bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Retinal Occlusive Vasculitis in a Patient with Hyperimmunoglobulin E Syndrome
Authors: Farvardin Mohsen , Jalalpour Mohammad Hassan , Khalili Mohammad Reza , Mahmoudinezhad Golnoush , Mosavat Fereshteh , Aleyasin Soheila , Jahanbani-Ardakani Hamidreza 
Published: December 2021

Background. Hyperimmunoglobulin E syndrome (HIES), or Job’s syndrome, is a primary immunodeficiency disorder that is characterized by an elevated level of IgE with values reaching over 2000 IU (

normal
<
200

IU

), eczema, and recurrent staphylococcus infection. Affected individuals are predisposed to infection, autoimmunity, and inflammation. Herein, we report a case of HIES with clinical findings of retinal occlusive vasculitis. Case Presentation. A 10-year-old boy with a known case of hyperimmunoglobulin E syndrome had exhibited loss of vision and bilateral dilated fixed pupil. Fundoscopic examination revealed peripheral retinal hemorrhaging, vascular sheathing around the retinal arteries and veins, and vascular occlusion in both eyes. A fluorescein angiography of the right eye showed hyper- and hypofluorescence in the macula and hypofluorescence in the periphery of the retina, peripheral arterial narrowing, and arterial occlusion. A fluorescein angiography of the left eye showed hyper- and hypofluorescence in the supranasal area of the optic disc. Macular optical coherence tomography of the right eye showed inner and outer retinal layer distortion. A genetic study was performed that confirmed mutations of the dedicator of cytokinesis 8 (DOCK 8). HSV polymerase chain reaction testing on aqueous humor and vitreous was negative, and finally, the patient was diagnosed with retinal occlusive vasculitis. Conclusion. Occlusive retinal vasculitis should be considered as a differential diagnosis in patients with hyperimmunoglobulin E syndrome presenting with visual loss.
Prostaglandin Pathways: Opportunities for Cancer Prevention and Therapy
Authors: Wang Qiushi , Morris Rebecca J. , Bode Ann M. , Zhang Tianshun 
Published: December 2021

AbstractBecause of profound effects observed in carcinogenesis, prostaglandins (PG), prostaglandin-endoperoxide synthases, and PG receptors are implicated in cancer development and progression. Understanding the molecular mechanisms of PG actions has potential clinical relevance for cancer prevention and therapy. This review focuses on the current status of PG signaling pathways in modulating cancer progression and aims to provide insights into the mechanistic actions of PGs and their receptors in influencing tumor progression. We also examine several small molecules identified as having anticancer activity that target prostaglandin receptors. The literature suggests that targeting PG pathways could provide opportunities for cancer prevention and therapy.
ФАРМАКОЛОГІЧНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ КОМБІНОВАНОГО ГЕЛЮ НА ОСНОВІ ЕКСТРАКТІВ ЛІКАРСЬКИХ РОСЛИН ДЛЯ ЛІКУВАННЯ ДЕРМАТОЗІВ
Authors: Koshova O. Yu. , Myrhorod V. S. , Bashura O. G. , Bobro S. G. , Yeromin O. P. 
Published: December 2021

Мета роботи. Фармакологічне дослідження комбінованого гелю на основі екстрактів лікарських рослин (фітокомплекс екстрактів листя горіха волоського, кропиви дводомної та чабрецю повзучого) для лікування дерматозів на моделях запалення різного генезу.
Матеріали і методи. На першому етапі проводили визначення протизапальної активності зразків комбінованого гелю на моделі гострого термічного запалення лапи в мишей. Дослідження фармакологічної активності найефективніших зразків, за результатами попереднього досліду, проводили на моделі неалергічного контактного дерматиту, препаратом порівняння слугувала мазь «Вундехіл», виробництва ТОВ «ЕЙМ» (Харків, Україна).
Результати й обговорення. На моделі термічного запалення лапи у мишей встановлено, що найбільшу протизапальну активність чинить зразок № 4 із вмістом горіха листя екстракту сухого з сумою танінів у перерахунку на галову кислоту та суху речовину 30 мг/100 г гелю, кропиви екстракту сухого з сумою гідроксикоричних кислот у перерахунку на хлорогенову кислоту та суху речовину 20 мг/100 г гелю, чабрецю екстракту сухого з сумою флавоноїдів у перерахунку на рутин та суху речовину 35 мг/100 г гелю, який за ефективністю переважає зразок з окремими рослинними компонентами № 1, 2, 3 та зразки № 5 та 6, в яких вміст сухих екстрактів був збільшений у двічі та у тричі відповідно. Активність зразку № 4 була на рівні 80 %, зразки № 5 та 6 виявили протизапальну активність на рівні 73 % та 71 %.
На моделі неалергічного контактного дерматиту у щурів, модельованого 2,5 % розчином 2,4-ДНХБ, зразок № 4 виявив виражену ефективність, що підтверджувалося зменшенням клінічних ознак неалергічного контактного дерматиту: зниженням набряку, інтенсивності ураження шкіри та рівня лейкоцитів у крові. За ефективністю зразок № 4 не поступався препарату порівняння мазі «Вундехіл» та переважав таку однокомпонентних зразків № 1, 2, 3.
Висновки. Проведені дослідження на моделях запалення різного ґенезу показали, що комбінований гель на основі екстрактів лікарських рослин чинить більш виражену протизапальну дію, ніж його окремі компоненти. Отримані результати обґрунтовують доцільність використання екстрактів листя горіха, кропиви та чабрецю у складі засобу та перспективність подальших фармакологічних досліджень гелю з метою створення ефективного засобу для лікування захворювань шкіри запального генезу.
Особливості цитокінового профілю та імунного статусу у хворих на кондиломи аногенітальної ділянки
Authors: Слепічко А. М. , Дейкало І. М. 
Published: December 2021

Мета роботи: вивчити зміни клітинного та гуморального імунітету у хворих на гострокінцеві кондиломи аногенітальної ділянки та визначити ступінь порушень; дослідити стан цитокінового профілю у хворих на ГК аногенітальної ділянки як факторів прогнозування перебігу післяопераційного періоду та ефективності лікування.
Матеріали і методи. Обстежено 105 хворих на ГК аногенітальної ділянки: 63 (60 %) жінки та 42 (40 %) чоловіки. Вивчено стан клітинного та гуморального імунітету та рівень цитокінів TNFa, IL-4, IL-6, IL-8.
Результати досліджень та їх обговорення. Частота хронічних соматичних захворювань склала 96 (91,43 %). Визначено достовірне зниження абсолютної та відносної кількості лімфоцитів та їх Т-популяцій. На тлі Т-лімфопенії визначено підвищення рівня В-лімфоцитів (CD22) в абсолютній та відносній кількості та Ig A та Ig G, що свідчить про наявність хронічного запального процесу та / або вірусного запалення з виснаженням Т-ланки імунітету. Рівень IL-4 був вищим, ніж у контрольній у 2,4 раза, та дорівнював (4,14 ± 0,24) пг/мл; IL-8 – у 1,9 – (29,82 ± 3,15) пг/мл; TNFa – у 3,0 – (7,64 ± 0,93) пг/мл; IL-6 – у 2,7 – (3,77 ± 0,45) пг/мл. Виявлено залежність рівня TNFa, IL-6, IL-4 та IL-8 від розповсюдження гострокінцевих кондилом та присутності супутнього перифокального запалення з найвищими значеннями при кондиломах Бушке–Левенштейна, тоді як у хворих на поодинокі гострокінцеві кондиломи цитокіновий профіль не відрізнявся від контрольної групи.
У хворих на гострокінцеві кондиломи аногенітальної ділянки зсуви в ланках клітинного та гуморального імунітету характеризуються виснаженням ланки клітинного імунітету – загальною лімфопенією, Т-лімфопенією зі зниженням їхньої абсолютної та відносної кількості в усіх субпопуляціях, підвищенням рівня В-лімфоцитів, Ig G та Ig A. Підвищення рівня цитокінів IL-4, IL-6, IL-8 та TNFa у хворих на ГК аногенітальної ділянки відображає ступінь розповсюдження гострокінцевих кондилом та відповідає характеру перифокального запального процесу, що доцільно використовувати як фактор прогнозування перебігу післяопераційного періоду та ефективності лікування.
Відкрита “офісна флебологія” первинного хронічного захворювання вен нижніх кінцівок
Authors: Антонюк-Кисіль В. М. , Дзюбановський І. Я. , Кучерук Є. Ф. , Невмержицький С. А. , Продан А. М. , Аль Джехані Н. А. 
Published: December 2021

Мета роботи: оцінити ефективність використання методики CHIVA у корекції венозної недостатності різного ступеня на принципах офісної хірургії.
Матеріали і методи. Проведено аналіз результатів відкритого хірургічного лікування 578 пацієнтів (21,45 % – чоловіки та 78,55 % – жінки) із первинним хронічним захворюванням вен нижніх кінцівок. Виділено дві групи пацієнтів, яким виконували планові втручання 423 (71,18 %) хворі – 1 група та 155 (26,82 %) пацієнтів в ургентному порядку – 2 група. Розподіл пацієнтів за тяжкістю первинного хронічного захворюванням вен проводили згідно з класифікацією СЕАР (2020): С2s- – 355 (61,42 %), C3s – 159 (27,51 %), C4s – 38 (6,57 %), С5s – 16 (2,77 %), С6s – 10 (1,73 %). У структурі 2 групи гострий тромбофлебіт підшкірних вен нижніх кінцівок діагностовано у 143 (92,25 %), кровотечу із варикозних вузлів – 12 (7,74 %). Варикозний анамнез оперованих склав від 3 до 25 років (в середньому 10,4 ± 5,8 року). Двобічний характер патології виявлено у 37,50 % осіб, у 62,50 % – однобічний, переважно на лівій нижній кінцівці. Ступінь клінічних проявів захворювання до та після перенесеного операційного втручання оцінювали за допомогою шкал (VCSS, VDS, VSS).
Результати досліджень та їх обговорення. Порівняльний аналіз результатів операційного лікування двох груп (ургентне та планове лікування) із первинним хронічним захворюванням вен нижніх кінцівок у динаміці методом CHIVA на принципах офісної хірургії засвідчив, що критерій VSDS нормалізувався в обох групах. Серед оперованих в плановому порядку цей показник становив 89,90 % в ранньому післяопераційному періоді. Після проведеного ургентного хірургічного втручання у 78,30 % пацієнтів відновлення працездатності проходило дещо повільніше з нормалізацією його в пізньому післяопераційному періоді. Згідно з критерієм VDS, серед оперованих у плановому порядку процес відновлення проходив швидше (96,40 %) в ранньому післяопераційному періоді, а повне відновлення працездатності впродовж 3 тижнів встановлено у 89,70 % оперованих пацієнтів. Згідно з критерієм VSDS патологічних венозних рефлюксів в системі підшкірних вен у ранньому і пізньому післяопераційних періодах не діагностовано в жодному випадку.
Застосування магнієвмісних мінералів у лікуванні післяопераційних ранових ускладнень у хворих похилого віку
Authors: Трофімов М. В. , Кришень В. П. , Мунтян С. О. , Носов О. Ю. , Косинський О. В. 
Published: December 2021

Мета роботи: дослідження протизапальної дії бішофіту при його місцевому застосуванні та його вплив на процеси загоєння післяопераційних ран, у тому числі при ранових ускладненнях.
Матеріали і методи. На клінічному матеріалі, що включає 57 хворих, старших 60 років, яким було виконано впродовж трьох років різні оперативні втручання з приводу хірургічних захворювань черевної порожнини та черевної стінки. Показано в динаміці впродовж місяця безпосередні результати лікування ранових ускладнень (серома, гематома, запальний інфільтрат) із застосуванням бішофіту. В роботі використовували клініко-лабораторні, інструментальні, мікробіологічні та цитологічні методи обстеження хворих.
Результати досліджень та їх обговорення. Доведено, приймання вказаного лікарського препарату сприяє зменшенню ексудації в рані, більш швидкому послабленню інтенсивності болю та зниженню концентрації мікроорганізмів у рані, які підтверджені клініко-лабораторними, цитологічними та інструментальними дослідженнями. Метод можна використовувати разом із класичними способами лікування післяопераційних ран та їх ускладнень. Робота має перспективи щодо подальшого вивчення впливу бішофіту на організм при патологічних станах.
Паховий фасціїт “під маскою” епідидиміту
Authors: Прийма О. Б. 
Published: December 2021

У роботі розглянуто актуальне питання гнійної хірургії – лікування хворих на некротизуючий фасціїт, захворювання, яке маніфестується сепсисом та ендотоксикозом. Смертність за умов лікування сягає 30–80 %, а в нелікованих – 100 %. Проблема є актуальною через кількість таких хворих за останні 10 років зросла в 2 – 6 разів.
Проаналізовано випадок лікування хворого на некротизуючий фасціїт із його паховою локалізацією.
У доступній літературі є згадки про аналіз хворих на некротизуючий фасціїт із мультилокулярною локалізацією, але відсутні відомості про випадок, ідентичний нашому. В роботі описано первинне операційне втручання з приводу “так званого” епідидиміту. Окрім того, розглянуто симптоми, які допомогли запідозрити у хворого наявний некротизуючий фасціїт. Наведено дані стосовно патогістологічного аналізу операційного матеріалу й описано подальшу хірургічну тактику. Даний випадок є інформативним, оскільки свідчить про можливий атиповий перебіг некротизуючого фасціїту, зокрема в паховій ділянці. Окрім того, у хворого первинний некроз маніфестно локалізувався в жировій тканині і поверхневій фасції тіла поблизу зовнішнього отвору пахового каналу.
ОПИТУВАЛЬНИКИ ЯК ОСНОВНІ ІНСТРУМЕНТИ В ДІАГНОСТИЦІ РОЗЛАДІВ СНУ
Authors: Мазур Л. П. , Марущак М. І. , Батюх О. В. 
Published: December 2021

Резюме. Понад 6 % дорослого населення у високорозвинених країнах потерпає від хронічного безсоння, а поширеність його у різних країнах Європи суттєво різниться і становить від 5,7 до 19 %. За даними поширення безсоння в Канаді, майже у 70 % пацієнтів протягом року спостерігається тривале збереження його симптомів.
Мета дослідження – проаналізувати наявні опитувальники для діагностики безсоння і визначити оптимальні інструменти для оцінки розладів сну, їх вираження та характеристик.
Матеріали і методи. Опрацьовано наукові публікації за останнє десятиліття з використанням ресурсів мережі «Інтернет», вітчизняних фахових видань, медичної бази даних MEDLINE/PubMed. Ключовими словами для пошуку були: «безсоння», «опитувальник».
Результати. Згідно з Європейськими настановами щодо діагностики та лікування безсоння, рекомендованими для діагностики наявності інсомнії та оцінки її тяжкості є ряд опитувальників, зокрема Пітсбур­зький індекс якості сну (PSQI), індекс тяжкості безсоння (ISI), Бергенська шкала безсоння (BSAS) та індикатор стану сну. На запитання усіх рекомендованих анкет пацієнт відповідає самостійно, тривалість кожного сеансу становить 5–10 хв. Застосування поєднання цих інструментів дозволяє виявити порушення сну, дослідити його частоту, тривалість, характеристики та впив на функціонування особи.
Висновки. Застосування опитувальників у дослідженнях із діагностики безсоння є ефективним та обґрунтованим, а поєднання декількох анкет є оптимальним методом для оцінки розладів сну, їх вираження та характеристик.
ВПЛИВ ЛЕКЦІЇ НА ЗАСВОЄННЯ НАВЧАЛЬНОГО МАТЕРІАЛУ З НОРМАЛЬНОЇ ФІЗІОЛОГІЇ
Authors: Вадзюк С. Н. , Татарчук Л. В. 
Published: December 2021

У статті висвітлено вплив лекції на засвоєння навчального матеріалу з нормальної фізіології. Для зʼясування впливу лекцій на опанування та засвоєння навчального матеріалу співробітники кафедри розробили анкету-опитувальник, яка включала ряд питань, що оцінювали особливості ставлення студентів до лекційного матеріалу, його використання та поведінки студентів на лекції, а також проведений педагогічний експеримент для оцінки впливу лекції на засвоєння навчального матеріалу з нормальної фізіології. В результаті проведеного дослідження отримані результати свідчать, що лекція є методологічною й організаційною основою вивчення фундаментальних дисциплін і забезпечує адекватну, повноцінну підготовку майбутніх лікарів. Студенти, які систематично та регулярно відвідують лекції, використовують лекційні презентації та матеріали при підготовці до практичних занять, краще засвоюють та опановують навчальний предмет. Подальше дослідження впливу лекцій на засвоєння навчального предмета дозволить покращити подачу і викладення навчальної дисципліни студентам та повноцінно й ефективно опанувати її.
НАВЧАЛЬНІ МУЗЕЇ ТЕРНОПІЛЬСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ІМЕНІ І. Я. ГОРБАЧЕВСЬКОГО МОЗ УКРАЇНИ ТА ЇХ РОЛЬ У ПРОЦЕСІ НАВЧАННЯ І ВИХОВАННЯ МАЙБУТНІХ СПЕЦІАЛІСТІВ МЕДСЕСТРИНСТВА
Authors: Федонюк Л. Я. , Ястремська С. О. , Ярема О. М. , Рекун Т. О. 
Published: December 2021

Значне місце серед нових підходів до організації навчальної діяльності посідає музейна педагогіка, що має важливе значення в системі освіти, сприяючи всебічному розвитку особистості студента. Важливе значення для навчання мають натуральні об’єкти і їх зображення, які створюють найповніше уявлення будови організму людини. З огляду на це, певне місце в навчально-виховному процесі займають музеї. Метою навчальних музеїв є створення найповнішої уяви змісту оточуючої нас живої природи, морфології людини, тварин, рослин, а також як осередку освіти й виховання. У Тернопільському національному медичному університеті імені І. Я. Горбачевського МОЗ України є ряд музеїв навчального профілю: музей кафедри анатомії людини, музей кафедри патологічної анатомії з секційним курсом і судової медицини, навчально-біологічний музей імені І. І. Яременка. Музей кафедри анатомії містить унікальну колекцію анатомічних препаратів, які відображають форму органів, їх топографічні взаємовідносини, проекції судин і нервів, що служать невід’ємною теоретичною базою для студентів медичного, стоматологічного та фармацевтичного факультетів, а також для студентів Навчально-наукового інституту медсестринства. Досягти високого практичного рівня професійної підготовки неможливо і без вивчення музейних макропрепаратів кафедри патологічної анатомії з секційним курсом та судової медицини. Навчально-біологічний музей імені І. І. Яременка представляє натуральні об’єкти і їх зображення, які створюють найповніше уявлення взаємозв’язку людини з оточуючим навколишнім природним середовищем. Отже, музеї ТНМУ займають вагоме місце в навчально-виховному процесі, завдяки їм теорія і практика дають високий позитивний результат у формуванні професіоналізму лікаря.
ОСОБЛИВОСТІ ФУНКЦІОНАЛЬНОГО СТАНУ ПЕЧІНКИ У ЩУРІВ РІЗНОГО ВІКУ ЗА УМОВИ ДІЇ ТЮТЮНОВОГО ДИМУ НА ТЛІ ЗАСТОСУВАННЯ НАТРІЙ ГЛУТАМАТУ
Authors: Гецько Н. В. , Ярошенко Т. Я. 
Published: December 2021

Вступ. Тютюнокуріння щорічно вбиває понад 8 млн осіб у всьому світі, з них близько 1,2 млн є пасивними курцями. Характерна ознака сучасних харчових технологій – використання харчових добавок, які не завжди безпечні для здоров’я людини.
Мета дослідження – вивчити вплив пасивного тютюнокуріння на тлі тривалого введення натрій глутамату на показники функціонального стану печінки у сироватці крові щурів різного віку.
Методи дослідження. Досліди виконано на 32 безпородних статевозрілих білих щурах-самцях масою 180–200 г та 32 безпородних статевонезрілих білих щурах-самцях масою 60–80 г. Тварин поділили на 4 групи: 1-ша – контрольна; 2-га – щури, яким моделювали пасивне тютюнокуріння; 3-тя – щури, яким вводили натрій глутамат; 4-та – щури, яким моделювали пасивне тютюнокуріння на тлі введення натрій глутамату. В сироватці крові щурів визначали вміст загального білірубіну, активність лужної фосфатази (ЛФ) та активність аланінамінотрансферази (АлАТ).
Результати й обговорення. За умови пасивного тютюнокуріння у сироватці крові статевозрілих щурів вміст загального білірубіну вірогідно зменшився на 35,3 %, активність ЛФ достовірно підвищилася на 38,3 %, активність АлАТ вірогідно зросла у 2,6 раза, що свідчило про порушення функціонального стану печінки та розвиток цитолізу і холестазу. Пасивне тютюнокуріння на тлі застосування натрій глутамату супроводжувалося зменшенням вмісту загального білірубіну на 55,3 %; р<0,001 відносно контрольної групи, що на 31,0 % (р=0,002) нижче цього показника за умови ізольованої дії тютюнового диму; зростанням активності ЛФ у 2,1 раза; р<0,001 щодо контрольної групи, що на 53,2 % (р<0,001) перевищувало дані за умови ізольованої дії тютюнового диму; збільшенням активності АлАТ у 4,5 раза; р<0,001 стосовно контрольної групи, що на 68,8 % (р<0,001) перевищувало показник за умови ізольованої дії тютюнового диму. В статевонезрілих щурів при цьому інтенсивність змін біохімічних маркерів функціонального стану печінки перевищувала показники статевозрілих щурів.
Висновки. Отримані результати свідчать про те, що натрій глутамат посилює токсичний вплив тютюнового диму на печінку, це проявляється більш вираженими змінами біохімічних маркерів її функціонального стану за умови комбінованої дії тютюнового диму та натрій глутамату відносно ізольованої дії тютюнового диму. У віковому аспекті більш виражені зміни спостерігають у статевонезрілих щурів.
ОКСИДАТИВНІ МЕХАНІЗМИ РОЗВИТКУ АДРЕНАЛІНОВОГО ПОШКОДЖЕННЯ МІОКАРДА У ЩУРІВ РІЗНОЇ СТАТІ
Authors: Денефіль О. В. , Ярошенко Т. Я. , Свередюк Ю. А. , Чарнош С. М. 
Published: December 2021

Мета дослідження – оцінити розвиток оксидативного стресу в гомогенаті серця самців і самиць щурів при адреналіновому пошкодженні міокарда.
Методи дослідження. Досліди виконано на безпородних щурах масою 180–220 г. Адреналінове пошкодження міокарда викликали адреналіном (0,5 мг/кг), забір серця проводили через 1 та 24 год після ін’єкції, визначали вміст дієнових кон’югатів, ТБК-активних продуктів, окисномодифікованих протеїнів, супероксиддисмутазну і каталазну активність. Усім тваринам проводили морфологічне дослідження серця на рівні обох шлуночків, під час якого було підтверджено виникнення некрозів у мікропрепаратах, зафарбованих за Гейденгайном. Кількість некрозів переважала у самців у 2 терміни дослідження і значно підвищувалася через 24 год порівняно з 1 год, що знову ж таки більш виражено серед самців.
Результати й обговорення. У самців контрольної групи переважали продукти пероксидного окиснення ліпідів і окисномодифіковані протеїни, а в самиць переважала активність антиоксидантів. На початку розвитку адреналінового пошкодження міокарда у самців та самиць збільшилися вміст дієнових кон’югатів, ТБК-активних продуктів, супероксиддисмутазна і каталазна активність, а підвищення вмісту окисномодифікованих протеїнів відмічено тільки серед самців. Зміни показників, що вказували на розвиток оксидативного стресу, були достовірно більшими у самців. Через 24 год після введення адреналіну відзначено подальше зростання вмісту дієнових кон’югатів, ТБК-активних продуктів, окисномодифікованих протеїнів порівняно з контролем і попереднім терміном дослідження. Також спостерігали зниження антиоксидантної активності, але тільки у самців. Зміни показників, що свідчили про розвиток пошкодження, були достовірно більшими у самців.
Висновки. Розвиток адреналінового пошкодження серця залежить від статі. Більш виражену різницю відмічено протягом усього експерименту. Вища вихідна активність антиоксидантної системи запобігає значному пошкодженню міокарда в самиць.
Novel Cognitive Functions Arise at the Convergence of Macroscale Gradients
Authors: Jung Heejung , Wager Tor D. , Carter R. McKell 
Published: December 2021

Abstract
Functions in higher-order brain regions are the source of extensive debate. Past trends have been to describe the brain in terms of a set of functional modules, especially posterior cortical areas, but a new emerging paradigm focuses on interactions between neighboring representations. In this review, we synthesize emerging evidence that a variety of novel functions in the higher-order brain regions are due to convergence. Convergence of macroscale gradients brings feature-rich representations into close proximity, presenting an opportunity for novel functions to arise. Using the TPJ as an example, we demonstrate that convergent areas have three properties, they: (1) are at the peak of the processing hierarchy, (2) combine the most abstracted representations, and (3) are equidistant from other convergent areas. As information moves from primary sensory cortices to higher-order brain regions, it becomes abstracted and hierarchical. Eventually, these processing gradients converge at a point equally and maximally distant from their sensory origins. This convergence, which produces multifaceted cognitive functions, such as mentalizing another person's thoughts or projecting into a future space, parallels evolutionary and developmental characteristics of such regions, resulting in new cognitive and affective faculties.