bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Distal transradial access in the anatomical snuffbox for diagnostic cerebral angiography
Authors: Brunet Marie-Christine , Chen Stephanie H , Sur Samir , McCarthy David J , Snelling Brian , Yavagal Dileep R , Starke Robert M , Peterson Eric C 
Published: February 2019

BackgroundThe transradial approach for endovascular angiography and interventional procedures is superior to the traditional transfemoral approach in several metrics, including lower access-site complication rates, higher patient satisfaction, and lower hospital costs. Interventional cardiologists have begun to adopt the distal transradial approach (dTRA) for coronary interventions as it has an improved safety profile and improved procedural ergonomics. Adaptation of dTRA for neuroendovascular procedures promises similar benefit, but requires a learning curve.ObjectiveTo report the first use of dTRA for diagnostic cerebral angiography and demonstrate the feasibility and safety of a dTRA.MethodsA retrospective review of our prospective institutional database of consecutive cases of cerebral DSA performed via dTRA between August 2018 and December 2018 was performed. Patient demographics, procedural and radiographic metrics, and clinical data were recorded.Results85 patients were identified with an average age of 53.8 years (range 18–82); 67 (78.8%) patients were female. 78 patients underwent successful dTRA diagnostic cerebral angiography, with a mean of five vessels catheterized and average fluoroscopy time of 12.0 min, or 2.6 min for each vessel. Seven patients required conversion to transfemoral access, with the most common reason being inability to advance the wire and radial artery spasm. There were no complications.ConclusiondTRA is associated with decreased rates of radial artery occlusion, ischemic hand events, as well as improved patient comfort, faster periprocedural management, and cost benefits. Our preliminary experience with dTRA for diagnostic cerebral angiography demonstrates excellent feasibility and safety in combination with relative efficiency.
SS18-SSX–Dependent YAP/TAZ Signaling in Synovial Sarcoma
Authors: Isfort Ilka , Cyra Magdalene , Elges Sandra , Kailayangiri Sareetha , Altvater Bianca , Rossig Claudia , Steinestel Konrad , Grünewald Inga , Huss Sebastian , Eßeling Eva , Mikesch Jan-Henrik , Hafner Susanne , Simmet Thomas , Wozniak Agnieszka , Schöffski Patrick , Larsson Olle , Wardelmann Eva , Trautmann Marcel , Hartmann Wolfgang 
Published: February 2019

Abstract

Purpose:
Synovial sarcoma is a soft tissue malignancy characterized by a reciprocal t(X;18) translocation. The chimeric SS18-SSX fusion protein acts as a transcriptional dysregulator representing the major driver of the disease; however, the signaling pathways activated by SS18-SSX remain to be elucidated to define innovative therapeutic strategies.

Experimental Design:
Immunohistochemical evaluation of the Hippo signaling pathway effectors YAP/TAZ was performed in a large cohort of synovial sarcoma tissue specimens. SS18-SSX dependency and biological function of the YAP/TAZ Hippo signaling cascade were analyzed in five synovial sarcoma cell lines and a mesenchymal stem cell model in vitro. YAP/TAZ-TEAD–mediated transcriptional activity was modulated by RNAi-mediated knockdown and the small-molecule inhibitor verteporfin. The effects of verteporfin were finally tested in vivo in synovial sarcoma cell line-based avian chorioallantoic membrane and murine xenograft models as well as a patient-derived xenograft.

Results:
A significant subset of synovial sarcoma showed nuclear positivity for YAP/TAZ and their transcriptional targets FOXM1 and PLK1. In synovial sarcoma cells, RNAi-mediated knockdown of SS18-SSX led to significant reduction of YAP/TAZ-TEAD transcriptional activity. Conversely, SS18-SSX overexpression in SCP-1 cells induced aberrant YAP/TAZ-dependent signals, mechanistically mediated by an IGF-II/IGF-IR signaling loop leading to dysregulation of the Hippo effectors LATS1 and MOB1. Modulation of YAP/TAZ-TEAD–mediated transcriptional activity by RNAi or verteporfin treatment resulted in significant growth inhibitory effects in vitro and in vivo.

Conclusions:
Our preclinical study identifies an elementary role of SS18-SSX–driven YAP/TAZ signals, highlights the complex network of oncogenic signaling pathways in synovial sarcoma pathogenesis, and provides evidence for innovative therapeutic approaches.
ОСОБЛИВОСТІ ПРО- Й АНТИОКСИДАНТНОЇ СИСТЕМ ТА ОБМІНУ СПОЛУЧНОЇ ТКАНИНИ В ПАЦІЄНТІВ ІЗ ПІСЛЯОПЕРАЦІЙНОЮ ВЕНТРАЛЬНОЮ ГРИЖЕЮ ЗА УМОВ КОМОРБІДНОСТІ
Authors: Рiatnochka V. I. , Melnyk N. A. 
Published: February 2019

Вступ. Проблема рецидивів післяопераційних вентральних гриж (ПОВГ) продовжує залишатись однією з актуальних. Використання сітчастих імплантатів у лікуванні ПОВГ значно знизило кількість ускладнень та рецидивів, проте їх частота і надалі висока.
Мета дослідження – вивчити особливості про- й антиоксидантного статусу та обміну сполучної тканини в пацієнтів з ПОВГ за умов коморбідності залежно від типу комбінації її з PRF мембраною.
Методи дослідження. Обстежено 276 пацієнтів із ПОВГ (основна група та група порівняння), яких було розділено за типом імплантованої поліпропіленової сітки під час виконання операційного втручання, з метою оцінки стану метаболізму сполучної тканини.
Результати й обговорення. Було доведено, що застосування “легкої” сітки “Омега-2” в комбінації з PRF мембраною в хірургічному лікуванні пацієнтів з ПОВГ за умов коморбідності краще сприяє покращенню показників обміну сполучної тканини і прооксидантно-антиоксидантного статусу, ніж при використанні “легких” та “важких” сіток.
Висновки. Використання в хірургічному лікуванні хворих на ПОВГ за умов коморбідності “легкої” сітки “Омега-2” в комбінації з PRF мембраною сприяє кращій позитивній динаміці про- й антиоксидантного статусу за дослідженими біохімічними показниками, ніж при застосуванні “легких” та “важких” сіток (p<0,05), а також призводить до найбільш вагомого поліпшення показників метаболізму сполучної тканини за дослідженими параметрами (p<0,05) порівняно з використанням “легких” та “важких” сіток.
ОСОБЛИВОСТІ ЕНЕРГОЗАБЕЗПЕЧЕННЯ М’ЯЗОВОЇ ОБОЛОНКИ КЛУБОВОЇ КИШКИ ПРИ РЕЗЕКЦІЯХ РІЗНИХ ОБ’ЄМІВ ПЕЧІНКИ
Authors: Tatarchuk L. V. , Shulgay A. G. , Hnatjuk M. S. 
Published: February 2019

Вступ. Видалення великих об’ємів печінки може супроводжуватися виникненням пострезекційної портальної гіпертензії. Остання призводить до морфологічної перебудови органів басейну ворітної печінкової вени, ураження їх структур, змін енергетичного забезпечення структур, які при пошкодженнях клубової кишки у названих патологічних умовах досліджено недостатньо.
Мета дослідження – вивчити особливості енергетичного забезпечення м’язової оболонки клубової кишки при резекціях різних об’ємів паренхіми печінки.
Методи дослідження. Дослідження проведено на 45 білих щурах-самцях, яких поділили на 3 групи: 1-ша нараховувала 15 інтактних тварин; 2-га – 15 щурів, у яких було видалено 31,5 % паренхіми печінки; 3-тя – 15 тварин після резекції 58,1 % паренхіми печінки. Евтаназію експериментальних тварин здійснювали шляхом кровопускання за умов тіопенталового наркозу через місяць від початку досліду. Стан енергетичного забезпечення м’язової оболонки клубової кишки при пострезекційній портальній гіпертензії вивчали, визначаючи в ній рівні АТФ, АДФ та АМФ. Гістологічні препарати клубової кишки фарбували гематоксилін-еозином, за Ван-Гізон, Маллорі, Вейгертом, толуїдиновим синім. Гістостереометрично визначали товщину м’язової оболонки клубової кишки, відносні об’єми міоцитів, строми, пошкоджених міоцитів, стромально-міоцитарні відношення. Кількісні показники обробляли статистично.
Результати й обговорення. У щурів через місяць після резекції 58,1 % паренхіми печінки спостерігали розширення печінкової ворітної вени, повнокров’я і розширення брижових вен та видимого венозного русла тонкої і товстої кишок, спленомегалію, асцит. Виявлені зміни свідчили про наявність портальної гіпертензії. Слизова оболонка клубової кишки повнокровна, набрякла, з поодинокими осередками точкових крововиливів. У стінці клубової кишки через місяць після резекції 58,1 % паренхіми печінки виявили дистрофію, некробіоз епітеліоцитів, міоцитів, ендотеліоцитів, стромальних структур, інфільтративні та склеротичні процеси. При видаленні 58,1 % цього органа відносні об’єми строми збільшилися на 17,5 %, пошкоджених міоцитів – у 20,5 раза, стромально-міоцитарні відношення – на 21,1 %, що вказувало на значне ураження м’язової оболонки клубової кишки. При виявленому ураженні клубової кишки виражено в м’язовій оболонці знизились рівні АТФ, АДФ, АМФ, що свідчило про суттєве погіршення енергозабезпечення досліджуваної структури.
Висновки. Резекція великих об’ємів паренхіми печінки призводить до розвитку пострезекційної портальної гіпертензії, cуттєвого погіршення енергетичного забезпечення м’язової оболонки, пошкоджень структур оболонок та судинного русла клубової кишки. Ступінь зниження енергетичного забезпечення м’язової оболонки залежить від видаленого об’єму паренхіми печінки та вираження пошкоджень структур клубової кишки.
ВМІСТ КАДМІЮ І ЦИНКУ В ЕКОСИСТЕМІ ПРИКАРПАТТЯ РЕГІОНУ ТА ВПЛИВ КАДМІЄВОЇ ІНТОКСИКАЦІЇ НА МІКРОЕЛЕМЕНТНИЙ СТАТУС ОРГАНІЗМУ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИХ ТВАРИН
Authors: Nechitaylo L. A. 
Published: February 2019

Вступ. Серед заходів, які повинні забезпечити охорону здоров’я людини та середовища її проживання від техногенних металів, важливе місце займає контроль вмісту металів у ґрунті, воді, організмі людини і тварин.
Мета дослідження – провести порівняльний аналіз рівня кадмію та цинку в ґрунтах і водоймах рівнинної, передгірської та гірської зон Прикарпаття, а також вивчити вплив кадмієвої інтоксикації на мікроелементний склад печінки і нирок експериментальних тварин.
Методи дослідження. Об’єктом досліджень слугували ґрунти і водойми різних географічних зон Прикарпаття. Кадмієву інтоксикацію моделювали на білих щурах-самцях, яких поділили на 2 групи: контрольну – вводили фізіологічний розчин, дослідну – внутрішньом’язово вводили кадмію хлорид у дозі 1/10 LD50. Концентрацію мікроелементів в об’єктах довкілля, органах і тканинах експериментальних тварин визначали методом атомно-абсорбційної спектрофотометрії на спектрофотометрі С-115 ПК.
Результати й обговорення. У роботі наведено результати визначення вмісту кадмію та цинку в ґрунтах і питній воді рівнинної, передгірської та гірської зон регіону. Встановлено, що в ґрунтах рівень кадмію та цинку в усіх досліджуваних зонах перебував у межах нормативних показників. Однак результати контролю рівня кадмію в питній воді вказують на зростання його концентрації з перевищенням гранично допустимих норм в 1,5–2 рази в рівнинній і передгірській зонах та на мінімальний рівень – у гірській. Це спонукало до вивчення впливу кадмієвої інтоксикації на організм експериментальних тварин. Отримані дані свідчать про те, що в організмі експериментальних тварин, які тривало споживали питну воду з підвищеним вмістом кадмію, спостерігали його накопичення в печінці й нирках.
Висновки. Встановлено істотні відмінності вмісту кадмію та цинку в ґрунтах і водойомах рівнинної, передгірської та гірської зон Прикарпаття.
Відзначено, що в організмі експериментальних тварин при кадмієвій інтоксикації кадмій накопичується в печінці та нирках, що супроводжується порушенням рівня есенціальних елементів цинку і міді.
ОСОБЛИВОСТІ СТАНУ ПРООКСИДАНТНОЇ СИСТЕМИ ПРИ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОМУ ПЕРИТОНІТІ НА ТЛІ ЦУКРОВОГО ДІАБЕТУ
Authors: Dziubanovskyi I. Ya. , Verveha B. M. , Pidruchna S. R. , Melnyk N. A. 
Published: February 2019

Вступ. Гострий перитоніт усе частіше призводить до розвитку тяжких післяопераційних ускладнень, збільшується відсоток летальних випадків. Цукровий діабет продовжує залишатися однією з актуальних проблем медицини, оскільки він є одним із найпоширеніших ендокринних захворювань зі стійкою тенденцією до зростання.
Мета дослідження – вивчити особливості прооксидантного статусу в організмі піддослідних тварин при змодельованому гострому поширеному перитоніті на тлі цукрового діабету порівняно тваринами з експериментальним гострим поширеним перитонітом.
Методи дослідження. У роботі використовували 56 білих щурів. Цукровий діабет моделювали шляхом внутрішньочеревного введення стрептозотоцину фірми “Sigmal” з розрахунку 7 мг на 100 г маси тіла щура, гострий поширений перитоніт – введення 0,5 мл 10 % профільтрованої калової суспензії в черевну порожнину досліджуваних тварин. Визначали показники прооксидантного статусу в сироватці крові 1-шу, 3-тю, 7-му доби від початку моделювання перитоніту.
Результати й обговорення. Було доведено, що при гострому перитоніті на тлі цукрового діабету більшою мірою зростали маркери вільнорадикального окиснення порівняно з групою тварин зі змодельованим гострим перитонітом. Відмічали статистично значиме підвищення таких прооксидантних показників, як ТБК-активні продукти, гідропероксиди ліпідів, окисна модифікація білків (р<0,05).
Висновки. У тварин з гострим поширеним перитонітом на тлі цукрового діабету суттєво активуються вільнорадикальні процеси окиснення, що підтверджено статистично значимо вищими рівнями ТБК-активних продуктів, гідро пероксидів ліпідів, окисної модифікації білків нейтрального та основного характеру порівняно з групою тварин із змодельованим гострим поширеним перитонітом. Виявлена інтенсифікація процесів окиснення вказує на значну активацію факторів агресії організму при гострому поширеному перитоніті на тлі цукрового діабету.
ПОРІВНЯЛЬНА АНАТОМО-ІМУНОГІСТОХІМІЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА СЕЛЕЗІНКИ ПРЕДСТАВНИКІВ КЛАСІВ ПТАХИ І ССАВЦІ
Authors: Goralskiy L. P. , Dunaievska O. F. , Yaroshenko T. Ya. 
Published: February 2019

Вступ. Необхідними для оцінки імуноморфології селезінки є анатомо-імуногістохімічні дослідження, які дозволяють вивчити розподіл лімфоцитів залежно від її мікроскопічної будови.
Мета дослідження – вивчити особливості розподілу Т- і В-лімфоцитів різних кластерів у селезінці залежно від анатомічної будови органа в представників класів Птахи і Ссавці.
Методи дослідження. Селезінку відбирали у клінічно здорових голуба, курки, кроля, свині у фазу морфофункціональної зрілості. Матеріал фіксували в 10–12 % розчині нейтрального формаліну, промивали 24–48 год, зневоднювали в спирті, заливали в парафін і виготовляли гістозрізи на мікротомі МС-2 товщиною 4–6 мкм, фарбували гематоксиліном Ерліха та еозином. Субпопуляції лімфоцитів (СD4, 8, 19, 20) виявляли за допомогою мишачих моноклональних антитіл (DAKO, Данія). Візуалізацію проводили, використовуючи систему детекції DAKO EnVision FLEX+ (DAKO, Данія), з додатковим забарвлюванням гематоксиліном Майєра (DAKO, Данія) та перенесенням у середовище Eukitt (Німеччина).
Результати й обговорення. Форма селезінки не залежить від класу тварин: еліпсоподібна в курки та сильно видовжена у голуба, кроля, свині. Лімфоїдні вузлики ссавців, на відміну від птахів, мають у своїй будові мантійну і маргінальну зони та світлий центр. Лімфоїдна тканина селезінки хребетних тварин класів Птахи і Ссавці сформована значною кількістю лімфоцитів з маркерами СD4+, СD8+, СD19+, СD20+. Такі субпопуляції лімфоцитів у червоній пульпі селезінки голуба, курки, кроля, свині розміщувались поодиноко й дифузно, в білій пульпі вони найчастіше утворювали ланцюги або скупчення. Серед популяцій В-лімфоцитів у кроля та свині домінували лімфоцити СD19+ ((83,69±8,74) і (75,14±7,13) шт. на 1 ум. од. пл. відповідно), у птахів – СD20+ ((73,91±6,21) і (38,45±2,47) шт. 1 на ум. од. пл. відповідно в голуба та курки). Імунорегуляторний індекс дорівнював 2,0 у курки, 1,85 у голуба, 1,82 у кроля; 1,71 у свині. Це вказує на розвиненість клітинних і гуморальних механізмів імунітету.
Висновок. У процесі еволюційного розвитку ускладнюється та вдосконалюється будова селезінки. Лімфоцити СD4+, СD8+ домінують у періартеріальній зоні та періартеріальних лімфоїдних піхвах, СD19+, СD20+ – у структурах лімфоїдних вузликів.
ВПЛИВ СОЛЕЙ ВАЖКИХ МЕТАЛІВ І ГЛІФОСАТУ НА ЛІПІДНИЙ ОБМІН
Authors: Korda M. M. , Dumukhalska Ye. B. , Yaroshenko T. Ya. 
Published: February 2019

Вступ. Свинець, як і всі важкі метали, є протоплазматичною отрутою, що викликає зміни в усіх органах та тканинах. Потрапляючи в організм, він порушує ферментативні реакції, пригнічує імунобіологічну резистентність організму, синтез білків, ліпідів, вуглеводів та їх метаболізм. Порушення обміну ліпідів та ліпопротеїнів відіграє важливу роль у різних патологічних процесах, сприяє розвитку серцево-судинних захворювань, захворювань печінки, нирок та ін.
Мета дослідження – вивчити комбіновану дію солей важких металів (Плюмбуму і Купруму) та фосфорорганічного пестициду раундапу на показники ліпідного обміну в плазмі крові щурів.
Методи дослідження. Досліди проводили на лабораторних нелінійних білих статевозрілих щурах-самцях, яким внутрішньошлунково протягом 30-ти днів вводили водні розчини Плюмбум ацетату, Купрум сульфату і гліфосату (у формі гербіциду раундапу). Порушення ліпідного обміну в уражених тварин визначали за зміною у сироватці крові загальних ліпідів, тригліцеридів, загального холестеролу, ліпопротеїнів високої та низької щільності.
Результати й обговорення. Встановлено, що при введенні щурам водних розчинів Плюмбум ацетату, Купрум сульфату і раундапу в комбінації та окремо призвело до зниження в плазмі крові уражених тварин вмісту ліпопротеїнів високої щільності, тригліцеридів, підвищення вмісту загальних ліпідів, загального холестеролу та ліпопротеїнів низької щільності.
Висновок. Введення щурам Плюмбум ацетату, Купрум сульфату і раундапу призвело до порушення показників ліпідного обміну в крові тварин.
ДОСЛІДЖЕННЯ ЕЛЕМЕНТНОГО СКЛАДУ ГРУШІ ЗВИЧАЙНОЇ ЛИСТЯ СОРТУ НОЯБРСЬКА
Authors: Pinkevych V. O. , Novosel O. M. 
Published: February 2019

Вступ. Мінеральні елементи є кофакторами ферментів, складовими частинами вітамінів, гормонів, усіх клітин і тканин організму, вони необхідні для його нормальної життєдіяльності: підтримки гомеостазу, перебігу біохімічних, ферментативних, пластичних, гормональних, регуляторних та обмінних процесів, є обов’язковою і незамінною частиною раціону харчування. Їх дефіцит, надлишок чи дисбаланс в організмі може спричинити певні захворювання, синдроми, порушення або патологічні стани. Об’єктом дослідження були груші звичайної листя сорту Ноябрська, заготовлені в Івано-Франківській області в серпні 2018 р. Груша звичайна даного сорту широко культивується на території України у приватних і фермерських господарствах, особливо в західних регіонах та Придністров’ї.
Мета дослідження – вивчити якісний склад та кількісний вміст мінеральних елементів у груші звичайної листі сорту Ноябрська.
Методи дослідження. Елементний склад груші звичайної листя сорту Ноябрська изначали методом атомно-абсорбційної спектрометрії на базі відділу аналітичної хімії ДНУ НТК “Інститут монокристалів” НАН України.
Результати й обговорення. Одержані результати проведених експериментальних досліджень свідчать про наявність у груші звичайної листі сорту Ноябрська 19 мінеральних елементів. У найбільшій кількості в сировині накопичувалися K (2185 мг/100 г), Ca (1140 мг/100 г), Mg (380 мг/100 г), P (85 мг/100 г), Si (76 мг/100 г) і Al (62 мг/100 г), у найменшій – Cu (0,23 мг/100 г), Ni (0,11 мг/100 г) та Mo (0,047 мг/100 г). Вміст важких металів перебував у межах допустимих концентрацій.
Висновки. Методом атомно-абсорбційної спектрометрії у груші звичайної листі сорту Ноябрська ідентифіковано та визначено кількісний вміст 19 мінеральних елементів. Одержані експериментальні дані буде використано в подальшій роботі при прогнозуванні фармакологічної активності досліджуваної сировини, лікарських засобів на її основі, а також з метою стандартизації та розробки методів контролю якості сировини.
ГУМОРАЛЬНІ ЗМІНИ У КРОВІ ДОСЛІДЖУВАНИХ ТВАРИН ПРИ ГІПЕРЕРГІЧНОМУ ТИПІ ЗАПАЛЬНОЇ РЕАКЦІЇ ЗА УМОВ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО ГАСТРОДУОДЕНІТУ
Authors: Bondarchuk V. I. 
Published: February 2019

Вступ. На сьогодні доведено той факт, що провідним фактором розвитку і прогресування різноманітних захворювань є не причина, яка викликала патологічний стан, а порушення, зумовлені зміненими, посиленими чи, навпаки, послабленими імунними процесами в організмі.
Мета дослідження – оцінити гуморальні зміни у крові тварин при гіперергічному типі запальної реакції за умов експериментального гастродуоденіту.
Методи дослідження. Експерименти виконано на щурах масою 180–200 г. В усіх тварин моделювали гострий гастродуоденіт. Гіперергічний тип запальної реакції моделювали шляхом внутрішньом’язового введення пірогеналу на фізіологічному розчині, нормоергічний – без додаткового введення будь-яких речовин. Для виконання експериментів щурів поділили на 3 групи (6 тварин у кожній). Вміст імуноглобулінів (Ig) класів А, М, G у сироватці крові визначали за методом Е. Ф. Чернушенко. Обробку результатів виконували у відділі системних статистичних досліджень у програмному пакеті Statsoft STATISTIСA.
Результати й обговорення. У щурів з гіперергічним типом запальної реакції рівень циркулюючих імунних комплексів (ЦІК), порівняно з контролем, був вищим: на 7-му добу дослідження – на 84 % (р<0,05), на 10-ту – на 89,4 % (р<0,05). При порівнюванні показників тварин цієї групи з показниками щурів із нормоергічним типом запальної реакції виявлено, що вміст ЦІК був більшим: на 7-му добу дослідження – на 7,3 % (р<0,05), на 10-ту – на 6,3 % (р<0,05). У щурів з гіперергічним типом запальної реакції рівень імуноглобулінів усіх трьох класів був вищим: IgА на 7-му добу дослідження – на 76 % (р<0,05), на 10-ту – на 78,2 % (р<0,05); IgМ на 7-му добу дослідження – на 24,4 % (р<0,05), на 10-ту – на 23,4 % (р<0,05); Ig G на 7-му добу дослідження – на 69 % (р<0,05), на 10-ту – на 70,1 % (р<0,05). Вміст імуноглобулінів класів A, M, G та циркулюючих імунних комплексів у сироватці крові тварин усіх груп на 10-ту добу дослідження збільшувався.
Висновок. Найбільш значні зміни імунологічних показників виявлено у тварин з гіперергічним типом запальної реакції, а зміни гуморального імунітету супроводжувалися зростанням рівня імуноглобулінів класів А, М, G та циркулюючих імунних комплексів, упродовж 10-ти діб.
ГЕНДЕРНІ ОСОБЛИВОСТІ ЖИРНОКИСЛОТНОГО ТА ЛІПІДНОГО СПЕКТРА ПЛАЗМИ КРОВІ В МЕШКАНЦІВ РІВНИННИХ НАСЕЛЕНИХ ПУНКТІВ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ З РІЗНИМ ТРОФОЛОГІЧНИМ СТАТУСОМ
Authors: Kedyk A. V. , Rishko M. V. 
Published: February 2019

Вступ. В організмі людини близько половини всієї енергії утворюється шляхом окиснення вищих жирних кислот. На сьогодні кількість досліджень, під час яких вивчали б зміни жирнокислотного і ліпідного спектра плазми крові залежно від висоти проживання та індексу маси тіла, є обмеженою.
Мета дослідження – виявити гендерні особливості жирнокислотного і ліпідного спектра плазми крові в мешканців рівнинних населених пунктів Закарпатської області з надмірною масою тіла та ожирінням.
Методи дослідження. Обстежено 107 осіб з різним трофологічним статусом – мешканців Ужгородського району Закарпатської області (рівнинні населені пункти), в яких визначали показники жирнокислотного і ліпідного спектра плазми крові.
Результати й обговорення. Показники ліпідограми в жінок виявилися гіршими, ніж у чоловіків, через вищий рівень загального холестеролу та холестеролу ліпопротеїнів низької щільності. У жінок вміст насичених жирних кислот був більшим за рахунок пальмітинової ((765,00±30,60) мкг/мл проти (644,50±40,00) мкг/мл серед чоловіків, р=0,02) та стеаринової кислот ((214,80±10,30) мкг/мл проти (175,70±9,00) мкг/мл серед чоловіків, р<0,01). Крім того, жінки мали значно вищий сумарний рівень поліненасичених жирних кислот порівняно з чоловіками ((1546,40±39,90) мкг/мл проти (1214,00±53,10) мкг/мл, р<0,01), насамперед через більший вміст ω-6 поліненасичених жирних кислот ((1446,60±37,20) мкг/мл проти (1132,90±49,10) мкг/мл, р<0,01).
Висновки. Показники ліпідного спектра плазми крові в жінок були гіршими, ніж у чоловіків. У жінок визначався більший вміст як окремих насичених жирних кислот, так і сумарних ω-6 поліненасичених жирних кислот, що вказує на вищу схильність до атерогенезу та розвитку прозапальних судинних змін. Отримані результати частково можна пояснити пременопаузою та початковою менопаузою в обстежених жінок.