bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
CRASH-IT Switch Enables Reversible and Dose-Dependent Control of TCR and CAR T-cell Function
Authors: Sahillioglu Ali Can , Toebes Mireille , Apriamashvili Georgi , Gomez Raquel , Schumacher Ton N. 
Published: June 2021

Abstract

Adoptive transfer of genetically modified or donor-derived T cells can efficiently eradicate human tumors but is also frequently associated with major toxicity. There are several switches that can be used to kill the infused cell pool in the case of major toxicity, but the irreversible nature of these suicide switches means that the therapeutic effect is lost when they are used. To address this issue, we engineered a small-molecule responsive genetic safety switch that in the absence of drug robustly blocked cytotoxicity and cytokine expression of primary human T cells. Upon administration of drug, T-cell functions were restored in a reversible and titratable manner. We showed that this T-cell switch was universal, as it could be combined with endogenous or transduced T-cell receptors (TCR), as well as chimeric antigen receptors. The modular nature of the Chemically Regulated - SH2-delivered Inhibitory Tail (CRASH-IT) switch concept, in which inhibitory domains are brought to activating immune receptors in a controlled manner, makes it a versatile platform to regulate the activity of cell products that signal through immunoreceptor tyrosine-based activation motif (ITAM)–containing receptors.
Діагностичне значення предикторів тканинної деструкції скронево-нижньощелепного суглоба при травматичних переломах суглобового відростка нижньої щелепи
Authors: Погранична Х. Р. 
Published: June 2021

Резюме. Травматичні ушкодження нижньої щелепи, зокрема переломи, контузії безпосередньо впливають на стан його суглобових поверхонь, структурних елементів і можуть викликати стійкі функціональні порушення. Своєчасна діагностика ушкодження скронево-нижньощелепних суглобів (СНЩС), а особливо їх хрящової тканини, є необхідною умовою для успішного лікування та сприяє покращенню прогнозу в пацієнтів із захворюваннями суглобів різної етіології.
Мета дослідження – проаналізувати ранню діагностику ушкоджень хрящових та кісткових компонентів СНЩС при травматичних переломах суглобового відростка нижньої щелепи та вивчити кореляцію результатів МРТ та біохімічних показників у динаміці.
Матеріали і методи. При госпіталізації усім пацієнтам проведено магнітно-резонансну томографію з метою оцінки стану кісткових та м᾽якотканинних елементів СНЩС. Для вивчення ступеня ушкодження кісткової та хрящової тканин СНЩС проводили визначення рівня піридиноліну (ПІД) та дезоксипіридоліну (ДПІД) методом імуноферментного аналізу (метод ELISA) у зразках сечі пацієнтів до лікування та на 21; 30 та 180 доби після проведення іммобілізації.
Результати досліджень та їх обговорення. Результати МРТ при переломах СВНЩ надійно свідчать про органічні зміни в структурних елементах СНЩС як кісткових, так і м᾽якотканинних, проте можуть візуалізували лише їх фактичні ушкодження. Результати біохімічних показників показали підвищення ПІД та ДПІД, підтверджують руйнування як кісткової тканини, так і деградацію суглобового хряща при травматичних переломах суглобового відростка нижньої щелепи ще на стадії допроменевої діагностики, тобто на стадії розвитку захворювання, що передує вогнищевим змінам.
Висновки. Відсутність повної та вчасної нормалізації показників ПІД та ДПІД свідчить про необхідність розпрацювання нових схем лікування травм СНЩС з метою своєчасної профілактики виникнення посттравматичних артрозів та анкілозів СНЩС.
Генералізований пародонтит і подагра: порівняння патогенетичних механізмів розвитку
Authors: Пупін Т. І. , Мороз К. А. , Виноградова О. М. , Гнідь Р. М. , Гнідь М. Р. , Сагайдак Т. В. 
Published: June 2021

Резюме. У статті представлено огляд літератури щодо сучасного бачення патофізіологічних механізмів, які формуються при подагрі та їх порівняння з такими при генералізованому пародонтиті. Подагра – хронічне прогресуюче захворювання, пов’язане з порушенням пуринового обміну, що характеризується підвищенням рівня сечової кислоти у крові (гіперурикемія) і відкладанням у тканинах опорно-рухового апарату та внутрішніх органів натрієвої солі сечової кислоти (уратів) із розвитком гострого артриту та утворенням подагричних вузликів (тофусів). Виникнення первинної подагри пов’язують зі спадково зумовленими дефектами у структурі й діяльності ферментів, які контролюють пуриновий обмін; спадковими порушеннями екскреторної функції нирок. Вторинна подагра може виникнути як один із паранеопластичних синдромів і як негативний побічний ефект хіміотерапії, при яких відбувається масивний розпад ядерних субстанцій. Факторами, які провокують загострення подагри, є дієта з високим вмістом пуринів, алкоголь, фізична активність. Характерною особливістю подагри є її поліморбідність: кожен пацієнт має в анамнезі від 3 до 6 коморбідних захворювань, серед яких найпоширенішими і найсерйознішими є хронічна серцево-судинна та хронічна ниркова недостатність. Системні порушення при подагрі, серед яких – хронічне автоімунне запалення, оксидативний стрес, ендотеліальна дисфункція і високий ризик розвитку атеросклерозу можуть створити передумови як для розвитку, так і для обтяження деструктивно-запальних уражень пародонта, що зумовлює актуальність дослідження пародонтального статусу в цих хворих і розробки для них лікувально-профілактичних комплексів.
Мета дослідження – на основі аналізу літературних даних проаналізувати та порівняти патогенетичні механізми генералізованого пародонтиту та подагри.
Висновки. Виходячи з даних літератури, при подагрі як метаболічному захворюванні, пов’язаному з порушенням обміну білків, формується хронічне автоімунне запалення й оксидативний стрес, що зумовлює високий ризик розвитку атеросклерозу; формуються умови, що можуть вплинути на кістковий метаболізм. Таким чином, сформовані при подагрі патогенетичні механізми створюють умови як для розвитку, так і для обтяження деструктивно-запальних уражень пародонта.
Оклюзійні інтерференції і скронево-нижньощелепні розлади
Authors: Михайлевич М. Ю. , Макєєв В. Ф. 
Published: June 2021

Резюме. На сьогодні немає жодної узгодженої оклюзійної концепції, яка давала би відповідь на розробку ефективної технології нормалізації оклюзійних контактів при тому чи іншому варіанті прикусу. Багато в чому складність ситуації пояснюється існуючою до тепер «оклюзійною незʼясованістю», яка затруднює оптимальний вибір тактики лікування оклюзійної інтерференції.
Мета дослідження – проаналізувати джерела науково-медичної інформації відносно сучасних поглядів щодо впливу оклюзійних інтерференцій на скронево-нижньощелепні розлади.
Матеріали і методи. Бібліографічний аналіз із питань взаємодії оклюзії і скронево-нижньощелепних суглобів.
Результати досліджень та їх обговорення. Класична гнатологічна теорія заснована на принципах концепції середньостатистичного «ідеального» прикусу, і на основі якої побудований середньоанатомічний артикулятор, відходить на задній план. Стабільні трансверзальні та вертикальні положення нижньої щелепи забезпечують фісурно-горбкові контакти жувальних зубів, які перешкоджають зміщенню нижньої щелепи, здійснюючи «оклюзійний захист СНЩС». Напрямні площини зубів у сагітальному та трансверзальному напрямках впливають на характер оклюзійних рухів нижньої щелепи. Оклюзійні порушення, особливо після неадекватного протезування, своїм впливом на скронево-нижньощелепні розлади можуть проявитися через 4–6 років, що повʼязано з високими пристосувальними можливостями як мʼязів, так скронево-нижньощелепних суглобів.
Висновки. Необхідно зазначити недостатність даних про закономірності впливу оклюзії у динаміці патологічних процесів на функцію жувальних мʼязів і скронево-нижньощелепні суглоби, а також в питаннях донозологічної діагностики порушень функцій жувальних мʼязів і СНЩС в ортопедичній стоматології.
ВПЛИВ МІОГЕННИХ СТОВБУРОВИХ КЛІТИН НА ПЕРЕБІГ ЗАПАЛЬНОГО ПРОЦЕСУ В ЩУРІВ ІЗ ГОСТРИМ ПАРОДОНТИТОМ
Authors: Бігуляк Г. Т. , Кліщ І. М. 
Published: June 2021

Резюме. Захворювання пародонта є однією з актуальних проблем у сучасній стоматології та за частотою посідають друге місце після карієсу. Сучасний рівень знань дозволяє розглядати етіопатогенез захворювань пародонта як мультифакторну модель, що включає наявність мікробної інвазії (бактерійні пародонтопатогени), неадекватну захисну реакцію імунної системи або її відсутність, вплив негативних місцевих факторів ротової порожнини.
Мета дослідження – вивчити вплив стовбурових клітин на перебіг оксигензалежних процесів за умов експериментального пародонтиту.
Матеріали і методи. Дослідження проводили на білих безпородних щурах-самцях масою тіла 180– 200 г. Пародонтит викликали уведенням ліпополісахариду в тканини ясен по 40 мікролітрів (1 мг/мл) через день протягом 14-ти діб. Через 1; 7; 14 і 21-шу доби після останнього уведення ліпополісахариду (ЛПС) щурів декапітували під тіопенталовим наркозом (50 мг/кг). Контролем слугував матеріал від інтактних тварин.
Результати. Отримували міогенні стовбурові клітини (МСК) у вагітних самок орієнтовно на 21–24-ту добу вагітності. Для отримання життєздатних МСК використовували ферментний метод. Культивування здійснювали в СО2-інкубаторі за температури 37 оС та концентрації СО2 – 5 %. Стовбурові клітини вводили щурам в ділянку ясен разовою ін’єкцією з розрахунку 1 млн клітин на 1 кг маси тіла. Для максимального збереження життєздатності клітин введення МСК виконували протягом 30 хв після отримання суспензії. Продукцію активних форм кисню (АФК) визначали методом проточної цито­флуориметрії. Рівень гідропероксидів ліпідів (ГПЛ), вміст ТБК-активних продуктів (ТБП) і основ Шиффа (ОШ) визначали за загальноприйнятими спектрофотометричними методиками. Функціональну активність нейтрофілів оцінювали за допомогою спонтанного НСТ-тесту (сНСТ-тест). Розраховували також показник резерву (ПР) за формулою іНСТ/сНСТ, а також коефіцієнт метаболічної активації нейтрофілів (Какт) за формулою: іНСТ – сНСТ/іНСТ. Отримані цифрові дані обробляли методом варіаційної статистики. Визначення достовірності відмінностей порівнюваних параметрів між різними вибірками проводили з використанням t-критерію Стьюдента (при нормальному розподілі результатів) чи Манна – Уїтні (у випадку розподілу, що не був нормальним).
Висновки. Встановлено, що застосування міогенних стовбурових клітин з метою корекції гострого пародонтиту приводить до зменшення активності пероксидного окиснення ліпідів, що зумовлює зменшення ознак запалення в пародонті. Запальний процес, що перебігає у пародонті щурів за умов корекції, характеризується більш низькими показниками сНСТ-тесту та іНСТ-тесту, порівняно з тваринами, яким корекцію не проводили. Зниження метаболічних і оксидативних процесів в осередку ушкодження при гіпотиреозі супроводжується зниженням активності оксидативних процесів, що зумовлює зменшення інтенсивності ушкодження тканин у щурів із гострим пародонтитом.
КАРДІОМІОПАТІЯ ТАКОЦУБО В УМОВАХ COVID-19
Authors: Дзига С. В. , Бакалець О. В. , Бегош Н. Б. 
Published: June 2021

Резюме. Збільшення кількості випадків захворювання на COVID-19 у всьому світі супроводжується зростанням серцево-судинних ускладнень, пов’язаних з ним, одним із яких є синдром Такоцубо. Клініцисти повинні знати про різноманітність кардіальних проявів для розробки відповідної стратегії діагностики та лікування.
Мета дослідження – проаналізувати наукові джерела і вивчити особливості виникнення синдрому Такоцубо як некоронарогенного ураження серця в умовах пандемії, викликаної вірусом SARS-CoV-2.
Матеріали і методи. У дослідженні опрацьовано літературні публікації за останнє десятиліття, які доступні у мережі «Internet», ключовими словами були «синдром Такоцубо», «стресіндукована кардіоміопатія», «COVID-19».
Результати. У міру прогресування пандемії COVID-19 у глобальному масштабі окреслюється розмаїта картина кардіологічних ускладнень, що варіюють від безсимптомних чи симптомних електрокардіографічних змін та аритмій серця до розвитку тяжкого міокардіального ушкодження з виникненням гострої серцевої недостатності. Уразливість серцево-судинної системи значною мірою пов’язана з механізмом входу вірусу, ушкодженням ендотелію та загальною імунною відповіддю організму людини. Відомості про кардіоміопатію Такоцубо, що є одним із некоронарогенних синдромів у пацієнтів із COVID-19, засновані на результатах досліджень з відносно невеликими вибірками і на вивченні серії клінічних випадків. Ушкодження міокарда виникає унаслідок потужного викиду катехоламінів, що може бути спричинене збільшенням рівня прозапальних цитокінів в умовах «цитокінового шторму». Крім того, дослідження вказують на збільшення частоти виникнення стресової кардіоміопатії у пацієнтів із негативним результатом на SARS-CoV-2 під час пандемії COVID-19, що дозволяє припустити ключову роль психологічного стресу в її розвитку.
Висновки. Зв’язок між пандемією, спричиненою вірусом SARS-CoV-2 та розвитком стресової кардіоміопатії, є беззаперечним. В одних випадках ця патологія виникала на тлі COVID-19 та ускладнювала перебіг захворювання, в інших ситуаціях була наслідком підвищення рівня стресу та тривоги в умовах пандемії.
ELAEOCARPUS SERRATUS L. EXHIBITS POTENTIAL ANALGESIC AND ANTIDIARRHEAL ACTIVITIES IN MICE MODEL
Authors: Pinkey A. A. H. , Khan Z. I. , Taher M. A. , Soma M. A. 
Published: June 2021

Background. Elaeocarpus serratus L. (Family: Elaeocarpaceae) is a tropical fruit tree, traditionally used in the treatments of poisoning, diarrhea, arthritis, and other diseases.
Objectives. The current study was performed to conduct the analgesic, antidiarrheal, and hypoglycemic activity of E. serratus in mice model using methanolic bark crude extract.
Methods. To assess the peripheral and central analgesic activity, the acetic acid-induced writhing and tail immersion methods were respectively used. The castor-oil mediated antidiarrheal method was used to assess the antidiarrheal activity whereas, the tail tipping technique was conducted to determine the hypoglycemic activity of the plant extract.
Results. In the peripheral analgesic assay, the methanolic bark crude extract of E. serratus significantly inhibits the number of writing 69.77% (200 mg/kg) and 73.26% (400 mg/kg) respectively (p<0.05) which was strongly comparable with standard NSAID drug diclofenac sodium 75.58% (p<0.05). Similarly, it shown a significant tail flicking response for 30 minutes, 60 minutes and 90 minutes of central analgesic activity assay. In antidiarrheal activity assay, the E. serratus substantially reduced the number of diarrheal feces 64.26% (200 mg/kg, p<0.05) and 78.57% (400 mg/kg, p<0.05) which was also comparable with the positive control loperamide. The hypoglycemic activity of E. serratus extract was not convincing.
Conclusions. Our investigation demonstrated the significant analgesic and antidiarrheal activities of methanolic bark extract of E. serratus (200 and 400 mg/kg) in mice model.
QUALITY OF LIFE AND WELL-BEING OF POPULATION AT THE END OF THIRD PHASE OF LOCKDOWN IN INDIA AGAINST THE COVID-19 PANDEMIC
Authors: Rathi H. , Biyani M. , Malik M. , Rathi P. 
Published: June 2021

Background. On March 24, 2020, a nationwide Lockdown for 21 days was ordered by the Government of India which was then extended till May 31, 2020. Researchers have predicted lockdown is a necessary step to prevent COVID-19 spread. However, others have also stated that it could cause serious damage to the economic, mental, social, and physical well-being of the people.
Objective. The aim of the study is to evaluate the impact of lockdown on the quality of life and well-being of the Indians.
Methods. It is a cross sectional prospective web-based questionnaire study. A link (https://forms.gle/pX25VuahP5NxT88QA) was created. Total 426 responses were received via that link and the data was included in the statistical analysis.
Results. Our study revealed that during the lockdown 61.5% of the respondents were performing physical activities lesser than before. More than half responded they had a reduced financial satisfaction. Most answers on emotional well-being and social-family wellbeing were also positive, but some responses showed disturbing too, like 22% felt anxious and nervous over half of the days. It was found in the study that physical, financial, emotional, mental, social and family wellbeing were disturbed during the lockdown and quality of life was also hampered.
Conclusion. Though, may be Nationwide Lockdown was the most required action at that point of time to prevent virus spread, but our study revealed that uncertainty regarding its cure and management guidelines like lockdown and social distancing has badly affected quality of life and wellbeing of the population.
НЕЙРОНАЛЬНА МОЛЕКУЛА КЛІТИННОЇ АДГЕЗІЇ І ПОКАЗНИКИ ОКИСНОГО СТРЕСУ В СЕРЦІ ЩУРІВ ЗА УМОВ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОЇ ГІПЕРГЛІКЕМІЇ ТА ВПЛИВУ МЕЛАТОНІНУ
Authors: Ковальчук Ю. П. , Павленко Г. Ю. , Кириченко С. В. , Жилюк В. І. , Ушакова Г. О. 
Published: June 2021

Вступ. На сьогодні відомо, що цукровий діабет викликає серйозні патологічні зміни мікроциркуляторного русла в багатьох органах і тканинах та водночас пов’язаний з підвищеним ризиком розвитку коронарних і периферичних макросудинних патологій. Окисний стрес, що виникає в тканинах організму за умов хронічної гіперглікемії, та послаблення антиоксидантної активності є пусковим механізмом розвитку діабетичних ускладнень. Фізіологічна активність міокарда залежить від регуляції ЦНС.
Мета дослідження – вивчити зміни вмісту нейрональної молекули клітинної адгезії і показників окисного стресу в серці щурів за умов гіперглікемії та впливу мелатоніну.
Методи дослідження. Дослідження проводили на статевозрілих щурах-самцях лінії Вістар. Тварин поділили на 3 групи (n=7): 1-ша – контрольна; 2-га – щури з індукованим цукровим діабетом 2 типу; 3-тя – тварини, які отримали мелатонін після індукції цукрового діабету 2 типу. Рівень загального протеїну визначали за методом Бредфорда, вміст малонового діальдегіду – фотометрично за реакцією з тіо­барбітуровою кислотою, активність супероксиддисмутази – за реакцією окиснення кверцетину, вміст нейрональної молекули клітинної адгезії – згідно з імуноферментним аналізом. Статистичну оцінку даних виконано за однофакторним дисперсійним аналізом ANOVA.
Результати й обговорення. Встановлено зміни вмісту нейрональної молекули клітинної адгезії та показників окисного стресу в серці щурів за умов гіперглікемії. Вміст мембранної форми цієї молекули в серці тварин з індукованим цукровим діабетом 2 типу мав вірогідну тенденцію до збільшення. Відзначено достовірне підвищення вмісту малонового діальдегіду, а також значне зниження активності супероксиддисмутази і каталази в серці щурів діабетичної групи, що є характерною ознакою окисного стресу. Застосування мелатоніну після індукції цукрового діабету 2 типу призводило до зменшення вмісту нейрональної молекули клітинної адгезії в серці піддослідних тварин порівняно з групою щурів з індукованим цукровим діабетом 2 типу.
Висновки. Окисний стрес спричиняє метаболічні порушення в тканинах міокарда, що призводить до появи і розвитку діабетичних ускладнень. Нейрональна молекула клітинної адгезії може відігравати роль компенсаторного кардіопротекторного фактора, що активується за умов метаболічного стресу. Встановлено позитивний ефект мелатоніну в рамках захисту метаболізму мембранних адгезивних протеїнів у серці щурів при гіперглікемії.
STUDIES OF ALTERATIONS OF THE CELLULAR MEMBRANE BARRIER FUNCTION AT LARYNGEAL CANCER
Authors: Sukhoveev O. V. , Burlaka Y. B. , Grin N. V. , Vovk A. I. , Verevka S. V. 
Published: June 2021

Introduction. Cellular membrane barrier alterations lead to metabolic and functional disorders. However, in the case of laryngeal cancer (LC) they are insufficiently studied.
The aim of the study – to learn the nature of the interaction of erythrocyte membranes with introduced spin probes as an indicator of changes in the barrier function of membranes at LC.
Research Methods. Samples of the erythrocyte membranes from 40 patients with LC stages II and III and 20 healthy volunteers were probed by EPR with AdTEMPO test. Microviscosity of erythrocyte membranes was determined by the τeff and the decreasing in RSSI. The content of MWM was identified in the blood plasma and in erythrocyte. The partition coefficient between blood plasma proteins and erythrocyte glycocalyx was calculated. SCEM was evaluated by amount of unabsorbed methylene blue.
Results and Discussion. It was established that LC patient’s endogenous intoxication is characterized by excessive accumulation of the total pool of MWM both in blood plasma and glycocalyx of erythrocyte. SCEM was significantly decreased in samples of both LC stages in comparison to control. The most apparent decline in τeff was observed prior to washing of erythrocytes for 5 min after probe insertion. The deceleration after 60 min was observed only in LC stage II. The value of τeff was at control values levels after washing of erythrocytes of LC stage II 5 min after probe insertion and was significantly reduced in stage III LC in comparison to control. RSSI in samples both stage of patients prior to and after washing of erythrocytes was on average 1.5-fold higher than that of control.
Conclusions. It was established that the LC patient’s endogenous intoxication is characterized by excessive accumulation of the total pool of MWM both in blood plasma and glycocalyx of erythrocytes, activation of catabolic processes in plasma, redistribution of MWM between the pool of erythrocyte proteins, which corresponds to the second stage of endotoxicosis. The reduction of the SCEM is shown, which is a manifestation of pathological changes in the surface functional activity of erythrocyte membranes. The effectiveness of AdTEMPO for the eva­luation of microviscosity of erythrocyte membranes in patients with LC was confirmed.
РЕСВЕРАТРОЛ ЯК ЗАСІБ ЦИТОПРОТЕКТОРНОЇ ДІЇ ЗА УМОВ ІНДУКОВАНОГО КАНЦЕРОГЕНЕЗУ В ЩУРІВ
Authors: Рицик О. Б. , Фіра Л. С. , Лихацький П. Г. 
Published: June 2021

Вступ. Важливим фундаментальним завданням сучасних експериментальних і клінічних досліджень в онкології є вивчення існуючих та виявлення нових, у тому числі метаболічних, чинників, які сприяють виникненню і прогресуванню пухлинного процесу. Дослідження in vitro та in vivo показали, що фітохімічні речовини мають потенційні антиоксидантні, протизапальні та антиканцерогенні властивості. На ­сьогодні активно вивчають механізми протиракової активності ресвератролу – природного поліфенолу, який здатний інгібувати проліферацію більшості клітинних ліній раку людини.
Мета дослідження – вивчити цитопротекторні властивості ресвератролу за умов індукованого диметилгідразином онкопроцесу.
Методи дослідження. Експерименти виконано на білих щурах-самцях, яким моделювали рак товстої кишки шляхом щотижневого підшкірного введення диметилгідразину в дозі 7,2 мг/кг маси тіла впродовж 30 тижнів. Антиоксидант ресвератрол вводили інтрагастрально в дозі 20 мг/кг щоденно протягом 7 місяців. Стан цитоплазматичних клітинних мембран вивчали за активністю гамма-глутамілтранспептидази та лужної фосфатази. Ступінь ендотоксемії оцінювали шляхом визначення еритроцитарного індексу інтоксикації та вмісту молекул середньої маси.
Результати й обговорення. Після введення щурам диметилгідразину спостерігали підвищення у сироватці крові активності гамма-глутамілтранспептидази та лужної фосфатази в усі терміни дослідження, а також її зниження в печінці тварин з канцерогенезом. На тлі щоденного застосування ресверат­ролу активність гамма-глутамілтранспептидази зменшилась у 2 рази, лужної фосфатази – у 2,3 раза щодо тварин, яким вводили диметилгідразин. У щурів, які отримували антиоксидант ресвератрол, проникність еритроцитарної мембрани зменшилась на 50,7 % порівняно з тваринами, які його не одержували. Використання ресвератролу призвело до зменшення у сироватці крові вмісту молекул середньої маси всіх фракцій, що вказує на зниження проявів ендогенної інтоксикації в ураженому організмі.
Висновки. Отримані результати підтверджують цитопротекторні властивості ресвератролу, на які вказує відновлення активності мембранозалежних ензимів у щурів з експериментальним канцерогенезом. Доведено, що за цих умов профілактичне застосування ресвератролу знижує рівень ендогенної інтоксикації та сприяє відновленню проникності еритроцитарних мембран, що підтверджує його мембранопротекторні властивості.