A hazai csecsemőhalandóságban 2019-ben tapasztalt emelkedés lehetséges okainak vizsgálata
Authors: Valek Andrea , Vitrai József , Erdei Lilla , Branyiczkiné Géczy Gabriella , Pászthy Bea , Szabó Attila , Szabó Miklós 
Published: August 2021

Összefoglaló.
Bevezetés: Magyarországon a csecsemőhalandóság 2014 óta
folyamatosan javult, azonban 2019-ben az előző évi adathoz képest 11%-kal
magasabb érték mutatkozott. Célkitűzés: A vizsgálat célja a
2019. évi kedvezőtlenebb csecsemőhalálozási mutató lehetséges összetevőinek
feltárása. Módszer: A 2018. és 2019. évi csecsemőhalálozási
adatokat hasonlítottuk össze a csecsemő kora, a halál oka és a gyógyintézeti,
illetve nem gyógyintézeti elhalálozás szerint. A vizsgálathoz a Központi
Statisztikai Hivatal adatait használtuk. A trendvizsgálatnál 2010-től elemeztük
az adatokat. A nem gyógyintézeti haláleseteket 10 évre összevonva járásonként
térképesen ábrázoltuk. Eredmények: 2018-ban 304, 2019-ben 335
csecsemő halt meg Magyarországon, a csecsemőhalálozási arányszám 3,4 ezrelékről
3,8 ezrelékre emelkedett. A 2019. évi érték az előző évtizedek trendjére
illesztett görbe alapján megfelelt a várható értéknek. 2019-ben a 0–27 napos
csecsemőhalálozás alig változott a 2018. évihez képest, a 28–364 napos korban
bekövetkezett halálesetek száma viszont növekedett. A vizsgált évben 59%-kal
emelkedett a nem gyógyintézeti csecsemőhalálozás. A 2019. évi csecsemőhalálozás
növekedéséért 74%-ban a nem gyógyintézeti esetek voltak felelősek. A nem
gyógyintézeti halálozás döntő többsége késői csecsemőkorban következett be. A
járásonkénti, 10 évre összevont, nem intézményben elhunyt csecsemők számában és
1000 élve születésre vonatkozó arányában ötszörös területi különbségek
mutatkoztak. A halálokok közül a perinatalis szakban keletkező bizonyos
állapotok miatt meghalt csecsemők száma emelkedett a leginkább, a nem
gyógyintézeti halálozás esetében pedig a hirtelen csecsemőhalál szindrómában
meghaltaké. Következtetés: 2019-ben kiugróan magas volt a nem
gyógyintézeti, késői csecsemőhalálozás száma és részaránya, ezen esetek feltűnő
regionális halmozódást mutattak. A csecsemőhalandóság csökkentésének hatásos
eszköze lehetne a jövőben minden egyes csecsemőhalál részletes szakmai
értékelése. Orv Hetil. 2021; 162(1): 830–838.
Summary.
Introduction: In Hungary, infant mortality has been steadily
declining since 2014, but in 2019 it increased by 11% compared to
2018.Objective: The aim of our study is to explore the
possible components of the above increase. Method: Ten-year
trends of infant mortality were analized and compared by age, cause, place of
deaths (hospital or non-hospital environment) and location, using Central
Statistical Office data. Results: There were 304 infant deaths
in Hungary in 2018 and 335 in 2019. Infant mortality rate rose from 3.4‰ to
3.8‰, however, it was in line with the expected value based on the curve fitted
to the trend of previous decades. In 2019, 0–27-day infant mortality basically
did not change compared to 2018, while the number of deaths at 28–364 days of
age increased. Non-hospital infant mortality increased by 59% in 2019 and these
cases accounted for 74% of the total increase in infant mortality; the vast
majority of these deaths occurred in late infancy. There were fivefold regional
differences in the number of non-hospital infant deaths. Among the causes of
death, the conditions related to the perinatal period and sudden infant death
syndrome increased the most. Conclusion: In Hungary, the number
and proportion of non-hospital infant mortality was remarkably high in 2019
compared to previous years. These cases showed a striking regional accumulation.
An effective tool for reducing infant mortality could be an appropriate
professional assessment of each infant death in the future. Orv Hetil. 2021;
162(21): 830–838.