke incidence rates decreased from 2.01 per 100 person-years in 2012 to 1.17 in 2017 (incidence rate ratio, 0.58; 95% CI, 0.52–0.65). The largest increases in oral anticoagulants use and decreases in ischemic strokes were seen in patients aged ≥80 years who had the highest risk of stroke and bleeding. The incidence rates for major bleeding (2.59) remained unchanged (incidence rate ratio, 1.00; 95% CI, 0.92–1.09) even in those with a high bleeding risk. Poisson regression showed that 10% of the absolute ischemic stroke reduction was associated with increased oral anticoagulants treatment, whereas 27% was related to a generally decreased risk for all stroke.

Conclusions—
Increased oral anticoagulants use contributed to a marked reduction of ischemic strokes without increasing bleeding rates between 2012 and 2017. The largest stroke reduction was seen in elderly patients with the highest risks for stroke and bleeding. These findings strongly support the adoption of current guideline recommendations for stroke prevention in atrial fibrillation in both primary and secondary care.
Serum Trimethylamine N-Oxide Concentration Is Positively Associated With First Stroke in Hypertensive Patients
Authors: Nie Jing , Xie Liling , Zhao Bo-xin , Li Youbao , Qiu Bingbing , Zhu Fengxin , Li Guo-feng , He Mingli , Wang Yu , Wang Binyan , Liu Side , Zhang Hao , Guo Huiyuan , Cai Yefeng , Huo Yong , Hou Fan Fan , Xu Xiping , Qin Xianhui 
Published: September 2018

Background and Purpose—
Trimethylamine N-oxide (TMAO)—a gut derived metabolite—has been shown to be atherogenic. It remains unknown whether TMAO is associated with the risk of first stroke. We aimed to determine the association between serum TMAO levels and first stroke in hypertensive patients without major cardiovascular diseases and examine any possible effect modifiers.

Methods—
We used a nested case-control design, using data from the CSPPT (China Stroke Primary Prevention Trial), including 622 patients with first stroke and 622 matched controls. The study was conducted from May 2008 to August 2013. The primary outcome was a first stroke.

Results—

After adjusting for choline, L-carnitine, and other important covariates, including baseline systolic blood pressure and time-averaged systolic blood pressure, during the treatment period, the risk of first stroke increased with each increment of TMAO level (per natural log [TMAO] increment: odds ratio, 1.22; 95% CI, 1.02–1.46). Consistently, compared with participants in the lowest tertile (<1.79 μmol/L) of serum TMAO levels, a significantly higher risk of first stroke was found in those in higher TMAO tertiles (≥1.79 μmol/L; odds ratio, 1.34; 95% CI, 1.00–1.81) or in TMAO tertile 3 (≥3.19 μmol/L; odds ratio, 1.43; 95% CI, 1.02–2.01). In the exploratory analysis, we observed an interaction between TMAO and folate levels (≥7.7 [median] versus <7.7 ng/mL) on first stroke (
P
for interaction, 0.030).

Conclusions—
Higher TMAO levels were associated with increased risk of first stroke in hypertensive patients. Our finding, if further confirmed, calls for a carefully designed clinical trial to further evaluate the role of higher TMAO levels on outcomes in hypertensive patients.

Clinical Trial Registration—

URL:
https://www.clinicaltrials.gov
. Unique identifier: NCT00794885.
Philologesis in Adūnīs, al-Maʿarrī, al-Fārābī
Authors: Sacks Jeffrey 
Published: September 2018

Abstract
This paper offers a reading of texts—of Adūnīs, al-Maʿarrī, and al-Fārābī—and argues that for each, however differently, language declines the Bildungs-centric terms and reading practices into which it has been conscripted in literary and colonial modernity. The article opens with Adūnīs and considers the reflection on the singular and the plural given in his poem Mufrad bi-ṣīghat al-jamʿ, framing the reflection on language and interpretation on which the remainder of the paper turns. I then offer readings of Abū al-ʿAlāʾ al-Maʿarrī’s Risālat al-ghufrān (Epistle of Forgiveness), and several of the philosophical writings of Abū Naṣr al-Fārābī, to argue that what takes place with language in these texts is recalcitrant to the understandings and practices of language privileged in the modern state form and its fallout. Because of this recalcitrance, these texts interrupt the historical and hermeneutic terms privileged in reading practices in the literary humanities. Language, in the texts I consider, becomes an event that militates against its own interpretive domestication, a form of reading that declines its coercive stabilization as a coherent temporal form—what I call philologesis. In this sense, this is also a paper about philology and its ongoing consequences—for language, for reading, and for poetics—in the modern world.
Flow supercritical synthesis of brucite and magnesian T-O, T-O-T phyllosilicates: an opportunity to tune the structure with the solvent composition
Authors: Claverie Marie , Martin François , Careme Christel , Le Roux Christophe , Micoud Pierre , Grauby Olivier , Aymonier Cyril 
Published: September 2018

ABSTRACTThis work presents the synthesis of minerals with a layered structure in supercritical water/ethanol mixtures to decrease the critical coordinates of the solvent regarding water. Depending on the water/ethanol ratio of the solvent, we obtained three different minerals adopting an octahedral brucitic sheet: (1) without a Si-tetrahedral sheet (O); (2) associated with one Si-tetrahedral sheet (T-O); or (3) intercalated between two Si-tetrahedral sheets (T-O-T). We have thus shown that ethanol in a supercritical water/ethanol mixture changes the solubility of silicon with a direct consequence on the formation of the tetrahedral silicon sheets and thus makes it possible to control the structure of the synthesized layered material.
Giving a stoma a name: a mixed-methods study of naming habits and attitudes among ostomates
Authors: Cook Jane , Hatton Jackie 
Published: September 2018

Background: In their clinical practice, the authors noted that some ostomates give their stoma a personalised name. Aim: To establish which patients in the authors' clinical practice have named their stoma and examine their relevant behaviours and attitudes. Method: Two mixed-methods qualitative surveys were sent to randomly selected adult stoma patients in a single centre; these surveys were then collected for both statistical and textual analysis. Results: Two-thirds of patients named their stoma; most of these names were gendered, with more male (52%) than female (27%), especially among male ostomates. Humorous or diminutive names were popular, often reflecting the stoma's appearance or function, or beginning with ‘s’ or ‘st’. Rationales for naming included creating humour, a personal connection and a codename for selective communication in public. Stomas were often named by younger family members. Conclusions: Nurses may wish to encourage their patients to name their stoma as a positive coping strategy towards acceptance during the transition period following ostomy surgery.
Severity of equinus gait deviation on centre of mass trajectory in children with bilateral spastic cerebral palsy
Authors: Ahmed Mai A , Hafez (Waly) Ehab A , Abdelazeim Faten H , Ghani Hisham A 
Published: September 2018

Background/Aims: To study the impact of severity of equinus gait on the vertical displacement of centre of mass and spatiotemporal parameters in children with bilateral spastic cerebral palsy. Methods: A total of 23 ambulant children with bilateral spastic cerebral palsy who had equinus gait and 16 typically developing children (controls) participated in this study. Children with cerebral palsy were categorised according to severity of equinus into two subgroups: children with peak dorsiflexion above 0° (positive group, n=11) and children with peak dorsiflexion below 0° (negative group, n=12). Three-dimensional gait analysis was conducted to measure the vertical displacement of centre of mass and spatiotemporal parameters of all participants. Results: There was a significantly greater increase in vertical displacement of centre of mass in equinus gait groups compared to the control group (P=0.007 for the positive group and P=0.011 for the negative group). Speed and step length were significantly reduced in the positive and negative groups compared to the control group, while cadence was non-significantly increased. No significant difference was found between the positive group and negative groups in any variables tested. Conclusions: Vertical centre of mass was significantly more displaced in children with bilateral spastic cerebral palsy with equinus compared to body mass index-matched typically developing children, regardless of the severity of equinus. The smooth transition of centre of mass and energy consumption might not be closely related to the degree of equinus.
Validation of the Fullerton Advanced Balance Scale in children with cerebral palsy
Authors: Kim Gyoung-mo 
Published: September 2018

Background/Aims: Cerebral palsy is classified by the type of motor impairment. The ability to balance differs depending on the level of disability. The aim of this research was to investigate the item fit and item difficulty of the Fullerton Advanced Balance Scale in children with cerebral palsy, and to compare item fit and difficulty in individuals with diplegia and hemiplegia. Methods: Forty children with cerebral palsy completed the 10-item Fullerton Advanced Balance Scale questionnaire. Rasch analysis was used to identify the psychometric properties of the Fullerton Advanced Balance Scale and compare item fit and difficulty in two groups: children with diplegia and children with hemiplegia. Findings: Item 2 showed misfit statistics for all participants. Items 1 and 2 showed misfit statistics in hemiplegia, whereas no items showed misfit in diplegia. Conclusions: Item fit and difficulty need to be considered in relation to the level of disability when evaluating balance in children with cerebral palsy.
Effect of rebound exercises on balance in children with spastic diplegia
Authors: Abd-Elmonem Amira Mahmoud , Elhady Hebatallah S Abd 
Published: September 2018

Background/Aims: Rebound exercises using a trampoline and BOSU ball provides proprioceptive and vestibular stimulation and improve postural control and balance. Although there is no evidence to support the benefits of using rebound exercises, it is widely used in rehabilitation. The current study aimed to investigate the effect of a rebound exercises on balance in children with spastic diplegia. Methods: Forty children with spastic diplegia from both sexes, age ranged from 6 to 10 years participated in this study. They were allocated randomly into two groups of equal numbers, one was the control group and the other was the study group. The control group received a designed physical therapy programme for 1 hour and balance training for 1 hour. The study group received the same physical therapy programme as the control group in addition to rebound exercises for one hour. The treatment programmes of both groups were conducted 3 days a week for 2 successive months. The assessments of dynamic balance were conducted pre, post treatment and 1 month after the end of the treatment using the Biodex balance system. Results: Baseline and post treatment comparisons showed a statistically significant improvement of balance in the two groups. There was no significant difference between post treatment and post 1 month follow-up in the control group, while a significant difference was recorded in the study group. Conclusions: Rebound exercises conducted with a designed physical therapy programme is beneficial and has a significant effect in improving balance.
TRADE, TAXATION, AND THE ENVIRONMENT: POSSIBLE IMPACTS OF INDIA – SOLAR CELLS ON BRAZILIAN TAX INCENTIVES FOR THE SOLAR ENERGY SECTOR
Authors: Cavalcante Denise Lucena , De Oliveira Mônica Rocha Victor 
Published: September 2018

In 2013, the U.S. filed a complaint against India before the World Trade Organization, alleging the inconsistency of certain measures for India relating to domestic requirements under the Jawaharlal Nehru National Solar Mission (“NSM”) for solar cells and solar modules with the rules of the GATT, the SCM and the TRIMS (WTO/DS456).