bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Cessation strategies used successfully by individuals in recovery from methamphetamine addiction
Authors: Gordon Yvonne , Stephens Christine 
Published: September 2021

INTRODUCTION: Methamphetamine (MA) misuse is a recognised health issue in Aotearoa New Zealand, and there is a lack of appropriate treatment available for individuals who are methamphetamine dependent. This exploratory study, undertaken in 2019, sought to gain insight from individuals in Aotearoa who have experienced MA dependence and now identify as being in recovery, to discover which strategies, approaches or treatment appeared helpful in their recovery.METHODS: The participants in the study were seven adults (New Zealand European, Samoan and Māori ethnicity) who had abstained from methamphetamine for six months or more. In-depth interviews were audiotaped and transcribed before being analysed. The data were analysed using interpretative phenomenological analysis, which has its theoretical origins in phenomenology and hermeneutics.FINDINGS: Four themes emerged to describe the lived experience of recovery from methamphetamine misuse: Getting Away, Support, Personal Sources of Strength, and Treatment. Each theme held importance in the participants’ recovery from MA and provided insight into their journey in abstaining and being in recovery.CONCLUSIONS: These findings may be used to assist others entering recovery. The present findings are limited by the size of the sample; however, they provide valuable information on this important health issue as a basis for further research, which is urgently needed in Aotearoa.
“They feel like it’s all based around the offender”: Professionals explore how victim participation in family group conferences can be enhanced
Authors: Williams Tracy , Ioane Julia 
Published: September 2021

INTRODUCTION: The Family Group Conference (FGC) is one of Aotearoa New Zealand’s most innovative features to emerge in the Oranga Tamariki Act (1989). It was designed to address the harm caused by youth offending, as well as set the scene for reconciliation to allow victims to heal. However, victim participation at such conferences remains low.METHODS: This study focused on a 6-month pilot project in 2019 between the agencies of New Zealand Police, Oranga Tamariki and Victim Support, that aimed to increase victim participation at FGCs within the Tāmaki Makaurau (Auckland) area. Rates of victim participation were tracked and six professionals were interviewed for their observations on the pilot.FINDINGS: Victim participation in FGCs increased during the project and interviewees identified that there had been more collaborative efforts between the professionals involved. Thematic analysis highlighted issues with 1) Agency processes and systems (with more training and resources needed, and more streamlined processes between the three agencies called for); 2) Information (youth justice information and cases were “too complicated,” and tended to be offender-focused, not necessarily understanding victim’s perspectives nor getting feedback from them); and 3) Timing (improved processes were needed around timely police referrals and there were effects of timeframes overall on victim participation).CONCLUSIONS: Participants recommended building on this exploratory pilot to increase and maintain better outcomes. The importance of victims being well-prepared for FGCs, feeling well-supported in making an in-person submission, in culturally appropriate ways, needs timely collaboration between well-trained and well-resourced professionals from the agencies involved.
What Are the Benefits of Hosting a Sporting Mega Event? Evidence From Industrial Firms in China
Authors: Hayduk Ted , Rewilak Johan 
Published: September 2021

It is acknowledged that the economic benefits of hosting a sporting mega event are overestimated and/or short lived. However, many studies neglect the impact of the industrial sector, preferring to focus on service sector activity. It is further claimed that hosting a sporting mega event funnels a nation’s resources into one specific region at the expense of others. Therefore, this article empirically investigates whether industrial firms in Beijing disproportionately (a) increased their invested capital ahead of the 2008 Olympic Games and (b) became more profitable after the Games relative to similar firms from comparable Chinese nonhost cities. Using a difference-in-difference estimation strategy, the authors find no disproportionate impact of the Olympic Games on Beijing firms’ invested capital or profitability.
School academic performance of children hospitalised with a chronic condition
Authors: Hu Nan , Fardell Joanna , Wakefield Claire E , Marshall Glenn M , Bell Jane C , Nassar Natasha , Lingam Raghu 
Published: September 2021

ObjectiveTo examine academic outcomes among children hospitalised with a chronic health condition.DesignPopulation-level birth cohort.SettingNew South Wales, Australia.Participants397 169 children born 2000–2006 followed up to 2014.Intervention/exposureHospitalisations with a chronic condition.Main outcome measuresAcademic underperformance was identified as ‘below the national minimum standard’ (BNMS) in five literacy/numeracy domains using the national assessment (National Assessment Program-Literacy and Numeracy) data. Multivariable logistic regression assessed the adjusted ORs (aORs) of children performing BNMS in each domain at each grade (grades 3, 5 and 7, respectively).ResultsOf children hospitalised with a chronic condition prior to National Assessment Program-Literacy and Numeracy (NAPLAN) (16%–18%), 9%–12% missed ≥1 test, with a maximum of 37% of those hospitalised ≥7 times, compared with 4%–5% of children not hospitalised. Excluding children who missed a NAPLAN test, more children hospitalised with a chronic condition performed BNMS across all domains and grades, compared with children not hospitalised (eg, for BNMS in reading at grade 3: n=2588, aOR 1.35 (95% CI 1.28 to 1.42); for BNMS in numeracy at grade 3: n=2619, aOR 1.51 (95% CI 1.43 to 1.59)). Increasing frequency and bed-days of hospitalisation were associated with 2–3 fold increased odds of performing BNMS across all domains and grades. Children hospitalised with mental health/behavioural conditions had the highest odds of performing BNMS across all domains at each grade.ConclusionsChildren hospitalised with a chronic condition underperform academically across literacy/numeracy domains at each school grade. Health and educational supports are needed to improve these children’s academic outcomes.
Outcomes of endovascular thrombectomy in patients selected by computed tomography perfusion imaging – a matched cohort study comparing nonagenarians to younger patients
Authors: Rahangdale Rahul , Hackett Christopher Todd , Cerejo Russell , Fuller Nicholas M , Malhotra Konark , Williamson Richard , Hentosz Terry , Tayal Ashis H , Rana Sandeep S 
Published: September 2021

BackgroundEndovascular thrombectomy (EVT) is efficacious for appropriately selected patients with large vessel occlusions (LVO) up to 24 hours from symptom onset. There is limited information on outcomes of nonagenarians, selected with computed tomography perfusion (CTP) imaging.MethodsWe retrospectively analyzed data from a large academic hospital between December 2017 and October 2019. Patients receiving EVT for anterior circulation LVO were stratified into nonagenarian (≥90 years) and younger (<90 years) groups. We performed propensity score matching on 18 covariates. In the matched cohort we compared: primary outcome of inpatient mortality and secondary outcomes of successful reperfusion (TICI ≥2B), symptomatic intracranial hemorrhage (sICH), and functional independence. Subgroup analysis compared CTP predicted core volumes in nonagenarians with outcomes.ResultsOverall, 214 consecutive patients (26 nonagenarians, 188 younger) underwent EVT. Nonagenarians were aged 92.8±2.9 years and younger patients were 74.5±13.5 years. Mortality rate was significantly greater in nonagenarians compared with younger patients (43.5% vs 10.4%, OR 9.33, 95% CI 2.88 to 47.97, P<0.0001) and a greater proportion of nonagenarians developed sICH (13.0% vs 3.0%, OR 6.00, 95% CI 1.34 to 55.20, P=0.02). There were no significant differences for successful reperfusion (P=1.00) or functional independence (P=0.75). Nonagenarians selected with smaller ischemic core volumes had decreased mortality rates (P=0.045).ConclusionsNonagenarians were noted to have greater mortality and sICH rates following EVT compared with matched younger patients, which may be ameliorated by selecting patients with smaller CTP core volumes. Nonagenarians undergoing EVT had similar rates of successful reperfusion and functional independence compared with the younger cohort.
General anesthesia during endovascular therapy for acute ischemic stroke: benefits beyond better reperfusion?
Authors: Simonsen Claus Z , Rasmussen Mads , Schönenberger Silvia , Hendén Pia Löwhagen , Bösel Julian , Valentin Jan Brink 
Published: September 2021

BackgroundEndovascular therapy (EVT) is standard of care for stroke caused by large vessel occlusion. Whether EVT should be performed under general anesthesia (GA) or conscious sedation (CS) is controversial. While a meta-analysis of randomized trials showed better outcome for EVT under GA, observational studies suggested the opposite. A proposed advantage of GA is better reperfusion achieved via more successful handling of the immobile patient. The aim of this study was to investigate if the good outcome seen in patients treated under GA was mediated by better reperfusion.MethodsThe meta-analysis included 368 individual patients from three randomized controlled trials, of whom 185 patients were randomized to CS. A mediator analysis was performed to examine if the better outcome in the GA arm was driven by higher reperfusion rate.ResultsThe total effect showed a risk difference (RD) of 0.15 (95% CI 0.04 to 0.25), associating GA with a beneficial outcome. The direct effect of GA constituted a large portion, with an RD of 0.12 (95% CI 0.01 to 0.22), while only a small portion was mediated through the degree of reperfusion, with an RD of 0.03 (95% CI 0.02 to 0.04).ConclusionThe better outcome after EVT in the GA arm was mainly a direct effect—that is, an effect that was not explained by better reperfusion. We also found a better outcome in the GA arm when reperfusion was not achieved. Whether this is an effect of the stable condition and blood pressure under GA or a neuroprotective effect will need to be investigated in future research.
Transcarotid artery revascularization (TCAR): a technical video
Authors: Sujijantarat Nanthiya , Antonios Joseph , Koo Andrew , Renedo Daniela , Cord Branden J , Zetchi Akli , Hebert Ryan , Matouk Charles 
Published: September 2021

Carotid revascularization is an important method of stroke prevention and includes carotid endarterectomy and transfemoral carotid angioplasty and stenting. More recently, a hybrid open-endovascular approach, termed transcarotid artery revascularization (TCAR), is garnering increased attention. Although fundamentally a ‘stenting procedure’, unlike transfemoral carotid angioplasty and stenting, TCAR allows for a proximal neuroprotection strategy based on flow reversal. In this technical video, we will review operative techniques and nuances of the TCAR procedure, with a particular focus on the neurovascular proceduralist looking to adopt this technique into routine clinical practice(video 1).Video 1TCAR Technical Video
Phase II Study of Pembrolizumab in Combination with Doxorubicin in Metastatic and Unresectable Soft-Tissue Sarcoma
Authors: Livingston Michael B. , Jagosky Megan H. , Robinson Myra M. , Ahrens William A. , Benbow Jennifer H. , Farhangfar Carol J. , Foureau David M. , Maxwell Deirdre M. , Baldrige Emily A. , Begic Xhevahire , Symanowski James T. , Steuerwald Nury M. , Anderson Colin J. , Patt Joshua C. , Kneisl Jeffrey S. , Kim Edward S. 
Published: September 2021

Abstract

Purpose:
Doxorubicin is standard therapy for advanced soft-tissue sarcoma (STS) with minimal improvement in efficacy and increased toxicity with addition of other cytotoxic agents. Pembrolizumab monotherapy has demonstrated modest activity and tolerability in previous advanced STS studies. This study combined pembrolizumab with doxorubicin to assess safety and efficacy in frontline and relapsed settings of advanced STS.

Patients and Methods:
This single-center, single-arm, phase II trial enrolled patients with unresectable or metastatic STS with no prior anthracycline therapy. Patients received pembrolizumab 200 mg i.v. and doxorubicin (60 mg/m2 cycle 1 with subsequent escalation to 75 mg/m2 as tolerated). The primary endpoint was safety. Secondary endpoints included overall survival (OS), objective response rate (ORR), and progression-free survival (PFS) based on RECIST v1.1 guidelines.

Results:
Thirty patients were enrolled (53.3% female; median age 61.5 years; 87% previously untreated) with 4 (13.3%) patients continuing treatment. The study met its primary safety endpoint by prespecified Bayesian stopping rules. The majority of grade 3+ treatment-emergent adverse events were hematologic (36.7% 3+ neutropenia). ORR was 36.7% [95% confidence interval (CI), 19.9–56.1%], with documented disease control in 80.0% (95% CI, 61.4–92.3%) of patients. Ten (33.3%) patients achieved partial response, 1 (3.3%) patient achieved complete response, and 13 (43.3%) patients had stable disease. Median PFS and OS were 5.7 months (6-month PFS rate: 44%) and 17 months (12-month OS rate: 62%), respectively. Programmed cell death ligand-1 (PD-L1) expression was associated with improved ORR, but not OS or PFS.

Conclusions:
Combination pembrolizumab and doxorubicin has manageable toxicity and preliminary promising activity in treatment of patients with anthracycline-naive advanced STS.
ЗНАЧЕННЯ ПСИХОЛОГІЧНОЇ ДОПОМОГИ ДЛЯ СОЦІАЛЬНОЇ АДАПТАЦІЇ ВІЛ-ІНФІКОВАНИХ ХВОРИХ
Authors: Юрко К. В. , Лантух І. В. , Меркулова Н. Ф. , Лєсна А. С. 
Published: September 2021

Мета роботи – проаналізувати значення психологічної допомоги для соціальної адаптації ВІЛ-інфікованих хворих.
Матеріали і методи. Емпіричною базою досліджен­ня став аналіз 30 медичних карт стаціонарних пацієнтів, госпіталізованих в інфекційне відділення № 3 Обласної клінічної інфекційної лікарні м. Харкова впродовж 2019 р. Більшість склали хворі працездатного віку, а саме 25 осіб (83,3 %), при цьому середній вік пацієнтів становив (28,5±5,5) років. Хворі під час дослідження були поділені на групи залежно від отримання психологічної допомоги, психоемоційних розладів, ознак соціальної дезадаптації.
Результати дослідження. Першу групу пацієнтів склали 10 (33,3 %) хворих, які відмовилися від психологічної допомоги. Другу групу, а саме 20 (66,7 %) пацієнтів, склали хворі, які одразу після встановлення діагнозу ВІЛ-інфекції отримували психологічну допомогу та мали слабші розлади.
Під час дослідження використовувався набір методик: клініко-анамнестичний метод; для оцінки наявності у пацієнтів депресії застосовували шкалу її оцінки Montgomery-Asberg Depression Rating Scalе (MADRS); для визначення рівня тривожності у хворих використовували опитувальник тривожності Спілбергера-Ханіна; визначали прихильність пацієнтів до лікування за шкалою оцінки комплаєнтності Мориски-Грін.
Висновки. Питання адаптації ВІЛ-інфікованих пацієнтів у суспільстві є значною проблемою, що обумовлюється низьким рівнем обізнаності про ВІЛ-інфекцію, шляхи її передачі. Отримані результати свідчать про необхідність психологічної допомоги ВІЛ-інфікованим на кожному етапі, як в момент оголошення діагнозу (запобігання розвитку депресії, суїцидальних намірів), так і під час медикаментозного лікування (дебрифінг методики, створення груп підтримки «рівний – рівному»), завдяки чому прискорюється соціальна адаптація хворих та ефективність медикаментозного лікування.
ІНТЕРВЕНЦІЙНИЙ ПІДХІД У ФОРМУВАННІ МОЛОДДЮ КОМПЕТЕНТНОСТІ ЗБЕРЕЖЕННЯ ЗДОРОВʼЯ: АНАЛІТИЧНИЙ ОГЛЯД
Authors: Литвинова О. Н. , Качмар О. І. 
Published: September 2021

Мета: з’ясувати ефективність впроваджених здоровʼязбережувальних технологій вітчизняних програм охорони здоровʼя та визначити пріоритетні напрями формування здорового способу життя на основі сучасного підходу до розвитку життєвих навичок молоді в Україні.
Матеріали і методи. Використано чинне законодавство України в галузі охорони здоров’я населення, накази та положення Міністерства охорони здоров’я України, методичні рекомендації для закладів освіти, затверджені Міністерством освіти і науки України. Методи дослідження: бібліосемантичний, соціально-гігієнічний, метод системного аналізу та прогнозування.
Результати. У дослідженні розглянуто проблему усвідомленого психоемоційного ставлення молоді до формування компетентності збереження здоров’я. Проведено аналіз впроваджених здоров’язбережувальних технологій та запропоновано сучасний підхід до їх реалізації на засадах системного розвитку і вдосконалення поведінкових дій.
Висновки. Розробляючи модуль формування здоров’язбережувальних компетенцій, потрібно виходити з того положення, що необхідний не сегментований вплив на кожний з компонентів, а системний підхід. Пріоритетною діяльністю для його реалізації стане перехід від пілотних проектів до охоплення на національному рівні – створення не кількісно, а структуровано якісної системи здоров’язбережувальних технологій з конкретними напрямами в усіх галузях соціального середовища. Необхідністю є не тільки розробка нових матеріалів, а й доцільніше використання вже наявних ресурсів – не варто недооцінювати багаторічні надбання в галузі превентивно-профілактичної діяльності. Потрібно виокремити та інтегрувати в сучасні технології ті життєво важливі цінності, актуальність яких не підвладна часовим рамкам і залишається пріоритетною до сьогодні.
СУЧАСНІ АСПЕКТИ ОРГАНІЗАЦІЇ ПАЛІАТИВНОЇ ТА ХОСПІСНОЇ ДОПОМОГИ В УКРАЇНІ ЗА УМОВ РЕФОРМУВАННЯ МЕДИЧНОЇ ГАЛУЗІ
Authors: Сатурська Г. С. , Шишацька І. М. , Сатурський О. В. , Коллінс Д. М. , Марків-Буковська Н. П. 
Published: September 2021

Мета: провести аналіз організації паліативної та хоспісної допомоги на різних рівнях надання медичної допомоги населенню України на сучасному етапі реформування галузі охорони здоров’я в Україні та на регіональних рівнях.
Матеріали і методи. У науковій роботі використано чинні нормативно-правові акти та керівні документи МОЗ України щодо організації паліативної та хоспісної допомоги в системі охорони здоров’я України. Для обробки даних застосовано наукові методи: аналітичний, бібліосемантичний та системного підходу.
Результати. Паліативна медична допомога, як окремий вид медичної допомоги, в Україні закріплена законодавчо з 2011 р. Але до введення в дію програми медичних гарантій та підписання контрактів із Національною службою здоров’я України на пакети медичних послуг у напрямку паліативної та хоспісної допомоги – таку допомогу в нашій країні надавали лише кілька десятків медичних закладів. Запровадження окремого пакета у програмі медичних гарантій дало поштовх розвитку мережі закладів, які надають паліативну допомогу.
Висновки. Розвиток та покращення якості надання паліативної допомоги відповідно до світових стандартів є одним із пріоритетних завдань системи охорони здоров’я та громадського здоров’я України, адже паліативна та хоспісна допомога є комплексом медичних, соціальних, психологічних заходів, спрямованих на покращення якості життя пацієнтів із невиліковними хворобами та обмеженим прогнозом життя. Для створення високоефективної системи паліативної допомоги в Україні також необхідно подолати бар’єри, які виділені експертами ВООЗ. Серед основних завдань паліативної та хоспісної допомоги потрібно розглядати максимально можливе зменшення болю, фізичних та психічних страждань, усунення або зменшення розладів життєдіяльності та інших тяжких проявів захворювань, професійний догляд, психологічну, соціальну та духовну підтримку пацієнтів та членів їхніх сімей.
МЕДИКО-СОЦІАЛЬНЕ ЗНАЧЕННЯ МОЗКОВИХ ІНСУЛЬТІВ ТА ФАКТОРИ РИЗИКУ ЇХ РОЗВИТКУ
Authors: Теренда Н. О. , Фарійон Н. Я. , Теренда О. А. 
Published: September 2021

Мета: вивчити медико-соціальне значення мозкових інсультів для світової спільноти та оцінити фактори ризику їх розвитку.
Матеріали і методи. Проведено аналіз наукових та статистичних джерел інформації (ДЗ «Центр медичної статистики МОЗ України») щодо медико-соціальної проблеми мозкових інсультів (МІ). Використано бібліосеман­тичний, аналітичний методи дослідження.
Результати. Згідно з даними ВООЗ, інсульти щорічно уражають у світі близько 20 млн людей, із яких 5 млн помирають. Із 15 млн, які виживають, приблизно третина пацієнтів стає інвалідизованими внаслідок інсульту й потребує сторонньої допомоги у повсякденному житті. Вид інсульту впливає на тяжкість перебігу. В європейському регіоні співвідношення ішемічних інсультів до геморагічних становить 7:1, в Україні – 5:1, що зумовлює наявність тяжчого перебігу та вищого показника смертності у нашій країні на відміну від європейських країн (у 2,3 раза).
В Україні щороку близько 100 тис. осіб хворіють на МІ. Смертність внаслідок цереброваскулярних хвороб має тенденцію до зменшення з 186,6 на 100 тис. населення у 2015 р. до 179,5 на 100 тис. населення у 2019 р.
Визначальними факторами, що спричиняють збільшення кількості МІ, є постаріння населення та зростання поширеності в популяції таких васкулярних факторів ризику інсульту, як атеросклероз судин, артеріальна гіпертензія, гіподинамія, ожиріння, тютюнокуріння тощо.
Висновки. Мозкові інсульти залишаються значною медико-соціальною проблемою сучасної системи охорони здоров’я. Задля її подолання розроблено низку програм на рівні ВООЗ і регіональних рівнях щодо зменшення захворюваності, смертності та інвалідності й усунення економічного тягаря для економік країн світу.
АНАЛІЗ ПОРУШЕНЬ РИТМУ У ХВОРИХ НА ІНФАРКТ МІОКАРДА НА ДОГОСПІТАЛЬНОМУ ЕТАПІ ТА В РАННЬОМУ І ПІЗНЬОМУ РЕПЕРФУЗІЙНОМУ ПЕРІОДІ: ОГЛЯД ЛІТЕРАТУРИ ТА ДАНІ ВЛАСНИХ СПОСТЕРЕЖЕНЬ
Authors: Бадюк Н. В. , Гребеник М. В. 
Published: September 2021

Інфаркт міокарда часто маніфестує складними, фатальними порушеннями ритму, що становить найбільшу загрозу для виживання у перші години розвитку гострої ішемії міокарда. Частота порушень ритму серця (ПРС) істотно відрізняється залежно від етапу госпіталізації та від вчасно проведеного перкутанного коронарного втручання, а їх прогностична оцінка неоднозначна.
Метою даного фрагменту нашого дослідження було проведення аналізу ПРС в різні періоди ІМ та зіставлення їх з даними інших досліджень.
Матеріал і методи. Проведено аналіз даних локального реєстру ІМ кардіологічної клініки кафедри терапії і сімейної медицини ФПО на базі міського кардіоцентру за 2010–2020 рр., який охоплює понад 2000 спостережень. Для дослідження відібрано дані 1593 пацієнтів у віці 29–89 років, середній вік (65,10±0,37) років. За допомогою ліцензованої програми SPSS v.21 проведена статистична обробка даних, вписаних в електронні таблиці Excel – 2010. Паралельно зa пошуковими системами Pubmed, Google Scholar, Sciencedirect, Webcardio проведено аналіз літературних джерел з даної тематики за останні 10 років.
Результати. ША, такі як ШТ та ФШ, можуть виникати в будь-який час ІМ, починаючи з ранніх хвилин гострого періоду до віддаленого періоду ІМ. У 6 % пацієнтів із ГКС розвиваються ШТ або ФШ у перші години після виникнення симптомів, найчастіше перед госпіталізацією в стаціонар [10]. У нашому дослідженні ША на догоспітальному етапі були зафіксовані у 15,34 %.
Ранні реперфузійні аритмії у нашому дослідженні виявлено у 32,54 %, що проявлялись надшлуночковою (5,7 %) та шлуночковою (17,3%) екстрасистолією, пароксизмами фібриляції передсердь (1,92 %), шлуночковою тахікардією (5,7 %), фібриляцією шлуночків (1,92 %), що в середньому збігається з даними різних авторів. Згідно з нашими спостереженнями, частка пізніх реперфузійних аритмій становила 12,6 % у вигляді надшлуночкової (4,4 %) та шлуночкової (4,4 %) екстрасистолії, пароксизмів ФП (1,92 %) і ША (2,0 %) здебільшого за рахунок ШТ.
Висновки. Як шлуночкова, так і надшлуночкова аритмії часто зустрічаються на догоспітальному етапі та під час реваскуляризації при ІМ.