bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
How Ukrainians' wartime unity changes the usefulness of ethnic categories
Authors: Kulyk Volodymyr , Hale Henry E 
Published: December 2024

AbstractTheory suggests that the meaning of identity categories can vary across populations and change with time. By implication, the analytical usefulness of a given category as a measure of ethnic identity can also change, varying along with its cognitive and social usefulness to the examined population. In a prior study, we claimed that the usefulness of different measures of ethnic identity in Ukraine had changed in response to a revolution and the initiation of violent conflict with Russia in 2014. We now test this theory with new data on a new cataclysm, Russia's 2022 full‐blown invasion of Ukraine. Our analysis confirms that international conflict enhances the usefulness of categories related to external delimitation from foreigners while rendering less useful those pertaining to internal differentiation in Ukrainian society.
Popliteal Artery Injury After Arthroscopic Knee Surgery: A Retrospective Multicenter Cohort Study
Authors: Xu Zhenmu , Jiang Kai , Chen Yueming , He Hao , Zhu Weihong 
Published: December 2024

ABSTRACTObjectivePopliteal artery injury is a rare but serious complication of arthroscopic knee surgery. The absence of comprehensive data and standardized guidelines underscores the urgent need for further investigation. This study examines the incidence, risk factors, management strategies, and long‐term outcomes of popliteal artery injury in the context of arthroscopic knee procedures.MethodsWe conducted a retrospective cohort study utilizing data from 21 medical institutions in Hunan Province, China, from January 2018 to December 2022. We identified patients who underwent arthroscopic knee surgery and complained of postsurgical popliteal artery injury. Patients were followed up for 43.1 ± 13.23 months (ranging from 22 to 58 months). The primary outcome was joint function, which was evaluated by a postoperative range of motion (ROM), International Knee Documentation Committee (IKDC) scores, Lysholm knee scores, and Visual Vascular Quality of Life Questionnaire (VascuQoL) scores. These data from different postoperative periods were compared via paired t‐test to assess postoperative recovery. The secondary outcome was vascular patency of the affected limb, which was evaluated through vascular color Doppler ultrasound.ResultsAmong the 17,000 knee arthroscopic procedures analyzed, 10 patients were identified with popliteal artery injury (0.059%). The surgeries performed included arthroscopic cystectomy for popliteal cysts, cruciate ligament reconstruction, and posterior horn of the lateral meniscus repair. Treatments for popliteal artery injury included percutaneous intravascular stent implantation (one patient), direct suture repair (four patients), allograft vascular transplantation (one patient), and reconstruction with an autogenous greater saphenous vein (four patients). After a mean follow‐up time of 43.1 ± 13.23 months (ranging from 22 to 58 months), no complications were reported. Compared with patients at 1 month after surgery, patients at 2 years after surgery presented improved knee function and ROM. The average Lysholm score increased significantly from 13.8 ± 4.21 to 68.2 ± 15.50, the IKDC score increased from 11.6 ± 2.46 to 48.1 ± 11.75, and the VascuQoL score improved from 54.8 ± 9.54 to 92.5 ± 15.90. Knee extension improved from 13.3° ± 2.36° to 3.5° ± 4.12°, and knee flexion increased from 49.5° ± 12.57° to 107° ± 21.63°. All patients successfully resumed daily activities postoperatively.ConclusionPopliteal artery injury is a catastrophic complication that warrants significant attention during knee arthroscopy. This injury can occur in various types of arthroscopic knee procedures. Prompt diagnosis and effective intervention are crucial for minimizing the potential detriment associated with popliteal artery injury.
The future is closer than you imagine: The influence of psychological distance on people's risk perception and intentions for proenvironmental behavior of pesticides
Authors: Thomsen Morten 
Published: December 2024

AbstractThe link between environmental threats and adverse consequences is rarely observable due to delayed consequences. Some scholars have therefore argued that decreasing the psychological distance could increase motivation to engage in proenvironmental behavior. Support for this argument has so far been mixed for climate change, perhaps because behavioral changes to mitigate climate change requires significant changes in lifestyle. This study presents a parallel line of investigation into another environmental issue, where behavioral changes are less invasive, namely, pesticides. Each of the four dimensions of psychological distances on pesticides is manipulated in a survey experiment. The findings suggest that while proximizing can, in some cases, enhance risk perception and promote behavioral intentions, the effect remains weak, supporting the argument that applying construal level theory (CLT) for predicting the effect of psychological distance on environmental issues is an overextension of the theory's original scope, also for issues other than climate change.
Detection of a Reassortant Swine‐ and Human‐Origin H3N2 Influenza A Virus in Farmed Mink in British Columbia, Canada
Authors: Kuchinski Kevin S. , Tyson John , Lee Tracy , Detmer Susan , Berhane Yohannes , Burns Theresa , Prystajecky Natalie A. , Himsworth Chelsea G. 
Published: December 2024

ABSTRACTIntroductionIn December 2021, influenza A viruses (IAV) were detected in a population of farmed mink in British Columbia, Canada. Circulation of IAVs in farmed mink populations has raised public health concerns due to similarities between mustelid and human respiratory physiology, potentially facilitating spillover of zoonotic influenzas from livestock.MethodsOropharyngeal specimens were collected from mink as part of a surveillance program for SARS‐CoV‐2. Diagnostic RT‐qPCR testing was performed using a multiplex assay targeting SARS‐CoV‐2, IAV, influenza B virus and respiratory syncytial virus. Whole viral genome sequencing was conducted on IAV‐positive specimens, followed by phylogenetic analysis with other animal and human IAV genome sequences from large global databases.ResultsIAVs were detected in 17 of 65 mink by RT‐qPCR. Based on genomic sequencing and phylogenetic analysis, these IAVs were subtyped as H3N2s that originated from reassortment of swine H3N2 (clade 1990.4 h), human seasonal H1N1 (pdm09) and swine H1N2 (clade 1A.1.1.3). This reassortant has been subsequently observed in swine in several Midwest American states, as well as in swine and turkeys in Ontario, suggesting its spillover into farmed mink in British Columbia was incidental to its broader dissemination in North American swine populations.ConclusionsThese detections reaffirm the need for extensive genomic surveillance of IAVs in swine populations to monitor reassortments that might become public health concerns. They also highlight the need for closer surveillance of IAVs in mink to preserve animal health, protect agricultural interests, and monitor potential zoonotic threats.
Caucasian/Pontic–Mediterranean disjunction and recolonization of Europe by Pomatias (Hyrcania) species (Caenogastropoda, Pomatiidae)
Authors: Lehmann Henrike , Neiber Marco T. , Hausdorf Bernhard 
Published: December 2024

AbstractLehmann, H., Neiber, M. T., & Hausdorf, B. (2024) Caucasian/Pontic–Mediterranean disjunction and recolonization of Europe by Pomatias (Hyrcania) species (Caenogastropoda, Pomatiidae)—Zoologica Scripta, 00, 000‐000. We studied the phylogeny and phylogeography of Pomatias (Hyrcania) species (Caenogastropoda: Pomatiidae) to investigate refugia and the causes of disjunctions in Asia anterior and in southeastern Europe. There is a Caucasian/Pontic–Mediterranean disjunction between the ranges of the sister species P. rivularis from the Caucasus region, the Pontic Mountains and southeastern Europe and P. hyrcanus from the coastal region of the southern Caspian Sea in the north and that of P. glaucus along the Mediterranean coast in the south. The disjunct ranges of the Pomatias (Hyrcania) species are probably relics of a previously more continuous distribution across Anatolia. They became disjunct as a result of the successive aridification of the Anatolian Plateau, which intensified in the late Pliocene following the uplift of the Anatolian Plateau, as has also been shown for several other taxa. The mitochondrial and nuclear genetic diversity of P. rivularis, the most widespread Pomatias (Hyrcania) species, is highest in the populations from the southern Greater Caucasus and the adjacent eastern Pontic Mountains. The southern Greater Caucasus and the coastal regions along the Caspian Sea and the Eastern Mediterranean acted as refugia for the Pomatias (Hyrcania) species after the aridification of the Anatolian Plateau. The low genetic diversity of P. rivularis in Eastern Europe and Ciscaucasia suggests that Miocene and Pliocene fossils identified as P. rivularis from these areas cannot be attributed to this species, that the Pomatias (Hyrcania) populations became extinct there by the Pleistocene, and that P. rivularis recolonized these areas later, probably only in the Holocene.
The mechanisms of electrical neuromodulation
Authors: Balbinot Gustavo , Milosevic Matija , Morshead Cindi M. , Iwasa Stephanie N. , Zariffa Jose , Milosevic Luka , Valiante Taufik A. , Hoffer Joaquín Andrés , Popovic Milos R. 
Published: December 2024

AbstractThe central and peripheral nervous systems are specialized to conduct electrical currents that underlie behaviour. When this multidimensional electrical system is disrupted by degeneration, damage, or disuse, externally applied electrical currents may act to modulate neural structures and provide therapeutic benefit. The administration of electrical stimulation can exert precise and multi‐faceted effects at cellular, circuit and systems levels to restore or enhance the functionality of the central nervous system by providing an access route to target specific cells, fibres of passage, neurotransmitter systems, and/or afferent/efferent communication to enable positive changes in behaviour. Here we examine the neural mechanisms that are thought to underlie the therapeutic effects seen with current neuromodulation technologies. To gain further insights into the mechanisms associated with electrical stimulation, we summarize recent findings from genetic dissection studies conducted in animal models.
imageKey points
Electricity is everywhere around us and is essential for how our nerves communicate within our bodies.
When nerves are damaged or not working properly, using exogenous electricity can help improve their function at distinct levels – inside individual cells, within neural circuits, and across entire systems.
This method can be tailored to target specific types of cells, nerve fibres, neurotransmitters and communication pathways, offering significant therapeutic potential.
This overview explains how exogenous electricity affects nerve function and its potential benefits, based on research in animal studies.
Understanding these effects is important because electrical neuromodulation plays a key role in medical treatments for neurological conditions.
The Utilization of Natural Language Processing for Analyzing Social Media Data in Nursing Research: A Scoping Review
Authors: Wang Zhenrong , Ma Yulin , Song Yuanyuan , Huang Yao , Liang Guopeng , Zhong Xi 
Published: December 2024

Aim: This scoping review aimed to identify and synthesize the evidence in existing nursing studies that used natural language processing to analyze social media data, and the relevant procedures, techniques, tools, and ethical issues.Background: Social media has widely integrated into both everyday life and the nursing profession, resulting in the accumulation of extensive nursing‐related social media data. The analysis of such data facilitates the generation of evidence thereby aiding in the formation of better policies. Natural language processing has emerged as a promising methodology for analyzing social media data in the field of nursing. However, the extent of natural language processing applications in analyzing nursing‐related social media data remains unknown.Evaluation: A scoping review was conducted. PubMed, CINAHL, Web of Science and IEEE Xplore were searched. Studies were screened based on inclusion criteria. Relevant data were extracted and summarized using a descriptive approach.Key Issues: In total, 38 studies were included for the final analysis. Topic modeling and sentiment analysis were the most frequently employed natural language processing techniques. The most used topic modeling algorithm was latent Dirichlet allocation. The dictionary‐based approach was the most utilized sentiment analysis approach, and the National Research Council Sentiment and Emotion Lexicons was the most used sentiment dictionary. Natural language processing tools such as Python (NLTK, Jieba, spaCy, and KoNLP library) and R (LDAvis, Jaccard, ldatuning, and SentiWordNet packages) were documented. A significant proportion of the included studies did not obtain ethical approval and did not conduct data anonymization on social media users’ information.Conclusion: This scoping review summarized the extent of natural language processing techniques adoption in nursing and relevant procedures and tools, offering valuable resources for researchers who are interested in discovering knowledge from social media data. The study also highlighted that the application of natural language processing for analyzing nursing‐related social media data is still emerging, indicating opportunities for future methodological improvements.Implications for Nursing Management: There is a need for a standardized management framework for conducting and reporting studies using natural language processing techniques in the analysis of nursing‐related social media data. The findings could inform the development of regulatory policies by nursing authorities.
Figure 3 from Tumor Expression of CD83 Reduces Glioma Progression and Is Associated with Reduced Immunosuppression
Authors: McDonald Malcolm F. , Curry Rachel Naomi , O’Reilly Isabella , Lozzi Brittney , Cervantes Alexis , Lee Zhung-Fu , Rosenbaum Anna , He Peihao , Mohila Carrie , Harmanci Arif O. , Serin Harmanci Akdes , Deneen Benjamin , Rao Ganesh 
Published: December 2024

<p>CD83 gene signature related to tumor survival, reduced immunosuppressive response signatures, and enhanced antitumor response gene signatures. Expression of CD83 in scRNA-seq from pB-IUE CD83OE compared with control pB-IUE tumors (<b>A</b>). EnrichR analysis of the identified DEGs enriched in CD83<sup>+</sup> tumor cells (<b>B</b>). Kaplan–Meier survival of TCGA IDH<sup>WT</sup> GBM of tumors with high CD83 gene scoring compared with low CD83 gene scoring (median = 19.9 months vs. 12.9 months, <i>P</i> value = 0.027; <b>C</b>). Kaplan–Meier survival of IDH<sup>mut</sup> low-grade gliomas with high CD83 gene scoring compared with low CD83 gene scoring (median OS = 202.8 months vs. 84.7 months, <i>P</i> value = 0.0022; <b>D</b>). Heatmap of CD83 gene scoring and immune expression gene profiles (<b>E</b>). Immunosuppressive gene sets vs. CD83 gene score showing an inverse relationship between CD83 signature and regulatory T cell (<i>R</i> = −0.65; <i>P</i> = 0.0034), TAM (<i>R</i> = −0.79; <i>P</i> = 0.00011), and PD-1–PD-L1 (<i>R</i> = −0.73; <i>P</i> = 0.00053) gene signatures in our 12 human glioma single-cell samples (<b>F</b>). Antitumor response gene sets vs. CD83 gene score showing a direct relationship between CD83 signature and CD8 T cell (<i>R</i> = 0.58; <i>P</i> = 0.012), central memory T cell (<i>R</i> = 0.57; <i>P</i> = 0.013), and Th cell (<i>R</i> = 0.45; <i>P</i> = 0.064) gene signatures in our 12 human glioma single-cell samples (<b>G</b>). *, <i>P</i> value < 0.05; **, <i>P</i> value < 0.01. (Created with <a href="http://Biorender.com" target="_blank">Biorender.com</a>.)</p>
ПАТОГЕНЕТИЧНІ ОСОБЛИВОСТІ АНТИВІРУСНИХ БІЛКІВ ТА СИСТЕМИ CRISPR-CAS У ЛІКУВАННІ ХВОРИХ НА ВІЛ-ІНФЕКЦІЮ
Authors: Бігуняк Т. В. , Сідельник Н. Я. , Вашковець А. А. 
Published: December 2024

ВІЛ-інфекція – це соціально небезпечне інфекційне захворювання, що розвивається внаслідок довготривалого персистування вірусу в лімфоцитах, макрофагах і клітинах нервової тканини. Хвороба характеризується прогресуючою дисфункцією імунної, нервової, лімфатичної та інших систем організму. Термінальною стадією є синдром набутого імунного дефіциту (СНІД), при якому імунна система організму втрачає можливість захищати хворого від ВІЛ-асоційованих захворювань. Без лікування смерть від СНІДу настає у 100 % випадків.
Досі немає ефективних вакцин і ліків від ВІЛ-інфекції. Комбінована антиретровірусна терапія (АРТ) є стандартом лікування. Основна перешкода у лікуванні хворих на ВІЛ-інфекцію, у тому числі АРТ, – це наявність резервуарів ВІЛ, які можуть активуватися після припинення терапії.
Альтернативними та обнадійливими методами терапії таких хворих є редагування генів за допомогою білків APOBEC3, BST-2/Tetherin та системи CRISPR-Cas.
ВЕЛИЧКО М. В. БІОЛОГІЧНА БЕЗПЕКА ТА БІОЛОГІЧНИЙ ЗАХИСТ ЯК СКЛАДОВІ НАЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ ДЕРЖАВИ / М. В. ВЕЛИЧКО ; ЕКОГІНТОКС МОЗ УКРАЇНИ ; НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ «ОСТРОЗЬКА АКАДЕМІЯ». – ЧЕРНІВЦІ : ДРУК АРТ, 2024. – 272 С.
Authors: Андрейчин М. А. 
Published: December 2024

Монографія написана на актуальну тему. У ній вперше висвітлено наявні системи біологічної безпеки і біологічного захисту в різних державах, тенденції щодо їх вдосконалення, роль у цьому Інтерполу та інформування правоохоронних органів. Окремий розділ присвячено аналізу теперішньої системи біологічної безпеки та біологічного захисту в Україні, шляхам удосконалення її з використанням міжнародного досвіду, врахуванням принципу «єдиного здоров’я» на період до 2025 року s рішення Ради національної безпеки та оборони від 15 жовтня 2021 року № 668, а також у наступні строки. Монографія написана в доступній формі, матеріал подано чітко та логічно, з належною аргументацією основних положень і висновків. Видання буде корисним для працівників Служби безпеки України, правоохоронних органів, студентів правових, природничих і медичних спеціальностей вищих навчальних закладів.
ОСОБЛИВОСТІ КОНТРАКТУРИ НИЖНІХ КІНЦІВОК
Authors: Цимбал О. С. , Новакова Л. В. 
Published: December 2024

Вступ. Контрактура (лат. contractura – стягування, звуження) – це обмеження амплітуди рухів у суг­лобі, спричинене патологічними змінами в м’яких тканинах. Очевидно, будь-яке обмеження пасивної рухомості призводить до зменшення активних рухів у суглобі. Повну відсутність як пасивних, так і активних рухів у суглобі через зрощення кісткових кінців називають анкілозом. Крім обмеження рухів, для контрактури також типовим є ще один симптом – рання атрофія м’язів, яка зазвичай має стійкий характер.
Мета роботи – обґрунтувати причини обмеження амплітуди рухів у нижніх кінцівках.
Основна частина. Контрактури поділяють на уроджені (є елементом різних вад розвитку опорно-рухової системи, таких, як клишоногість, кривошия, артрогрипоз, уроджена косорукість та ін.; такі конт­рактури часом бувають множинними і можуть поєднуватись з іншими аномаліями кінцівок) та набуті. Набуті контрактури – це обмеження рухів, яке виникає через місцеві травматичні, запальні, реактивні або дистрофічні патології в самому суглобі чи його навколишніх тканинах, таких, як шкіра, підшкірна клітковина, фасції, зв’язки, сухожилля, судини та нерви. Частота появи контрактур при травмах кінцівок становить 69 %, а при ортопедичних захворюваннях – 19 %. Контрактура будь-якого суглоба кінцівки, навіть якщо вона невелика, здатна викликати серйозні функціональні й статичні порушення. Наприклад, при контрактурах суглобів нижніх кінцівок пацієнти втрачають можливість вільно пересуватися. У тяжких випадках захворювання призводить до відставання хворої кінцівки у розвитку, деформації хребта і плоскостопості на здоровій нозі. Контрактури суглобів кисті стають очевидними та повністю дисфункціональними. Пальці перестають функціонувати, що обмежує самообслуговування і трудову діяльність.
Висновки. Контрактура одного із суглобів кінцівки може викликати появу контрактури суміжного суглоба, що функціонально компенсує первинну деформацію. Така установка є функціонально-пристосувальною (компенсаторною). Спочатку ця контрактура має рефлекторний міогенний характер, проте згодом зазнають змін усі тканини в межах суглоба.
ФІЗИЧНА РЕАБІЛІТАЦІЯ ПРИ ПЕРЕЛОМАХ КІСТОК НИЖНІХ КІНЦІВОК
Authors: Новакова Л. В. , Отрошко В. Р. 
Published: December 2024

Вступ. Останнім часом розширюється напрям реабілітації в медицині, основою якого є поетапне відновне комплексне лікування захворювань і травм. Фізична реабілітація запобігає ускладненням, які можуть виникнути при різних захворюваннях і травмах, прискорює відновлення функцій органів та систем, тренує і підтягує тіло, відновлює працездатність, знижує імовірність інвалідності. Фізична реа­білітація при переломах кісток нижніх кінцівок відіграє важливу роль у відновленні функцій кінцівок, профілактиці ускладнень та поліпшенні загального стану пацієнта. Вона включає комплекс заходів, спрямованих на відновлення рухомості суглобів, зміцнення м’язів, покращення координації та попередження атрофії м’язів. Реабілітація проходить у кілька етапів залежно від стадії лікування та особливостей перелому.
Мета роботи – обґрунтувати застосування фізичної реабілітації при переломах кісток нижніх кінцівок.
Основна частина. Розрізняють такі періоди фізичної реабілітації при переломах кісток нижніх кінцівок: іммобілізаційний (зрощення кістки), післязрощувальний (після зняття гіпсу), функціональний (пов­не відновлення функцій). Вони визначаються тривалістю, основними завданнями та фізичними вправами. При переломі стегнової кістки реабілітація є складною через великі м’язові маси, що оточують її. При переломі гомілки (великогомілкової та малогомілкової кісток) через великий ризик атрофії м’язів гомілки важливо починати виконувати ізометричні вправи ще під час іммобілізації. Після зрощення кісток при переломі стопи поступово відновлюються функції опори та рівноваги. Основними принципами фізичної реабілітації є: поетапність (починають з легких вправ та поступово збільшують їх інтенсивність), регулярність (щоденно виконують вправи для досягнення максимальної ефективності), індивідуальний підхід (програму реабілітації підбирають залежно від особливостей пацієнта, типу перелому і ступеня відновлення), контроль болю (дозволяє уникати різких рухів чи надмірного навантаження, яке може викликати біль або ушкодження).
Висновки. Фізична реабілітація при переломах кісток нижніх кінцівок є невід’ємною частиною лікування і потребує тісної співпраці між пацієнтом та медичними фахівцями для досягнення оптимальних результатів.