Környezeti hatások a gyermekkori kezdetű, 1-es típusú diabetes epidemiológiai változásainak hátterében
Authors: Lukács Krisztina , Pánczél Pál , Hosszúfalusi Nóra 
Published: January 2021

Összefoglaló. A Nemzetközi Diabetes Szövetség (International
Diabetes Federation, IDF) legutóbbi becslése szerint napjainkban több mint
600 000, 15 év alatti 1-es típusú cukorbeteg gyermek él a világon, az új esetek
száma pedig évi 98 200-ra tehető. Az elmúlt évtizedekben az 1-es típusú diabetes
incidenciája világszerte jelentősen nőtt ebben a korosztályban: Európában az
1989 és 2013 közötti periódusban átlagosan évi 3,4%-kal, ami 20 éven belül a
betegek számának duplázódását vetíti előre a kontinensen. Az epidemiológiai
vizsgálatok kezdete óta nyilvánvaló, hogy a gyermekkori kezdetű, 1-es típusú
diabetes előfordulási gyakorisága széles határok között ingadozik, amit egyaránt
befolyásolnak geográfiai és klímaviszonyok, etnikai és demográfiai hatások. Bár
az 1-es típusú cukorbetegség kialakulása során az autoimmunitás primer kockázati
tényezője a genetikai háttér, mégsem a genetikai terheltség populációszintű
fokozódása okozza az incidencia robbanásszerű növekedését, hanem a környezeti
tényezőknek a betegség penetranciáját megváltoztató hatása. A környezeti hatások
oki tényezőkként, akcelerátorokként és védőfaktorokként is hozzájárulhatnak
mindehhez, sőt akár a betegség patogenezisében egyszerre több ponton, több
mechanizmussal is részt vehetnek. Ugyanakkor a nemzetközi kutatások ellenére a
legnépszerűbb háttérelméletek (például vírusinfekció, higiéniahipotézis,
bélmikrobiom, áteresztő bél, D-vitamin-hiány) máig nem szolgálnak kielégítő
magyarázattal az epidemiológiai észlelések többségére (például földrajzi
régiónként jelentősen eltérő incidenciaértékek, geográfiai „forrópontok”, az új
esetek megjelenésének szezonális ingadozása, az incidenciacsúcsok ciklicitása).
Összefoglalónk célja a gyermekkori 1-es típusú diabetes epidemiológiájára
vonatkozó aktuális adatok és háttérelméletek áttekintése. Orv Hetil. 2021;
162(1): 13–22.
Summary. According to the latest report of the IDF (International
Diabetes Federation), more than 600 000 children under the age of 15 years are
living with type 1 diabetes in the world and the number of new cases is
estimated to be 98 200 annually. In recent decades, a significant increase in
the incidence has been observed globally: during 1989–2013, the annual rate of
increase was 3.4% in Europe, suggesting a doubling in the number of patients
within approximately 20 years on the continent. The wide variation in incidence
has been well documented by epidemiological studies and influenced by
geographical and climatic conditions, ethnic and demographic factors. Although
the genetic background is the primary risk factor for beta-cell autoimmunity,
such dynamic changes in incidence are more likely to be associated with the
higher environmental pressure than the increase in genetic load at population
level. Environmental factors can also contribute to the pathogenesis of type 1
diabetes as accelerators, causal or protective factors, moreover may even be
involved at several points and with several mechanisms at the same time.
However, despite the extensive international research on environmental factors,
the most popular hypotheses associated with them (e.g., virus
infections, hygiene hypothesis, intestinal microbiota, leaky gut, lack of
vitamin D) have not yet provided a satisfactory explanation for most
epidemiological observations (e.g., geographically significant
variability of incidence rates, geographical “hotspots”, seasonal fluctuations
in new cases, cyclical trends of incidence peaks). In this article, recent data
and hypotheses about the epidemiology of childhood type 1 diabetes are
summarized. Orv Hetil. 2021; 162(1): 13–22.