bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Тренінг за методикою «Родове дерево» як засіб формування етнічної свідомості
Authors: Sabol Diana 
Published: December 2018

У статті викладено структуру та хід тренінгу за авторською методикою «Родове дерево». Методика направлена на формування етнічної свідомості молоді через усвідомлення себе, зв’язок зі своєю сім’єю, родом, етносом засобами української народної вишивки шляхом розуміння філософії вишитого рушника. Актуальність звернення до означеної теми визначається збільшенням суспільного та наукового інтересу до феномену етнічної свідомості та проблематики її формування, зокрема й засобами декоративно-прикладного мистецтва. Важливість проблеми формування етнічної свідомості продиктована реаліями сьогодення, вона є ціннісним вектором щодо підходів роботи з молоддю. Методика «Родове дерево», представлена в статті, проективна, її унікальність полягає в поєднанні відомостей із культури українського етносу, етнічної психології, арт-терапії, гештальт-терапії. Мета публікації – висвітлити хід тренінгу з формування етнічної свідомості молоді. У тренінгу надається можливість відобразити за допомогою заготовлених матеріалів модель своєї родини у вигляді родового дерева чи букету, за якими можна діагностувати стосунки в батьківській сім’ї. Ця робота може торкатися низки теперішніх проблем учасника тренінгу, пов’язаних із нерозв’язаними питаннями дитинства, тому тренінг може мати й психотерапевтичний характер. Часткові завдання тренінгу: творчий розвиток особистості; підвищення ціннісно-смислової когнітивної складності особистості в етнічній сфері; збагачення змістового наповнення етнічної свідомості особистості; створення сімейної світлини через засоби народно-прикладного мистецтва; усвідомлення та прийняття свого «Я»; прийняття інших; створення й пошук власного життєвого та творчого ресурсу; відчуття та усвідомлення сили та підтримки роду; гармонізація особистості; побудова свого генeaлогічного древа «по-українськи» так, як це підсвідомо робили наші предки на вишиваних рушниках; підвищення самооцінки юнаків і юнок; самоідентифікація себе як етнофора; відновлення внутрішнього зв’язку з родиною; корекція власного ставлення до членів сімї; самоствердження власного «Я» – це один із практичних засобів формування етнічної свідомості в юнацькому віці.Ключові слова: етнічна свідомість, сім’я, рід, дерево роду, народна культура, почуття.
Рівень сформованості компонентів рефлексивного досвіду як фактор успішності навчання студентів
Authors: Savchenko Olena 
Published: December 2018

Мета статті − перевірити припущення про вплив рівня сформованості системи рефлексивного досвіду та окремих її компонентів на успішність навчання студентів. Запропоновано структурно-функціональну модель рефлексивного досвіду як відкритої, динамічної системи, що інтегрує три компоненти: рефлексивний потенціал, рефлексивну компетентність, процедурні складники досвіду. Кожний компонент виконує свою функцію, потрібну для забезпечення рефлексивності, загальної здатності особистості спостерігати, аналізувати й управляти внутрішніми процесами своєї життєдіяльності. Рефлексивний потенціал, представлений системою рефлексивних ресурсів, забезпечує внутрішню активність ресурсами й інформацією, рефлексивна компетентність здійснює управління процесами розгортання та розвитку системи досвіду, процедурні складники реалізують активність у процесуальному аспекті. Результати, отримані за процедурою однофакторного та двофакторного дисперсійного аналізу, виявили значущість впливу кожного компонента системи та рівня сформованості всього рефлексивного досвіду на успішність навчання студентів. У роботі доведено, що найбільш значущий вплив здійснює рівень сформованості рефлексивної компетентності особистості через активізацію системи знань про рефлексію, про переваги її застосування, про засоби регуляції та розвитку. Виявлено, що високий рівень у навчанні демонструють ті студенти, які мають високий рівень сформованості системи здібностей до прогнозування власної активності (активно планують свою внутрішню діяльність, визначають перспективи розвитку власного майбутнього), а також активно використовують стратегію глибинної обробки та критичного аналізу інформації на підставі раціонального підходу до пошуку розв’язання завдання. Показано, що деструктивні прояви рефлексивності пов’язані передусім із мобілізацією неадекватної кількості рефлексивних ресурсів, що сприяє ускладненню внутрішньої діяльності суб’єкта, надмірному зануренню у власний внутрішній світ. Ключові слова: рефлексивність, рефлексивний досвід, рефлексивний потенціал, рефлексивна компетентність, рефлексивна активність, успішність навчання.
Емпіричне дослідження комунікативно-мовленнєвих стилів студентів
Authors: Tsos Yulia 
Published: December 2018

У статті представлено результати емпіричного дослідження комунікативно-мовленнєвих стилів студентів. Визначено процентилі розподілу даних за психо-лінгвістичними маркерами для визначення груп досліджуваних відповідно до прояву різних комунікативно-мовленнєвих стилів. На основі результатів аналізу частот, максимальних і мінімальних значень параметричних змінних, а також якісного аналізу непараметричних змінних виділено дев’ять груп досліджуваних із непрямим комбінованим, прямим комбінованим, комбінованим розгорнутим, комбінованим (прямий/непрямий, складний/стислий), прямим розгорнутим, прямим стислим, комбінованим стислим, непрямим стислим, непрямим розгорнутим стилями. Для перевірки надійності виділених груп використано процедуру дискримінантного аналізу, який дав змогу розв’язати дві групи проблем: інтерпретувати відмінності між виділеними групами досліджуваних і підтвердити класифікацію комунікативно-мовленнєвого стилю відповідно до заданих дискримінативних змінних. Використовуючи аналіз даних канонічних функцій, виділено групи з найбільшою щільністю об’єктів: комбінований (прямий/непрямий, складний/стислий), прямий розгорнутий, прямий стислий, непрямий стислий, непрямий розгорнутий. Графічно зображено відсотковий розподіл досліджуваних у всіх групах і здійснено розширену інтерпретацію відсоткового розподілу в групах із найбільшою щільністю. Кожен із досліджуваних стилів по-різному зіставляється зі стилями діяльності, емоційними й мотиваційними стилями в загальній стильовій організації особистості. Таким чином комунікативно-мовленнєві стилі нерозривно пов’язані з особистісними властивостями.Ключові слова: комунікативно-мовленнєвий стиль, психолінгвістичні маркери, процентилі, дискримінантний аналіз, особистісні властивості.
Аналіз методів впливу на дитину в роботах Степана Балея
Authors: Yatyshchuk Anastasia 
Published: December 2018

З’ясовано, що вчений С. Балей створив і науково обґрунтував власну послідовну систему виховання особистості дитини. Це логічна система, яка ґрунтується на гуманістичній меті виховання, розумінні його чинників, охоплює такі взаємопов’язані й взаємозалежні елементи, як принципи, зміст і методи виховання. Учений, будучи послідовним прихильником гуманістичних ідей, визначив основні принципи виховання, указавши на їх тісний взаємозв’язок, зокрема виділив як основні принципи гуманізму, суб’єктивності, природовідповідності, врахування вікових та індивідуальних особливостей у процесі виховання. С. Балей був одним із небагатьох психологів, які пропонували враховувати особливості темпераменту дитини в процесі виховання та навчання. Важливу мету виховання учений убачав у рівномірному та справедливому розвитку всіх сил дитини, її здібностей тією мірою, яка їй відпущена. При цьому основою виховного процесу є культурно-історичний, психологічний, теологічний компоненти. До факторів, які впливають на виховання дитини, С. Балей відносив сім’ю, державу, церкву, визначивши специфічну роль кожного з них у вихованні. Учений був переконаний, що всі чинники пов’язані між собою, впливають один на одного, при цьому дефіцит будь-якої ланки виховання спричиняє однобокий розвиток особистості дитини. Методи виховання, що їх запропонував С. Балей, – це чітка система засобів виховного впливу на особистість дитини. До методів виховання він відносив вимогу, настанову, нагадування, пораду, похвалу, умовляння. Учений пропагував насамперед педагогічні методи, спрямовані на заохочення дитини, і вкрай негативно ставився до застосування в процесі виховання покарання, уважаючи, що воно викликає в дітей почуття сорому, страху, приниження.Ключові слова: дисципліна, характер, виховання, самовиховання, покарання, педагогічні методи.
Особливості етнокультурних стереотипів студентської молоді волинського регіону: когнітивний підхід
Authors: Vlasyuk Dmytro 
Published: December 2018

Проблема міжособистісної взаємодії представників різних етнокультурних спільнот в умовах глобальних зрушень у процесах міграції та інформаційного обміну загострилася в останні кілька років у більшості європейських країн. Проведено аналіз останніх досліджень особливостей феномену стереотипізації в різних сферах на основі когнітивно-психологічного підходу. Висвітлено вплив домінантних ідеологічних установок на процеси міжетнічної і міжрасової соціальної перцепції. Подано окремі результати емпіричного дослідження етнокультурних установок щодо представників шести етнокультурних груп, історично представлених на території сучасної України. У дослідженні взяли участь 78 студентів педагогічного та медичного коледжів міста Луцька. Використовувався метод примусового ранжування бажаних представників різних етнокультурних груп у трьох ситуаціях: шлюб сестри, безпосередній керівник, бізнес-партнер. Виявлено статистично значущу відмінність у ставленні до представників різних етнокультурних груп в окремих сферах соціальної взаємодії, зокрема до польської і російської етнокультурних груп. Особлива увага надавалась етичним стандартам проведення дослідження. Повні результати дослідження не публікуються, щоб не створювати ґрунт для маніпулювання суспільною свідомістю в ідеологічних, пропагандистських і політичних цілях. Зроблено висновок про доцільність моніторингу установок молоді щодо міжкультурної взаємодії для запобігання проявам ксенофобії та розбрату. Ключові слова: етнокультурна взаємодія, стереотипи соціальної перцепції, студентська молодь.
Соціально-ідентифікаційний профіль сепараційної тривоги у процесі лікування підлітків
Authors: Hayduchyk Petro 
Published: December 2018

У статті презентовано теоретико-методологічне та емпіричне обґрунтування змісту соціально-ідентифікаційної детермінації переживання сепараційної тривоги підлітків, які перебувають на стаціонарному лікуванні. Окреслено основні аспекти запропонованої дослідницької позиції теоретичного аналізу й розробки програми емпірико-діагностичного вивчення. Теоретична концептуалізація проблеми торкається розгляду аспектів прояву сепараційної тривоги в підлітковому віці. Конкретизовано зміст, рівні та форми сепараційної тривоги та специфіку моделей соціальної ідентифікації людини. Відзначено специфічність дослідження сепараційної тривоги на когнітивно-поведінковому рівні її прояву, що визначається через досягнення соціальної ідентичності підлітка. Розроблена програма емпіричного дослідження, а також комплекс використаних методів математичної обробки результатів дослідження дають змогу конкретизувати соціально-ідентифікаційний профіль прояву сепараційної тривоги підлітків у ході лікувальної реабілітації: збільшення показників тривожності вміщує ознаки виражених сепараційних переживань у вигляді надійної прив’язаності до матері та соціально-ідентифікаційних характеристиках заниженої самооцінки, несформованої самокритики й незадоволеності собою, що в особистісно-поведінковій сфері характеризує цих дітей як підозрілих, ворожих і депресивних; низький фон тривожності підтверджує прояв сепараційних переживань у вигляді уникаючої прив’язаності до батька й тривожно-амбівалентної прив’язаності до матері та соціально-ідентифікаційних характеристиках розвиненої самокритики та моральності, що в особистісно-поведінковій сфері найвиразнішими робить комунікабельність, сформовану силу волі та розвинутість уяви.Ключові слова: сепарація, сепараційна тривога, соціальна ідентифікація, соціально-ідентифікаційний профіль, підліток.
Емоційне вигорання особистості в контексті депривованої психогенези
Authors: Hoshovskyi Yaroslav , Hoshovska Daria 
Published: December 2018

У статті висвітлено основні підходи до розуміння змістово-функціональної суті феномену емоційного вигорання та депривації. Проаналізовано основні наукові підходи до проблеми психоемоційного вигорання особистості в ситуації різновидових обмежень. Розкрито сутнісні ознаки психоемоційного вигорання в контексті специфіки особистісного розвитку депривованого підлітка. Відзначено негативну й гальмівну роль деприваційних обмежень на загальноособистісний розвиток дітей, позбавлених сімейної опіки. Наголошено, що якраз різнотипна психічна депривація, яка культивується в навчально-виховних закладах закритого типу, чи не найбільшою мірою сповільнює перебіг особистісної психогенези, забарвлюючи її дискомфортними й девіантними сегментами. Виокремлено, що інституційна депривація − це соціально-екзистенційний факт надзвичайної важливості, адже набуває ознак перманентної особистісної кризи і дисфункції та, по суті, завжди є викликом нормальній еволюції й онтогенезу людини як психосоціальної істоти. Відзначено, що своєю глибиною і потужністю інституційна депривація загрожує повноцінному розвитку на всіх рівнях, призводячи до своєрідної інволюції – соціального аутсайдерства. Констатовано, що внаслідок переживання деприваційного синдрому в дитячому інтернатному закладі відбувається зниження загальної вітальної стійкості та рівня психосоціальної збалансованості вихованця, а процес його становлення характеризується звуженням комунікативної активності, психоемоційною фрагментарністю й тенденціями до соціальної аутизації, астенії, депресії тощо. Усе це призводить до психоемоційного вигорання. Діти, позбавлені сімейної опіки, перебуваючи в режимі депривації, зазнають численних соціально-психологічних негараздів і деструкцій, а їхня повсякденна життєдіяльність затьмарюється різновидовими обмеженнями розвитку, що вражають базові конструкти психоструктури й негативно впливають на власний біодромальний досвід кожної дитини. Брак сімейної взаємодії, недостатність сенсорної стимуляції, обмеженість та одноманітність життєвих умов дитини в установі інтернатного типу мають велике значення, однак не фатальні, тому за активного й цілеспрямованого фахового ревіталізаційного (психореабілітаційного, психокорекційного, рекреаційного та ін.) впливу можливі «компенсаторні успіхи» або й значні та позитивні особистісні просоціальні зрушення. Розкрито специфіку залучення ресоціалізаційних зусиль для надання психореабілітаційної допомоги особистості, яка перебуває в режимі психоемоційного вигорання й різновидової депривації.Ключові слова: розвиток, психогенеза, депривація, психоемоційне вигорання, сімейна депривація, комунікативна депривація, депривовані підлітки, медіально-рефлексійний тренінговий підхід, ревіталізація.
Навчання розумінню читання (слухання) текстів
Authors: Gabzdyl Yolanta , Gulova Zlaityca 
Published: December 2018

Формування вмінь розуміти усні тексти з читання та слухання було й донині залишається головною метою навчання. Засвоєння цього розумового вміння, що триває також на вищих освітніх рівнях, − процес тривалий, дуже складний і обумовлений численними факторами. До вагомих факторів цього процесу, що часто спрямовують усі дії учнів, слід зарахувати дидактичні завдання у вигляді завдань і питань учителя. Тому важливо, аби вчитель знав, який вид учнівської діяльності, пов’язаної з розумінням ними значення усних текстів із читання (слухання), викликають його конкретні завдання і питання. Брак знань у літературі з цієї галузі спричинив початок емпіричних досліджень. Емпіричні дослідження було проведено з використанням методу спостереження, у результаті чого зібрано кількасот стенограм уроків 1−3 класів по-чаткової школи. У них включено перебіг уроків (відтворений із магнітофонної стрічки) у вигляді дослівних усних суджень – діяльності вчителя і учнів, доповнений описом їхньої невербальної поведінки. У результаті проведеного аналізу стенограм виділено вчительські завдання й питання, класифіковані (ієрархічно упорядковано) як спонукальна діяльність учнів на таких рівнях: 1) розуміння значення слів, фраз, виразів в усних текстах; 2) розуміння «дослівних» пластів усних текстів (зокрема слів, речень); 3) розуміння «довільних» пластів усних текстів. Для кожної з виділених категорій та підкатегорій підібрано відповідні приклади «груп» учительських завдань і питань. Ключові слова: усні тексти, рівні розуміння, завдання і питання вчителя, навчання у початковій школі
Суб’єктивне соціальне благополуччя як психологічний феномен
Authors: Danylchenko Tetyana 
Published: December 2018

У статті висвітлено підходи до трактування нового поняття, запропонованого в рамках позитивної психології, – суб’єктивного соціального благополуччя. Якщо раніше більшість досліджень концентрувалася на вивченні соціальних чинників суб’єктивного благополуччя, соціальних параметрів якості життя, то в останні десятиріччя соціальне благополуччя виділено як самостійна наукова категорія. Серед низки понять (соціальне благополуччя, соціально-психологічне благополуччя, соціально-психологічне суб’єктивне благополуччя, соціально-психологічні параметри якості життя, суб’єктивне благополуччя) запропоновано новий термін − суб’єктивне соціальне благополуччя. Показано, що існує два підходи до розуміння цього феномену. У широкому контексті соціальне благополуччя – інтегральний показник ефективності функціонування соціальної сфери, параметрами якого є здоров’я членів суспільства (фізичне та розумове), наявність житла, фінансові ресурси (прибуток, накопичені ресурси, здатність придбати необхідні речі), робота, соціальні стосунки, особиста безпека, навколишнє середовище, можливості дозвілля. У вузькому (психологічному) ракурсі суб’єктивне соціальне благополуччя – оцінка людиною власного функціонування в суспільстві (шлюбу, сімейного життя, дружби, роботи, житла, освіти, здоров’я, рівня життя, сусідства, міста проживання, країни, себе самої). Виділяють такі складники суб’єктивного соціального благополуччя: соціальне прийняття, соціальна зв’язність, соціальний вклад, соціальна актуалізація, соціальна інтеграція. Пропонується авторське визначення суб’єктивного соціального благополуччя як інтегрального соціально-психологічного утворення, що відображає суб’єктивну оцінку (позитивне переживання) успішності функціонування індивіда в соціальному середовищі. У подальших дослідженнях доцільно розробити нові моделі суб’єктивного соціального благополуччя та виявити чинники його переживання в умовах української культури.Ключові слова: суб’єктивне благополуччя, соціальне благополуччя, суб’єктивне соціальне благополуччя, соціальні зв’язки, психологічне благополуччя.
Modelling of Aggregation of Nanoparticles and its effect on their Structural and Biological Functions
Authors: Claiden Peter , Lewis Gareth , Sessford Joanna , Sun Jiayi 
Published: December 2018

Nanoparticles have applications such as drug delivery and cancer treatments, reinforcement of the polymer or metal matrix, consumer products and environment. This work concentrates on how aggregated nanoparticles might realistically effect performance of the intended structural or biological function. As a conceptual basis, primary aggregation is assumed to produce the backbone of micro-structures which then cluster, covering a large portion of the material. This process is assumed to be chaotic and to occur rapidly. Molecular dynamic analysis of this aggregated model is difficult because the problem is not clearly bound and regions not spatially defined. Moreover the modulus of the micron-sized aggregate within the cluster is also difficult to measure directly. Instead an indirect method is developed of the polymer/particle interface in the aggregate which can be verified by bulk modulus experiments on nano-composite samples produced specifically for this work. A computer program equates minimum free-energy of the absorbed polymer molecule to dipolar interaction energies having a Boltzmann’s Distribution. Fractal numbers are used to characterise the molecular/particle interface and configuration of the aggregate backbone. After the principle has been established it is extended to other applications for example how aggregation might effect the probability of release of artificial DNA from silica nano-particles within the body
STRATEGI PENGEMBANGAN USAHA KECIL DAN MENENGAH DI KABUPATEN MANOKWARI
Authors: Toyib Jein Sriana , Wuriasih Anik , Suruan Ted Matheus 
Published: December 2018

Development strategies for small and medium enterprises in Manokwari Rege Globally, the economic actors should be able to strengthen the capability during the ASEAN Economic Community including small and medium business actors. Therefore, this paper was intended to analyse and develop the strategies to enhance the capacity of small and medium enterprises in Manokwari Regency. The primary data concerning the strengths, weaknesses, opportunities, and threats of 50 small and medium enterprises were obtained systematically by implementing questionnaires and direct interviews to apply the SWOT analysis. The results revealed that the proper strategies were the growth strategy, market and product development, and market penetration.Persaingan yang ketat antara pelaku ekonomi termaksud pelaku usaha kecil dan menengah merupakan tantangan yang harus dihadapi dalam era Masyarakat Ekonomi Asean. Tujuan penelitian ini untuk menyusun strategi pengembangan usaha kecil dan menengah di Kabupaten Manokwari. Penelitian ini adalah penelitian kualitatif, dengan metode penelitian deskriptif. Populasi penelitian adalah seluruh usaha kecil menengah yang tercatat di Dinas Koperasi dan UKM Kabupaten Manokwari. Sampel penelitian berjumlah 50 UKM. Data dikumpulkan melalui melalui penyebaran kuisoner dan wawancara langsung terhadap usaha kecil dan menengah dan dinas terkait di Kabupaten Manokwari. Tehnik analisis data dengan mengunakan analisis deskriptif dan analisis SWOT untuk melihat strategi yang tepat bagi pengembangan usaha kecil dan menengah di Kabupaten Manokwari.Keywords :Strategi, Pengembangan, SWOT, UKM