bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Роль громадських організацій у ресоціалізації засуджених до позбавлення волі
Authors: Proskura V. V. 
Published: August 2018

Виявлено, що, незважаючи на відсутність чіткого державного регулювання форм і напрямів діяльності громадських організацій (ГО), вони активно залучаються до діяльності установ виконання покарань (УВП) в різних сферах їх функціонування. Актуальність залучення ГО пов’язана з наступними чинниками: державні інституції не в змозі забезпечити успішну ресоціалізацію засуджених в контексті пенітенціарних закладів та створити передумови для подальшої їх реінтеграції у суспільство; працівники пенітенціарних установ та самі засуджені високо оцінюють діяльність ГО; представники ГО виступають важливим каналом зв’язку із соціумом, пропагуючи його норми та цінності тощо.
Встановлено, що роль ГО в ресоціалізації засуджених до позбавлення волі полягає у втіленні заходів, що безпосередньо сприяють повторному процесу засвоєння цими особами соціальних норм, цінностей, ролей та навичок, що є адаптивними для функціонування в некримінальних соціальних середовищах, а також сприяють активізації ресоціалізаційного впливу на засуджених з боку персоналу УВП.
З’ясовано, що основними функціями ГО щодо ресоціалізації засуджених до позбавлення волі є: 1) група функцій, що безпосередньо (або переважно) орієнтовані на засуджених (правова, психологічна, соціальна, матеріально-економічна, професійна, освітня, просвітницько-виховна, культурна, медична, фізкультурно-оздоровча), 2) група функцій, що не мають безпосередньої орієнтації на засуджених (інформування громадськості, налагодження співпраці, контролю, навчально-методичних заходів для працівників). Встановлено, що найширше у першій групі представлені професійна, просвітницько-виховна та культурна функції, а в другій – функція інформування громадськості.
З’ясовано, що за локалізацією серед ГО переважають місцеві та всеукраїнські, а за функціями – ГО з чітко вираженою соціальною спрямованістю, правозахисні та ті, які сприяють діяльності інших ГО.
Папа Бенедикт XVI: філософ, політик, дипломат
Authors: Danyliuk I. V. 
Published: August 2018

Бенедикт XVI (lat. Benedictus PP XVI) – заслужений Папа Римський, 265-й Папа Католицької церкви і єпископ Рима та 7-й правитель міста-держави Ватикан із 19 квітня 2005 року по 28 лютого 2013 року.
З обранням Папи Бенедикта XVI вважалося, що папство Німецького Папи стане досить консервативним, натомість правління 265-го Папи було ознаменоване низкою нововведень, реформ та нових ідей.
Бенедикт XVI за свої менше ніж вісім років понтифікату здійснив ряд реформ у Католицькій Церкві, але слід відзначити, що ще до вступу на Апостольський Престол Джозеф Ратцінгер, майбутній Папа Бенедикт XVI, був одним із тих, хто визначав обличчя сучасної Католицької церкви під час Другого Ватиканського Собору, а також у подальшій роботі на найвищих посадах у Католицькій церкві та Ватикані у тіні Папи Івана-Павла ІІ.
В статті було відзначено, що папство Бенедикта XVI не зосереджується на політиці, а більше на написанні творів. Папа не відмовляється від політичних дій та дипломатичних кроків, а, відповідно до німецького стилю, делегує політику і дипломатію компетентним особам. Було зазначено, що у своїх роботах Бенедикт XVI піднімав важливі соціальні та етичні питання, а енцикліка «Caritas in Veritate», яка була відповіддю на фінансову кризу 2008 року, стала світовим бестселером. Варто звернути увагу на послання Бенедикта XVI, які завжди ішли до самої проблеми та піднімали актуальні проблеми світового співтовариства.
Особливість фігури Папи Бенедикта XVI можна прочитати двома способами: по-перше, важливість аналізу філософських поглядів, політичних закликів і кроків Папи Бенедикта XVI; по-друге, через своє історичне минуле Джозеф Ратцінгер (майбутній папа Бенедикта XVI) у силу обставин перебував у Гітлерюгенд та брав участь у Другій Світовій війні, але не втратив свого людського обличчя
Бенедикт XVI виступає прикладом здатності людини зі скромним походженням робити великі речі і добиватися визнання. Найбільш величним, на думку автора, у постаті Папи Бенедикта XVI є уміння робити важливий та відповідальний вибір: будучи главою Католицької церкви, відмовитись від влади, поступившись більш молодим та енергійним.
Концерт для баяна з оркестром № 1 Анатолія Гайденка: аспекти композиторської інтерпретації жанру
Authors: Башмакова Н. В. , Мушинський В. В. 
Published: August 2018

Мета статті – виявлення особливостей втілення жанру концерту в баянно-акордеонній творчості композитора, баяніста, заслуженого діяча мистецтв України, професора, члена Національної спілки композиторів України Анатолія Павловича Гайденка. Ціль роботи зумовлює наступні завдання, а саме окреслення стилістичних ліній художньо-творчого почерку А.Гайденка з визначенням у ньому ролі баянної складової та проведення аналізу Концерту для баяна з оркестром № 1 з огляду композиційно-драматургічних особливостей означеного твору. Методологія дослідження формується у взаємодії насамперед порівняльно-аналітичного, системного та історичного методів вивчення означеної проблематики. Винятково вагоме значення у проведенні окресленого дослідження мають методи емпіричної природи, зокрема спостереження та узагальнення, які дозволяють на практичному рівні здійснювати вивчення запропонованої теми. Наукова новизна публікації визначається фактом первинності здійснення аналізу Концерту для баяна з оркестром № 1 Анатолія Гайденка з позиції виявлення специфіки баянно-концертного стилю відомого українського композитора. Пропонована робота створює широкі можливості до теоретичної та практичної популяризації як щойно означеного концерту, так і в цілому багатого за жанрово-стильовими ознаками композиторського доробку знаного вітчизняного майстра. Висновки. Проведений аналіз Концерту для баяна з оркестром № 1 Анатолія Гайденка дозволяє класифікувати означений твір як масштабну та надзвичайно яскраву, художньо виразну композицію автора-баяніста, в якій український митець виразно відтворює власне, індивідуально-свідоме розуміння концертної форми в її баянному академічному втіленні, створюючи з’єднанням неофольклорних і неокласичних витоків яскраво-переконливу, оригінальну концепцію українського баянного концерту.
Scripture – source of composerʼs inspiration (to the 500year of Reformation)
Authors: Щітова С. А. , Савонюк Г. О. 
Published: August 2018

The aim of this article is retracing stage-by-stage development of passions and to argue actuality of genre on the modern stage, defining text biblical basis as invariable and significance. Bible became an uniting factor for all times, for believers of confessions and creations of different forms and genres, among that liturgies, masses, spiritual concerts, passions. The genre of passions has centuries-old history. The most ancient reminiscence about passions are related yet to the rituals of resurrection of Egyptian God Osiris. In the article the value of activity of М. Luther reveals not only for forming of new church confession; his musical reforms, that became the important stage in development of many genres are retraced too, including passions. Methodology of research is based on comparatively-historical method, methods of induction, genre-style analysis, that allows to consider the certain standards of modern passions and defines their place in cultural space. Scientific novelty is research of genesis of genre with the weighty role of М. Luther in claim of protestant chorale as the basis of passions in XVI – XVII. Scientific novelty is appeal to the standards of modern musical creation, which are not insufficiently studed and require the proper analysis. In the article it is suggested to classify passions on the text filling as „classicˮ („biblicalˮ), „mundaneˮ, „mixedˮ. Conclusions. In the article the historical process of development of passions from sources to contemporaneity is retraced. Activity of M. Luther that first translated Scripture into German became a great incitement. In-process from the protestant chorale by Luther a parallel is conducted to modern western (John Debney) and Ukrainian passions (Alexander Коzаrеnко), in which the catholic model of genre is indicated by a composer only in the title of work, and old church slavonic antibackgrounds become the basis of all composition with their Оstrozhskiy tune.
Masterpieces by Ukrainian composers for saxophone as the problem solo academic wind repertoire
Authors: Громченко В. В. , Мальцева К. О. 
Published: August 2018

The purpose of this scientific article is in determination of specialized reasons, relatively reduced concerning decreased composers attention to concert-solo academic saxophone performing in the creation of Ukrainian professional authors. The methodology of research is represented by historical method, which is conditioned by maximally wide period of academic art playing saxophone exactly the time of middle of the 19th – the beginning of the 21st centuries. The comparative method is also used by researcher in the article, as segment of methodological instruments regarding detecting of the differences between solo saxophone masterpieces by Ukrainian and foreign composers. The structurally-analytical and generalizing methods are used for making sequence of exposition of scientific material and approving conclusions and also the outlooks of studying of denoted subject. The novelty of scientific research is defined by absence of treatment of the scientists to cause-problem reasons of the decreased attention Ukrainian composers into sphere of contemporary academic concert-solo saxophone performing. The novelty of this article is also delineating remained scarcely explored masterworks for saxophone of Ukrainian composers exactly Sonata for saxophone with piano accompaniment by V. Falkova and piece „In the morning from the high castle” for saxophone solo by Z. Kovpak. Conclusions. The cause-consecutive preconditions, reasons of decreased composer’s attention to concert-solo academic saxophone performing in the creation of Ukrainian authors are determining as historical conditionality, specifically by facts appearance of saxophone family with their ensemble-orchestra nature functioning, and absence composer’s practice from the side of famous saxophonists-players. Among the reasons of low number of domestic solo musical works for saxophone are the low level of creative communication artistic creative communicability of artist with native composers.
До питання про вплив тоталітарного режиму на музичну сферу (на прикладі радянської культури 30-х років ХХ ст.)
Authors: Коротенко Д. В. 
Published: August 2018

Мета статті – проаналізувати особливості радянської музичної культури 1930-х років і ті трансформації, яким вона піддалась у зв’язку із втручанням тоталітарного політичного режиму. У роботі досліджується радянська музична культура 1930-х рр., а також вплив на неї з боку державного апарату та окремих діячів тоталітарної системи. Методологія грунтується на дослідницьких принципах системності, історизму, комплексному аналізі тенденцій у радянській музиці, взаємин мистецтва і влади. Структурно-аналітичний метод постав у основі логічного викладу матеріалу та написанні висновків дослідження. Наукова новизна полягає у визначенні ключових особливостей та конкретних механізмів впливу тоталітарного режиму на музичну культуру 1930-х рр., а також причин та наслідків впровадження єдиного стилю „соціалістичного реалізму” в музичному мистецтві. Висновки. У результаті застосування адміністративних заходів і прямого насильства стосовно діячів мистецтва значно постраждали стильова і жанрова різноманітність радянської музики, композитори були вимушені діяти з урахуванням розпливчатих вимог влади, а багато видатних творів залишились маловідомими масовому слухачеві. Особливістю державної політики стала, передусім, боротьба із напрямами і течіями в музиці, які не підпадали під вимоги соціалістичного реалізму (простіше кажучи, були незрозумілі чиновникам від культури). До арсеналу методів входили заборона виконання твору, цькування композиторів у пресі, в тому числі центральній. Репресії стосовно композиторів застосовувались рідше, ніж у інших сферах культури. У той же час твори, які відповідали вимогам партії і смакам масової аудиторії, отримували значну державну підтримку (наприклад, кіномузика, масова пісня). Слід підкреслити, що спільнота композиторів півтора десятиріччя протистояла впровадженню адміністративної вертикалі управління у вигляді відповідної всесоюзної організації.
Chamber-vocal works by S. Rakhmaninov as model of the development for archetypal features of russian classical romance (on the example of early-period romances for the average voice)
Authors: Щітова С. А. , Желтобрюхова О. С. 
Published: August 2018

The target of the work is investigating the development of archetypal features of the Russian classical romance in the chamber-vocal S. Rakhmaninov’s creation of early period on the example of romances for the average voice. Vocal miniatures are the kind of lyric diary of the composer, which fully embodies the whole range of characteristic images and feelings. In this sense, romances are the kind of encyclopedia of Rakhmaninov’s creativity: it is impossible to find such wealth and variety of states, perhaps even in his brilliant concerts and symphonies. The methodology of the study is to use the art history, historical and cultural, analytical and comparative typological methods. This methodological campaign allows you to analyze the features of the genres of elegy, Russian song, „gesture romance” and their own interpretation by the composer. The scientific novelty of the work consists in broadening the concept of the imaginative multidimensionality of Rakhmaninov’s vocal miniatures, which is due to the synthesis of various traditions of the national school. Vocal works „contain” a full thematic „spectrumˮ of his musical world. Conclusions. The archetypal features of the Russian classical romance and the origins of vocal lyrics are most evident in the early period of the composerʼs work. Obviously, the scope of the scientific article does not allow paying serious attention to the entire vocal creativity of the author of the Bells, to consider 83 romances in full. Therefore, the work is limited studying of works for medium voice and piano. They fully embody the main genre and style features of Rakhmaninov’s chamber-vocal creativity. The early romances of the composer-lyric poet determine the future development of the chamber-vocal genre, anticipating the innovative treatment of vocal plays.
A Phase I Dose-Escalation Study of Linsitinib (OSI-906), a Small-Molecule Dual Insulin-Like Growth Factor-1 Receptor/Insulin Receptor Kinase Inhibitor, in Combination with Irinotecan in Patients with Advanced Cancer
Authors: Davis S. Lindsey , Eckhardt S. Gail , Diamond Jennifer R. , Messersmith Wells A. , Dasari Arvind , Weekes Colin D. , Lieu Christopher H. , Kane Madeline , Choon Tan Aik , Pitts Todd M. , Leong Stephen 
Published: August 2018

Abstract

Lessons Learned
The maximum tolerated dose of the combination of linsitinib and irinotecan is linsitinib 450 mg daily on days 1–3 every 7 days and irinotecan 125 mg/m2 days 1 and 8 of a 21-day cycle. The adverse effects associated with the combination are not significantly increased beyond what is expected of each drug as a single agent. Multiple negative trials of insulin-like growth factor-1 receptor inhibitors performed in unselected patient populations led to the early discontinuation of linistinib development and this trial. Earlier integration of assessment of potential predictive biomarkers into clinical trials, as was planned in this study, is vital to the development of targeted therapies in oncology.

Background
This phase I dose-escalation study was designed to evaluate the safety and tolerability of the combination of irinotecan and insulin-like growth factor-1 receptor (IGF-1R) inhibitor linsitinib in patients with advanced cancer refractory to standard therapy.

Methods
Dose escalation in three specified dose levels was performed according to a standard 3 + 3 design. Dose levels were as follows: (a) linsitinib 400 mg and irinotecan 100 mg/m2, (b) linsitinib 450 mg and irinotecan 100 mg/m2, and (c) linsitinib 450 mg and irinotecan 125 mg/m2. Linisitinib was administered once daily on days 1–3, 8–10, and 15–17, and irinotecan on days 1 and 8. Assessment of a candidate predictive biomarker was planned in all patients, with further evaluation in an expansion cohort of advanced colorectal cancer.

Results
A total of 17 patients were treated, with 1 patient in both cohort 2 and 3 experiencing dose-limiting toxicity. Linsitinib 450 mg and irinotecan 125 mg/m2 was the maximum tolerated dose. Sixteen (94%) patients experienced at least one treatment-related adverse event. Neutropenia was the only grade &gt;3 toxicity (4%). No significant hyperglycemia or QT interval prolongation was noted. No objective responses were observed; 47% (n = 8) had stable disease with median duration of 5.25 months.

Conclusion
Although the combination was determined safe, the study was halted due to termination of linsitinib development, and biomarker testing was not performed.
UK physiotherapy and haemophilia: A future strategy built on past success
Authors: Bladen Melanie , Stephensen David , McLaughlin Paul 
Published: August 2018

Abstract
From its humble beginnings in 1990, the UK’s Haemophilia Chartered Physiotherapists Association (HCPA) has led the development of haemophilia physiotherapy in the UK and increasingly across Europe too. Over the past 10 years, the growth of the group has centred on an annual professional meeting that facilitated educational opportunities and professional networking, and has increasingly promoted research among members. The HCPA has now established a Clinical Studies Group, an open forum designed to identify and support research needs and to promote a collaborative approach to research that will answer some of the important questions that remain about haemophilia care.
Falls and associated complications in adults with haemophilia
Authors: Flaherty Lorraine M. , Flaherty Brian P. , Kruse-Jarres Rebecca , Konkle Barbara A. 
Published: August 2018

Abstract
Risk factors for falls in the general population are frequently identified in patients with haemophilia. Screening for fall risk can help prevent significant injury in populations with high rates of falls and associated complications. We aimed to describe the rates of falls, injurious falls, near falls, and activity restriction due to fear of falling in a population of adults with haemophilia, an inherited bleeding disorder. Subjects completed a questionnaire inquiring about fall history over the previous 12 months at study onset (time 1) and again approximately 12 months later (time 2). In all, 75 patients with haemophilia between the ages of 18 and 85 participated. The annual fall rate was 33% at time 1, and 23% at time 2. 13% of subjects reported recurrent falls. The annual fall injury rate was 15% at time 1, and 16% at time 2. 63 % of subjects reported near falls at time 1, and 49% at time 2. 16% of subjects reported activity restriction due to fear of falling at time 1, and 21% at time 2. Rates of falls, recurrent falls, and fall-related injury in haemophilia patients in this study are similar to or higher than those found in community-dwelling adults aged 65 years and older, although our subjects were younger on average. These high rates were reported across all disease severities. Near falls were common among all subjects and rates of activity restriction were generally lower than those reported in older adults living in the community. Results should be replicated. Haemophilia patients should be questioned about fall history and further research into optimal fall risk prevention in this population is warranted.
Prevention of bleeding in patients with haemophilia undergoing surgery
Authors: Wareing Anne 
Published: August 2018

Abstract
There is little evidence on which to define the best treatment for the prevention of bleeding in people with congenital bleeding disorders undergoing surgery. As a result, treatment regimens are frequently based on local protocols developed by expert clinicians and information from uncontrolled observational studies. This article summarises the Cochrane Cystic Fibrosis and Genetic Disorders Group systematic review on ‘Treatment for preventing bleeding in people with haemophilia or other congenital bleeding disorders (CBDs) undergoing surgery’.
A origem do totemismo – de Franz Boas
Authors: Oliveira Ana Caroline Amorim , Machado Renata Freitas , Santos Thaiana Balbino , Souza Juliano Bonamigo Ferreira de , Avery Morgane 
Published: August 2018

Do original:Boas, Franz. "The Origin of Totemism." American Anthropologist, New Series, 18, no. 3 (1916): 319-26. http://www.jstor.org/stable/660307.
Aquisição, afasia e a hierarquia prosódica
Authors: Scarpa Ester Mirian 
Published: August 2018

Studies on language acquisition have shown that the child exhibits a top-down trajectory in the acquisition of the prosodic hierarchy, starting with the organisation of the upper (intonational) prosodic levels. Rhythmic readjustments and postlexical secondary stress are later acquisitions. Prosodic disturbances of aphasia and dysarthria have been connected to the question of brain-damage lateralisation and linguistic processing. Subjects damaged in their right hemisphere are said to be dysprosodic; they produce few Fo variations, Fo flattenning, slow tempo. Prosody is said to be reasonably preserved in Broca´s subjects and well preserved in fluent (Wernicke) aphasia subjects. A comparative study was carried out with two subjects, one aphasic and one dysarthric. Some prosodic difficulties were observed in the speech of fluent aphasic subjects, related to the prosodic hierarchy, to the metrical grid and to syllable structure, respectively. On the other hand, the correct placement of pauses in the frontiers of upper domains of the dysarthric subject shows preservation of the prosodic hierarchy. Pitch-direction is also preserved, with short pitch-range. In both cases, the upper domains of the prosodic hierarchy are preserved.
Concordância de gênero no processamento de formas pronominais
Authors: Côrrea Letícia Maria Sicuro 
Published: August 2018

Pronominal agreement and grammatical agreement are distinguished. In particular, it is argued that pronominal agreement may involve the semantic interpretation of the formal gender feature of the pronoun independently from the interpretation of the gender feature of the antecedent. The vulnerability of lexicalsyntactic information concerning the gender of the antecedent is also considered. Two experiments are reported which explore the possibility of [+animate] nouns being gender invariable in Portuguese and information is provided regarding the natural gender (sex) of the gender invariable antecedent of the pronoun. The effect of grammatical gender/natural gender congruence upon the processing of pronominal forms is investigated. In the fist experiment, the sentences of the pair are contiguous and in the second one, the distance between antecedent and pronoun is enlarged. The results of Exp. 1 suggest that lexicalsyntactic information prevails though the processing of pronominal reference is facilitated when there is semantic information compatible with the semantic interpretation of the gender of the pronoun. The results of Exp 2 suggest that pronominal reference can be solved on a semantic basis when information concerning the grammatical gender of the linguistic antecedent is not available. The results are compatible with a model of sentence processing which predicts integrative processes at the end of the sentence. They also contribute to the creation of a discourse-processing model that expresses how cohesive relationships involving pronominal forms can be established.