bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Higher‐level molecular phylogeny of jumping plant lice (Hemiptera: Sternorrhyncha: Psylloidea)
Authors: Cho Geonho , Malenovský Igor , Lee Seunghwan 
Published: February 2019

AbstractJumping plant lice (Hemiptera: Psylloidea) are known for a few deleterious pest species worldwide, yet the phylogeny of the group has been poorly understood until very recently. Here, we reconstruct the higher‐level phylogeny for the superfamily Psylloidea based on multilocus DNA sequences, three mitochondrial (COI‐tRNAleu‐COII, 12S, 16S) and five nuclear (18S, 28S D2, 28S D3, 28S D6–7a, 28S D9–10) gene fragments, using maximum likelihood and Bayesian inference phylogenetic frameworks. Our results are largely congruent with the recent phylogenomic study and partly support prior classification of Psylloidea based mainly on morphology, with the following major exceptions: the family Calophyidae is revealed as polyphyletic, Aphalaridae as paraphyletic with respect to most other taxa of Psylloidea, and Liviidae as paraphyletic with respect to Calophyinae, Psyllidae and Triozidae. Our phylogenetic hypothesis identifies Phacopteronidae and the genus Cecidopsylla Kieffer as the very basal taxa within extant Psylloidea. Sister‐group relationships of Rhinocolinae with Togepsyllinae and of Pachypsyllinae with Homotomidae are also suggested. We present specific discussions for each group of interest recovered in our phylogenetic analysis. One nomenclatorial change is proposed: Spanioneura longicauda (Konovalova) comb.n., from Psylla Geoffroy.
Reliabilism, the Generality Problem, and the Basing Relation
Authors: Demircioglu Erhan 
Published: February 2019

AbstractIn “A Well‐Founded Solution to the Generality Problem”, Comesaña argues, inter alia, for three main claims. One is what I call the unavoidability claim: Any adequate epistemological theory needs to appeal, either implicitly or explicitly, to the notion of a belief's being based on certain evidence. Another is what I call the legitimacy claim: It is perfectly legitimate to appeal to the basing relation in solving a problem for an epistemological theory. According to Comesaña, the legitimacy claim follows straightforwardly from the unavoidability claim. The third is what I call the basing solution claim: An appeal to the notion of basing relation is all we need to solve the generality problem for (process) reliabilism. In this article, I argue that the unavoidability claim and the basing solution claim are false and that the legitimacy claim might be true only in a qualified sense.
OsMYB108 loss‐of‐function enriches p‐coumaroylated and tricin lignin units in rice cell walls
Authors: Miyamoto Takuji , Takada Rie , Tobimatsu Yuki , Takeda Yuri , Suzuki Shiro , Yamamura Masaomi , Osakabe Keishi , Osakabe Yuriko , Sakamoto Masahiro , Umezawa Toshiaki 
Published: February 2019

SummaryBreeding approaches to enrich lignins in biomass could be beneficial to improving the biorefinery process because lignins increase biomass heating value and represent a potent source of valuable aromatic chemicals. However, despite the fact that grasses are promising lignocellulose feedstocks, limited information is yet available for molecular‐breeding approaches to upregulate lignin biosynthesis in grass species. In this study, we generated lignin‐enriched transgenic rice (Oryza sativa), a model grass species, via targeted mutagenesis of the transcriptional repressor OsMYB108 using CRISPR/Cas9‐mediated genome editing. The OsMYB108‐knockout rice mutants displayed increased expressions of lignin biosynthetic genes and enhanced lignin deposition in culm cell walls. Chemical and two‐dimensional nuclear magnetic resonance (NMR) analyses revealed that the mutant cell walls were preferentially enriched in γ‐p‐coumaroylated and tricin lignin units, both of which are typical and unique components in grass lignins. NMR analysis also showed that the relative abundances of major lignin linkage types were altered in the OsMYB108 mutants.
Targeting IL-17 attenuates hypoxia-induced pulmonary hypertension through downregulation of β-catenin
Authors: Wang Lei , Liu Jie , Wang Wang , Qi Xianmei , Wang Ying , Tian Bo , Dai Huaping , Wang Jing , Ning Wen , Yang Ting , Wang Chen 
Published: February 2019

BackgroundThe role of interleukin 17 (IL-17) in hypoxic pulmonary hypertension (HPH) remains unclear. This study is designed to explore whether IL-17 is a potential target for HPH treatment.MethodsClinic samples from the lung tissue and serum were obtained from qualified patients. Western blotting, immunohistochemistry and/or ELISA were used to measure the expression of relevant proteins. HPH models were established in C57BL/6 wild-type (WT) andIL-17−/−mice and were treated with exogenous recombinant mouse IL-17 (rmIL-17) or an IL-17 neutralising antibody. Assays for cell proliferation, angiogenesis and adhesion were employed to analyse the behaviours of human pulmonary arterial endothelial cells (HPAECs). A non-contact Transwell coculture model was used to evaluate intercellular interactions.ResultsExpression of IL-17 was increased in lung tissue of both patients with bronchiectasis/COPD-associated PH and HPH mouse model. Compared with WT mice,IL-17−/−mice had attenuated HPH, whereas administration of rmIL-17 aggravated HPH. In vitro, recombinant human IL-17 (rhIL-17) promoted proliferation, angiogenesis and adhesion in HPAECs through upregulation of Wnt3a/β-catenin/CyclinD1 pathway, and siRNA-mediated knockdown of β-catenin almost completely reversed this IL-17-mediated phenomena. IL-17 promoted the proliferation but not the migration of human pulmonary arterial smooth muscle cells (HPASMCs) cocultured with HPAECs under both normoxia and hypoxia, but IL-17 had no direct effect on proliferation and migration of HPASMCs. Blockade of IL-17 with a neutralising antibody attenuated HPH in WT mice.ConclusionsIL-17 contributes to the pathogenesis of HPH through upregulation of β-catenin expression. Targeting IL-17 might provide potential benefits for alternative therapeutic strategies for HPH.
Study of pion kaon and proton in proton–carbon interactions at 158 GeV/c using hadron production models
Authors: Ali Y. , Ullah S. , Khattak S. A. , Ajaz M. 
Published: February 2019

In this work, we investigate the production of [Formula: see text], [Formula: see text] mesons, protons and antiprotons, by exploiting the theoretical hadron production models: EPOS 1.99, EPOS-LHC and QGSJETII-04, using proton–carbon collisions at a potential laboratory momentum of 158 GeV/c. Laboratory momentum-dependent double differential yields of these particles are studied where it is produced at a polar angle ranging from 0 mrad to 420 mrad for [Formula: see text] mesons while for [Formula: see text] mesons, protons and antiprotons, the angle ranges from 0 mrad to 360 mrad. The QGSJET predicts high yields of the [Formula: see text] mesons for a polar angle ranging from 0 mrad to 20 mrad at the peak of the distribution while beyond 20 mrad, the high yield is demonstrated by EPOS-LHC. In the case of [Formula: see text] mesons and antiprotons, the QGSJETII-04 gives higher yield at the peak of the distribution in all the cases, whereas the EPOS-1.99 and EPOS-LHC produce similar results. In most of the cases at high momentum of the hadrons, the trios are in very good agreement with each other.
Structural symmetry breaking induced polarization sensitivity enhancement: Used for THz tri-band mechanical tunability
Authors: Rong Qi , Hu Fangrong , Li Yuanyuan , Yin Shan , Jiang Mingzhu , Li Tong , Li Dongxia , Wang Yue’e 
Published: February 2019

A symmetry broken hexagram metamaterial (SBHM) is presented to enhance the polarization sensitivity, and thus realize mechanically controlling the transmissions of tri-band in terahertz (THz) region. This SBHM has different electromagnetic response for rotating clockwise and anticlockwise, respectively. When incident THz wave is polarized in the direction of [Formula: see text], the SBHM has three stopbands with central frequencies at 0.36 THz, 0.52 THz and 0.75 THz, respectively. When the SBHM rotates clockwise [Formula: see text], the transmission of 0.52 THz increases from 0.17 to 0.85, and its modulation depth reaches 68%. On the contrary, when it rotates anticlockwise [Formula: see text], the transmissions of the other two bands can be modulated simultaneously, and their modulation depth are 78% and 40%, respectively. The physical mechanism for the tunability is investigated using finite-integration time-domain (FITD) method. The results indicated that the tri-band tunability in the SBHM is due to the mode transfer and polarization sensitivity enhancement which is induced by near field coupling. This novel design proves a new way for modulation, selection and switching of the THz wave at multiband.
MULTIPLE REPRESENTATIONS OF REAL NUMBERS ON SELF-SIMILAR SETS WITH OVERLAPS
Authors: JIANG KAN , REN XIAOMIN , ZHU JIALI , TIAN LI 
Published: February 2019

Let [Formula: see text] be the attractor of the following iterated function system (IFS) [Formula: see text] where [Formula: see text] and [Formula: see text] is the convex hull of [Formula: see text]. The main results of this paper are as follows: [Formula: see text] if and only if [Formula: see text] where [Formula: see text]. If [Formula: see text], then [Formula: see text]As a consequence, we prove that the following conditions are equivalent:(1) For any [Formula: see text], there are some [Formula: see text] such that [Formula: see text].(2) For any [Formula: see text], there are some [Formula: see text] such that [Formula: see text](3) [Formula: see text].
Remarks on PBW bases of Ringel–Hall algebras of cyclic quivers
Authors: Zhao Zhonghua 
Published: February 2019

In this paper, we give a recursive formula for the interesting PBW basis [Formula: see text] of composition subalgebras [Formula: see text] of Ringel–Hall algebras [Formula: see text] of cyclic quivers after [Generic extensions and canonical bases for cyclic quivers, Canad. J. Math. 59(6) (2007) 1260–1283], and another construction of canonical bases of [Formula: see text] from the monomial bases [Formula: see text] following [Multiplication formulas and canonical basis for quantum affine, [Formula: see text], Canad. J. Math. 70(4) (2018) 773–803]. As an application, we will determine all the canonical basis elements of [Formula: see text] associated with modules of Loewy length [Formula: see text]. Finally, we will discuss the canonical bases between Ringel–Hall algebras and affine quantum Schur algebras.
Prevalence and Cellular Distribution of Novel Immune Checkpoint Targets Across Longitudinal Specimens in Treatment-naïve Melanoma Patients: Implications for Clinical Trials
Authors: Edwards Jarem , Tasker Annie , Pires da Silva Inês , Quek Camelia , Batten Marcel , Ferguson Angela , Allen Ruth , Allanson Benjamin , Saw Robyn P.M. , Thompson John F. , Menzies Alexander M. , Palendira Umaimainthan , Wilmott James S. , Long Georgina V. , Scolyer Richard A. 
Published: February 2019

Abstract

Purpose:
Immunotherapies targeting costimulating and coinhibitory checkpoint receptors beyond PD-1 and CTLA-4 have entered clinical trials. Little is known about the relative abundance, coexpression, and immune cells enriched for each specific drug target, limiting understanding of the biological basis of potential treatment outcomes and development of predictive biomarkers for personalized immunotherapy. We sought to assess the abundance of checkpoint receptors during melanoma disease progression and identify immune cells enriched for them.
Experimental Design: Multiplex immunofluorescence staining for immune checkpoint receptors (ICOS, GITR, OX40, PD-1, TIM-3, VISTA) was performed on 96 melanoma biopsies from 41 treatment-naïve patients, including patient-matched primary tumors, nodal metastases, and distant metastases. Mass cytometry was conducted on tumor dissociates from 18 treatment-naïve melanoma metastases to explore immune subsets enriched for checkpoint receptors.

Results:
A small subset of tumor-infiltrating leukocytes expressed checkpoint receptors at any stage of melanoma disease. GITR and OX40 were the least abundant checkpoint receptors, with &lt;1% of intratumoral T cells expressing either marker. ICOS, PD-1, TIM-3, and VISTA were most abundant, with TIM-3 and VISTA mostly expressed on non-T cells, and TIM-3 enriched on dendritic cells. Tumor-resident T cells (CD69+/CD103+/CD8+) were enriched for TIGIT (&gt;70%) and other coinhibitory but not costimulatory receptors. The proportion of GITR+ T cells decreased from primary melanoma (&gt;5%) to lymph node (&lt;1%, P = 0.04) and distant metastases (&lt;1%, P = 0.0005).

Conclusions:
This study provides the first comprehensive assessment of immune checkpoint receptor expression in any cancer and provides important data for rational selection of targets for trials and predictive biomarker development.
СУЧАСНІ ПРИНЦИПИ КАРДІОРЕАБІЛІТАЦІЇ ПАЦІЄНТІВ ПІСЛЯ ГОСТРОГО КОРОНАРНОГО СИНДРОМУ (ОГЛЯД ЛІТЕРАТУРИ ТА ВЛАСНІ ДОСЛІДЖЕННЯ)
Authors: Shved M. I. , Tsuglevych L. V. , Levytska L. V. 
Published: February 2019

Гострий інфаркт міокарда (ІМ) на сьогодні залишається однією з головних причин смертності та інвалідизації. Упровадження ефективних кардіореабілітаційних програм для пацієнтів, які перенесли гострі форми ішемічної хвороби серця (ІХС), є важливим засобом поліпшення якості та тривалості життя. У більшості рекомендацій кардіореабілітація має І клас А рівень доказовості. План реабілітації повинен бути індивідуальним і базуватися на попередньо проведеній стратифікації ризику, визначенні рівня функціональної здатності й конкретних потребах хворого. На сьогодні, крім традиційної моделі кардіореабілітації, що включає 4 етапи, запропоновано альтернативні моделі з використанням персоніфікованої телемедицини, сфокусованої на індивідуальному профілі факторів ризику, а також спільнотних та домашніх програмах, які враховують можливість вибору для пацієнтів відповідно до їхніх потреб.
Мета дослідження – підвищити ефективність реабілітації хворих на гострий інфаркт міокарда, яким проведено перкутанну балонну ангіопластику та стентування коронарної артерії з приводу гострого коронарного синдрому шляхом упровадження індивідуалізованої адаптованої програми кардіореабілітації на ранньому амбулаторному етапі.
Метаріали і методи. Обстежено 92 хворих на інфаркт міокарда, 58 з яких у ранньому післяінфарктному періоді проведено курс оригінальної індивідуалізованої адаптованої програми кардіореабілітації протягом 3-х місяців, і 34 пацієнтам контрольної групи, яких зіставили за віком, статтю та клінічними проявами інфаркту міокарда, проведено стандартну програму реабілітації. Оцінку ефективності обох програм кардіореабілітації виконували шляхом зіставлення редукції клінічних проявів інфаркту міокарда, відновлення параметрів систоло-діастолічної функції серця, ступеня толерантності до фізичних навантажень та оцінки якості життя пацієнтів.
Результати досліджень та їх обговорення. Використання індивідуально адаптованої програми реабілітації в післяінфарктному періоді у хворих із ГКС, яку ми запропонували, і провели перкутанну балонну ангіопластику та стентування коронарної артерії, сприяє більш швидкій та ефективнішій ліквідації клінічних проявів серцевої недостатності та порушень систоло-діастолічної функції лівого шлуночка. Одночасно у цих пацієнтів суттєво підвищується толерантність до фізичних навантажень, що супроводжувалось поліпшенням самопочуття і комплаєнсу до лікувальних рекомендацій та свідчило про підвищення якості життя.
Висновки. Застосування оригінальної індивідуально адаптованої програми кардіореабілітації на ранньому амбулаторному етапі дозволяє знизити ознаки систоло-діастолічної дисфункції серця і суттєво підвищити толерантність пацієнтів до фізичних навантажень, що підвищує якість їх життя.
ОСОБЛИВОСТІ ВІДНОВЛЕННЯ ТКАНИННИХ СТРУКТУР У ПЕРІОД ДО 90 ДІБ У МІЖКИШКОВИХ АНАСТОМОЗАХ, СТВОРЕНИХ ІЗ ЗАСТОСУВАННЯМ ТЕХНОЛОГІЇ ЕЛЕКТРОЗВАРЮВАННЯ ЖИВИХ ТКАНИН
Authors: Podpriatov S. S. , Podpryatov S. E. , Gichka S. G. , Hetman V. G. , Makarov A. V. , Marinsky G. S. , Petrenko O. F. , Chernets O. V. , Tkachenko V. A. , Tarnavsky D. V. 
Published: February 2019

Наявність гнійно-некротичного запалення під швами в міжкишковому анастомозі визначає загоєння грубим рубцем, що заміщує тканинну структуру, на тлі інкапсуляції та відторгнення шовного матеріалу.
Мета дослідження – вивчити особливості відновлення тканинних структур у ділянці міжкишкового анастомозу, створеного із застосуванням технології електрозварювання живих тканин у період репарації і формування рубця.
Матеріали і методи. Досліджували зміни в міжкишковому анастомозі через 4; 7; 21; 45 та 90 діб після його створення з погляду відновлення структури тканин та стінки кишки. Циркулярний електрозварний тонко-тонкокишковий анастомоз наклали 18 свиням у хронічному експерименті. Використовували електрозварювальні апарати ЕК-300М1 і Патонмед ЕКВЗ-300 та прототипи циркулярних електрозварювальних інструментів. Базове забарвлення препаратів анастомозу здійснювали за гематоксиліном та еозином або за Ван-Гізон.
Результати досліджень та їх обговорення. Через 7 діб міцність електрозварного анастомозу на розрив перевищила 220 мм рт. ст. З’явилися ознаки відновлення тканинних структур: симетричне зближення меж візуально незмінених ділянок кишки, порівняно з 4-ю добою, на тлі орієнтації та формування жмутків різноспрямованих колагенових волокон. Сформовано молоду сполучну тканину з сіткою артеріол. Через 21 добу ознак запалення не було. Волокниста сполучна тканина мереживно охоплює тканинні структури і проникає на 5 мм вглибину симетрично з’єднаних країв кишки. Функціонують судини різного типу. Через 45 діб наявна колагенізація уздовж усіх мембран і оболонок. Судини з’єднаних ділянок забарвлюються крізь лінію анастомозу. Через 90 діб тенденції до злиття у суцільний рубець немає, складки слизової відновлені, а лінія з’єднання ледь виразна за зміною орієнтації волокон.
Висновки. Каркасна безперервність оболонок кишечника, що відновлюється на місці створення електрозварного анастомозу, є передумовою багатого наскрізного кровопостачання та симетричного відновлення тканинної структури стінки кишки вже через 7 діб. Відсутність сторонніх тіл і мікроорганізмів у структурі електрозварного анастомозу зумовлює зникнення запалення через 21 добу, що також є складовою формування мережевної ніжної, а не заміщувальної структури з’єднання сполучної тканини в ньому.
ОСОБЛИВОСТІ ЗМІН АНТИОКСИДАНТНОЇ СИСТЕМИ В ДИНАМІЦІ ІММОБІЛІЗАЦІЙНОГО СТРЕСУ НА ТЛІ ГІПОТИРЕОЗУ
Authors: Lyubovych O. E. , Klishch I. M. 
Published: February 2019

У патогенезі багатьох патологічних станів важливе місце посідають порушення антиоксидантної системи. При відсутності належного контролю за активністю процесів вільнорадикального окиснення розвивається ряд патологічних станів, що супроводжуються виникненням деструктивних, запальних та імунних реакцій. Ряд дослідників встановив захисну дію йодовмісних тиреоїдних гормонів при стресі, що реалізуються в результаті їх взаємодії із клітинним геномом, який призводить до стимуляції локальних стрес-лімітуючих систем.
Мета дослідження – вивчити особливості змін показників ферментної і неферментної ланок функціонування антиоксидантної системи за умов іммобілізаційного стресу на тлі зниження рівня йодовмісних гормонів щитоподібної залози.
Матеріали і методи. Гіпотиреоз моделювали щоденним введенням per os тиреостатика “Мерказоліл” (“Здоров’я”, Україна) у дозі 25 мг/кг протягом 21-ї доби. Гострий іммобілізаційний стрес моделювали шляхом прив’язування дослідних щурів у положенні на спині за 4 кінцівки без обмеження рухомості голови на 3 год. Для дослідження концентрації йодовмісних гормонів щитоподібної залози використовували імуноферментні методи, показників антиоксидантної системи – спектрофотометричні методи.
Результати досліджень та їх обговорення. Досліджено вплив іммобілізаційного стресу в щурів із попередньо змодельованим гіпотиреозом на показники антиоксидантної системи крові. На стадії тривоги розвитку стрес-реакції в евтиреоїдних тварин встановлено незначне пригнічення антиоксидного захисту, що проявляється зниженням активності основних антиокситдантів першої лінії – каталази і супероксиддисмутази, зменшення концентрації церулоплазміну та пригнічення глутатіонової ланки антиоксидантної системи. На стадії резистентності відбувається стабілізація, а у ряді випадків і підвищення показників антиоксидантної системи відносно тварин без патології. Однак при тривалому стресі (стадія виснаження) антиоксидантний потенціал крові знову достовірно знижується, що свідчить про виснаження захисного антиоксидантного резерву. У тварин із гіпотиреозом на усіх стадіях розвитку стрес-реакції має місце достовірне пригнічення антиоксидантної здатності крові як стосовно тварин без змодельованої патології, так і евтиреоїдних тварин з іммобілізаційним стресом.
Висновки. На тлі гіпотиреозу спостерігається більш інтенсивне, ніж в евтиреоїдних тварин, пригнічення антиоксидантної здатності крові.
КЛІНІКО-ЛАБОРАТОРНІ, ФУНКЦІОНАЛЬНІ ТА ПСИХОЕМОЦІЙНІ ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕБІГУ ХРОНІЧНОГО ОБСТРУКТИВНОГО ЗАХВОРЮВАННЯ ЛЕГЕНЬ У ПАЦІЄНТІВ ІЗ ЗАЛИШКОВИМИ ЗМІНАМИ ПІСЛЯ ВИЛІКУВАНОГО ТУБЕРКУЛЬОЗУ ЛЕГЕНЬ
Authors: Zhovanyk N. V. , Tovt-Korshynska M. I. 
Published: February 2019

В умовах епідемії та високої захворюваності на туберкульоз легень зростає кількість осіб із залишковими змінами після вилікуваного туберкульозу легень (ЗЗТБ). Проте досліджень, які б вивчали особливості перебігу хронічного обструктивного захворювання легень (ХОЗЛ) у пацієнтів із ЗЗТБ, у доступній нам літературі немає.
Мета дослідження – вивчити особливості клінічного перебігу лабораторних, функціональних та психоемоційних змін у пацієнтів із ХОЗЛ у поєднанні з ЗЗТБ.
Матеріали і методи. Було обстежено 127 пацієнтів із ХОЗЛ ІІ та ІІІ стадій віком (56,6±1,2) року, з яких у 47 хворих віком (58,7±1,7) року було діагностовано ЗЗТБ. Усім хворим провели загальноклінічне обстеження, дослідили функції зовнішнього дихання та ехокардіографію (ЕхоКГ), а також показники якості життя та рівні тривожності й депресії.
Результати досліджень та їх обговорення. Відзначено, що у 37,01% обстежених пацієнтів із ХОЗЛ було діагностовано ЗЗТБ. За даними клінічних тестів та спірографії, у хворих із ЗЗТБ спостерігали тяжчий перебіг ХОЗЛ. Виявлено взаємозв’язок між наявністю ЗЗТБ та схильністю до легеневої гіпертензії та залізодефіцитних станів. Також у пацієнтів із ЗЗТБ виявлено несприятливі психологічні зміни, про що свідчать вірогідно вищі показники депресивних тенденцій, ситуаційної та особистісної тривожності порівняно з пацієнтами без ЗЗТБ. Показники якості життя були нижчими в осіб із ЗЗТБ порівняно з хворими без них. У жінок ЗЗТБ виявляли дещо рідше, ніж в чоловіків.
Висновки. У хворих із поєднаною патологією ХОЗЛ та ЗЗТБ спостерігали більш виражену клінічну симптоматику, підвищені рівні депресивних тенденцій та особистісної тривожності й нижчі показники якості життя. Також виявлено зв’язок між наявністю ЗЗТБ та розвитком легеневої гіпертензії та залізодефіцитних станів. Серед жінок поєднана патологія була рідше, ніж серед чоловіків.