bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Comparison of the clinical outcomes of percutaneous kyphoplasty for the management of osteolytic and osteoblastic-related metastatic vertebral lesions
Authors: Wu Wence , Zhang Xinxin , Li Xiaoyang , Liu Huanmei , Xu Libin , Liu Ting , Yu Shengji 
Published: September 2021

ObjectiveTo retrospectively compare the clinical efficacy and safety of percutaneous kyphoplasty (PKP) for the management of osteolytic and osteoblastic-related metastatic vertebral lesions.MethodsA total of 117 patients with osteolytic (87 cases, 159 lesions, OL group) or osteoblastic-related (30 cases, 56 lesions, OB group) metastatic vertebral lesions underwent PKP. The clinical efficacy was assessed based on parameters including Visual Analog Scale (VAS), Oswestry Disability Index (ODI), vertebral body height (VBH) variation, and quality of life (QoL). Major and minor complications were systematically evaluated to assess the safety of the procedure.ResultsNo significant differences were found in the age, sex, or amount of bone cement between both groups (p>0.05). Compared with the OB group, the OL group was superior in operation duration (p<0.05) but was inferior in inflation pressure (p<0.05). Both groups experienced significant pain relief and improvement in the ODI, VBH, and QoL after PKP (p<0.05). The OB group had a better pain relief according to the VAS score but a poorer VBH restoration than the OL group throughout the follow-up period (p<0.05). No significant differences were observed in ODI and QoL between the two groups (p>0.05). The incidence of complications in the OL group was significantly higher than that in the OB group (p<0.05).ConclusionsPKP can safely achieve pain relief, functional improvement, VBH restoration, and QoL improvement for patients with osteolytic or osteoblastic-related metastatic vertebral lesions. Patients with osteolytic metastatic vertebral lesions showed better VBH restoration and had a shorter operation time but experienced less pain relief and had a greater incidence of complications than patients with osteoblastic-related metastatic vertebral lesions after PKP.
Sleeping Beauty Transposon Mutagenesis Identifies Genes Driving the Initiation and Metastasis of Uterine Leiomyosarcoma
Authors: Kodama Michiko , Shimura Hiroko , Tien Jean C. , Newberg Justin Y. , Kodama Takahiro , Wei Zhubo , Rangel Roberto , Yoshihara Kosuke , Kuruma Airi , Nakae Aya , Hashimoto Kae , Sawada Kenjiro , Kimura Tadashi , Jenkins Nancy A. , Copeland Neal G. 
Published: September 2021

Abstract

Uterine leiomyosarcoma (ULMS) is a malignancy, which arises from the uterine smooth muscle. Because of its rarity, aggressive nature, and extremely poor prognosis, the molecular mechanisms driving ULMS remain elusive. To identify candidate cancer genes (CCG) driving ULMS, we conducted an in vivo Sleeping Beauty (SB) transposon mutagenesis screen in uterine myometrium–specific, PTEN knockout, KRAS mutant (PTEN KO/KRAS) mice. ULMS quickly developed in SB PTEN KO/KRAS mice, but not in PTEN KO/KRAS mice, demonstrating the critical importance of SB mutagenesis for driving ULMS in this model. Subsequent sequencing of SB insertion sites in these tumors identified 19 ULMS CCGs that were significantly enriched in known cancer genes. Among them, Zfp217 and Sfmbt2 functioned at early stages of tumor initiation and appeared to be oncogenes. Expression of ZNF217, the human homolog of ZFP217, was shown to be elevated in human ULMS compared with paired normal uterine smooth muscle, where it negatively correlated with patient prognosis. Inhibition of ZNF217 suppressed, whereas overexpression induced, proliferation, survival, migration, and stemness of human ULMS. In a second ex vivo ULMS SB metastasis screen, three CCGs were identified that may drive ULMS metastasis to the lung. One of these CCGs, Nrd1 (NRDC in humans), showed stronger expression in human metastatic tumors compared with primary ULMS and negatively associated with patient survival. NRDC knockdown impaired migration and adhesion without affecting cell proliferation, whereas overexpression had the opposite effect. Together, these results reveal novel mechanism driving ULMS tumorigenesis and metastasis and identify ZNF217 and NRDC as potential targets for ULMS therapy.

Significance:
An in vivo Sleeping Beauty transposon mutagenesis screen identifies candidate cancer genes that drive initiation and progression of uterine leiomyosarcoma and may serve as therapeutic targets.
Scratching Below the Ovarian Cancer GWAS Surface
Authors: Peres Lauren C. , Monteiro Alvaro N. 
Published: September 2021

Abstract
Despite recent notable treatment advancements, ovarian cancer survival rates remain poor, with about half of women surviving five years after diagnosis. Uncovering novel prognostic factors is critical to better understand and reduce mortality from this deadly disease. While genome-wide association studies have identified numerous loci associated with risk of epithelial ovarian cancer, the investigation of genetic factors associated with outcomes among women with ovarian cancer has been limited due to several challenges summarized in the present commentary. Using data from the Ovarian Cancer Association Consortium, Quinn and colleagues conducted a genome-wide association study of patients with ovarian cancer receiving debulking surgery and standard chemotherapy as first-line treatment, revealing a locus at 12q24.33 associated with progression-free survival. Experimental evidence suggests that ULK1, a gene coding for a serine/threonine kinase implicated in autophagy, is the target of the association. We discuss the novelty of these findings, unanswered questions, and next steps for the road ahead in translating the work of Quinn and colleagues into clinical practice.
See related article by Quinn et al., p. 1669
A Clinical PET Imaging Tracer ([18F]DASA-23) to Monitor Pyruvate Kinase M2–Induced Glycolytic Reprogramming in Glioblastoma
Authors: Beinat Corinne , Patel Chirag B. , Haywood Tom , Murty Surya , Naya Lewis , Castillo Jessa B. , Reyes Samantha T. , Phillips Megan , Buccino Pablo , Shen Bin , Park Jun Hyung , Koran Mary Ellen I. , Alam Israt S. , James Michelle L. , Holley Dawn , Halbert Kim , Gandhi Harsh , He Joy Q. , Granucci Monica , Johnson Eli , Liu Daniel Dan , Uchida Nobuko , Sinha Rahul , Chu Pauline , Born Donald E. , Warnock Geoffrey I. , Weissman Irving , Hayden-Gephart Melanie , Khalighi Mehdi , Massoud Tarik F. , Iagaru Andrei , Davidzon Guido , Thomas Reena , Nagpal Seema , Recht Lawrence D. , Gambhir Sanjiv Sam 
Published: September 2021

Abstract

Purpose:
Pyruvate kinase M2 (PKM2) catalyzes the final step in glycolysis, a key process of cancer metabolism. PKM2 is preferentially expressed by glioblastoma (GBM) cells with minimal expression in healthy brain. We describe the development, validation, and translation of a novel PET tracer to study PKM2 in GBM. We evaluated 1-((2-fluoro-6-[18F]fluorophenyl)sulfonyl)-4-((4-methoxyphenyl)sulfonyl)piperazine ([18F]DASA-23) in cell culture, mouse models of GBM, healthy human volunteers, and patients with GBM.

Experimental Design:
[18F]DASA-23 was synthesized with a molar activity of 100.47 ± 29.58 GBq/μmol and radiochemical purity &gt;95%. We performed initial testing of [18F]DASA-23 in GBM cell culture and human GBM xenografts implanted orthotopically into mice. Next, we produced [18F]DASA-23 under FDA oversight, and evaluated it in healthy volunteers and a pilot cohort of patients with glioma.

Results:
In mouse imaging studies, [18F]DASA-23 clearly delineated the U87 GBM from surrounding healthy brain tissue and had a tumor-to-brain ratio of 3.6 ± 0.5. In human volunteers, [18F]DASA-23 crossed the intact blood–brain barrier and was rapidly cleared. In patients with GBM, [18F]DASA-23 successfully outlined tumors visible on contrast-enhanced MRI. The uptake of [18F]DASA-23 was markedly elevated in GBMs compared with normal brain, and it identified a metabolic nonresponder within 1 week of treatment initiation.

Conclusions:
We developed and translated [18F]DASA-23 as a new tracer that demonstrated the visualization of aberrantly expressed PKM2 for the first time in human subjects. These results warrant further clinical evaluation of [18F]DASA-23 to assess its utility for imaging therapy–induced normalization of aberrant cancer metabolism.
Imaging of Cancer γ-Secretase Activity Using an Inhibitor-Based PET Probe
Authors: Nie Pengju , Kalidindi Teja , Nagle Veronica L. , Wu Xianzhong , Li Thomas , Liao George P. , Frost Georgia , Henry Kelly E. , Punzalan Blesida , Carter Lukas M. , Lewis Jason S. , Pillarsetty Naga Vara Kishore , Li Yue-Ming 
Published: September 2021

Abstract

Purpose:
Abnormal Notch signaling promotes cancer cell growth and tumor progression in various cancers. Targeting γ-secretase, a pivotal regulator in the Notch pathway, has yielded numerous γ-secretase inhibitors (GSIs) for clinical investigation in the last 2 decades. However, GSIs have demonstrated minimal success in clinical trials in part due to the lack of specific and precise tools to assess γ-secretase activity and its inhibition in vivo.

Experimental Design:
We designed an imaging probe based on GSI Semagacestat structure and synthesized the radioiodine-labeled analogues [131I]- or [124I]-PN67 from corresponding trimethyl-tin precursors. Both membrane- and cell-based ligand-binding assays were performed using [131I]-PN67 to determine the binding affinity and specificity for γ-secretase in vitro. Moreover, we evaluated [124I]-PN67 by PET imaging in mammary tumor and glioblastoma mouse models.

Results:
The probe was synthesized through iodo-destannylation using chloramine-T as an oxidant with a high labeling yield and efficiency. In vitro binding results demonstrate the high specificity of this probe and its ability for target replacement study by clinical GSIs. PET imaging studies demonstrated a significant (P &lt; 0.05) increased in the uptake of [124I]-PN67 in tumors versus blocking or sham control groups across multiple mouse models, including 4T1 allograft, MMTV-PyMT breast cancer, and U87 glioblastoma allograft. Ex vivo biodistribution and autoradiography corroborate these results, indicating γ-secretase specific tumor accumulation of [124I]-PN67.

Conclusions:
[124I]-PN67 is a novel PET imaging agent that enables assessment of γ-secretase activity and target engagement of clinical GSIs.
ЕПІДЕМІОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ COVID-19: ОГЛЯД ПЕРЕБІГУ ТА ПРОГНОЗУВАННЯ
Authors: Шульгай А. Г. , Теренда Н. О. , Сатурська Г. С. , Панчишин Н. Я. , Литвинова О. Н. , Слободян Н. О. 
Published: September 2021

Мета: проаналізувати особливості поширеності коронавірусної хвороби в Україні та світі для визначення пріоритетів організації лікувальної та профілактичної допомоги.
Матеріали і методи. У роботі використано бібліографічний, медико-статистичний, епідеміологічний, аналі­тич­ний методи. Здійснено аналіз наукової літератури та проаналізовано статистичні дані Всесвітньої організації охорони здоров’я та Institute for Health Metrics and Evaluation щодо захворюваності та прогнозування захворю­ваності, смертності, і відповідно, потреби лікарняних ресурсів для лікування хворих на COVID-19.
Результати. У березні 2021 р. відбулося істотне зростання випадків захворювань та смерті від COVID-19 в європейському регіоні, США, країнах Близького Сходу. Згідно з прогнозними даними Institute for Health Metrics and Evaluation, до 1 липня 2021 р. загальна кількість випадків смерті від COVID-19 сягне близько 4,5 млн осіб, в Україні – 61,5 тис. осіб зі значною кількістю у квітні та травні. До 1 серпня ці показники можуть становити 4,7 млн осіб та 63,1 тис. осіб відповідно. Таке істотне зростання захворюваності на COVID-19 підвищує потребу системи охорони здоров’я у ліжках для лікування хворих на коронавірусну інфекцію у квітні до 40–43 тис. ліжок та до 2400–2600 ліжок інтенсивної терапії.
Висновки. Отримані дані свідчать про наявність третьої хвилі COVID-19 у світі в квітні та травні 2021 р., яка охо­пила переважно країни європейського регіону, Північної Америки та Близького Сходу. Задля зменшення негатив­ного впливу пандемії COVID-19 на здоров’я населення потрібно посилити процес вакцинації та дотримуватися правил протиепідемічного захисту.
РЕТРОСПЕКТИВНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ ОНКОГІНЕКОЛОГІЧНОЇ ПАТОЛОГІЇ У 2015–2019 РОКАХ
Authors: Теренда Н. О. , Гандзюк Н. М. 
Published: September 2021

Мета: вивчити захворюваність, смертність та фактори ризику розвитку онкогінекологічної патології за 2015–2019 рр.
Матеріали і методи. Проаналізовано дані Національного канцер-реєстру України за 2015–2019 рр. Використано бібліосемантичний, епідеміологічний, аналітичний методи дослідження.
Результати. У статті наведено дані щодо захворюваності, смертності та факторів ризику поширеності онкогінекологічних патологій репродуктивних органів – молочної залози, шийки та тіла матки. За період 2015–2019 рр. відзначено зростання захворюваності на рак молочної залози – з 70,0 до 77,5 на 100 тис. жіночого населення. Серед факторів ризику виникнення онкогінекологічних патологій виділяють вік (30–54 роки, 55–74 роки), раннє менархе, безпліддя та відсутність пологів, приймання оральних контрацептивів або замісної гормональної терапії, нерегулярні статеві відносини, жіноча самотність; наявність супутньої патології (цукровий діабет, гіпертензія, надлишкова маса тіла або ожиріння), генетична схильність; поведінкові ризики (низька фізична активність, вживання алкоголю, тютюнокуріння як активне, так і пасивне).
Висновки. Результати проведених досліджень свідчать про необхідність удосконалення системи раннього виявлення та профілактики онкогінекологічної патології. Існує потреба в створенні програмних заходів щодо раннього виявлення передпухлинних захворювань, своєчасного та якісного надання медичної допомоги хворим цієї категорії, а також сприянні загострення уваги самих жінок на проблемі раку та спонукати їх більш відповідально ставитись до власного здоров’я.
ПРОФЕСІЙНЕ ВИГОРАННЯ ПРАЦІВНИКІВ ЕКСТРЕНОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ (НА ПРИКЛАДІ ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ)
Authors: Теренда Н. О. , Павлів Т. Б. , Слободян Н. О. 
Published: September 2021

Мета: оцінити наявність професійного вигорання у працівників екстреної медичної допомоги.
Матеріали і методи. Проведено опитування 157 працівників екстреної медичної допомоги Львівської області з використанням тесту професійного вигорання за К. Маслач і С. Джексоном для визначення наявності та ступеня професійного вигорання.
Результати. За результатами дослідження виявлено переважання серед респондентів працівників віком до 49 років (81 %) та жінок 58 %. Більшість серед респондентів становили молодші спеціалісти з медичною освітою. Висока професійна кваліфікація підтверджується наявністю вищої кваліфікаційної категорії більше ніж у половини опитаних.
У (50,32±3,99) % виявляли середній рівень емоційного виснаження, в (22,29±3,32) % – високий. При визначенні деперсоналізації особи низький рівень спостерігали в (28,66±3,61) %, середній – у (61,78±3,88) %, високий – в (7,64±2,12) %. Середній рівень редукції особистих досягнень виявлено в (23,57±3,39) %, високий – у (51,59±3,99) %, дуже високий – в (22,93±3,36) % респондентів.
У середньому рівень професійного вигорання у респондентів становив 53,38±0,91 (середній рівень). При встановленні кореляційно-регресійного зв’язку виявлено вплив віку rxy=0,2563 (р=0,001) та професійного стажу роботи rxy=0,3225 (р=0,000) на розвиток професійного вигорання.
Висновки. У працівників екстреної медичної допомоги Львівської області виявлено в (62,42±3,86) % середній та у (1,27±0,89) % високий рівні професійного вигорання. Одними із факторів, які спричинили розвиток професійного вигорання, були вік респондентів та їх стаж роботи в екстреній медичній допомозі. Опосередковано на високий рівень професійного вигорання вплинула пандемія COVID-19.
ОСОБЛИВОСТІ МЕДИЧНОГО СТРАХУВАННЯ В УКРАЇНІ У СУЧАСНИХ УМОВАХ
Authors: Климук Н. Я. 
Published: September 2021

Мета: з’ясувати особливості медичного страхування в сучасних умовах з урахуванням захворюваності населення.
Матеріали і методи. Використано наукові статті вітчизняних і закордонних науковців, довідники Державної служби статистики України, звітні матеріали Центру громадського здоров’я МОЗ України та Міністерства охорони здоров’я України. Під час виконання даного дослідження використано методи структурування, аналізу та узагальнення інформації.
Результати. У статті здійснено систематизацію наукових підходів щодо розуміння сутності категорії «медичне страхування». Для цього проведено аналіз нормативно-правової бази, що забезпечує регулювання медичного страхування в Україні, а також вивчення наукової літератури. На основі цього аналізу сформовано комплексне визначення категорії «медичне страхування». Визначено об’єкт, предмет і суб’єкт страхової діяльності. Окреслено основні особливості обов’язкового та добровільного медичного страхування. Наведено основні групи факторів ризику, які впливають на стан здоров’я населення: соціально-економічні індикатори розвитку економіки; стан еко­логії; рівень розвитку охорони здоров’я та ризики, пов’язані з розповсюдженістю окремих захворювань і смертністю від них. На основі дослідження виявлено основні проблеми розвитку медичного страхування: недосконалість нормативно-правового регулювання, нерівномірний розподіл коштів та недостатній рівень надання медичної допомоги.
Висновки. Сьогодні система охорони здоров’я нашої країни перебуває не лише у фінансовій, але й в організаційній кризі, що спричинена нерівномірним розподілом коштів та недостатнім рівнем надання медичної допомоги. Кроком до розв’язання проблем, що були означені у системі медичного забезпечення, може виступити проведення медичної реформи і, зокрема, впровадження загальнообов’язкового медичного страхування.
СТАН ЗГОРТАЛЬНОЇ СИСТЕМИ ПЛАЗМИ КРОВІ ПРИ НЕОПЛАСТИЧНІЙ ІНТОКСИКАЦІЇ НА ФОНІ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО ФЛЕБОТРОМБОЗУ
Authors: Боднар П. Я. , Кліщ І. М. , Боднар Я. Я. , Боднар Т. В. , Сорока Ю. В. 
Published: September 2021

Погіршення реологічних властивостей крові значно впливає на утворення тромбів та розвиток гіпоксії тканин. Найчастіше клінічно наявні порушення саме на кінцевому етапі фібрино- та тромбіногенезу. Прикладами можуть бути ДВЗ-синдром, ішемічна хвороба серця, інфаркт міокарда, інсульт головного мозку, тромбоз глибоких вен та тромбоемболія легеневої артерії (ТЕЛА). Вивчення механізмів флеботромбозу при неопластичній інтоксикації дозволить запобігати ускладненням та покращить лікування багатьох видів патологій.
Мета – вивчення стану та морфофункціональних змін згортальної системи плазми крові щурів при моделюванні неопластичної інтоксикації на фоні експериментального флеботромбозу з подальшим проведенням статистичного аналізу для запобігання негативним змінам у системі гемостазу.
Матеріал і методи. Експеримент виконано на 25 статевозрілих нелінійних щурах. Хронічну неопластичну інтоксикацію моделювали шляхом введення несиметричного 1,2-диметилгідразин гідрохлориду (ДМГ) підшкірно в міжлопаткову ділянку в дозі 7,2 мг/кг 1 раз на тиждень упродовж 30 тижнів, відповідно до маси тварини – з розрахунку 0,1 мл розчину ДМГ на 10 г маси тіла щура. Тромбоз глибоких вен тазової кінцівки моделювали за методом S. Wessler і співавт. (1959): поєднання венозного застою (лігування вени) і гіперкоагуляції за рахунок введення активованого фактора згортання (тромбіну). Дослідження гемостазіологічного стану плазми крові включало визначення протромбінового часу за Квіком, протромбінового індексу, активованого часткового тромбопластинового часу, фібриногену А та фібрин-мономерного комплексу.
Результати. Проведений статистичний аналіз підтверджує активізацію згортальної системи крові.
Висновок. Доведено взаємозв’язок флеботромбозу з неопластичною інтоксикацією та виражених змін у системах згортання крові.
ПОКАЗНИКИ ТРОМБОЦИТОГРАМИ В ПАЦІЄНТІВ У РАННЬОМУ ВІДНОВНОМУ ПЕРІОДІ ІШЕМІЧНОГО ІНСУЛЬТУ
Authors: Михалойко О. Я. , Жулкевич І. В. 
Published: September 2021

За результатами тромбоцитограми у пацієнтів, які перенесли ішемічний інсульт, у ранньому відновному періоді відмічаються морфофункціональні зміни тромбоцитів.
Мета – вивчення змін показників тромбоцитограми у пацієнтів із перенесеним ішемічним інсультом у ранньому відновному періоді.
Матеріал і методи. Проведено клініко-лабораторний аналіз 80 хворих, які перенесли гострий некардіоемболічний ішемічний інсульт у ранньому відновному періоді. Серед обстежених було 44 чоловіки та 36 жінок віком (58,42±6,9) років. Групу контролю склали 30 практично здорових осіб (16 чоловіків та 14 жінок) без тяжкої соматичної патології та порушень мозкового кровообігу в анамнезі віком (56,7±4,8) років. Тромбоцитограму із визначенням кількості тромбоцитів (PLT), середнього об᾽єму тромбоцитів (MPV), ширини розподілу тромбоцитів (PDW), кількості великих тромбоцитів (P-LCC) та відсотка великих тромбоцитів (P-LCC) проводили на гематологічному аналізаторі Abacus 30.
Результати. Морфофункціональні показники тромбоцитограми у пацієнтів, які перенесли ішемічний інсульт, характеризуються збільшенням розміру тромбоцитів, тромбокриту, підвищенням кількості та відсотка великих тромбоцитів у порівнянні із групою контролю, що свідчить про вищу функціональну тромбоцитарну активність, тобто підвищену їх агрегаційну здатність.
Висновок. Показники MPV, PCT, P-LCC, P-LCR можуть розглядатися як індикатори тромбоцитарної активності при інсульті у ранньому відновному періоді, що розширює можливості контролю за ефективністю антитромбоцитарної терапії.
ХАРАКТЕРИСТИКА ХВОРИХ ІЗ НАСЛІДКАМИ ЧЕРЕПНО-МОЗКОВОЇ ТРАВМИ ЗА ПРОВІДНИМ НЕВРОЛОГІЧНИМ ПОСТТРАВМАТИЧНИМ СИНДРОМОМ
Authors: Салій З. В. , Шкробот С. І. , Салій М. І. 
Published: September 2021

Клінічно наслідки ЧМТ складаються із спектра соматичних, неврологічних і психіатричних симптомів. Завдання клініциста полягає в розумінні причин виникнення окремих симптомів, їх взаємодії.
Мета – оцінити поширеність та динаміку основних клінічних синдромів у хворих із наслідками ЧМТ залежно від тяжкості та катамнезу травми.
Матеріал і методи. Проведено оцінку клінічної картини у 367 хворих з наслідками ЧМТ, середній вік – (42,72±0,51) років (легкої ЧМТ – у 99, середньої тяжкості – у 118 та тяжкої ЧМТ – у 150 пацієнтів). За катамнезом травми пацієнти були поділені на чотири групи: до 1 року, 1–5 років, 6–10 років та більше 10 років. Провідні клінічні синдроми виділяли за класифікацією наслідків ЧМТ (Ліхтерман Л. Б.).
Результати. Ізольовані клінічні синдроми діагностували у 54,5 % хворих з ЛЧМТ, у 37,3 % – з СТЧМТ та у 20,6 % пацієнтів з ТЧМТ.
Висновки. У віддаленому періоді ЧМТ домінували синдром психічної дисфункції та церебрально-вогнищевий. З подовженням катамнезу ЧМТ зростав відсоток пацієнтів, у яких у клінічній картині поєднувалося декілька синдромів: ЛЧМТ – від 18,2 % (при катамнезі до 1 року) до 75 % (при катамнезі більше 10 років), СТЧМТ – від 57,1 % (до 1 року) до 69,2 % (більше 10 років), ТЧМТ – від 71,0 % (до 1 року) до 86,5 % (більше 10 років).