Scapuladyskinesis: a vállelváltozások origója?
Authors: Kovács Dominik Norbert , Moldoványi Márton , Varga Veronika , Hock Márta , Leidecker Eleonóra 
Published: April 2021

Összefoglaló.
Bevezetés: A megváltozott statikus és/vagy dinamikus
lapockapozíciót, azaz a scapuladyskinesist gyakran vonják párhuzamba a
vállelváltozásokkal. Mindemellett a lapocka kinematikai eltérései nagy számban
jelen lehetnek tünetmentes egyéneknél is, melegágyat biztosítva a későbbi
vállelváltozások kialakulásának. Célkitűzés: Munkánk fő célja
az volt, hogy felhívja a figyelmet ezen problémakör fontosságára, valamint hogy
megvizsgálja a scapuladyskinesis előfordulásának gyakoriságát és körülményeit az
átlagpopulációban. Módszer: Mintánk 70 főből állt
(átlagéletkor: 22,17 ± 1,77 év). 67%-uk férfi, míg 33%-uk nő volt. A
scapuladyskinesis fennállását McClure-féle ’Scapular Dyskinesis Test’-tel
vizsgáltuk. A résztvevők vállfájdalmának intenzitását vizuális analóg skála
segítségével, habituális testtartásukat fotogrammetriás módszerrel, főbb
lapockastabilizáló izmaik izomerejét pedig Kendall-féle manuális
izomerőtesztekkel mértük fel. Mindemellett felvettük antropometriai adataikat,
valamint megkérdeztük, hogy milyen gyakran végeznek sporttevékenységet.
Eredmények: A résztvevők 53%-ánál találtunk valamilyen fokú
scapuladyskinesist. A habituális testtartást vizsgáló fotogrammetriás felmérés
eredményei és a scapuladyskinesist mérő McClure-féle teszt eredményei között
szignifikáns összefüggést találtunk (p = 0,01). A sportolási gyakoriság és a
scapuladyskinesis előfordulása között jelentős összefüggést tapasztaltunk (p =
0,01). A fájdalom erőssége és a scapuladyskinesis előfordulása között
szignifikáns volt az összefüggés (p = 0,03). A scapuladyskinesist mérő
McClure-féle teszt és az azonos oldali felső végtagon izomerő-csökkenést mutató
tesztek eredményei között szintén szignifikáns összefüggést tapasztaltunk (p =
0,01). Következtetés: Az elit sportolók mellett az átlagos
populációban is jelentős mértékben jelen lehetnek a lapocka kinematikai
eltérései. Mindez jelentős összefüggésben állhat az adott személy életmódjával
és egészségmagatartásával, valamint kiemelt szerepet játszhat a krónikus
vállfájdalom kialakulásában. Orv Hetil. 2021; 162(15): 587–594.
Summary.
Introduction: The altered static and/or dynamic scapular
position, i. e., scapular dyskinesis, is often paralleled with
shoulder pathologies. However, shoulder kinematic abnormalities may also be
present in large numbers in asymptomatic individuals.
Objective: The main goal of our work was to draw attention
to the importance of scapular dyskinesis in shoulder pathologies.
Method: The final sample consisted of 70 people (average
age: 22.17 ± 1.77 years), 67% of them was male and 33% female. The presence of
scapular dyskinesis was assessed by McClure’s Scapular Dyskinesis Test. Visual
analog scale was used to examine the shoulder pain of the participants,
photogrammetric method was used to document their habitual posture. Kendall’s
manual muscle testing methods were used to determine the muscle strength of the
individual muscles of the shoulder girdle; we also recorded their anthropometric
data and asked them about their sporting habits. Results: In
53% of the participants, some degree of scapular dyskinesis was found. We
observed significant correlation between the sporting habits and scapular
dyskinesis (p = 0.01). Significant correlation was observed between the posture
and scapular dyskinesis (p = 0.01). Between the strength of pain and the
dyskinesis, we found a significant correlation (p = 0.03). There was a
significant correlation between the results of the McClure’s test and the tests
showing muscle strength loss around the scapula (p = 0.01).
Conclusion: In addition to elite athletes, scapular
dyskinesis may also be significantly present in the average population and can
play a key role in the development of shoulder pain. Orv Hetil. 2021; 162(15):
587–594.