bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Two Thai Burmese descendants with A4GALT*01N.21, p phenotype, and anti-PP1Pk
Authors: Intharanut K. , Sasikarn W. , Chusri W. , Nathalang O. 
Published: April 2021

Abstract
Anti-PP1Pk is produced by p individuals without prior red blood cell alloimmunization. This antibody can react over a wide thermal amplitude, has the potential to bind complement, and has caused hemolytic transfusion reaction, hemolytic disease of the fetus and newborn, and a high rate of spontaneous abortions. This report of two cases describes the genetic basis of p phenotype underlying anti-PP1Pk production and the development of a semi-nested polymerase chain reaction (PCR) assay for screening this observed mutation among Thai blood donors. Antibody detection and confirmation were examined by serologic testing. Genomic DNA was extracted from two Thai Burmese descendants with the p phenotype and a history of spontaneous abortions caused by anti-PP1Pk; the entire coding region of the A4GALT gene of each was sequenced and analyzed. Additionally, a semi-nested PCR assay of the observed mutation was developed and used for screening the genomic DNA of 1502 Thai blood donors. Anti-PP1Pk was identified and the p phenotype was confirmed in the two Thai individuals of Burmese descent. A single-base duplication (c.201dupC in exon 3) in the A4GALT gene was detected in both p patients. The duplication is consistent with the A4GALT*01N.21 allele associated with the p phenotype and anti-PP1Pk production. A semi-nested PCR assay was developed and subsequently used for mass screening for this mutation. The mutation was not found among the 1502 Thai blood donors tested with this newly developed assay.
A case of megaloblastic anemia simulating a cold autoimmune hemolytic anemia
Authors: De La Puerta R. , Carpio N. , Sanz G. , Solves P. 
Published: April 2021

Abstract
We report a case of pernicious anemia in which the first diagnosis suspicion was cold autoimmune hemolytic anemia (cAIHA) due to the presence of cold autoantibodies. A 47-year-old woman with a medical history of autoimmune thyroid disease came to the hospital with a clinical and serologic presentation of AIHA. However, because of determination of vitamin B12 (VB12) deficiency, she was finally diagnosed with megaloblastic anemia. In the acute period, the patient received short-term corticosteroid therapy and later VB12. The patient’s hemoglobin level and general condition showed improvement.
Routine indirect antiglobulin testing of blood donors—a further step toward blood safety: an experience from a tertiary care center in northern India
Authors: Malhotra S. , Negi G. , Kaur D. , Meinia S.K. , Tiwari A.K. , Mitra S. 
Published: April 2021

Abstract
This scientific article emphasizes the importance of a policy for antibody screening of all blood donors as a step to further improve blood safety. We also report the incidence of red blood cell (RBC) alloimmunization in healthy blood donors obtained using a cross-sectional prospective study from September 2017 to January 2019 in the Department of Transfusion Medicine of a tertiary care referral and teaching institute in northern India. The indirect antiglobulin test (IAT) for unexpected RBC antibodies was performed by the conventional tube test with pooled group O RBCs on all donor units irrespective of their D status. Samples with positive IATs were sent to the Immune Hematology Reference Laboratory for further immunohematology workup, maintaining predefined optimal storage and transport conditions. Of the 10,390 donors studied, 9959 were males and 431 were females. The incidence of unexpected antibodies (antibodies other than those of the ABO blood system) among the blood donors was found to be 0.18 percent (19 of 10,390 with 25 alloantibodies). Of the 19 alloimmunized donors, 16 (84.2%) were male (alloimmunization rate 0.16%, 16 of 9959) and 3 (15.8%) were female (alloimmunization rate 0.69%, 3 of 431) (p = 0.01; chi-square test). In our study, the most frequent alloantibodies identified were of the Lewis blood group system (17 of 25 [68%] in 14 of the 19 alloimmunized donors). The second most common allo-antibodies belonged to the Rh blood group system (4 of 25 [16%] in 3 of the 19 alloimmunized donors), followed by those of the MNS blood group system (3 of 25 [12%] in 2 of 19 alloimmunized donors). Anti-K was found in one donor (1 of 25 [4%]). Based on the results of the study, we recommend that a policy of routinely performing IATs on all donor units, irrespective of their D status, be adopted as an essential component of safe blood transfusion practices.
The P1PK blood group system: revisited and resolved
Authors: Stenfelt L. , Hellberg Å. , Westman J.S. , Olsson M.L. 
Published: April 2021

Abstract
This update on the P1PK blood group system (Hellberg Å, Westman JS, Thuresson B, Olsson ML. P1PK: the blood group system that changed its name and expanded. Immunohematology 2013;29:25–33) provides recent findings concerning the P1PK blood group system that have both challenged and confirmed old theories. The glycosphingolipids can no longer be considered the sole carriers of the antigens in this system because the P1 antigen has been detected on human red blood cell glycoproteins. New indications suggest that P1Pk synthase activity truly depends on the DXD motif, and the genetic background and molecular mechanism behind the common P1 and P2 phenotypes were found to depend on transcriptional regulation. Transcription factors bind the P1
allele selectively to a motif around rs5751348 in a regulatory region of A4GALT, which enhances transcription of the gene. Nonetheless, unexplained differences in antigen expression between individuals remain.
A resource-conserving serologic and high-throughput molecular approach to screen for blood donors with an IN:−5 phenotype
Authors: Joshi S.R. , Senjaliya S.B. , Srivastava K. , Flegel W.A. 
Published: April 2021

Abstract
The Indian blood group system (ISBT 023) comprises one low-prevalence antigen, Ina (IN:1), and five high-prevalence antigens: Inb (IN:2), INFI (IN:3), INJA (IN:4), INRA (IN:5), and INSL (IN:6). The antigens are located on the single-pass trans-membrane glycoprotein encoded by the CD44 gene. The present study was designed to identify the prevalence of the INRA– (IN:−5) phenotype and the frequency of its associated allele (IN*02.– 05) to inform us of the probability of finding antigen-negative donors and to assess the risk of antibody formation in transfusion recipients. Buffy coats were extracted from EDTA-anticoagulated whole blood samples, collected with consent from 5261 random blood donors in Surat, Gujarat, India. Standard serologic methods were performed with a modification allowing the use of antiserum generated by recycling the antibody augmented from the test already performed. A real-time polymerase chain reaction– based assay was devised to genotype c.449G>A (p.Arg150His) single nucleotide variation in exon 5 of the CD44 gene. None of the 411 donors tested by serology or the 5261 donors tested molecularly were positive for the IN:−5 phenotype or the allele (IN*02.–05), respectively. The allele frequency estimate ranged from less than 1 in 10,522 (0.01%) to 1 in 3203 alleles (0.03%) in the study cohort (95% confidence interval, Poisson distribution). The absence of this rare allele in the present survey could be due to an ethnic difference, since the donors mostly came from the Hindu community, and the only case of the IN:−5 phenotype was found in the Muslim community. The p.150His variant may be either restricted to the index case family or only found in the Muslim community. Further studies in local subpopulations may provide more information on the frequency of p.150His and its immunogenicity in transfusion recipients if occurring among blood donors.
Identifying obstetrics patients in whom RHD genotyping can be used to assess risk of D alloimmunization
Authors: Horn T.N. , Keller J. , Keller M.A. , Klinger L. 
Published: April 2021

Abstract
The D antigen is highly immunogenic and may cause allo-immunization to occur after blood transfusion or pregnancy. Some RHD variant alleles express a D antigen that is missing one or more epitopes, thus putting a presumed D+ patient at risk for alloanti-D and hemolytic disease of the fetus and newborn. It is generally accepted that individuals who have a serologic weak D phenotype due to one of three alleles common in Caucasians, RHD*weak D types 1, 2, or 3, are not at risk for alloimmunization. In this study, blood samples from 46 obstetrics patients from a local health system were identified based on discrepant results between automated gel and manual tube testing (n = 20) or based on presentation with a serologic weak D phenotype (n = 26). RHD genotyping was performed using commercial and laboratory-developed tests. Of the 26 serologic weak D samples, 18 (69.2%) were found to carry alleles RHD*weak D type 1, 2, or 3. The remaining eight samples (30.8%) were found to carry partial D alleles. Of the 20 samples submitted because of D typing discrepancy, 7 (35%) carried alleles RHD*weak D type 1, 2, or 3, while 13 (65%) carried partial RHD alleles. This report summarizes the findings of one hospital system and its approach to integrating RHD genotyping into its assessment of risk of alloimmunization in obstetrics patients. It demonstrates that individuals with partial RHD alleles can present with serologic weak D phenotype, such that, without RHD genotyping, these individuals may not be identified as candidates for Rh immune globulin. The study also demonstrates that use of two methods (automated gel and tube testing) allows for identification of partial D cases that would otherwise be missed.
Blood component administration to multiple myeloma patients treated with daratumumab: suggesting a novel approach with use of 0.1 M dithiothreitol
Authors: Pandey P. , Setya D. , Kaul E. , Ranjan S. , Singh M.K. , Shankar A. 
Published: April 2021

Abstract
Storage of dithiothreitol (DTT)-treated red blood cells (RBCs) leads to hemolysis. The aim of this study was to compare 0.1 M DTT with 0.2 M DTT treatment of RBCs and to share our experience of providing components to seven patients on daratumumab (DARA). This prospective, observational study included patients who required RBC transfusion within 6 months of DARA administration. All patients underwent a baseline serologic evaluation followed by a repeat evaluation after DARA administration. In addition, use of 0.1 M DTT was compared with 0.2 M DTT in terms of concordance of results, hemolysis with storage of treated RBCs, and ease of use. A total of 22 RBC requisitions were received for seven patients. Antibody screen was positive for one patient (anti-C) at baseline; it was panreactive for all patients after DARA. Concordance of results between the two concentrations was 98.5 percent. Laboratory personnel found results obtained with use of 0.1 M DTT–treated RBCs easy to interpret. Supernatant hemoglobin was found to be significantly greater for 0.2 M DTT–treated RBCs at the sixth day of storage. In conclusion, component administration to patients on DARA can be done without delay if adequate policies and procedures are in place. Use of 0.1 M DTT–pretreated RBCs can be used to avoid delay in transfusion and reduce the burden on the laboratory of weekly preparation of 0.2 M DTT–treated RBCs.
Голі амеби в ґрунтах Харківської області (Україна)
Authors: Пацюк М. 
Published: April 2021

У ґрунтах Харківської області (Україна) нами ідентифіковано 17 видів голих амеб. Це такі види: Rhizamoeba sp., Saccamoeba stagnicola Page, 1974, Hartmannella vermiformis Page, 1967, Deuteramoeba mycophaga (Pussard et al., 1980) Page, 1988, Thecamoeba striata (Penard, 1890) Schaeffer, 1926, Stenamoeba stenopodia (Page, 1969) Smirnov et al., 2007, Mayorella cantabrigiensis Page, 1983, Mayorella sp., Korotnevella sp., Vexillifera sp., Vannella sp., Ripella platypodia Smirnov, Nassonova, Chao et Cavalier-Smith, 2007, Acanthamoeba sp. (1), Cochliopodium sp., Vahlkampfia sp. (1), Vahlkampfia sp. (2), Naegleria gruberi Schardinger, 1899. Серед ідентифікованих видів найбільш поширеними виявились M. cantabrigiensis, Acanthamoeba sp. (1), Cochliopodium sp., N. gruberi, Vexillifera sp., Vahlkampfia sp. (1), Vahlkampfia sp. (2), S. stenopodia, найменш поширеними – D. mycophaga, Korotnevella sp., Rhizamoeba sp., Mayorella sp., середнє положення за частотою трапляння займають види H. vermiformis, Vannella sp., S. stagnicola, T. striata, R. platypodia. Найбільша кількість видів характерна для ґрунтів лісів (16 видів), найменша – для ґрунтів галявин (9 видів), у ґрунтах чагарників траплялось 11 видів голих амеб. Ідентифіковані нами види належать до 11 морфотипів: розгалуженого (Rhizamoeba sp.), моноподіального (S. stagnicola, H. vermiformis), політактичного (D. mycophaga), стріатного (T. striata), язикоподібного (S. stenopodia), майорельного (M. cantabrigiensis, Mayorella sp.), дактилоподіального (Korotnevella sp., Vexillifera sp.), віялоподібного (Vannella sp., R. platypodia), акантоподіального (Acanthamoeba sp. (1)), лінзоподібного (Cochliopodium sp.), еруптивного (Vahlkampfia sp. (1), Vahlkampfia sp. (2), N. gruberi). За видовим складом населення голих амеб поділяється на два комплекси: з ґрунтів лісів і ґрунтів галявин та чагарників. Таку ж подібність демонструють і морфотипи голих амеб. На формування видових комплексів амеб та їх морфотипів за результатами непараметричного багатовимiрного шкалювання (MDS) впливають в більшій мірі вологість та кислотність ґрунтів, в меншій мірі – температурний фактор.
Вплив факторів техногенного трансформованого середовища на рівень флуктуючої асиметрії листкових пластинок деревних рослин
Authors: Семак У. 
Published: April 2021

Один із найбільш інформативних методів інтегральної оцінки якості довкілля – показник флуктуючої асиметрії, що є мірою стабільності розвитку живих організмів та відображає реалізацію їх онтогенетичних програм у конкретних умовах. Цей показник є надійним біоіндикаційним маркером життєвого стану рослинних організмів, оскільки неспецифічно зростає при стресі. У статті відображено результати дослідження флуктуючої асиметрії листкових пластинок в умовах впливу техногенних чинників золошлаковідвалів Бурштинської ТЕС, що є територією підвищених екологічних ризиків. Проаналізовано рівень флуктуючої асиметрії листкових пластинок трьох найбільш поширених видів дерев – Populus tremula L., Salix caprea L., Betula pendula Roth. Визначено інтегральний показник стабільності розвитку, що відображає екологічний стан території дослідження. Показник флуктуючої асиметрії листкових пластинок досліджуваних видів становив від 0,0610 до 0,0775. Найвищі рівні асиметрії зафіксовано у P. tremula, найнижчі – у B. pendula. Серед аналізованих фоліарних показників найбільш нестійкими ознаками є значення кутів між першою та центральною жилкою, кут між центральною та другою від основи листкової пластинки жилкою, а також відстань між першою та другою жилками. На основі інтегрального показника флуктуючої асиметрії екологічний стан території золошлаковідвалів оцінено як критичний. Проведено апробацію трьох найбільш розповсюджених деревних видів на території золошлаковідвалів у якості тест-об'єктів для біоіндикаційних досліджень із застосуванням показника флуктуючої асиметрії. Результати аналізу дозволяють розташувати досліджувані види у наступний ряд чутливості до техногенного навантаження за цим показником: B. pendula → S. caprea → P. tremula. Усі аналізовані види можуть використовуватися у біоіндикаційних дослідженнях як чутливі сенсори до техногенного навантаження.
Нові знахідки Braconidae (Hymenoptera: Ichneumonoidea) з Ірану, пам’яті Др. Максиміліана Фішера (7 червня 1929 – 15 червня 2019)
Authors: H. Ghahari  
Published: April 2021

Браконіди є значимими паразитами шкідливих комах у агро- та природних екосистемах. В роботі представлено загалом 14 видів Braconidae. Незважаючи на те, що фауна Braconidae Ірану відносно добре вивчена, наведені види є новими знахідками для Іранської ентомофауни. Дані види належать до шести підродин: Alysiinae (3 види з 2-х родів), Aphidiinae (2 види з 1-го роду), Brachistinae (2 види з 2-х родів), Braconinae (2 види з 2-х родів), Cheloninae (4 види з 3-х родів) та Doryctinae (1 вид). Матеріал для даної роботи був зібраний з використанням пасток Малеза. Крім того, деякі буди виведені із видів-господарів в інкубаторах при температурі 25 ± 2 ºC і вологості 65 ± 5%. Іран – велика за площею країна, для якої характерні різні типи екосистем. Слід очікувати, що збільшення кількості та інтенсивності ентофауністичних досліджень у різних регіонах, особливо в центральній та східній частинах країни, дозволить встановити більш точну картину і назвати фактичну кількість видів родини Braconidae. Дослідження біології і екології паразитів та їх господарів є важливим для економіки країни, оскільки це допоможе вирішити проблеми біологічного контролю шкідливих видів комах.Доктор Максиміліан Фішер був видатним фахівцем-систематиком по родині Braconidae (Hymenoptera). Впродовж своєї майже 70-річної дослідницької діяльності він опрацював величезну кількість екземплярів браконід з усіх зоогеографічних регіонів світу, описав понад 2000 нових для науки видів та опублікував близько 400 наукових робіт. Завдяки цим значним таксономічним здобуткам Др. М. Фішер став одним із найвідоміших світових спеціалістів по даній родині комах.
Гомоморфiзми з умовою (*), якщо 2 – оборотний елемент
Authors: Петечук В. М. , Петечук Ю. В. 
Published: April 2021

Вивчення гомоморфiзмiв матричних груп над асоцiативними кiльцями розпочалося майже 100 рокiв тому роботами Шраєра i Ван-дер-Вардена i в подальшому розвивалися в працях Дьєдоне, Хуа Ло-гена, Райнера, О’Мiри, Хана, Ю.I. Мерзлякова, Уотерхауса, О.В. Мiхальова, Ю.I. Зельманова, I.З. Голубчика, В.М. Петечука та iнших авторiв. В основi вивчення знаходяться груповi властивостi повної лiнiйної групи GL(n, R) – множини всiх оборотних матриць над асоцiативним кiльцем R з 1. При n ≥ 3 у всiх вiдомих випадках, незважаючи на вiдмiннiсть методiв, якi застосовувалися, автоморфiзми повної лiнiйної групи виявлялись добутком стандартних автоморфiзмiв. Саме оборотнiсть елемента 2 давала можливiсть розглядати все бiльш широкi класи кiлець над якими можливий стандартний опис гомоморфiзмiв матричних груп. Якщо 2 – необоротний елемент, то при n ≥ 3 В.М. Петечук зробив опис автоморфiзмiв групи GL(n, R) у випадку, коли R – комутативне локальне кiльце. Виявилося, що при n ≥ 4 всi автоморфiзми таких груп є добутком стандартних автоморфiзмiв, а при n = 3 їх можна виразити через стандартнi i деякий нестандартний автоморфiзми. Спираючись на цей результат, В.М. Петечук [2] отримав опис iзоморфiзмiв групи GL(n, R), n ≥ 3, якщо R – довiльне комутативне кiльце. Зокрема, вiн здiйснив опис гомоморфiзмiв Λ : P E (n, R) → P GL(m, K), m ≥ 3, n ≥ 3 таких, що ΛP E (n, R) = P H i H ⊇ E (m, K) над довiльними комутативними кiльцями R i K. I.З. Голубчик i О.В. Мiхальов [3], використовуючи системи iдемпотентiв, i незалежно Ю.I. Зельманов [4], використовуючи методи йорданових алгебр, отримали опис iзоморфiзмiв групи E (n, R), n ≥ 3, 2 ∈ R∗ на групу E (m, K), 2 ∈ K∗ над довiльними асоцiативними кiльцями R i K з 1. В.М. Петечук [5] зробив опис гомоморфiзмiв групи P E (n, R), n ≥ 3 в групу GL(m, K), m ≥ 2, 2 ∈ K∗ у випадку, коли нерухомi пiдмодулi деяких елементiв четвертого порядку збiгаються з нерухомими пiдмодулями їх квадратiв. З нього випливають результати I.З. Голубчика, О.В. Мiхальова i Ю.I. Зельманова. Розвиваючи технiку, пов’язану з iдемпотентами, I.З. Голубчик [6] здiйснив опис iзоморфiзмiв груп GL(n, R) i GL(m, K) при n, m ≥ 4 над асоцiативними кiльцями R i K. Виявилося, що вони допускають стандартний опис на групi E (n, R). Авторами В.М. Петечук, Ю.В. Петечук [7, 8] описанi гомоморфiзми з умовою (*) з чого зокрема випливає i опис iзоморфiзмiв повних лiнiйних груп над асоцiативними кiльцями. У данiй роботi удосконалюються i розширюються методи опису гомоморфiзмiв з умовою (*), якщо елемент 2 є оборотним в кiльцi K i n ≥ 3. Основним результатом роботи є наступна теорема. Нехай R i K – асоцiативнi кiльця з 1, 2 ∈ K∗ , E (n, R) ⊆ G ⊆ GL(n, R), n ≥ 3, W – лiвий K-модуль, гомоморфiзм Λ : G → GL(W) задовольняє умову (*). Тодi Λ має стандартний опис на групi E (n, R).
Про оцiнку ймовiрностi перевищення лiнiї зваженою сумою субгауссових випадкових процесi
Authors: Р. Є. Ямненко  , Н. В. Юрченко  
Published: April 2021

Субгауссові випадкові величини мажоруються за розподілом центрованими гауссовими випадковими величинами, а тому є їхнім природним узагальненням. У цій роботі розглядається задача оцінювання ймовірності перевищенням рівня, що заданий деякою прямою $ct$,$\ c>0$, траєкторіями зваженої суми субгауссових випадкових процесів $X_i$, $i=\overline{1,n}$, визначених на компактній множині $B$, із певними ваговими функціями $w_i(t)$. А саме, будуються оцінки зверху імовірностей вигляду $\boldsymbol{\mathrm{P}}\left\{{\mathop{\mathrm{sup}}_{t\mathrm{\in }B} \left(\sum^n_{i=1}{w_i\left(t\right)X_i(t)}\mathrm{-}ct\right)\ }\mathrm{>}x\right\}$, $\boldsymbol{\mathrm{P}}\left\{{\mathop{\mathrm{inf}}_{t\mathrm{\in }B} \left(\sum^n_{i=1}{w_i\left(t\right)X_i(t)}\mathrm{-}ct\right)\ }\mathrm{<-}x\right\}$ чи \linebreak $\boldsymbol{\mathrm{P}}\left\{{\mathop{\mathrm{sup}}_{t\mathrm{\in }B} \left|\sum^n_{i=1}{w_i\left(t\right)X_i(t)}\mathrm{-}ct\right|\ }\mathrm{>}x\right\}$. Така задача має безпосереднє застосування в \linebreak теорії черг при оцінюванні ймовірності переповнення буфера $x>0$ скінченного розміру у системі з одиничним сервером і лінійною інтенсивністю обслуговування, а також у страховій математиці при оцінюванні ймовірності банкрутства відповідного процесу ризику. Використовуючи метод метричної ентропії, узагальнено і покращено попередні результати, отримані автором у роботі [4] для більш загального класу $\Phi$-субгауссових випадкових процесів. Як приклад, отриману оцінку застосовано до усередненої суми субгауссових вінерівських випадкових процесів -- випадкових процесів, що мають таку саму коваріаційну функцію, як і (гауссівський) вінерівський процес, але із субгауссовими траєкторіями.