bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Impact of nontariff measures on firms in Tunisia
Authors: Baghdadi Leila , Ben Kheder Sonia , Arouri Hassen 
Published: May 2019

AbstractThis paper analyzes the effect of nontariff measures (NTMs) on firms in Tunisia. It draws a precise picture of NTMs’ effects on firms’ imports. We use firm‐level data to take into account firm heterogeneity. We explore the impact of NTMs on small vs. medium and large firms. We also consider the differentiated impact of NTMs. Some measures have informational content and help reduce information asymmetries. When the endogeneity issue of NTMs is controlled for, results show an overall positive impact of NTMs on imports. They provide evidence that NTMs are more beneficial to the imports of medium and large firms. Moreover, NTMs with informational content have an import enhancing effect. An extended analysis separating importing and exporting firms from those solely importing suggests that both types of firms benefit from the positive effects of NTMs. This result highlights the need to assist small firms facing NTMs. Furthermore, some NTMs with informational content should be addressed carefully and not considered only as barriers to trade to be eliminated. Instead, harmonization efforts between countries can be a better policy.
Spelling Out Focus‐Fronting Chains andWh‐Chains: The Case of Italian
Authors: Bianchi Valentina 
Published: May 2019

AbstractThis article tackles the optionality of focus fronting in Italian in terms of alternative spellout of the highest or lowest link of a movement chain. The two options are equally optimal in that the highest link satisfies Scope Transparency while the lowest link, bearing [focus] and attracting the nuclear pitch accent, satisfies Rightmostness; on the other hand, spellout of intermediate chain links satisfies neither principle, and it is therefore suboptimal. As for interrogativewh‐chains, it is argued that Rightmostness is nonapplicable, because in Italian the lowest link of thewh‐chain does not possess the [focus] feature; consequently, Scope Transparency always selects the highest chain link as the optimal spellout option.
Concentration of extracellular vesicles isolated from blood relative to the clinical pathological status of dogs with mast cell tumours
Authors: Šimundić Metka , Švara Tanja , Štukelj Roman , Krek Judita L. , Gombač Mitja , Kralj‐Iglič Veronika , Tozon Nataša 
Published: May 2019

AbstractExtracellular vesicles (EVs) are membrane‐enclosed fragments shed from all cell types, including tumour cells. EVs contain a wide range of proteins, biolipids and genetic material derived from mother cells and therefore may be potential biomarkers for tumour diagnosis, disease progression and treatment success. We studied the effect of canine mast cell tumours (MCTs) on EV concentrations in blood isolates in association with MCT's histological grade, Ki‐67 proliferative index, KIT‐staining pattern and number of PLT. The average EV concentration in blood isolates from nine dogs with MCTs was considerably higher than that in blood from eight healthy dogs. But there were no statistically significant differences in EVs concentration in the population of dogs with MCT according to a different histological grade of malignancy (Patnaik, Kiupel), KIT‐staining pattern and Ki‐67 proliferation index. The results show that these variables statistically do not significantly predicted EV concentrations in blood isolates (P > .05), except the KIT‐staining pattern I which added statistically significantly to the prediction (P < .05). The results confirmed the impact of neoplasms on the morphological changes to cell membranes, which result in greater vesiculability and higher EV concentrations.
Diagnosis and management of sensory polyneuropathy
Authors: Gwathmey Kelly Graham , Pearson Kathleen T 
Published: May 2019

Abstract
Sensory polyneuropathies, which are caused by dysfunction of peripheral sensory nerve fibers, are a heterogeneous group of disorders that range from the common diabetic neuropathy to the rare sensory neuronopathies. The presenting symptoms, acuity, time course, severity, and subsequent morbidity vary and depend on the type of fiber that is affected and the underlying cause. Damage to small thinly myelinated and unmyelinated nerve fibers results in neuropathic pain, whereas damage to large myelinated sensory afferents results in proprioceptive deficits and ataxia. The causes of these disorders are diverse and include metabolic, toxic, infectious, inflammatory, autoimmune, and genetic conditions. Idiopathic sensory polyneuropathies are common although they should be considered a diagnosis of exclusion. The diagnostic evaluation involves electrophysiologic testing including nerve conduction studies, histopathologic analysis of nerve tissue, serum studies, and sometimes autonomic testing and cerebrospinal fluid analysis. The treatment of these diseases depends on the underlying cause and may include immunotherapy, mitigation of risk factors, symptomatic treatment, and gene therapy, such as the recently developed RNA interference and antisense oligonucleotide therapies for transthyretin familial amyloid polyneuropathy. Many of these disorders have no directed treatment, in which case management remains symptomatic and supportive. More research is needed into the underlying pathophysiology of nerve damage in these polyneuropathies to guide advances in treatment.
Association between Apgar scores of 7 to 9 and neonatal mortality and morbidity: population based cohort study of term infants in Sweden
Authors: Razaz Neda , Cnattingius Sven , Joseph KS 
Published: May 2019

Abstract

Objective
To investigate associations between Apgar scores of 7, 8, and 9 (versus 10) at 1, 5, and 10 minutes, and neonatal mortality and morbidity.

Design
Population based cohort study.

Setting
Sweden.

Participants
1 551 436 non-malformed live singleton infants, born at term (≥37 weeks’ gestation) between 1999 and 2016, with Apgar scores of ≥7 at 1, 5, and 10 minutes.

Exposures
Infants with Apgar scores of 7, 8, and 9 at 1, 5, and 10 minutes were compared with those with an Apgar score of 10 at 1, 5, and 10 minutes, respectively.

Main outcome measures
Neonatal mortality and morbidity, including neonatal infections, asphyxia related complications, respiratory distress, and neonatal hypoglycaemia. Adjusted odds ratios (aOR), adjusted rate differences (aRD), and 95% confidence intervals were estimated.

Results
Compared with infants with an Apgar score of 10, aORs for neonatal mortality, neonatal infections, asphyxia related complications, respiratory distress, and neonatal hypoglycaemia were higher among infants with lower Apgar scores, especially at 5 and 10 minutes. For example, the aORs for respiratory distress for an Apgar score of 9 versus 10 were 2.0 (95% confidence interval 1.9 to 2.1) at 1 minute, 5.2 (5.1 to 5.4) at 5 minutes, and 12.4 (12.0 to 12.9) at 10 minutes. Compared with an Apgar score of 10 at 10 minutes, the aRD for respiratory distress was 9.5% (95% confidence interval 9.2% to 9.9%) for an Apgar score of 9 at 10 minutes, and 41.9% (37.7% to 46.4%) for an Apgar score of 7 at 10 minutes. A reduction in Apgar score from 10 at 5 minutes to 9 at 10 minutes was also associated with higher odds of neonatal morbidity, compared with a stable Apgar score of 10 at 5 and 10 minutes.

Conclusions
In term non-malformed infants with Apgar scores within the normal range (7 to 10), risks of neonatal mortality and morbidity are higher among infants with lower Apgar score values, and also among those experiencing a reduction in score from 5 minutes to 10 minutes (compared with infants with stable Apgar scores of 10).
Phase 0–1 early palliative home care cancer treatment intervention study
Authors: Dhollander Naomi , Smets Tinne , De Vleminck Aline , Van Belle Simon , Deliens Luc , Pardon Koen 
Published: May 2019

ObjectivesRecent studies have shown that the early provision of palliative care (PC) integrated into oncology in the hospital has beneficial effects on the quality of life of people who are dying and their family caregivers. However, a model to integrate palliative home care (PHC) early in oncology care is lacking. Therefore, our aim is to develop the Early Palliative Home care Embedded in Cancer Treatment (EPHECT) intervention.MethodsWe conducted a phase 0–1 study according to the Medical Research Council framework. Phase 0 consisted of a literature search on existing models for early integrated PC, and focus groups with PHC teams to investigate experiences with being introduced earlier. In phase 1, we developed a complex intervention to support the early integration of PHC in oncology care, based on the results of phase 0. The intervention components were reviewed and refined by professional caregivers and stakeholders.ResultsPhase 0 resulted in components underpinning existing interventions. Based on this information, we developed an intervention in phase 1 consisting of: (1) information sessions for involved professionals, (2) general practitioner as coordinator of care, (3) regular and tailored home consultations by the PHC team, (4) a semistructured conversation guide to facilitate consultations, and (5) interprofessional and transmural collaboration.ConclusionTaking into account the experiences of the PHC teams with being involved earlier and the components underpinning successful interventions, the EPHECT intervention for the home setting was developed. The feasibility and acceptability of the intervention will be tested in a phase II study.
Comparison of Salt Intake in Children to that of their Parents
Authors: Cotter Jorge , Cotter Maria J. , Oliveira Pedro , Cunha Pedro , Torres Elisa , Polonia Jorge 
Published: May 2019

<b><i>Background:</i></b> High salt intake has been related to increased blood pressure and cardiovascular events. Few studies evaluated daily salt consumption in children. <b><i>Objective:</i></b> To compare urinary sodium (UNa) excretion in children to that of their parents using the gold standard of 24-h collections. <b><i>Methods:</i></b> We prospectively collected 633 urine samples, mean UNa = 133 ± 37 mmol/day (7.7 ± 2.1 g of salt) from 326 children aged 10–15 years and 94 urine samples, mean UNa = 136 ± 45 mmol/day (8.0 ± 2.6 g of salt), from 78 parents. Comparisons between sodium intake were made by analysis of variance. <b><i>Results:</i></b> We paired 24-h urine samples of 65 children, UNa = 134 ± 36 mmol/day, (7.9 ± 2.3 g of salt) to 75 corresponding parents, UNa = 136 ± 45 mmol/day (8.0 ± 2.6 g of salt). Within parents, 50 were mothers, UNa = 138 ± 49 mmol/day (8.1 ± 2.9 g of salt) and 25 were fathers, UNa = 116 ± 41 mmol/day (6.8 ± 2.4 g of salt). Sodium excretion did not differ between boys vs. girls and mothers vs. fathers. Salt intake of children was not different from that of mothers (<i>n</i> = 50; 7.9 ± 2.3 vs. 8.1 ± 2. 8 g/24 h, <i>p</i> = 0.515) but higher than that of fathers (<i>n</i> = 25; 8.0 ± 2.3 vs. 6.8 ± 2.4 g/24 h, <i>p</i> &#x3c; 0.05). Only 9.2% of children and 30.8% of the parents had a salt intake below 5 g/24 h. Around 60% of the children had a salt intake higher than their parents. Parental educational level was not associated with differences in salt consumption in children and parents. Overall, parents and children UNa excretion showed a moderate positive and significant correlation (<i>r</i> = 0.45, <i>p</i> = 0.001). <b><i>Conclusions:</i></b> In 91% of children aged 10–15 years, daily salt intake was higher than recommended. Also, children’s salt consumption was closer to that of their mothers than that of their fathers, ­possibly because of closeness in dietary habits with their mothers.
Antiphospholipid Antibodies: Cognitive and Motor Decline, Neuroimaging and Neuropathology
Authors: Arvanitakis Zoe , Capuano Ana W. , Brey Robin , Fleischman Debra A. , Arfanakis Konstantinos , Buchman Aron S. , Schneider Julie A. , Levine Steven R. , Bennett David A. 
Published: May 2019

<b><i>Background:</i></b> Few data are available on associations of antiphospholipid (aPL) antibodies with cognitive and motor decline in aging, and cerebrovascular disease on in vivo neuroimaging and postmortem neuropathology. <b><i>Methods:</i></b> This longitudinal, clinical-pathologic study (aPL antibodies, brain infarcts, and cognitive and motor decline in aging), was derived from 2 ongoing community-based cohort studies. A panel of 3 aPL antibodies was assayed in serum from 956 older individuals (mean age = 81.1 years; 72% women). Serum was also tested in a subset for markers of inflammation (C-reactive protein [CRP]) and blood-brain barrier breakdown (matrix metalloproteinases, MMPs). Annual clinical evaluations documented cognitive (17 neuropsychological tests) and motor function including parkinsonism. Cerebrovascular disease data were derived from in vivo neuroimaging and postmortem neuropathologic evaluations (699 individuals). We examined associations of aPL with cognitive and motor decline, other serum markers, neuroimaging, and neuropathology. <b><i>Results:</i></b> Of 956 individuals, 197 (20.6%) had aPL positivity, defined as positivity on any of the assays, at the time of first measurement. During a mean follow-up of 6.6 years (SD 4), overall aPL positivity was not associated with change in global cognition (estimate = –0.005, SE 0.011; <i>p</i> = 0.622) or parkinsonian signs (estimate = –0.003, SE 0.017; <i>p</i> = 0.860). aPL were not associated with serum CRP or MMPs (both <i>p</i> &#x3e; 0.268). aPL were not associated with in vivo brain magnetic resonance imaging white matter hyperintensities or infarcts (both <i>p</i> &#x3e; 0.376). Among those autopsied, aPL were not associated with pathologically confirmed brain infarcts, or cerebral atherosclerosis or arteriolosclerosis (all <i>p</i>≥ 0.447). <b><i>Conclusions:</i></b> In older individuals followed longitudinally, aPL do not relate to cognitive or motor decline, inflammation, or cerebrovascular disease on in vivo neuroimaging or postmortem neuropathology.
КІНЕТИЧНІ ВЛАСТИВОСТІ NO-СИНТАЗИ СПЕРМАТОЗОЇДІВ ІНФЕРТИЛЬНИХ ЧОЛОВІКІВ
Authors: Fafula R. V. , Iefremova U. P. , Оnufrovych O. K. , Vorobets N. M. , Vorobets Z. D. 
Published: May 2019

Вступ. Нітроген (ІІ) оксид (NO) є високореакційноздатною молекулою, що бере участь у регуляції практично всіх біохімічних процесів і фізіологічних функцій. Роль системи NO/NO-синтаза (NOS) сперматозоїдів при чоловічій неплідності широко вивчають з метою з’ясування регуляторних механізмів, що призводять до розвитку цієї патології. Раніше було встановлено, що в неплідних чоловіків з різними формами патоспермії відбувається перерозподіл активності в системі NO-синтаз із зсувом у бік Са2+-незалежної індуцибельної ізоформи, що свідчить про дисметаболічні зміни в системі синтезу NO, зокрема про його гіперпродукування. Однак достовірно невідомо, які біохімічні механізми зумовлюють порушення функціональної активності окремих ізоформ NOS.
Мета дослідження – вивчити кінетичні властивості окремих ізоформ NO-синтази сперматозоїдів фертильних та інфертильних чоловіків з різними формами патоспермії.
Методи дослідження. Дослідження проводили на сперматозоїдах чоловіків, які проходили первинне обстеження у зв’язку з неплідністю. У роботі використовували критерії ВООЗ (2010) для оцінки морфологічних характеристик сперматозоїдів. Активність NOS визначали високоспецифічним методом за утворенням L-цитруліну, в кольоровій реакції з антипірином. Кінетичні властивості NOS вивчали в стандартному середовищі інкубації, модифікованому за концентрацією субстрату. Уявні кінетичні параметри, що характеризують NOS-реакцію, розраховували в координатах Лайнуївера – Берка.
Результати й обговорення. Значення початкової максимальної активності cNOS у сперматозоїдах астенозооспермічних чоловіків в 1,5 раза (р<0,001) нижче щодо цієї величини у фертильних чоловіків з нормозооспермією. Водночас не відмічено статистично достовірної різниці у величині початкової максимальної швидкості ензиматичної реакції між нормо- та олігозооспермічними зразками. Значення уявної константи афенності cNOS до L-аргініну в сперматозоїдах інфертильних чоловіків в 1,6–2,7 раза перевищувало цей показник у сперматозоїдах чоловіків з нормозооспермією, що свідчило про зниження спорідненості ензиму до L-аргініну при патоспермії. Значення початкової максимальної швидкості NO-синтазної реакції в чоловіків з патоспермією було більшим від цього показника для cNOS в 1,7–2,3 раза.
Висновок. При олігозооспермії активність cNOS пригнічується за рахунок зростання афінності до субстрату реакції, а при астенозооспермії – в результаті як зниження спорідненості ензиму до субстрату, так і зменшення числа обертів ензиму.
ПОКАЗНИКИ ЕНЕРГЕТИЧНОГО ОБМІНУ В СЕРЦЕВІЙ ТКАНИНІ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИХ ТВАРИН ЗА УМОВ ВПЛИВУ КАДМІЙ ХЛОРИДУ
Authors: Kuras L. D. , Erstenyuk A. M. 
Published: May 2019

Вступ. Катіони кадмію можуть надходити в організм людини і тварин з їжею, питною водою й атмосферним повітрям. Їх дія полягає у пригніченні функціонального стану мітохондрій, що призводить до виснаження енергетичних ресурсів та порушення ряду життєво важливих процесів. Кадмій, проникаючи в клітини, взаємодіє з меркаптогрупами, пригнічує ензимні системи енергозабезпечення шляхом заміщення двовалентних металів, які входять до складу ензимів.
Мета дослідження – з’ясувати стан енергетичного обміну в серцевому м’язі експериментальних тварин (щурів) за умов впливу кадмій хлориду.
Методи дослідження. Інтоксикацію здійснювали шляхом внутрім’язового введення кадмій хлориду в дозі 1/10 LD50 протягом 10-ти днів. Тварин було поділено на 2 групи: 1-ша – інтактні; 2-га – експериментальні, яким вводили кадмій хлорид. Забір матеріалу проводили після декапітації під тіопенталовим наркозом на 1-шу, 14-ту, 28-му доби після завершення введення токсиканту. Показники енергетичного обміну визначали таким чином: активність АТФ-ази, лактатдегідрогенази – ензиматичним методом; концентрацію глюкози – глюкооксидазним методом; рівень піровиноградної, молочної, аденозинтрифосфорної (АТФ) кислот – спектрофотометрично; вміст макро- та мікроелементів (Cd, Zn, Cu, Mg) – за допомогою атомно-абсорбційного спектрофотометра.
Результати й обговорення. Отримані результати свідчать про посилене використання глюкози серцевим м’язом за анаеробним шляхом, оскільки спостерігали підвищення концентрації молочної кислоти. Це підтвердило літературні дані про розвиток гіпоксії за умов дії іонів кадмію. Водночас відмічено зниження рівня аденозинтрифосфорної кислоти, а також активності АТФ-ази у тканині серця. Встановлено збільшення вмісту магнію (активатора АТФ-ази) та цинку (активатора лактатдегідрогенази) в серці експериментальних тварин.
Висновок. Результати проведених досліджень вказують на порушення енергетичного забезпечення тканин серцевого м’яза за умов кадмієвої інтоксикації, що підтверджується активацією анаеробного окиснення глюкози, зниженням її рівня та вмісту аденозинтрифосфорної кислоти в міокарді.
ДИНАМІКА АКТИВНОСТІ ВІЛЬНОРАДИКАЛЬНИХ ПРОЦЕСІВ ЗА УМОВ КАНЦЕРОГЕНЕЗУ, ІНДУКОВАНОГО ДИМЕТИЛГІДРАЗИН ГІДРО ХЛОРИДОМ, І ПРИ ЗАСТОСУВАННІ РЕСВЕРАТРОЛУ
Authors: Rytsyk O. B. , Fira L. S. , Lykhatskyi P. H. 
Published: May 2019

Вступ. За даними ВООЗ, смертність від злоякісних новоутворень займає друге місце у світі після серцево-судинної патології. При цьому захворюваність зростає в усіх країнах, особливо у промислових регіонах та великих містах. Одним із симптомів тяжкого перебігу захворювання є активація процесів вільнорадикального окиснення в організмі, що зумовлює пошук нових ефективних методів, які можна запропонувати в загальні схеми лікування онкохворих.
Мета дослідження – оцінити активність пероксидного окиснення ліпідів та окисної модифікації протеїнів за умов раку товстої кишки, індукованого і при застосуванні ресвератролу.
Методи дослідження. Експеримент виконано на білих щурах-самцях, яким моделювали рак товстої кишки шляхом щотижневого підшкірного введення протягом 30 тижнів 1,2-диметилгідразин гідрохлориду в дозі 7,2 мг/кг маси тіла. Антиоксидант ресвератрол вводили щоденно інтрагастрально в дозі 20,0 мг/кг упродовж 7-ми місяців. Активність вільнорадикальних процесів оцінювали за вмістом ТБК-активних продуктів, нітрит-іонів та 2,4-динітрофенілгідразонів у сироватці крові й печінці експериментальних тварин.
Результати й обговорення. Після введення тваринам 1,2-диметилгідразин гідрохлориду спостерігали збільшення вмісту ТБК-активних продуктів, 2,4-динітрофенілгідразонів нейтрального та основного характеру, а також нітрит-іонів у всі терміни дослідження. На тлі щоденного застосування ресвератролу отримані результати вдвічі, а то й втричі були нижчими, ніж у групі щурів, яким вводили 1,2-диметилгідразин гідрохлорид.
Висновок. Одержані результати підтверджують антиоксидантні властивості ресвератролу, на які вказує зниження вмісту ТБК-активних продуктів та 2,4-динітрофенілгідразонів за умов індукованого раку товстої кишки. Це дасть змогу запропонувати його в загальні схеми лікування онкохворих.
RESCUE-AF in Patients Undergoing Atrial Fibrillation Ablation
Authors: Zhang Xi , Kuang Xiaohui , Gao Xiaolong , Xiang Hong , Wei Feiyu , Liu Tong , Wu Haiyan , Wang Gang , Zuo Zan , Wang Lilin , Ding Liqun , Zhang Jin , Shehata Michael , Wang Xunzhang , Yang Bing , Fan Jie 
Published: May 2019

Background:
Although contact force (CF)–sensing catheters improve procedural effectiveness and safety of atrial fibrillation ablation, recent reports documented a higher incidence of atrioesophageal fistula formation relative to ablation with non–CF-sensing catheters.The present study was to assess whether restricting CF to <20 g reduced risk for esophageal injury (EI) in patients with atrial fibrillation undergoing circumferential pulmonary vein isolation.

Methods:
This prospective, single-center, randomized study enrolled 89 consecutive patients (mean age, 57.2±11.3 years; 57.3% men) with atrial fibrillation (68.5% paroxysmal and 31.5% persistent). Computed tomography angiography, transesophageal echocardiography, and esophageal endoscopy were conducted before the procedure, and a repeat esophageal endoscopy was performed after the procedure. Patients were randomized to restricted-CF group (n=44) or non-CF group (n=45), with circumferential pulmonary vein isolation using a CF-sensing (CF restricted to <20 g) or non–CF-sensing catheter, respectively. The primary end point was rate of EI post ablation.

Results:

Baseline characteristics were evenly distributed between groups, without a case of preprocedural EI. With the same power setting, similar ablation time and average measured catheter tip temperature during posterior wall ablation just opposite to the esophagus in all patients in the restricted-CF group versus non-CF groups, there were no cases versus 9 (20%) cases of EI post ablation, respectively, with similar rate of freedom from atrial tachyarrhythmias at mean 31.3±6.5 months follow-up (68.2% versus 64.4%;
P
=0.3798).

Conclusions:
Risk for EI was minimized when CF was restricted to <20 g at the posterior left atrial wall, where the circumferential pulmonary vein isolation lesion set and the course of the esophagus overlapped in all subjects.

Clinical Trial Registration

URL:
http://chictr.org.cn
. Unique identifier: 17010815.
Revision of the Brazilian Species of Pseudaugochlora Michener 1954 (Hymenoptera: Halictidae: Augochlorini)
Authors: ALMEIDA EDUARDO A. B. 
Published: May 2019

The Brazilian species of the bee genus Pseudaugochlora are revised. Pseudaugochlora was erected by Michener to include species previously considered in Pseudaugochloropsis. Among the species previously known in the genus, only two — P. graminea (Fabricius 1804) and P. pandora (Smith 1853) — were known to occur in Brazil. In this study, five new species are described: P. erythrogaster, P. callaina, P. flammula, P. indistincta, and P. simulata, while P. graminea and P. pandora are re-described based on their types. An identification key for the seven Brazilian species of Pseudaugochlora and a revised diagnosis for the genus are provided.