bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Epigenomics and Single-Cell Sequencing Define a Developmental Hierarchy in Langerhans Cell Histiocytosis
Authors: Halbritter Florian , Farlik Matthias , Schwentner Raphaela , Jug Gunhild , Fortelny Nikolaus , Schnöller Thomas , Pisa Hanja , Schuster Linda C. , Reinprecht Andrea , Czech Thomas , Gojo Johannes , Holter Wolfgang , Minkov Milen , Bauer Wolfgang M. , Simonitsch-Klupp Ingrid , Bock Christoph , Hutter Caroline 
Published: July 2019

Abstract

Langerhans cell histiocytosis (LCH) is a rare neoplasm predominantly affecting children. It occupies a hybrid position between cancers and inflammatory diseases, which makes it an attractive model for studying cancer development. To explore the molecular mechanisms underlying the pathophysiology of LCH and its characteristic clinical heterogeneity, we investigated the transcriptomic and epigenomic diversity in primary LCH lesions. Using single-cell RNA sequencing, we identified multiple recurrent types of LCH cells within these biopsies, including putative LCH progenitor cells and several subsets of differentiated LCH cells. We confirmed the presence of proliferative LCH cells in all analyzed biopsies using IHC, and we defined an epigenomic and gene-regulatory basis of the different LCH-cell subsets by chromatin-accessibility profiling. In summary, our single-cell analysis of LCH uncovered an unexpected degree of cellular, transcriptomic, and epigenomic heterogeneity among LCH cells, indicative of complex developmental hierarchies in LCH lesions.

Significance:
This study sketches a molecular portrait of LCH lesions by combining single-cell transcriptomics with epigenome profiling. We uncovered extensive cellular heterogeneity, explained in part by an intrinsic developmental hierarchy of LCH cells. Our findings provide new insights and hypotheses for advancing LCH research and a starting point for personalizing therapy.
See related commentary by Gruber et al., p. 1343.
This article is highlighted in the In This Issue feature, p. 1325
THIAMINE DEFICIENCY IN EXTREMELY PREMATURE NEWBORNS
Authors: Ushakova H. O. , Brazaluk O. Z. , Yevstafieva O. Yu. 
Published: July 2019

Introduction. The critical state of extremely premature newborns is accompanied by significant oxidative stress, which leads to an increase in anaerobic metabolism; impaired oxygen utilization in mitochondrial oxidation may occur due to thiamine deficiency.
The aim of the study – to learn the thiamine status of extremely premature new-borns in the neonatal period follow-up.
Research Methods. The study involved 55 of premature newborns with birth weight less than 1000 g and 35 healthy full-term newborns. The indicated children’s blood tests were made in the first day of life and at the end of the neonatal period. The lactate and magnesium were determined by colorimetric method; the pyruvate content was determined enzymatically; the concentration of vitamin B1 was studied using a fluorimeter.
Results and Discussion. In the first days of life, all premature infants have a significantly lower level of thiamine in the blood than the normal one, with the low limit of the norm of mature infants, due to the greatest intensity of adaptive reactions and the redistribution of nutrients in fasting. The deficiency of thiamine of extremely premature infants is accompanied by hypomagnesemia. The defining factor of thiamine deficiency of premature infants is morphofunctional immaturity. Deficiency of thiamine of premature infants is correlated with hyperlactatemia throughout the neonatal period. The metabolic features of an organism of a newborn with an extremely low birth weight reflect hypoxic disturbances (increased lactate and pyruvate level, changes in their ratio), which indicates the activation of glycolysis. The highest level of pyruvate was observed in premature infants in the first day of life and significantly exceeded the reference values with subsequent decrease during the first month of life, but remained beyond the norm, resulting in the development of secondary acidosis and persistent decrease in aerobic metabolism. Thiamine deficiency contributes to the pathogenesis of suppression of the pyruvate-dehydrogenase complex, bypassing pyruvate towards lactate overproduction and the development of metabolic acidosis.
Conclusion. Deficiency of thiamine in premature newborns may lead to a deeper critical condition.
ДИНАМІКА ПОКАЗНИКІВ ОКИСНЮВАЛЬНОЇ МОДИФІКАЦІЇ БІЛКІВ ЗА УМОВ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО ПЕРИТОНІТУ НА ТЛІ ЦУКРОВОГО ДІАБЕТУ
Authors: Dzyubanovsky I. Ya. , Verveha B. M. , Pidruchna S. R. , Melnyk N. A. , Hudyma A. A. 
Published: July 2019

Вступ. Накопичення окиснених білків розглядають як один із факторів регуляції синтезу і розпаду білків, активації мультикаталітичних протеаз, які вибірково руйнують окиснені білки. Відомо, що цукровий діабет супроводжується порушенням усіх видів обміну речовин, тому доцільним було вивчення особливостей однієї з патогенетичних ланок гострого поширеного перитоніту, який виник на тлі цукрового діабету, – окиснювальної модифікації білків.
Мета дослідження – вивчити та оцінити стан окиснювальної модифікації білків в організмі піддослідних тварин при змодельованому гострому поширеному перитоніті на тлі цукрового діабету порівняно зі щурами з експериментальним гострим поширеним перитонітом.
Методи дослідження. У роботі використано 56 білих щурів. Цукровий діабет моделювали шляхом внутрішньочеревного введення стрептозотоцину фірми “Sigmal” з розрахунку 7 мг на 100 г маси щура, гострий поширений перитоніт – введення 0,5 мл 10 % профільтрованої калової суспензії в черевну порожнину піддослідних тварин. Визначали показники окиснювальної модифікації білків – концентрацію альдегідо- та кетопохідних нейтрального (ОМБ370) й основного (ОМБ430) характеру. Терміни спостереження – 1-ша, 3-тя, 7-ма доби від початку моделювання перитоніту. Для проведення досліджень використовували сироватку крові.
Результати й обговорення. При порівнянні показників окиснювальної модифікації білків між досліджуваними групами тварин було встановлено статистично значиме більш вагоме зростання рівня середньомолекулярних пептидів протягом усіх термінів експерименту. Зокрема, концентрація ОМБ370 та ОМБ430 у тварин основної групи на 1-шу добу з моменту початку експерименту була на 35,56 і 84,94 % вищою стосовно таких показників у щурів із гострим перитонітом (p>0,05). На 3-тю добу ця різниця становила 30,51 та 42,85 %, а на 7-му – 26,49 і 21,02 % відповідно (p<0,05). Це свідчить про підсилення токсичного впливу гострого поширеного перитоніту на тлі цукрового діабету в організмі піддослідних тварин.
Висновки. У тварин із гострим поширеним перитонітом спостерігають виражену активацію процесів вільнорадикального окиснення білків, що проявляється достовірним зростанням показників окиснювальної модифікації. Інтенсивність окиснювальної модифікації білків за умов комбінованої патології переважає інтенсивність стосовно ізольованої, що свідчить про потенціювання прооксидантної дії продуктів метаболізму при цукровому діабеті, й ускладнює перебіг гострого поширеного перитоніту.
ДОСЛІДЖЕННЯ СТЕРОЇДНИХ СПОЛУК ГОРЛЯНКИ ПОВЗУЧОЇ (AJUGA REPTANS L.) ТРАВИ
Authors: Maliuvanchuk S. V. , Grytsyk A. R. 
Published: July 2019

Вступ. На даний час актуальним є вивчення рослин, які широко розповсюджені не тільки в Україні, але й на всій земній кулі. До таких рослин належить горлянка повзуча. Відомо, що в народній медицині її застосовують при лікуванні запальних захворювань шлунково-кишкового тракту. Стероїди належать до класу біологічно активних сполук, що проявляють протизапальну дію. У літературних джерелах немає даних щодо вмісту стероїдів у горлянки повзучої траві. Тому перспективним є вивчення цієї групи сполук.
Мета дослідження – провести дослідження з ідентифікації і визначення кількісного та якісного вмісту стероїдних сполук у горлянки повзучої (Ajuga reptans L.) траві методом газової хроматографії/мас-спектрометрії.
Методи дослідження. Об’єктом дослідження була горлянки повзучої (Ajuga reptans L.) трава, заготовлена в період цвітіння у с. Гута Богородчанського району в 2017–2018 рр. Методом газової хромато-мас-спектрометрії досліджено вміст стероїдних сполук у горлянки повзучої траві. Дослідження проводили на хроматографі Agilent Technologies 6890 із мас-спектрометричним детектором 5973 з капілярною колонкою HP-5 ms (діаметром 0,25 мм, довжиною 30 м). Отримані дані фіксували за допомогою рисунків і таблиць.
Результати й обговоренння. Дані дослідження свідчать про наявність 54 речовин, з яких ідентифіковано 9 сполук: стигмастерол; прегна-5,17-дієн-3-ол; ергостерол; 3β-стеарилокси-ерс-12-ен; стигмаста-5,22-дієн-3-ол, ацетат; β-ситостерол; олеан-12-ен; 3β-метокси-5-холестен; сліди холестеролу. Встановлено, що найбільшу концентрацію має стигмастерол, вміст якого становить 1546,20 мг/кг сировини, або 44,28 % від усіх стероїдів цього дослідження. Виявлено значний вміст прегна-5,17-дієн-3-олу – 843,91 мг/кг, або 24,17 % від усіх стероїдів горлянки повзучої. Загальний вміст стероїдів у траві цієї рослини становить 3491,96 мг/кг.
Висновки. Методом газової хроматографії/мас-спектрометрії визначено якісний склад та кількісний вміст стероїдів у горлянки повзучої траві. Аналіз отриманих результатів показує, що стероїдний комплекс трави рослини представлений 54 стероїдами, 9 з яких було ідентифіковано та встановлено їх кількісний вміст. Ці дані буде враховано під час подальшого одержання фітозасобів на основі горлянки повзучої трави, а також як параметри стандартизації сировини.
ЗМІНИ АКТИВНОСТІ ПРООКСИДАНТНО-АНТИОКСИДАНТНОЇ СИСТЕМИ В РАННІЙ ПЕРІОД РОЗВИТКУ ПОЛІТРАВМИ ТА КОРЕКЦІЯ ПЕНТОКСИФІЛІНОМ
Authors: Kulianda O. O. 
Published: July 2019

Вступ. Травма є однією з причин виникнення оксидативного стресу. Мембраностабілізувальні, протекторні, антикальцієві, антиангінальні та антиагрегантні властивості ксантинів, зокрема пентоксифіліну, поряд з іншими притаманними їм фармакодинамічними ефектами, здатні попереджувати формування незворотних патологічних змін у різних органах і тканинах. Мета дослідження – визначити особливості змін активності прооксидантно-анти­окси­дантної системи в ранній період розвитку політравми та ефектив­ність застосування при цьому пентоксифіліну. Методи дослідження. Досліди проведено на білих безпородних статевозрілих щурах-самцях. У плазмі крові й тканині печінки визначали вміст малонового діаль­дегіду та гідропероксидів ліпідів, у печінці та плазмі крові – ступінь активності ката­лази і вміст церулоплазміну. З метою корекції застосовували пентоксифілін. Препарат вво­ди­ли внутрішньочеревно один раз на добу у вигляді 2 % водного розчину в дозі 25 мг/кг упродовж 7-ми днів. Результати й обговорення. Застосування пентоксифіліну в експериментальних тварин з моделлю політравми призвело до зниження концентрації гідропероксидів ліпідів та малонового діальдегіду в плазмі крові вже з 1-ї доби дослідження. Введення препарату спричинило достовірне зменшення вмісту гідропероксидів ліпідів та малонового діальдегіду в печінці тварин протягом усього періоду спостереження. Статис­тично значуще зниження активності каталази у плазмі крові відзначали на 1-шу і 3-тю доби експерименту. Підвищення її у тканині печінки спостерігали з 3-ї доби дослідження. Статистично значущого впливу на рівень церулоплазміну в печінці та плазмі крові після введення пентоксифіліну не виявлено. Висновок. За умов експериментальної політравми і введення щурам пентоксифіліну у вигляді 2 % водного розчину в дозі 25 мг/кг протягом 7-ми днів спостерігали зниження активності прооксидантної системи та достовірне підвищення активності каталази в паренхімі печінки.
СВІТЛІЙ ПАМ’ЯТІ ВИДАТНОГО ВЧЕНОГО ЮРІЯ ІВАНОВИЧА ГУБСЬКОГО
Authors: Kolektyv Tvorchyy 
Published: July 2019

З глибоким сумом сповіщаємо, що 18 травня 2019 р. після тяжкої хвороби на 74-му році пішов з життя Юрій Іванович Губський – доктор медичних наук, професор, член-кореспондент НАМН України, заслужений діяч науки і техніки України, завідувач кафедри паліативної та хоспісної медицини Національної медичної академії післядипломної освіти імені П. Л. Шупика, начальник науково-координаційного управління Президії НАМН України, завідувач відділу біохімічної фармакології Інституту фармакології та токсикології НАМН України. Перестало битися серце видатного вченого, прекрасного педагога, доброї та чуйної людини, вірного друга і хорошого товариша. Усі, хто працював і знав Юрія Івановича, залишать про нього найкращі та світлі спогади
Formation and Resolution of Pial Microvascular Thrombosis in a Mouse Model of Thrombotic Thrombocytopenic Purpura
Authors: Adili Reheman , Holinstat Michael 
Published: July 2019

Objective:
Microvascular thrombosis is the hallmark pathology of thrombotic thrombocytopenic purpura (TTP), a rare life-threatening disease. Neurological dysfunction is present in over 90% of patients with TTP, and TTP can cause long-lasting neurological damage or death. However, the pathophysiology of microvascular thrombosis in the brain is not well studied to date. Here, we investigate the formation and resolution of thrombosis in pial microvessels.

Approach and Results:

Using a cranial intravital microscopy in well-established mouse models of congenital TTP induced by infusion of recombinant VWF (von Willebrand factor), we found that soluble VWF, at high concentration, adheres to the endothelium of the vessel wall, self-associates, and initiates platelet adhesion resulting in the formation of pial microvascular thrombosis in ADAMTS13
−/−
(a disintegrin and metalloproteinase with a thrombospondin type 1 motif, member 13) mice. Importantly, VWF-mediated pial microvascular thrombosis occurred without vascular injury to the brain, and thrombi consisted of resting platelets adhered onto ultra-large VWF without fibrin in the brain in rVWF (recombinant VWF) challenged ADAMTS13
−/−
mice. Prophylactic treatment with recombinant ADAMTS13 (BAX930) effectively prevented the onset of the VWF-mediated microvascular thrombosis and therapeutic treatment with BAX930 acutely resolved the preexisting or growing thrombi in the brain of ADAMTS13
−/−
mice after rVWF challenge. The absence of platelet activation and fibrin formation within VWF-mediated thrombi and efficacy of BAX930 was confirmed with an endothelial-driven VWF-mediated microvascular thrombosis model in mice.

Conclusions:
Our results provide important insight into the initiation and development of microvascular thrombi in mouse models that mimics TTP and indicate that rADAMTS13 could be an effective interventional therapy for microvascular thrombosis, the hallmark pathology in TTP.
Cost-Effectiveness of Computed Tomography Angiography in Management of Tiny Unruptured Intracranial Aneurysms in the United States
Authors: Wu Xiao , Matouk Charles C. , Mangla Rajiv , Forman Howard P. , Gandhi Dheeraj , Sanelli Pina , Malhotra Ajay 
Published: July 2019

Background and Purpose—
Our study aims to evaluate the cost-effectiveness of computed tomography angiography (CTA) for surveillance of tiny unruptured intracranial aneurysms and the impact of CTA radiation-induced brain tumor on the overall effectiveness of CTA.

Methods—
A Markov decision model was constructed from a societal perspective starting with patients 30-, 40-, or 50-year-old, with incidental detection of unruptured intracranial aneurysm ≤3 mm and no prior history of subarachnoid hemorrhage. Five different management strategies were assessed (1) annual CTA surveillance, (2) biennial CTA, (3) CTA follow-up every 5 years, (4) coiling and subsequent magnetic resonance imaging follow-up, and (5) annual CTA surveillance for the first 2 years, followed by every 5-year CTA follow-up. Probabilistic, 1-way, and 2-way sensitivity analyses were performed.

Results—
The base case calculation shows every 5-year CTA follow-up to be the most cost-effective strategy, and the conclusion remains robust in probabilistic sensitivity analysis. It remains the dominant strategy when the annual rupture risk of nongrowing unruptured intracranial aneurysms is smaller than 2.66% or the rupture risk in growing aneurysms is <57.4%. The radiation-induced brain cancer risk is relatively low, and sensitivity analysis shows that the radiation-induced cancer risk does not influence the conclusions unless the risk exceeds 663-fold of the base case values.

Conclusions—
Given the current literature, every 5-year CTA imaging follow-up is the cost-effective strategy in patients with aneurysms ≤3 mm, resulting in better health outcomes and lower healthcare spending. Patients with aneurysms at high risk of rupture might need more aggressive management.
Observations on paratypes of Amplimerlinius Siddiqi, 1976 species confirm the transference of A. clavicaudatus (Choi & Geraert, 1975) Siddiqi, 1976 to Paramerlinius Sturhan, 2012
Authors: Ghaderi Reza 
Published: July 2019

Summary
Morphological observations were made on paratypes and populations of 11 species of Amplimerlinius, including A. amplus, A. clavicaudatus, A. globigerus, A. icarus, A. intermedius, A. macrurus, A. magnistylus, A. nectolineatus, A. paraglobigerus, A. siddiqii, and A. uramanatiensis, deposited in various international nematode collections. Results showed that A. clavicaudatus differs from other Amplimerlinius species by having four lateral incisures at the deirid level, the tail terminus has a refractive inner cuticle layer, and there is a less thickened hyaline region at the tail terminus. As the latter species shares its main morphological characteristics with Paramerlinius, it is proposed herein to transfer this species to Paramerlinius as P. clavicaudatus n. comb. (= A. clavicaudatus).
Islands Awash Amidst Rising Seas: Sea Level Rise and Insular Status under the Law of the Sea
Authors: Schofield Clive , Freestone David 
Published: July 2019

Abstract
This article considers the potential impacts of sea level rise on maritime zones with particular reference to impacts on islands. It considers the sea level rise predictions of the Intergovernmental Panel on Climate Change; it outlines the existing legal framework for coastal baselines and insular features established by the 1982 Law of the Sea Convention. It highlights the work of the International Law Association Committee on International Law and Sea Level Rise, which in its 2018 report had identified the development of a body of State practice among the States and Territories of the South Pacific regarding the maintenance of existing maritime zone claims in the face of sea level rise. That practice is considered, together with the implications of the 2016 Tribunal Award on the South China Sea case on maritime zone claims based on islands.
Breast compression parameters among women screened with standard digital mammography and digital breast tomosynthesis in a randomized controlled trial
Authors: Waade Gunvor Gipling , Holen Åsne , Sebuødegård Sofie , Aase Hildegunn , Pedersen Kristin , Hanestad Berit , Hofvind Solveig 
Published: July 2019

BackgroundNo evidence-based guidelines regarding optimal breast compression in mammography exist, neither for standard digital mammography nor for digital breast tomosynthesis.PurposeTo compare breast compression parameters and mean glandular dose in a randomized controlled trial with digital mammography versus digital breast tomosynthesis.Material and MethodsWe used information from 21,729 women aged 50–69 years, who participated in the To-Be trial, as part of BreastScreen Norway, 2016–2017. Information was obtained from the DICOM header and by assessing the images in an automated software for density estimation (VolparaDensity). Using linear regression, we investigated the effect of screening technique on breast compression parameters; compression force (N), compression pressure (kPa), and compressed breast thickness (mm), and mean glandular dose (mGy), by view (craniocaudal [CC] and mediolateral oblique [MLO]). We adjusted for age, breast volume and fibroglandular volume.ResultsA total of 11,056 (50.9%) women were screened with digital mammography and 10,673 (49.1%) with digital breast tomosynthesis. Adjusted regression analysis showed that women undergoing digital mammography received higher compression forces than women undergoing digital breast tomosynthesis (CC: –4.7 N; MLO: –1.1 N, P < 0.001 for both), higher compression pressure (CC: –1.0 k Pa; MLO: –0.1 kPa, P < 0.001 for both), and higher values of compressed breast thickness in the MLO view (–0.3 mm, P = 0.02). The women undergoing digital mammography received a lower mean glandular dose than women undergoing digital breast tomosynthesis ([+]0.06 mGy, P < 0.001).ConclusionWomen undergoing digital breast tomosynthesis received lower compression force, compression pressure, and compressed breast thickness in MLO view, compared to women undergoing digital mammography. Further studies should investigate the impact of breast compression on image quality, screening outcome, and radiation dose for digital mammography and digital breast tomosynthesis in order to establish evidence-based guidelines for breast compression.
Il cibo per la vita
Authors: Mariani David , Capitanini Alessandro 
Published: July 2019

We are what we eat Our physical and mental well-being are directly linked to what we eat and drink. The nutritional content of what we eat determines the composition of our cell membranes, bone marrow, blood, hormones, tissues, organs, skin, and hair. Lifestyle and nutrition of the humankind has undergone substantial changes during the last century. Additives and processed food have become the basis of our nutrition. Ingredients such as salt, sugar and fat are sometimes added to processed foods to make their flavour more appealing and to extend their shelf life. When the processed food industry discovered that these ingredients could be formulated to produce a state of satiety, pleasure, and sensory hedonia in those who consumed them, it extended their use to the “bliss point”, the point where the levels of saltiness, sweetness, and richness were perceived by the consumer as just right. Such modified foods can dysregulate the brain’s food reward system by increasing dopamine production, thus making the foods addictive. It is not easy to avoid these foods: the only way is to eat mainly fresh or only lightly processed foods (such as canned tomatoes and frozen vegetables). It is helpful to know which foods are healthy and what you can do to ensure you eat the healthiest diet you can. Combining a variety of foods, eating regular meals, including wholegrains, fibres, fruit, vegetables and “healthy fats”, and limiting the amount of sugar, salt and fat you eat are all recommended for good nutrition.