bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
“You Speak Greek Well … (for an Australian)”: Homeland Visits and Diaspora Identity
Authors: Murray Jill C. 
Published: May 2018

It has been estimated that over 40% of people of Greek origin reside outside their home country, maintaining their language and cultural identity in different ways and to different degrees (Tamis 2005). As the proportion of Greek-born migrants in diaspora communities diminishes, their second-, third-, and fourth-generation descendants have been found to develop hybrid identities in which different attributes and values define their “Greekness.” Visits to the homeland and the nature of homeland experiences provide avenues for revaluation of identity, and real-world encounters involving the Greek language can play a significant role in how diaspora and transnational Greeks experience insider or outsider status, exerting an influence on the way they come to see themselves. This article reports on the experiences of Australian-born members of the diaspora, ranging in age from late teens to late forties. Conversational interviews were used to elicit stories of experience, which were then analyzed in terms of a multifaceted identity framework including reflexive, projected, recognized, and imagined identities. The findings reveal a complex interaction between the different facets of identity and shed light on how some individuals can represent experience in ways that reflect an overall positive picture of resilience and cultural clarity.
Антибіотикорезистентність нозокоміальних штамів Escherichia coli в хірургічних стаціонарах України: результати багатоцентрового дослідження (2011-2015 рр.)
Authors: Salmanov A.G. 
Published: May 2018

Мета роботи — вивчити антибіотикорезистентність нозокоміальних штамів Escherichia coli, виділених у пацієнтів, госпіталізованих у хірургічні стаціонари різних регіонів України.
Матеріали і методи. Досліджено 414 886 клінічних штамів E. coli, виділених у пацієнтів, госпіталізо- ваних у хірургічні відділення 47 багатопрофільних стаціонарів 24 областей України та м. Києва протягом 2011—2015 рр. Чутливість штамів E. coli вивчено до 36 антибіотиків (пеніцилін, ампіцилін, амоксицилін, оксацилін, ампіцилін/сульбактам, амоксицилін/клавуланат, цефазолін, цефалексин, цефуроксим, цефо- перазон, цефотаксим, цефтріаксон, цефтазидим, цефепім, іміпенем, меропенем, гентаміцин, амікацин, тобраміцин, нетилміцин, еритромицін, кларитроміцин, азитроміцин, лінкоміцин, кліндаміцин, тетрациклін, доксициклін, ванкоміцин, рифампіцин, офлоксацин, левофлоксацин, ломефлоксацин, норфлоксацин, гатифлоксацин, ципрофлоксацин, пефлоксацин) відповідно до рекомендованих Національним комітетом США (NCCLS) клінічних лабораторних стандартів.
Результати та обговорення. У досліджуваних хірургічних стаціонарах 26,5 % штаммів E. coli були резистентними до всіх тестованих антибіотиків. Найактивнішими щодо штамів E. coli були іміпенем, тобраміцин, меропенем, левофлоксацин та амікацин. Висока резистентність спостерігалася до пені- циліну (56,9 %), лінкоміцину (41,4 %), кліндаміцину (41,1 %), ампіциліну (39,6 %), кларитроміцину (36,5 %), амоксициліну (36,1 %) та цефуроксиму (33,4 %).
Висновки. Антибіотикорезистентність нозокоміальних штамів E. coli в досліджених стаціонарах, що є об’єктом дослідження, являє собою серйозну терапевтичну та епідеміологічну проблему. Найбіль- шою активністю до нозокоміальних штамів E. coli характеризуються іміпенем, тобраміцин, меропенем, левофлоксацин та амікацин. З огляду на постійні зміни та рівні резистентності нозокоміальних штамів E. coli, що спостерігається в регіонах України, необхідно здійснювати постійний моніторинг резистентності до дії антибіотиків у кожному стаціонарі і на основі отриманих локальних даних розробити лікарняний формуляр антибіотиків. Політика застосування антибіотиків у кожному хірургічному стаціонарі повинна визначатися залежно від локальних даних резистентності до протимікробних препаратів. Доцільно налагодити систему епідеміологічного нагляду за мікробною резистентністю на локальному, регіональному та національному рівнях.
Антибиотикорезистентность нозокомиальных штаммов Acinetobacter spp. в хирургических стационарах Украины: результаты многоцентрового исследования (2009-2015 гг.)
Authors: Salmanov A.G. 
Published: May 2018

Цель работы — изучить активность антимикробных препаратов в отношении клинических штаммов Acinetobacter spp., выделенных у пациентов, госпитализированных в хирургические стационары различных регионов Украины.
Материалы и методы. Исследованы 1092 клинических штамма Acinetobacter spp., выделенные в 2009—2015 гг. у пациентов, госпитализированных в хирургические отделения многопрофильных стационаров различных регионов Украины. Чувствительность штаммов Acinetobacter изучена к основным группам антибиотиков, в том числе аминогликозидам, фторхинолонам, цефалоспоринам III—IV поколений и карбапенемам, диско-диффузионным методом в соответствии с рекомендациями Национального комитета по клиническим лабораторным стандартам США (NCCLS).
Результаты и обсуждение. Штаммы A. baumannii более резистентны к антибиотикам, чем другие Acinetobacter spp. В 2015 г. цефалоспорины и ципрофлоксацин неактивны в отношении A. baumannii. Ма- лоактивны амикацин, гентамицин (30—35 %), пиперациллин-тазобактам, цефоперазон-сульбактам (50 %). Наиболее активны в отношении A. baumannii нетилмицин (80 %), имипенем (94 %), меропенем (64 %).
Выводы. Наибольшей активностью к нозокомиальным штаммам Acinetobacter характеризуются нетилмицин, имипенем и меропенем. Учитывая постоянные изменения и существенные отличия уровней резистентности нозокомиальных штамов Acinetobacter, что наблюдается в разных регионах, необходимо проводить постоянный мониторинг антибиотикорезистентности в каждом хирургическом стационаре и на основании полученных локальных данных разработать больничный формуляр антибиотиков. Тактику применения антибиотиков в каждом хирургическом стационаре следует определить в зависимости от локальных данных резистентности к ним. Необходимо наладить систему эпидемиологи- ческого надзора за микробной резистентностью на локальном, региональном и национальном уровнях.
Предиктори розвитку резистентності клінічних ізолятів грибів роду Сandida (С. Albicans)
Authors: Rudenko A.V. , Zalitok S.A. , Kostiuk B.A. 
Published: May 2018

Мета роботи — дослідити вплив антимікотиків, гормонів і цитостатиків на біологічні властивості та розвиток резистентності грибів роду Candida (C. аlbicans).
Матеріали і методи. Для експериментального дослідження використано еталонний штам C. аlbicans та виділений від хворого C. аlbicans (№ 905). Добові зависі грибів (105 КУО) додавали у рідке середовище Сабуро, яке містило певні розведення: антимікотика ітраконазолу в концентраціях 0,01 мг/мл, 0,1 мг/мл та 0,3 мг/мл; гормону преднізолону в концентрації 0,3 % та 1,2 %; цитостатика доксорубіцину — 0,1 % та 0,01 %. Через 24—48 годин культивування грибів з названими препаратами вивчали їх макро- та мікроморфологічні властивості, здатність до утворення паросткових трубок, чутливість до антиміко- тиків, активність ферменту β-N-ацетилгалактозамінідази, який продукує C. аlbicans.
Результати та обговорення. Обстежено 200 хворих із запальними процесами нирок та сечового міхура. Наявність кандидозу підтверджено у 15 % пацієнтів. При експериментальному дослідженні впливу ітраконазолу, преднізолону та доксорубіцину на C. аlbicans (еталонного та ізольованого від хворого) встановлено, що названі препарати суттєво впливали на біологічні особливості кандид і в першу чергу на їх мікроморфологію та розвиток резистентності.
Висновки. Отримані результати показали, що C. аlbicans (еталонний та клінічний ізолят) не тільки набули фенотипової зміни під впливом преднізолону та доксорубіцину, а й призвели до розвитку резистентності до антимікотиків. Уперше доведено, що під впливом ітраконазолу C. аlbicans гублять здатність продукувати паросткові трубки та одночасно розвивається резистентність і до інших антимікотиків.
Характеристики сучасного бактерійного чинника при гострому панкреатиті та їх клінічне значення для обґрунтування лікувальної тактики
Authors: Nychytajlo M.Yu. , Andriuschenko D.V. , Mahlovanyj V.A. , Andriuschenko V.P. 
Published: May 2018

Мета роботи — вивчити характеристики сучасного бактерійного чинника (БЧ) при гострому панкреатиті (ГП) та проаналізувати їх клінічне значення для обґрунтування лікувальної тактики.
Матеріали і методи. Проведено 147 бактеріологічних досліджень вмісту перипанкреатичних рідинних скупчень та некротизованих тканин підшлункової залози і заочеревинної клітковини з використанням методик аеробного та анаеробного культивування матеріалу. Чутливість аеробних бактерій до антибіотиків визначали диско-дифузійним методом, анаеробних бактерій — за допомогою тест-систем АТВ ANA (BioMerieux. Франція). Ступінь чутливості/резистентності аеробних мікроорганізмів до анти- бактерійних засобів оцінювали згідно з наказом МОЗ України № 167 від 05.04.2007 «Про затвердження методичних вказівок “Визначення чутливості мікроорганізмів до антибактеріальних препаратів”», а анаеробних — на підставі мінімальної інгібувальної концентрації антибіотика.
Результати та обговорення. Установлено, що БЧ при ГП представлений широким спектром мі- крофлори з домінуванням аеробних бактерій у вигляді монокультури (37 %) та аеробно-анаеробних асоціацій (39 %) з грамнегативною ознакою (56 %). Аналіз асоціаційності культивованої мікрофлори засвідчив незмінність існуючих асоціацій упродовж усього періоду захворювання у кожного другого хворого. Приєднання інфекційного чинника до первинно асептичного запального процесу відбувається як у ранні (до одного тижня, 17 %), так і в пізні (через 3 тиж, 31 %) терміни. Визначено чутливість мі- крофлори до антибіотиків та виявлено умови виникнення її полірезистентності. З’ясовано особливості використання антибіотиків на різних етапах лікування в режимі превентивної та етіотропної терапії. Виявлено деякі ознаки інфекційного чинника, які є предикторами тяжкості перебігу ГП.
Висновки. Бактерійний чинник (панкреатична інфекція) при ГП представлений переважно ентеробактеріями і анаеробною неклостридіальною флорою з неоднаковою тропністю окремих видів бактерій до рідинних та тканинних патоморфологічних субстратів. Незмінність верифікованих мікробних асоціацій відзначено впродовж усього періоду захворювання в 54 % спостережень. Аналіз асоціаційності культивованої мікрофлори за індексами частоти виявлення (Рi), постійності (С) та домінування (D) дає підставу вважати бактерії Enterococcus spp. та Enterobacter aerogenes «мікробами-індикаторами» наявності анаеробної флори. Інфікованість залози або заочеревинної клітковини, раннє приєднання інфекційного чинника, домінування аеробно-анаеробної флори та її грамнегативна приналежність можуть бути об’єктивними критеріями оцінки тяжкості перебігу захворювання. Превентивна антибіотикотерапія сприяє збереженню асептичності запального процесу підшлункової залози в 68 % спостережень. У післяопераційний період антибіотики доцільно використовувати в режимі етіотропної антибіотикотерапії.
Image guidance and improved accuracy of external ventricular drain tip position particularly in patients with small ventricles
Authors: Shtaya Anan , Roach Joy , Sadek Ahmed-Ramadan , Gaastra Benjamin , Hempenstall Jonathan , Bulters Diederik 
Published: May 2018

OBJECTIVEExternal ventricular drain (EVD) insertion is one of the most common emergency neurosurgical procedures. EVDs are traditionally inserted freehand (FH) in an emergency setting, but often result in suboptimal positioning. Image-guided surgery (IGS) is selectively used to assist placement. However, the accuracy and practicality of IGS use is yet to be reported. In this study, the authors set out to assess if IGS is practical and improves the accuracy of EVD placement.METHODSCase notes and images obtained in patients who underwent frontal EVD placement were retrospectively reviewed. Ventriculomegaly was determined by the measurement of the Evans index. EVD location was classified as optimal (ipsilateral frontal horn) or suboptimal (any other location). Propensity score matching of the two groups (IGS vs FH) for the Evans index was performed. Data were analyzed for patient age, diagnosis, number of EVDs, and complications. Those without postoperative CT scans were excluded.RESULTSA total of 607 patients with 760 EVDs placed were identified; 331 met inclusion criteria. Of these, 287 were inserted FH, and 44 were placed with IGS; 60.6% of all unmatched FH EVDs were optimal compared with 75% of the IGS group (p = 0.067). The IGS group had a significantly smaller Evans index (p < 0.0001). Propensity score matching demonstrated improved optimal position in the IGS group when compared with the matched FH group (75% vs 43.2%, OR 4.6 [1.5–14.6]; p = 0.002). Patients with an Evans index of ≥ 0.36 derived less benefit (75% in IGS vs 66% in FH, p = 0.5), and those with an Evans index < 0.36 derived more benefit (75% in IGS vs 53% in FH, p = 0.024). The overall EVD complication rate was 36% in the FH group versus 18% in the IGS group (p = 0.056). Revision rates were higher in the FH group (p = 0.035), and the operative times were similar (p = 0.69). Long intracranial EVD catheters were associated with tip malposition irrespective of the group.CONCLUSIONSImage guidance is practical and improves the accuracy of EVD placement in patients with small ventricles; thus, it should be considered for these patients.
Comparative durability and costs analysis of ventricular shunts
Authors: Agarwal Nitin , Kashkoush Ahmed , McDowell Michael M. , Lariviere William R. , Ismail Naveed , Friedlander Robert M. 
Published: May 2018

OBJECTIVEVentricular shunt (VS) durability has been well studied in the pediatric population and in patients with normal pressure hydrocephalus; however, further evaluation in a more heterogeneous adult population is needed. This study aims to evaluate the effect of diagnosis and valve type—fixed versus programmable—on shunt durability and cost for placement of shunts in adult patients.METHODSThe authors retrospectively reviewed the medical records of all patients who underwent implantation of a VS for hydrocephalus at their institution over a 3-year period between August 2013 and October 2016 with a minimum postoperative follow-up of 6 months. The primary outcome was shunt revision, which was defined as reoperation for any indication after the initial procedure. Supply costs, shunt durability, and hydrocephalus etiologies were compared between fixed and programmable valves.RESULTSA total of 417 patients underwent shunt placement during the index time frame, consisting of 62 fixed shunts (15%) and 355 programmable shunts (85%). The mean follow-up was 30 ± 12 (SD) months. The shunt revision rate was 22% for programmable pressure valves and 21% for fixed pressure valves (HR 1.1 [95% CI 0.6–1.8]). Shunt complications, such as valve failure, infection, and overdrainage, occurred with similar frequency across valve types. Kaplan-Meier survival curve analysis showed no difference in durability between fixed (mean 39 months) and programmable (mean 40 months) shunts (p = 0.980, log-rank test). The median shunt supply cost per index case and accounting for subsequent revisions was $3438 (interquartile range $2938–$3876) and $1504 (interquartile range $753–$1584) for programmable and fixed shunts, respectively (p < 0.001, Wilcoxon rank-sum test). Of all hydrocephalus etiologies, pseudotumor cerebri (HR 1.9 [95% CI 1.2–3.1]) and previous shunt malfunction (HR 1.8 [95% CI 1.2–2.7]) were found to significantly increase the risk of shunt revision. Within each diagnosis, there were no significant differences in revision rates between shunts with a fixed valve and shunts with a programmable valve.CONCLUSIONSLong-term shunt revision rates are similar for fixed and programmable shunt pressure valves in adult patients. Hydrocephalus etiology may play a significant role in predicting shunt revision, although programmable valves incur higher supply costs regardless of initial diagnosis. Utilization of fixed pressure valves versus programmable pressure valves may reduce supply costs while maintaining similar revision rates. Given the importance of developing cost-effective management protocols, this study highlights the critical need for large-scale prospective observational studies and randomized clinical trials of ventricular shunt valve revisions and additional patient-centered outcomes.
A novel, low-cost, reusable, high-fidelity neurosurgical training simulator for cerebrovascular bypass surgery
Authors: Cikla Ulas , Sahin Balkan , Hanalioglu Sahin , Ahmed Azam S. , Niemann David , Baskaya Mustafa K. 
Published: May 2018

OBJECTIVECerebrovascular bypass surgery is a challenging yet important neurosurgical procedure that is performed to restore circulation in the treatment of carotid occlusive diseases, giant/complex aneurysms, and skull base tumors. It requires advanced microsurgical skills and dedicated training in microsurgical techniques. Most available training tools, however, either lack the realism of the actual bypass surgery (e.g., artificial vessel, chicken wing models) or require special facilities and regulations (e.g., cadaver, live animal, placenta models). The aim of the present study was to design a readily accessible, realistic, easy-to-build, reusable, and high-fidelity simulator to train neurosurgeons or trainees on vascular anastomosis techniques even in the operating room.METHODSThe authors used an anatomical skull and brain model, artificial vessels, and a water pump to simulate both extracranial and intracranial circulations. They demonstrated the step-by-step preparation of the bypass simulator using readily available and affordable equipment and consumables.RESULTSAll necessary steps of a superficial temporal artery–middle cerebral artery bypass surgery (from skin opening to skin closure) were performed on the simulator under a surgical microscope. The simulator was used by both experienced neurosurgeons and trainees. Feedback survey results from the participants of the microsurgery course suggested that the model is superior to existing microanastomosis training kits in simulating real surgery conditions (e.g., depth, blood flow, anatomical constraints) and holds promise for widespread use in neurosurgical training.CONCLUSIONSWith no requirement for specialized laboratory facilities and regulations, this novel, low-cost, reusable, high-fidelity simulator can be readily constructed and used for neurosurgical training with various scenarios and modifications.
Rapid-sequence brain magnetic resonance imaging for Chiari I abnormality
Authors: Pan James , Quon Jennifer L. , Johnson Eli , Lanzman Bryan , Chukus Anjeza , Ho Allen L. , Edwards Michael S. B. , Grant Gerald A. , Yeom Kristen W. 
Published: May 2018

OBJECTIVEFast magnetic resonance imaging (fsMRI) sequences are single-shot spin echo images with fast acquisition times that have replaced CT scans for many conditions. Introduced as a means of evaluating children with hydrocephalus and macrocephaly, these sequences reduce the need for anesthesia and can be more cost-effective, especially for children who require multiple surveillance scans. However, the role of fsMRI has yet to be investigated in evaluating the posterior fossa in patients with Chiari I abnormality (CM-I). The goal of this study was to examine the diagnostic performance of fsMRI in evaluating the cerebellar tonsils in comparison to conventional MRI.METHODSThe authors performed a retrospective analysis of 18 pediatric patients with a confirmed diagnosis of CM-I based on gold-standard conventional brain MRI and 30 controls without CM-I who had presented with various neurosurgical conditions. The CM-I patients were included if fsMRI studies had been obtained within 1 year of conventional MRI with no surgical intervention between the studies. Two neuroradiologists reviewed the studies in a blinded fashion to determine the diagnostic performance of fsMRI in detecting CM-I. For the CM-I cohort, the fsMRI and T2-weighted MRI exams were randomized, and the blinded reviewers performed tonsillar measurements on both scans.RESULTSThe mean age of the CM-I cohort was 7.39 years, and 50% of these subjects were male. The mean time interval between fsMRI and conventional T2-weighted MRI was 97.8 days. Forty-four percent of the subjects had undergone imaging after posterior fossa decompression. The sensitivity and specificity of fsMRI in detecting CM-I was 100% (95% CI 71.51%–100%) and 92.11% (95% CI 78.62%–98.34%), respectively. If only preoperative patients are considered, both sensitivity and specificity increase to 100%. The authors also performed a cost analysis and determined that fsMRI was significantly cost-effective compared to T2-weighted MRI or CT.CONCLUSIONSDespite known limitations, fsMRI may serve as a useful diagnostic and surveillance tool for CM-I. It is more cost-effective than full conventional brain MRI and decreases the need for sedation in young children.
Assessing calvarial vault constriction associated with helmet therapy in deformational plagiocephaly
Authors: Peterson Erin C. , Patel Kamlesh B. , Skolnick Gary B. , Pfeifauf Kristin D. , Davidson Katelyn N. , Smyth Matthew D. , Naidoo Sybill D. 
Published: May 2018

OBJECTIVEDeformational plagiocephaly and/or brachycephaly (DPB) is a cranial flattening frequently treated in pediatric craniofacial centers. The standard of care for DPB involves patient positioning or helmet therapy. Orthotic therapy successfully reduces cranial asymmetry, but there is concern over whether the orthotics have the potential to restrict cranial growth. Previous research addressing helmet safety was limited by lack of volume measurements and serial data. The purpose of this study was to directly compare head growth data in patients with DPB between those who underwent helmet therapy and those who received repositioning therapy.METHODSThis retrospective cohort study analyzed pre- and posttherapy 3D photographs of 57 patients with DPB who had helmet therapy and a control group of 57 patients with DPB who underwent repositioning therapy. The authors determined the change in cranial vault volume and cranial circumference between each patient’s photographs using 3D photogrammetry. They also computed a cubic volume calculated by multiplying anterior-posterior diameter, biparietal diameter, and height. Linear regressions were used to quantify effects of age and therapy type on these quantities.RESULTSA comparison of the following variables between the two groups yielded nonsignificant results: age at the beginning (p = 0.861) and end (p = 0.539) of therapy, therapy duration (p = 0.161), and the ratio of males to females (p = 0.689). There was no significant difference between patients who underwent helmeting versus positioning therapy with respect to change in either volume calculation or head circumference z-score (p ≥ 0.545). Pretherapy photograph age was a significant predictor of cranial growth (p ≤ 0.001), but therapy type was not predictive of the change in the study measurements (p ≤ 0.210).CONCLUSIONSThe authors found no evidence that helmet therapy was associated with cranial constriction in the study population of patients with DPB. These results strengthen previous research supporting helmet safety and should allow health care providers and families to choose the appropriate therapy without concern for potential negative effects on cranial growth.