bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Pengembangan Website Bimbingan Belajar di Sekolah Dasar
Authors: Hendrawati Ririn , Ismanto Bambang , Iriani Ade 
Published: October 2021

Penelitian ini bertujuan untuk mengetahui pelaksanaan bimbingan belajar dan merancang website bimbingan belajar di SD N Cebongan 1 Salatiga. Penelitian ini adalah penelitian Research and Development (R&D) dengan mengambil model Sugiyono (2019:404) sampai tujuh tahapan. Teknik pengumpulan data melalui observasi, dokumentasi, wawancara, dan lembar angket. Penelitian ini menggunakan metode kualitatif dan kuantitatif. Hasil dari penelitian ini menunjukkan pelaksanaan bimbingan belajar di SD N Cebongan 1 Salatiga dilakukan secara konvensional. Hal ini membutuhkan banyak tenaga dan juga waktu. Sehingga kegiatan bimbingan belajar yang dilakukan masih terbatas dan kurang lengkap, serta tidak tersedia dalam jangka waktu yang singkat saat dibutuhkan. Kemudian dilakukan pengembangan website bimbingan belajar. Produk diujicobakan kepada 3 guru kelas dan 84 siswa. Hasil ujicoba produk telah mencapai kualifikasi sangat valid dengan ditunjukkan persentase 84.17% oleh guru dan 81.09% oleh siswa. Pengembangan website bimbingan belajar memfasilitasi pelaksanaan bimbingan belajar yang efektif dan efisien karena website memberikan peningkatan pelayanan dan kualitas bimbingan belajar
Architecture and planning factors of houses of culture in Novosibirsk
Authors: Makiyanskaya P. S. , Skudneva M. V. 
Published: October 2021

The paper studies the problems of the modern architecture and planning of houses of culture intended for people of different age. The paper considers modern culture and leisure centers, analyzes the main approaches to the renovation of the architecture and planning structure of houses of culture, culture and leisure centers and cinemas, and highlights the design problems in the conditions of preserving the architectural and spatial environment.The paper considers the main formative factors of the architecture and planning structure of houses of culture and analyzes the social functions of modern culture and leisure centers. The organization of leisure centers is connected with preservation of cultural and educational centers of the Soviet period, that do not meet the modern criteria (normative, architectural, artistic, planning and social). It is therefore necessary to create modern centers, in which the architecture and planning will satisfy a wide range of interests and creative opportunities of people.The purpose of the paper is to study the architecture and planning factors of houses of culture in Novosibirsk for the creation of new multifunctional culture and leisure centers, taking into account the socio-cultural needs of people as well as modern trends in architecture.The research methodology includes a comparison and systematization of the literature, Internet resources on the history of architecture of Novosibirsk, analysis of historical, economic, aesthetic and socio-cultural data relating to the formation of the architecture of cultural centers as well as culture and leisure time of people in the city of Novosibirsk.Research implication include the factors influencing the formation of the architecture and planning structure of houses of culture such as functional-planning, landscape-visual, artisticaesthetic, socio-cultural, etc.A study of the history of formation of houses of culture in Novosibirsk and the modern design experience show that these objects are multifunctional spaces created for active and enthusiastic people involved in various creative activities. Houses of culture are a place of inspiration, creative self-realization, intellectual and physical development, leisure, recreation and communication, a place where the ideas of a progressive society of the 21st century can be realized.
TINGKAT PENGETAHUAN DAN PERILAKU MASYARAKAT JATIMULYA,KOTA DEPOK TENTANG COVID -19 DI MASA ADAPTASI KEBIASAAN BARU (AKB)
Authors: Putri Annida Naghmah Gita , Dewi Pertiwi Fenti 
Published: October 2021

Saat ini usaha pencegahan dan pengendalian terhadap paparan virus Covid-19 gencar dilakukan oleh pemerintah. Hal ini berpengaruh pada pengetahuan dan perilaku masyarakat baik di kota maupun di daerah terhadap upaya pencegahan Covid-19. Adapun tujuan pengabdian masyarakat ini sebagai wujud Tri Dharma Perguruan Tinggi untuk menganalisi upaya pencegahan Covid-19 pada warga/masyarakat yang ada di Kampung Sawah RT 001 RW 003 Kelurahan Jatimulya, Kabupaten Cilodong kota Depok Jawa Barat. Hasil penelitian, responden dan sampel penelitian sebanyak 30 responden. Program penyuluhan pada warga ini bertujuan menumbuhkan kesadaran pentingnya mematuhi protokol kesehatan terlebih pada masa Adaptasi Kebiasaan Baru (AKB). Metode pelaksanaan program yang digunakan terdiri dari tiga tahap yaitu (1) pengumpulan data Pre-Test; (2) penyuluhan serta sosialisasi kepada masyarakat; dan (3) pengumpulan data Post-Test. Berdasarkan hasil evaluasi menunjukkan adanya peningkatan dalam tingkat pengetahuan dan perilaku para warga mengenai penerapan protokol kesehatan walaupun hasil persentase yang didapat menunjukkan cukup signifikan. Hasil akhir dari persentase evaluasi keseluruhan menunjukkan bahwa penerapan protokol kesehatan pada masa Adaptasi Kebiasaan Baru (AKB) para warga masih memerlukan kerjasama dan peran serta berbagai pihak dalam penyuluhan dan sosialisasi lebih lanjut.
SPIRITUAL FOUNDATIONS OF PROFESSIONAL CULTURE OF AN ENGLISH TEACHER
Authors: Крсек О. Є. 
Published: October 2021

The professional culture of an English teacher as a systemic characteristic and activity of a foreign language teacher's personality, which is an integral unity of such interrelated and interdependent components as need-motivational, activity-personal, organizational and creative, are considered in this article. The aim of the research is to substantiate theoretically the spiritual foundations and pedagogical conditions for the formation of the professional culture of future English teachers in the higher education system. The professional culture is considered as the way in which teachers develop their activities in educational institutions. Among the indicators that can be used to characterize the spiritual foundations of professional culture of an English teacher, the following are distinguished: the level of assimilation common spiritual values and culture; the nature of choice and the level of participation personality in the production of spiritual values, in the development and consumption of spiritual wealth; orientation of motives for participation in the creation and consumption of spiritual values; the level of education, qualifications, cultures of thinking, feelings and behavior. The components of professional pedagogical culture: axiological, technological and personal and creative are analyzed.
The strategic provisions of the concept of academician G. Shevchenko on the importance of education and upbringing, which should fulfill the most important mission of the current civilization – to form the “Spiritualized Image of Man of Culture of the XXIst century” in the younger generations are used. The professional culture of an English teacher is determined as a systematic characteristic and activity of the personality of a foreign language teacher, which represents the integral unity of such interrelated and interdependent components: need-motivational, activity-personality, organizational and creative. The structural components of the professional culture of a future English teacher are characterized.
ТЕХНОЛОГІЇ ВИХОВАННЯ: МІЖНАРОДНІ ТА ВІТЧИЗНЯНІ ОСВІТНЬО-ВИХОВНІ ПРАКТИКИ
Authors: Лучанінова О. П. 
Published: October 2021

Через пандемію, швидку зміну технологій, глобалізаційні виклики сьогодні вища школа переживає гуманітарну кризу. Це негативно впливає на підготовку висококваліфікованих фахівців, формування у них ціннісної свідомості, творчого мислення, національно-культурної ідентичності, громадянської відповідальності. Такий підхід ставить під загрозу виконання завдання навчити студентів толерантності, здатності мислити, аргументувати філософськими та духовно-культурними категоріями, вибудовувати свій шлях саморозвитку професіонала й освіченої, культурної особистості. Актуальними є проблеми виховання духовно пробудженої особистості, сприяння міжкультурному діалогу та залучення молоді до побудови мирних і відкритих для участі суспільств, заохочення до творчості та різноманітності форм культурного самовиразу задля забезпечення сталого розвитку. Вітчизняні ЗВО не мають необхідну кількість ефективних спецкурсів, соціально-гуманітарних і культурологічних дисциплін, які б сприяли вирішенню цих проблем. Разом із тим педагоги-вчені й практики зі всього світу та України зокрема мають низку наробок щодо технологій виховання, застосовують освітньо-виховні практики у процесі професійної підготовки студентів.
Автор наголошує, що з-поміж наукових та практичних наробок у вихованні студентів вищої школи виокремлюються питання соціальної відповідальності, формування громадянських компетентностей, громадянська освіта, соціальні й громадянські навички, виховання через освіту тощо. Нарівні з умінням бути культурною, гармонійно розвиненою особистістю постає відповідальність як ключова компетентність у вищій освіті. Саме відповідальна, толерантно вихована особистість майбутнього фахівця є запорукою духовної безпеки будь-якого суспільства. Досвід виховних досліджень і практик європейських та українських вишів є дуже цінним. Актуальними є форми і методи розвитку соціальної відповідальності студентів, їхня громадянськість, морально-культурні цінності, духовна безпека, лідерство в студентському середовищі, засоби заохочення студентів до громадянської активності, роль освітнього середовища, оновлення виховної системи закладу вищої освіти та його освітніх сервісів. Духовне пробудження особистості у добу глобалізаційних викликів може відбутися тільки завдяки прийняттям нею громадянських цінностей через культуру й соціальну відповідальність. Сьогодні в українських вишах відбувається не тільки професійна підготовка студентів, а й генерується суспільна ідеологія
МЕТАФОРИЗАЦІЯ ДУХОВНОГО РОЗВИТКУ ОСОБИСТОСТІ У ВИЩІЙ МИСТЕЦЬКІЙ ОСВІТІ
Authors: Олексюк О. М. 
Published: October 2021

У статті обґрунтовано авторський підхід до проблеми метафоризації постнекласичного освітнього процесу у вищій школі. Опора на метафору стає альтернативною традиційній педагогіці з метою її переорієнтації на людиноцентрованість.
Метафоризація освітнього процесу має безпосереднє відношення до механізму мислення: вона є його невід’ємною частиною. Метафора розглядається як частина когнітивних процесів, що уможливлює шлях від сприйняття художнього образу до формування концепту.
Підкреслено, що метафора дає змогу позитивно оцінювати організацію освітнього процесу. Метафоричне мислення розглядається як мислення на основі руху від конкретних об’єктів до розуміння ціннісних ідей та їх асоціативних зв’язків.
У статті наведені приклади завдань, пов’язаних з діагностикою та розвитком ціннісних орієнтацій студентів закладів вищої мистецької освіти. На основі аналізу сценарію сторітелінгу «Ми вдвох однією журились журбою, і щастям раділи одним…» показані можливості апробації метафори у змісті мистецької освіти. Аналіз виконаних завдань засвідчують факт доцільності переорієнтації освітнього процесу, організованого в дусі постнекласичної педагогіки. У здійсненні проєкту, що охоплює різні види мистецької діяльності, залучені інтелектуальні та творчі сили викладачів і студентів. Зазначено, що, керуючись нелінійною логікою, ми отримуємо головний продукт творчості студента – його особистість, з якою здійснюється перехід від образу до концепту (образ-метафора-символ-концепт).
ДУХОВНЕ ПРОБУДЖЕННЯ ЯК ВЕРШИННА ПОТРЕБА ОСОБИСТОСТІ
Authors: Помиткін Е. О , Помиткіна Л. В. 
Published: October 2021

Актуалізується проблема духовного пробудження особистості на сучасному етапі розвитку людства. Наводяться ідеї духовного пробудження у поглядах релігійних діячів, філософів, психологів і педагогів. Розглядаються психологічні механізми розгортання цього процесу в онтогенезі, серед яких ідентифікація з особистістю, яка має високий духовний потенціал; децентрація як здатність звільнятися від егоцентризму та врахування потреб інших; рефлексія, що зумовлює здатність звертати увагу на свій внутрішній світ і досвід; трансценденція, що пов’язана з вершинними переживаннями особистості, прагненням до абсолютного, досконалого, ідеального; усвідомлення буттєвої єдності, що дає можливість особистості осягнути себе часткою єдиного цілого – людської спільноти, природи, Всесвіту.
На основі результатів біографічного аналізу життєвих шляхів духовних подвижників у історії людства виокремлюються психологічні закономірності духовного сходження особистості, зокрема, детермінованість духовного пробудження духовними ідеалами, смислами та цінностями, засвоєними у ранньому дитинстві; замислення в роки раннього дитинства над глобальними світовими проблемами, серед яких життя і смерть, багатство й бідність, знедолені та ображені діти; зустріч з особистістю – носієм високого духовного потенціалу, що стає доленосною; зумовленість духовного пробудження інформаційним поштовхом внаслідок читання певної книги або важливих життєвих подій, втрат, що змушують замислитися над сенсом життя.
Робиться висновок про необхідність створення психолого-педагогічних умов, сприятливих для духовного пробудження молоді в системі сучасної освіти. Окреслюються психолого-педагогічні умови, сприятливі для актуалізації психологічних механізмів духовного пробудження молоді.
ДУХОВНО-ТВОРЧИЙ ПОТЕНЦІАЛ СТУДЕНТСЬКОЇ МОЛОДІ ЯК ДУХОВНО-КУЛЬТУРНА ЦІННІСТЬ ОСВІТИ: ПЕРЕШКОДИ НА ШЛЯХУ РОЗВИТКУ
Authors: Антоненко Т. Л. , Безугла М. В. 
Published: October 2021

У статті дається характеристика духовно-творчого потенціалу студентської молоді як ключової духовно-культурної цінності освіти. Авторами проаналізовані наукові публікації сучасних учених – філософів, психологів, культурологів, педагогів, – присвячені названій проблемі. У статті подано авторське визначення поняття «духовно-творчий потенціал студентської молоді». Акцент зроблений на важливості залучення студентів до здійснення активної творчої діяльності в процесі здобуття ними освіти, що дозволить їм здійснити сходження від отриманих знань, збагачених «відчутим» життєвим досвідом, до всебічного розкриття їх духовно-творчого потенціалу та уможливить усвідомлення ними смислу життя – жити повним життям, наповненим радістю, задоволенням і щастям.
У статті дається характеристика уявлень сучасних учених-педагогів про цілі освіти на початку ХХІ століття, серед яких важливе місце займає орієнтація на творчий саморозвиток цілісної, творчої, ініціативної, високодуховної, високоморальної, висококультурної, високоосвіченої особистості. Особливу увагу в статті приділено характеристиці основних перешкод на шляху розвитку духовно-творчого потенціалу студентської молоді, серед яких особливу увагу слід звернути на різке скорочення ряду гуманітарних дисциплін і занять мистецтвом в навчальних планах університетів, що негативно позначається на розвитку духовно-творчого потенціалу як ключової духовно-культурної цінності освіти студентської молоді.
ФОРМУВАННЯ ОДУХОТВОРЕНОГО ОБРАЗУ ЛЮДИНИ КУЛЬТУРИ В УНІВЕРСИТЕТСЬКОМУ СЕРЕДОВИЩІ
Authors: Ушаков A. C. 
Published: October 2021

У статті розглядається потенціал гуманітарних дисциплін у формуванні одухотвореного образу людини культури в студентської молоді. Обґрунтовано доцільність широкої гуманітарної підготовки, яка є однією з умов формування образу людини культури.
Образ людини культури є уособленням (осередком) цінностей культури, який є невід’ємною складовою гуманітарної свідомості. Культуротворчість розглядається як шлях наближення до цінностей культури, адже творчість є основою, фундаментом для розвитку культури, джерелом людської сили до перетворення та вияву неповторності. Перетворювальна діяльність людини сприяє формуванню її культуротворчих здібностей, оскільки створюючи нове, особистість збагачує не лише культурну спадщину, а й розвиває власне мислення, рефлексію, креативність, реалізує закладений внутрішній потенціал здібностей.
Гуманітарні дисципліни закладають гуманістичний світогляд здобувача вищої освіти, що проявляється у відношенні до людини як найвищої цінності, прийняття утверджених загальнолюдських цінностей та суспільних норм. Формування образу людини культури передбачає увагу на процесі накопичення та інтеріоризації культурних і духовних цінностей, а також потяг до творення: знань, ідей, чуттєвих вражень, талантів, загалом, культурних сенсів.
Автор доводить доцільність побудови виструнченої системи широкої гуманітарної підготовки студентів, що передбачає включення тем за проблематикою, яка розкриває зміст одухотвореного образу людини культури.
CULTIVATING SPIRITUALITY A NECESSITY FOR PRESENT AND FUTURE GENERATIONS
Authors: Шафер Д. Пол 
Published: October 2021

We are going through a very challenging period in human history. Not only has the COVID-19 pandemic had a disastrous effect on people and countries in all parts of the world, but also many other dangerous and life threatening problems have to be addressed and overcome, especially the environmental crisis, huge disparities in income and wealth, systemic racism, and conflicts between different genders, groups, regions, countries, and cultures. In order to come to grips with these problems, and others, it is imperative to make transcendental and not just transformational changes in our lifestyles, values, worldviews, actions, behaviour, and ways of life. The key to this lies in creating an effective balance between materialism and spiritualism, as well as placing a much higher priority on the cultivation of spirituality in our lives in the traditional and contemporary sense. Not only will this make it possible to reduce the colossal demands we are making on the natural environment – largely because most spiritual activities are "human intensive" rather than "material intensive" and therefore don’t consume as many natural resources as most other activities – but also it will enable present and future generations to experience a great deal more exuberance, exhilaration, and ecstasy in life without having to resort to drugs and other substances and devices to create "highs" and "peak experiences" because spiritual activities achieve this naturally. Many of these activities involve participating in causes that are greater than ourselves, joining protest movements aimed at creating more equality and justice in the world, going within ourselves to discover who we really are and what we were intended to realize in life, broaden and deepen our experiences in the arts, cultures, and the cultural heritage of humankind, and engage in explorations in nature and the natural realm that are capable of bringing us into contact with the sublime and possibly even the divine.
ПРОБЛЕМА ДУХОВНОГО ПРОБУДЖЕННЯ ОСОБИСТОСТІ
Authors: Шевченко Г. П. 
Published: October 2021

У статті здійснено теоретичний аналіз проблеми духовного пробудження особистості. Звертаючись до творчості С. Соммера, автор акцентує увагу на вихованні вищих духовних цінностей, яких так не вистачає нинішньому суспільству. У статті охарактеризовані моральні принципи, дотримуючись яких, згідно С. Соммера, особистість може піднятися на вищий ступінь свого розвитку. Автор статті наголошує, що духовність як найважливіша ознака життя людського роду є фундаментом життєтворчості і Вселенської свідомості. Автор акцентує увагу на тому, що рівень духовного розвитку особистості є джерелом її духовного пробудження, яке є фундаментом духовної безпеки, виховання культури, морально-естетичних цінностей, культури почуттів, ідеалів, ціннісно-смислової сфери, «чистої аури душі».
У статті надається характеристика етапів та стадій духовного пробудження особистості, а також визначено його основні компоненти. Автором визначені чинники духовного пробудження особистості: емоційно-естетичні установки, естетичне сприйняття людини і природи, естетичний відгук, творче естетичне самовираження, здатність до діалогу, рівень розвитку художньо-естетичної культури, наявність духовно-моральних і естетичних ідеалів.
Автором уточнено сутність понять «духовне пробудження», «духовне самоствердження особистості», «духовне самостояння», «духовно-моральна свобода», «духовно-моральна незалежність», «духовно-практична висота», «духовне зцілення», «духовна почуттєвість», «духовне зростання особистості», «духовна еволюція свідомості», «особиста духовна гігієна», «сувора духовна дисципліна», «загальний моральний горизонт».
CULTURE, EDUCATION AND DEVELOPMENT IN THE GLOBAL CONTEXT
Authors: Вагнер Ернст 
Published: October 2021

The first part of this paper asks how European art education traditionally positions itself despite an ever-changing world, mainly in respect to the question how to teach cultural heritage. Focussing the history of art we can see that teaching the canon connected with development narratives is still dominant. But some trends can be observed that open the chance to further develop those traditions, e.g. focussing intercultural entanglements, transcultural understandings of ‘objects’ and including the issue of power. These trends try to provide answers to today's challenges. The inquiry finally leads to an analytical grid as a model to understand contemporary complexities in a better way.
In the middle section, this is discussed in more detail using a concrete example, the political demands for the return of cultural heritage, the Benin bronzes that were stolen by British colonialists in Nigeria in the 19th century and are now mainly in European museums. It gets clear that the application of the model – developed in the first part – to this example reveals its limits, as unsolvable problems occur. The case study of the Benin bronzes triggers a set of new questions that are becoming increasingly important for art education – at least in Germany – but which have hardly been asked so far. Examples are: Who speaks? In which language? With whom? Who owns? Is negation a model for intercultural dialogue? Etcetera.
In the last part, this set of questions is posed to a concrete international project with partners in Cameroon, Ghana, Kenya and South Africa that the author is co-ordinating at the Art of Fine Academy in Munich. The set of questions is used to critically explore this project in a way that could also be transferred to any other project in the field of art and cultural education in formal and non-formal settings.
АКАДЕМІЧНА ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЯК ЦІННІСНА УМОВА ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЯКОСТІ ВИЩОЇ ОСВІТИ
Authors: Вітченко А. О. , Вітченко А. Ю. 
Published: October 2021

Статтю присвячено дослідженню сучасної системи академічних цінностей, визначенню підходів до зміцнення академічної відповідальності у контексті вдосконалення внутрішніх механізмів забезпечення якості вищої освіти.
Аналіз порушеної проблеми засвідчив наявність концептуальних суперечностей у сучасній теорії і практиці забезпечення якості вищої освіти, що виявляються у визнанні пріоритетності академічних цінностей з одночасним нівелюванням аксіологічної основи результатів навчання, у проголошенні спільної відповідальності стейкхолдерів за якість та зміщенні акцентів на інституційних механізмах її забезпечення.
Для подолання виявлених недоліків визначено та схарактеризовано систему академічних цінностей, наголошено на необхідності закріплення за кожним суб’єктом певного рівня відповідальності залежно від функціонально-цільового призначення у системі внутрішнього забезпечення якості: викладач – відповідальність за якість викладання й організацію навчання, наставницьку та консультативну роботу, вимогливість, об’єктивність в оцінюванні; студент – відповідальність за якість учіння, виконавська дисциплінованість, самокритичність. На підставі проведеного дослідження доведено, що формування відповідального ставлення студентів до власної освітньо-професійної підготовки має здійснюватися шляхом узгодженого та взаємопов’язаного опанування системи академічних цінностей, а вибір методичних підходів повинен ґрунтуватися на врахуванні актуальних потреб і прагнень студентської молоді.