bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
POZITYVIZMAS IR MARKSIZMAS
Authors: Nekrašas Evaldas 
Published: January 2019

Straipsnyje nagrinėjama pozityvizmo ir marksizmo santykio problema. Siekiama išryškinti jų ištakas, sąveiką, panašumus ir skirtumus, parodyti, kad klasikinis marksizmas nėra toks tolimas klasikiniam pozityvizmui, kaip paprastai manoma. XIX amžiuje abi filosofijos kryptys laikėsi scientistinių ir progresyvistinių nuostatų, kurios visų pirma ir lėmė jų pažiūrų kitais klausimais artumą. Tačiau XX amžiuje susiformavus loginiam pozityvizmui ir neomarksistinei kritinei teorijai, šių krypčių metodologinės pozicijos ėmė vis labiau tolti. Straipsnyje aptariama komplikuota Vienos ratelio ir Frankfurto mokyklos santykių istorija ir vadinamasis ginčas dėl pozityvizmo (Positivismusstreit). Analizė baigiama išvada, kad daugelį skirtumų tarp pozityvizmo ir marksizmo lemia jų skirtingas požiūris į patyrimą. Svarbiausi nagrinėjami autoriai: Auguste’as Comte’as, Karlas Marxas, Vladimiras Leninas, Otto Neurathas, Maxas Horkheimeris, Herbertas Marcuse, Jürgenas Habermasas. Pagrindiniai žodžiai: klasikinis pozityvizmas, klasikinis marksizmas, loginis pozityvizmas, kritinė teorija.Positivism and MarxismEvaldas Nekrašas
Summary The author analyses the relation between positivism and Marxism. He seeks to expose their common sources and interaction, similarities and differences and to demonstrate that, contrary to the common opinion, classical Marxism and classical positivism are not so much disparate. In the 19th century both philosophies shared scientistic and progressivist views, and this accounts for their many other resemblances. Yet in the 20th century, when classical positivism was replaced by logical positivism and the Neomarxist critical theory emerged, methodological orientations of both movements started to diverge more and more. The article explores the complicated history of relations between the Vienna Circle and the Frankfurt School and inquires into the Positivismusstreit. It ends with the conclusion that the majority of differences between positivism and Marxism stem from their different notions of experience. The author deals mainly with the views of Auguste Comte, Karl Marx, Vladimir Lenin, Otto Neurath, Max Horkheimer, Herbert Marcuse, and Jürgen Habermas. Keywords: classical positivism, classical Marxism, logical positivism, critical theory.
SUBSTANCINIAI IR PROCEDŪRINIAI PRAKTINIO RACIONALUMO ASPEKTAI
Authors: Norkus Zenonas 
Published: January 2019

Straipsnis aptaria Herberto Simono nubrėžtą substancinio ir procedūrinio racionalumo perskyrą. Ši perskyra sukūrė konceptualias prielaidas empiriniams žmogiškojo racionalumo ribų tyrimams. Šie tyrimai turi dvi prieigas, besiskiriančias pažinimo ir pasirinkimo euristikų samprata. Vienos prieigos šalininkai (Davidas Kahnemanas, Amosas Tversky) euristikas supranta kaip žmogiškojo racionalumo anomalijų ir patologijų šaltinį, kitos (Gerdas Gigerenzeris) – kaip substancinio racionalumo simuliacijos efektyvios priemonės, dėl kurių žmogaus elgesys paprastai būna ekologiškai racionalus. Nagrinėjant šio euristikų dvilypumo priežastis, atskleidžiamos tam tikros dviprasmybės ir neaiškumai pačioje procedūrinio ir substancinio racionalumo skirtyje. Būtent ji gali reikšti skirtumą tarp informacijos apdorojimo proceso ir jo produkto; skirtumą tarp teisingų, bet nepraktiškų algoritmų ir neteisingų, bet praktiškų euristikų; skirtumą tarp „formos“ ir „turinio“ problemas sprendžiančiame elgesyje. Tą skirtį problemišką ir paslankią daro ir žinojimo apie racionalumą refleksyvus pobūdis: racionalumo teorijos transformuoja savo objektą, t. y. žmogiškąjį racionalumą. Pagrindiniai žodžiai: racionalaus pasirinkimo teorija, substancinis ir procedūrinis racionalumas, racionalumo anomalijos, ekologinis racionalumas.Substantive and Procedural Dimensions of Practical Rationality Zenonas Norkus
SummaryThe article discusses the distinction between substantive and procedural rationality made by Herbert Simon, which has provided the conceptual framework for the empirical research on the boundaries of human rationality. In this research, two approaches with a different understanding of heuristics for cognition and choice are distinguished. In the first approach (David Kahneman, Amos Tversky), heuristics is interpreted as a source of the pathologies in human rationality. In the second (Gerd Gigerenzer), they are conceived as a means for an effective simulation of substantive rationality, making human behaviour ecologically rational. Discussing the reasons for this Janusfaced duplicity of heuristics, some ambiguities in the distinction between the procedural and substantive rationality are disclosed. This distinction may mean (1) the difference between the process and the product of information processing; (2) the distinction between correct but unpracticable alghoritms and incorrect but practical heuristics in information processing itself, and (3) between the form and the content (substance) in the problem solving behaviour. Another source of the problems with this distinction is reflexivity of the knowledge about rationality, i. e. the impact of the theories of rationality on their object (human rationality). Keywords: rational choice theory, substantive and procedural rationality, anomalies of rationality, ecological rationality. sans-serif;">
POLITIKOS MOKSLO ATSIRADIMO FILOSOFINĖS PRIELAIDOS
Authors: Stoškus Mindaugas 
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojamos pagrindinės politikos mokslo atsiradimo prielaidos. Įprasta manyti, jog politikos mokslo gimimą iš esmės lėmė pozityvizmo filosofija. Šiame straipsnyje bandoma parodyti, kad tam tikros politikos mokslo prielaidos buvo suformuotos gerokai anksčiau. Klasikinės politikos sampratos atmetimas ir naujos, modernios politikos sampratos formavimasis, pastebimas jau Renesanso pasaulėjautoje, N. Machiavelli’o ir Th. Hobbeso politinėse teorijose, leido iškelti žmogaus ir politikos „konstruojamumo“ idėjas. Teigiama, jog moderni politikos samprata buvo viena iš būtinų politikos mokslo sąlygų. XVII a. mokslo revoliucija paskatino mąstytojus į filosofiją perkelti gamtos mokslų metodus. Gamtos mokslų metodais pakelti filosofiją į naują mokslinį lygmenį buvo vienas didžiausių daugelio Apšvietos filosofų tikslų. Taigi, kai pozityvistai prakalbo apie būtinybę sukurti naujus pozityvius mokslus apie žmogų ir visuomenę, intelektualiems pokyčiams jau buvo visiškai pasirengta.Pagrindiniai žodžiai: Renesansas, Apšvieta, pozityvizmas, Millis, Comte’as.Philosophical Presuppositions of the Emergence of Political ScienceMindaugas Stoškus
SummaryThe paper deals with the main presuppositions of the emergence of political science. The aim is to show that the rupture in the history of political philosophy in the Renaissance, the refusal of the classical political thought about human nature as zoon politikon and about purpose of state, and the birth of modern political ideas about politics as mechanics, was conditio sine qua non for the emergence of the new political science. Main philosophers who initiated this rupture were N. Machiavelli and Th. Hobbes. The 17th century scientific revolution and Enlightenment helped to bring the methods of natural sciences into philosophy. All those ideas were fused together in Positivism which played a pivotal role in the emergence of Political science.Keywords: Renaissance, Enlightenment, positivism, Mill, Comte.
KALBANČIO SUBJEKTO IŠNYKIMAS M. FOUCAULT FILOSOFIJOJE
Authors: Karvelytė Kristina 
Published: January 2019

Straipsnyje apmąstoma Michelio Foucault išdėstyta kalbančio subjekto išnykimo idėja. Straipsnio tikslas yra aptikti esmines tokią poziciją lemiančias prielaidas ir atsakyti į klausimą: kas kalba iš paties mąstytojo tekstų? Problema analizuojama ir aptariama struktūriškai, išskiriant „kalbos būties“, „teiginio“ ir „subjekto“ pjūvius, bei ontologiškai, atskiriant absoliutųjį ir istorinį būties matmenis. Visų šių elementų sąveika padeda ne tik atskleisti fundamentalias Foucault įžvalgas, susijusias su kalba, bet ir nustatyti bendrus skirties mąstymo principus, postmodernistinę subjekto mirtį suvokti ir kaip etišką gestą. Šiam uždaviniui pagrįsti kreipiamasi ne tik į Foucault „istorijos ontologiją“, bet ir Gilles’io Deleuze’o skirties filosofiją, t. y. perspektyvas, numatančias ontologinę skirtumo principo pirmenybę prieš tapatybės principą ir šio principo aktualizaciją istoriniame-imanentiniame lauke.Pagrindiniai žodžiai: „kalbos būtis“, subjektas, teiginys, Foucault, Deleuze.Dissolution of the Speaking Subject in Philosophy of M. FoucaultKristina Karvelytė
SummaryThe focus of this article is the idea of dissolution of the speaking subject in Foucault’s philosophy. The main purpose of the article is to extract the essential presuppositions of such attitude and to answer the question: whose voice is speaking from the thinker’s books? The problem can be observed by invoking the structural analysis of “language-being”, “statement” and “subject”. It can also be exercised ontologically when distinguishing between absolute and historical dimensions of being. The interplay of all these elements reveals Foucault’s fundamental insights about language and helps to define general principles of postmodern thinking. This also permits to think of ethical outcomes related to the question of the subject’s death. The paper invokes not only Foucault and his “ontology of history”, but also Deleuze’s philosophy of difference, which gives preference to the principle of difference over the principle of the Same and implementation of the former in the historical field of immanence.Keywords: “language-being”, statement, subject, Foucault, Deleuze.
UNFOLDING FLESH TOWARDS THE OTHER: LEVINAS’ PERSPECTIVE OF MATERNITY AND THE FEMININE
Authors: Poleshchuk Irina 
Published: January 2019

The paper discusses a formation of the ethical body in Levinas’ philosophy. The central question is how different modalities of subjectivity, brought into light in face-to-face relation with the other, constitute a particular ethical and sensible embodiment. The main topics of the paper are caress, touch, and pain, and their role in constructing ethical embodiment. The focus is given to such existential modalities as being-in-one’s-own-skin, the-one-for-the-other and having-the-other-under-one’s-own-skin. The conceptual work of maternity and the feminine in the face-to-face situation accentuate a meaning of responsive and responsible sensibility which Levinas reveals in his major works Otherwise than Being or Beyond the Essence and Totality and Infinity. Keywords: Emmanuel Levinas, sensibility, embodiment, flesh, face, the other, skin, caress, touch, pain, maternity, feminineAtveriant kūną kitam: leviniškoji motinystės ir moteriškumo interpretacijaIrina Poleshchuk
SantraukaStraipsnyje analizuojamas etinis kūnas Levino filosofijoje. Pagrindinis klausimas – kaip skirtingi subjektyvybės modalumai, išnirę į šviesą betarpiškoje akistatoje su Kitu, įsteigia konkretų etinį ir juslinį įkūnytumą. Pagrindinės straipsnio temos yra glamonė, lietimas ir skausmas bei jų vaidmuo kuriant etinį įsikūnijimą. Dėmesys skiriamas tokiems egzistenciniams modalumams kaip „buvimas savo paties odoje“, „vienas kitam“, „kito buvimas po mano oda“. Motinystės ir moteriškumo konceptualinis veikimas akistatos situacijoje išryškina reikšmę atsakančio ir atsakingo juslumo, kurį Levinas atskleidžia savo pagrindiniuose darbuose „Kitaip negu būtis, arba anapus esmės“ ir „Totalybė ir begalybė“.Pagrindiniai žodžiai: Emmanuel Levinas, juslumas, įkūnytumas, kūnas, veidas, kitas, oda, glamonė, lietimas, skausmas, motinystė, moteriškumas.
E. LEVINAS IR ETINĖS FILOSOFIJOS ĮTEISINIMAS– ATSAKYMAS A. MICKŪNUI
Authors: Saldukaitytė Jolanta 
Published: January 2019

Straipsnyje aptariama Algio Mickūno kritika Emmanuelio Levino etinės filosofijos atžvilgiu, klausiant, ar radikalia išorybe paremtas mąstymas gali būti laikomas filosofija. Viena vertus, Mickūnas Levino fenomenologijoje įžvelgia spekuliatyvumo momentą, nuo filosofijos vedantį link teologijos. An­tra, jis tvirtina, kad etinis santykis, esminis Levino mąstyme, galiausiai yra dar vienas ontologinis galios diskursas. Ši Mickūno kritika seka iš jo filosofijos sampratos, kuri atpalaiduojama tiek nuo transcenden­cijos mąstymo, tiek nuo Vakarų metafizikos apskritai. Laikomasi nuomonės, kad Levino filosofijoje trans­cendencija nėra tapati spekuliatyviosios teologijos Dievo sampratai. Teigiama, kad Levino filosofijoje ji nurodo į intersubjektyvų santykį, reikalaujantį fenomenologinės prieigos. Autorė gina požiūrį, kad Levi­no etinė metafizika nėra grindžiama galios santykiu, nėra ji ir Vakarų filosofijos atmetimas. Pripažįstant intersubjektyvumo svarbą, Levino filosofijoje veikiau atskleidžiamas gilesnis, etinis, metafizikos prasmės matmuo, taip drauge pagilinant pačią Vakarų filosofiją.Pagrindiniai žodžiai: Levinas, Mickūnas, fenomenologija, metafizika, etika.
E. Levinas and Legitimization of Ethical Philosophy – an Answer to A. MickūnasJolanta Saldukaitytė

Abstract This article presents counter-arguments to Algis Mickūnas’s critique of Emmanuel Levinas’s ethical philosophy, delving into the question whether thinking based on radical exteriority can remain philosophy. First, Mickūnas argues that there is an erroneous speculation in Levinas’s phenomenology which leads out of philosophy into theology. Second, he argues that the ethical relation, central to Levinas’s thought, is but another ontological discourse of power. The present article shows that Mickūnas’s criticism comes from his concept of philosophy which is free from transcendence as well as Western metaphysics. The author argues that the specific notion of transcendence in Levinas is not the same as is found in speculative theology, which is concerned with God, but is rather the one required by the pursuit of phenomenological research of inter-subjectivity to its limits. The author also argues that the ethical metaphysics defended by Levinas is not the discourse of power nor does it reject Western philosophy. Rather, by recognizing the full significance of inter-subjectivity deeper ethical dimension of meaning is revealed, and hence Western philosophy is deepend and Levinas kept within the bounds of philosophy. Keywords: Levinas, Mickūnas, phenomenology, metaphysics, ethics.
DUNSO ŠKOTO MINČIŲ ATGARSIAI WITTGENSTEINO ETIKOJE
Authors: Plėšnys Albinas 
Published: January 2019

Straipsnyje analizuojamos Wittgensteino etinės pažiūros, pateiktos jo veikale „Tractatus Lo­gico-Philosophicus“ ir „Lecture on Ethics“. Juose Wittgensteinas tvirtina, kad etikos dalykai nepriklauso faktų sričiai. Todėl negali būti jokių etikos teiginių ir etika negali būti išreikšta. Wittgensteinas buvo vie­nas iš analitinės filosofijos kūrėjų ir etikos problemas svarsto būdu, kuris vėliau tapo įprastas šios filoso­fijos atstovams. Jis analizuoja, kaip kalboje funkcionuoja etikai būdingos sąvokos, ir tuo grindžia savo išvadas. Klasikinėje tradicijoje etinių sąvokų funkcionavimo ypatumai buvo aiškinami remiantis proto ir valios santykiu. Wittgensteinas etiką irgi sieja su valios subjektu, laikydamasis tam tikros proto ir valios santykio sampratos. Mūsų nuomone, ji labiausiai artima Dunso Škoto pasiūlytai proto ir valios santykio interpretacijai. Tačiau ne ja Wittgensteinas grindžia savo išvadą apie tai, kad etika neišreiškiama.Pagrindiniai žodžiai: absoliučios vertybės, etika, faktai, valios subjektas, santykinės vertybės.Ripples of Duns Scotus’ Thinking in Wittgenstein’s EthicsAlbinas Plėšnys

Abstract The paper deals with Wittgenstein’s interpretation of ethics which was given in his Tractatus Logico-Philosophicus and in his Lecture on Ethics. He asserts that there are no propositions which we would call ethical propositions and that statements of facts can express nothing ethical. It is clear for him that ethics cannot be expressed. Wittgenstein was a pioneer in the field of analytic philosophy and he considered ethical questions in the manner of thought typical for its protagonists. He analyses the working of ethical conceptions in spoken language and draws the conclusions on this basis. On the other hand, in the classical tradition the peculiarity of ethical concepts had been founded on the relations of subject’s mind and volition. Wittgenstein linked ethics with the willing subject too. What is good and evil is essentially the I, not the world, says he. We think Wittgenstein’s opinion is closest to Duns Scotus’ understanding of the relation of mind and will. On the other hand, Wittgenstein argues the conclusion that ethics is inexpressible without appealing on mind and will relation.Keywords: absolute values, ethics, facts, subject of the will, relative values.
TWO METAPHORS OF MEMORY IN EARLY MODERN PHILOSOPHY
Authors: Malyshkin Eugeny 
Published: January 2019

The article analyses the relation between two metaphors of memory: project and repository. These ancient metaphors in early modern philosophy describe memory as the origin of such a duration which is the foundation of autonomy of contemplating being. That description gives the opportunity to answer the questions: what is the necessity of memory, what is memorabilia (and why memory and mnemonical things are essentially the same), and what it means to remember “by heart”. The concept of duration, which is central for Bergson’s philosophy, has its roots in early modern thinking and is strongly connected with a special kind of memory machine: machine without movement.Keywords: memory, duration, contraposition of memory and history, memory machinesDvi atminties metaforos ankstyvoje moderniojoje filosofijojeEugeny Malyshkin

SantraukaStraipsnyje analizuojamas dviejų atminties metaforų – projekto ir talpyklos – santykis. Šios senos metaforos ankstyvoje moderniojoje filosofijoje nusako atmintį kaip kontempliuojančios būtybės autonomijos pagrindą sudarančios trukmės šaltinį. Toks aprašymas suteikia galimybę atsakyti į klausimus – kokia yra atminties būtinybė, kas yra atmintini daiktai (ir kodėl atmintis iš esmės yra tas pats kas mnemoniniai dalykai) ir ką reiškia išmokti mintinai. Trukmės sąvoka, centrinė Bergsono filosofijoje, yra kilusi iš ankstyvojo moderniojo mąstymo ir glaudžiai susijusi ypatingos rūšies atminties mašina – statiška mašina.Pagrindiniai žodžiai: atmintis, trukmė, atminties ir istorijos priešprieša, atminties mašinos.x;">
BALTIJOS ŠALIŲ FILOSOFINIO DISKURSO POSOVIETINĖ TRANSFORMACIJA II
Authors: Kabelka Gintaras 
Published: January 2019

Straipsnio antroje dalyje pateikiami, interpretuojami ir palyginami bibliometriniai duome­nys apie Baltijos šalių filosofinių diskursų (1955–2011) apimtį, augimo tempą, probleminę ir konceptua­linę struktūrą, filosofų bendrijos dydį ir jos pokyčius bei produktyvumą. Diskursų posovietiniai pokyčiai interpretuojami taikant posovietinės transformacijos keturių orientacijų (mimetinės, kontinuacinės, restitucinės ir inovacinės) schemą, kuri naudojama lyginamuosiuose istoriniuose sociologiniuose tyri­muose. Remiantis statistiniais duomenimis formuluojama keletas hipotetinių teiginių apie šių šalių filo­sofinių diskursų konsolidacijos, augimo tempų, kalbinės sudėties, posovietinės transformacijos skirtumų priežastis.Pagrindiniai žodžiai: Lietuva, Latvija, Estija, filosofinis diskursas, posovietinė transformacija, pro­duktyvumas

The Post-Soviet Transformation of the Philosophical Discourse in Baltic Countries IIGintaras Kabelka

AbstractThe second part of this paper presents the interpretation of bibliometric data about the philosophi­cal discourses in three Baltic countries (1955–2011) concerning the philosophical disciplines, branches, and authors of the texts. The scope, growth rate and productivity of these discourses during above mentioned period are explicated. The structural changes of the philosophical movements in three Baltic countries are explained and compared employing the scheme of orientations of post-soviet transformation (mimetic, continuational, restitutive, and innovative) used in historical and sociological comparative research. Several hypotheses about the consolidation, growth rate, and distinctions of post-soviet transformation of philosophical discourses are proposed.Keywords: Lithuania, Latvia, Estonia, philosophical discourse, post-soviet transformation, productivitypan>
POLITINIS VIRSMAS LIETUVOJE: INDIVIDO MĄSTYMO POKYČIAI
Authors: Kuzmickas Bronislovas 
Published: January 2019

Straipsnis yra platesnio šiuolaikinės Lietuvos visuomenės mąstymo pokyčių tyrimo dalis. Vadovaujamasi prielaida, kad kiekviena kultūra, istorinė epocha sukuria savo individo ir jo mąstysenos tipą. Aptariami materialieji ir idealieji veiksniai, kurie lemia individo gyvenseną, veiklos motyvaciją ir mąstymą. Tų veiksnių visumai apibrėžti vartojama paradigmos sąvoka. Aptariamos pagrindinės socialinės, ekonominės, politinės sąlygos, skirtingai apibūdinančios totalitarinę ir demokratinę santvarkas, kurios veikė individo mąstymo ypatumus ir pokyčius prieš 1990 metų politinį virsmą ir veikia po jo – per dvidešimt nepriklausomybės metų. Tarp aplinkybių, veikiančių pastarojo laikotarpio individo mąstymą, išskiriama visuomenės vartotojiškumas, globalusis atvirumas, informacinių technologijų naudojimas, kai kurios postmodernizmo idėjos. Parodoma, jog technologijos, įsiskverbdamos į žmonių santykių ir darbo sritį, silpnina tiesioginio bendravimo poreikį, atveria galimybes formuotis netradiciniams tapatumams ir mąstymo būdams. Individų mąstymas evoliucionuoja keliomis kryptimis.Pagrindiniai žodžiai: individas, mąstymas, politinis virsmas, totalitarizmas, demokratija, vartotojiškumas, informacinės technologijos.
The Political Transformation in Lithuania: Alterations of Individual MentalityBronislovas Kuzmickas
AbstractThe article is a part of the research project devoted to the investigation of the changes taking place in the contemporary society of Lithuania. Considering that each culture, each historical epoch creates the type of its own of an individual and his way of thinking, the author analyses material and ideal factors which influence individual’s way of thinking and motivation. The concept of paradigm is used to denote the whole of these factors. There are highlighted the basic social, economic, political circumstances, which differently characterize totalitarian and democratic political systems and have influence on the mentality of an individual before the political transformation of 1990 and after it during the twenty years of independence. Consumerism, wide application of information technologies, global openness, certain ideas of postmodernity are singled out among the circumstances influencing mentality of individuals. The usage of communication technologies is weakening the need for direct personal contacts, thus opening ways to develop non-traditional identities and modes of thinking. The individual thinking is thus evolving in several directions.Keywords: individual, thinking, political transformation, totalitarianism, democracy, consumerism, information technologies.