bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Investigations intoSCAMP5,a candidate lupus risk gene expressed in plasmacytoid dendritic cells
Authors: Ghanem Mustafa H , Shih Andrew J , Vashistha Himanshu , Coke Latanya N , Li Wentian , Kim Sun Jung , Simpfendorfer Kim R , Gregersen Peter K 
Published: November 2021

ObjectiveWe have investigated the molecular function ofSCAMP5, a candidate risk gene for SLE exclusively expressed in plasmacytoid dendritic cells (pDCs) among peripheral leucocytes.MethodsWe tested the independence of the association inSCAMP5with SLE by performing conditional analyses. We profiled the expression pattern ofSCAMP5among circulating leucocytes at the transcript and protein levels. Using lentiviral vectors, we localised the subcellular distribution of SCAMP5 alongside the interferon secretory pathway. We analysed pDCs for the expression ofSCAMP5and interferon production capacity bySCAMP5genotype. Finally, we examined pDC-specificSCAMP5isoforms by total RNAseq analysis and examined for genotype-associated quantitative differences therein.ResultsA conditional analysis revealed evidence of an independent genetic association ofSCAMP5with SLE. Among circulating leucocytes,SCAMP5is uniquely expressed in pDCs at the transcript and protein levels, with main presence in the Golgi apparatus and minor presence at the cell periphery. In live cells, SCAMP5 displayed dynamic Golgi-cell surface trafficking and localised with the interferon secretory pathway.SCAMP5did not differ in expression levels in pDCs between genotyped donors; however, a transient interferon secretory defect was noted in pDCs from donors carrying the risk genotype.ConclusionsSCAMP5constitutes a novel SLE risk gene on the basis of genomic data and expression in a cell type widely implicated in SLE pathogenesis. While we could not find evidence of quantitative expression differences inSCAMP5between genotyped donors,SCAMP5remains an attractive gene to explore given its highly restricted expression pattern and colocalisation with interferon secretion.
All-cause mortality in systemic rheumatic diseases under treatment compared with the general population, 2015–2019
Authors: Bournia Vasiliki-Kalliopi , Fragoulis George E , Mitrou Panagiota , Mathioudakis Konstantinos , Tsolakidis Anastasios , Konstantonis George , Vourli Georgia , Paraskevis Dimitrios , Tektonidou Maria G , Sfikakis Petros P 
Published: November 2021

ObjectivesTo compare current all-cause mortality rates in rheumatoid arthritis (RA), ankylosing spondylitis (AS), psoriatic arthritis (PsA), systemic lupus erythematosus (SLE) and systemic sclerosis (SSc) versus general population.MethodsIn this population-based, retrospective cohort study, anonymised data on 11 186 586 citizens, including all patients with RA (42 735, 79% female), AS (9707, 43% female), PsA (13 779, 55% female), SLE (10 440, 89% female) and SSc (2277, 88% female), (median age of 64/47/54/53/59 years at study entry, respectively), under prescribed treatment between 2015 and 2019, were extracted from the electronic database covering nearly 99% of the Greek population.ResultsAfter 1:5 (patients:general population) matching for gender/age, we found that survival was worse in SSc, followed by SLE and inflammatory arthritis. Compared with the general population HRs for death increased from the first 3 years to 5 years of observation possibly due to increases in disease duration: RA (from 0.63 to 1.13 (95% CI: 1.05 to 1.22), AS (from 0.62 to 1.01, (95% CI: 0.76 to 1.33)), PsA (from 0.68 to 1.06, (95% CI: 0.88 to 1.28)), SLE (from 1.52 to 1.98, (95% CI: 1.67 to 2.33)) and SSc (from 2.27 to 4.24, (95% CI: 3.19 to 5.63)). In both SLE and SSc mortality was increased in men than women and in patients younger than 50 years.ConclusionsSurvival rates over 5 years in inflammatory arthritis under treatment are currently becoming comparable (AS/PsA) or slightly higher (RA) than those of the general population. However, all-cause mortality is almost twofold and fourfold higher in SLE and SSc, respectively, being even higher for male and younger patients.
Engineered T-cell Receptor T Cells for Cancer Immunotherapy
Authors: Greenbaum Uri , Dumbrava Ecaterina I. , Biter Amadeo B. , Haymaker Cara L. , Hong David S. 
Published: November 2021

Abstract
Engineering immune cells to target cancer is a rapidly advancing technology. The first commercial products, chimeric-antigen receptor (CAR) T cells, are now approved for hematologic malignancies. However, solid tumors pose a greater challenge for cellular therapy, in part because suitable cancer-specific antigens are more difficult to identify and surrounding healthy tissues are harder to avoid. In addition, impaired trafficking of immune cells to solid tumors, the harsh immune-inhibitory microenvironment, and variable antigen density and presentation help tumors evade immune cells targeting cancer-specific antigens. To overcome these obstacles, T cells are being engineered to express defined T-cell receptors (TCR). Given that TCRs target intracellular peptides expressed on tumor MHC molecules, this provides an expanded pool of potential targetable tumor-specific antigens relative to the cell-surface antigens that are targeted by CAR T cells. The affinity of TCR T cells can be tuned to allow for better tumor recognition, even with varying levels of antigen presentation on the tumor and surrounding healthy tissue. Further enhancements to TCR T cells include improved platforms that enable more robust cell expansion and persistence; coadministration of small molecules that enhance tumor recognition and immune activation; and coexpression of cytokine-producing moieties, activating coreceptors, or mediators that relieve checkpoint blockade. Early-phase clinical trials pose logistical challenges involving production, large-scale manufacturing, and more. The challenges and obstacles to successful TCR T-cell therapy, and ways to overcome these and improve anticancer activity and efficacy, are discussed herein.
ОЦІНКА ПОКАЗНИКІВ ЯКОСТІ ЖИТТЯ У ХВОРИХ НА ВЕРТЕБРОГЕННІ БОЛЬОВІ СИНДРОМИ ПОПЕРЕКОВО-КРИЖОВОГО РІВНЯ ТА ЇХ ЗАЛЕЖНІСТЬ ВІД СТУПЕНЯ ВИРАЖЕННЯ НЕВРОЛОГІЧНИХ РОЗЛАДІВ
Authors: Козьолкін О. А. , Мєдвєдкова С. О. , Пухальський М. П. 
Published: November 2021

Мета: виявити взаємозв’язок між ступенем вираження клініко-неврологічних розладів та показниками якості життя у хворих на вертеброгенні больові синдроми попереково-крижового рівня (ВБС ПКР).
Матеріали і методи. Обстежено 30 хворих на ВБС ПКР. У першу групу увійшли 15 пацієнтів з рефлекторними вертеброгенними больовими синдромами (РВБС), а другу групу склали 15 хворих із дискогенними корінцевими синдромами (ДКС). Використано загальне клініко- та вертеброневрологічне дослідження, мануально-м’язове тестування, а також клінічні шкали та опитувальники для оцінки якості життя хворих.
Результати. Показники за наступними шкалами та опитувальниками були гірші у хворих з ДКС ПКР, аніж у пацієнтів з РВБС цього рівня: PainDETECT – 55 (50; 68) та 45 (42; 52), відповідно, р<0,001; 5-бальна шкала вертеброневрологічного дефіциту (5-БШВНД) – 8 (8; 10) та 5 (4; 7), відповідно, р<0,001; індекс м’язового синдрому – 10 (9; 13) та 8 (6; 8), відповідно, р<0,013; візуальна аналогова шкала (ВАШ) – 3 (2; 3) та 2 (2; 3), відповідно, p<0,029; Освестрі 2.1 – 15 (14; 17) та 10 (9; 14), відповідно, р<0,002; шкала інтенсивності больових відчуттів за І. П. Антоновим – 5 (5; 7) проти 3 (3; 5), відповідно, р<0,008; HADS (домен тривожності) – 8 (6; 10) та 5 (4; 7), відповідно, HADS (домен депресії) – 6 (4; 8) та 3 (2; 4), відповідно, p<0,045.
Відзначено сильний позитивний кореляційний зв’язок між показниками за шкалами Освестрі 2.1 та ВАШ (r=0,709, p<0,003), а також середньої сили між показниками шкал Освестрі 2.1 та ІМС (r=0,629, p<0,012).
Висновки. Клініко-неврологічні розлади та показники якості життя були гіршими у хворих із ДКС ПКР, аніж у пацієнтів з РВБС ПКР. Більш сильну кореляцію клінічних даних з показниками якості життя спостерігали у хворих із ДКС ПКР, ніж у пацієнтів з РВБС ПКР.
ІНФОРМАЦІЙНІ ТА ІНСТИТУЦІЙНІ РЕСУРСИ ФОРМУВАННЯ ДЕРЖАВНОЇ ПОЛІТИКИ У СФЕРІ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я В УКРАЇНІ
Authors: Михайленко П. М. , Скалецький Ю. М. , Протас С. В. 
Published: November 2021

Мета: визначити наявні інституційні та інформаційні ресурси для забезпечення інформаційно-аналітичної підтримки формування і реалізації державної політики у сфері охорони здоров’я в Україні та шляхи інтенсифікації їх взаємодії.
Матеріали і методи. Міжнародні та національні нормативно-правові акти, аналітичні та керівні документи Європейського регіонального бюро ВООЗ, звітно-аналітичні доповіді центральних органів виконавчої влади, незалежних експертів, статутні документи інституцій, задіяних у створенні та обробці наукових і фактичних даних, зборі та аналізі статистичних даних у сфері охорони здоров’я, наукові публікації. Застосовано бібліосемантичний метод дослідження.
Результати. Проаналізовано керівні та аналітичні документи Європейського регіонального бюро ВООЗ щодо інформаційно-аналітичної підтримки прийняття політичних рішень; досліджено інституційні ресурси і джерела релевантної інформації для забезпечення прийняття рішень у формуванні та реалізації державної політики. Зокрема, зазначається, що державні установи НАМН України, як розпорядник наукових та фактичних даних у сфері охорони здоров’я, є головним інституційним ресурсом інформаційно-аналітичного супроводу прийняття рішень і мають виконувати координуючу функцію у його забезпеченні.
Висновки. Спрямовані на шляхи забезпечення ефективної взаємодії усіх зацікавлених сторін, що є розпо­рядниками релевантної інформації, забезпечення регулярного узагальнення і оприлюднення інформації у сфері охорони здоров’я та презентації результатів інформаційно-аналітичної роботи як органам, що формують політику, так і широким верствам громадськості.
МОНІТОРИНГ ПОВЕРХНЕВИХ ВОДНИХ РЕСУРСІВ В УКРАЇНІ ТА ЙОГО ЗАКОНОДАВЧА ОСНОВА
Authors: Лотоцька О. В. , Бицюра Л. О. 
Published: November 2021

Мета: провести аналіз законодавчої основи моніторингу поверхневих водних ресурсів України.
Матеріали і методи. У дослідженні використано основні державні законодавчі акти та керівні документи уряду України щодо організації моніторингу якості поверхневих водних ресурсів України. Для обробки даних застосовано наукові методи: бібліографічний, аналітичний, нормативно-пошуковий, порівняльний, системного аналізу та узагальнення.
Результати. У статті наведено наукове узагальнення законодавчих документів у галузі моніторингу поверхневих водних ресурсів в Україні, яке зазнало суттєвих змін, особливо в період дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом (ЄС). З 2019 р. в Україні запроваджено європейські підходи щодо здійснення моніторингу вод відповідно до вимог Водної рамкової директиви, згідно з якою моніторинг є невід’ємною частиною реформи екологічного контролю та відповідальності й основою для прийняття будь-яких управлінських рішень.
Висновки. Система моніторингу поверхневих водних ресурсів в Україні набула повного законодавчого обґрун­тування. Основним його завданням є реальна оцінка стану водних ресурсів та можливість ухвалення ефективних рішень на основі достовірних даних; надання громадськості не просто доступу до інформації про стан водних об’єктів, але й до достовірних та верифікованих даних. Відповідно до вимог інтеграції з ЄС, усі отримані дані будуть класифіковані за європейськими стандартами та у повній відповідності міжнародним водним директивам. Все це дозволить визначити екологічний та хімічний стан масивів поверхневих або підземних вод, оцінити реальний стан вод з урахуванням нових забруднювальних речовин і показників, характерних для конкретного річкового басейну.
РОЛЬ ГЕНЕТИЧНОГО ПОЛІМОРФІЗМУ БІЛКА ФІЛАГРИНУ ПРИ ПОЄДНАННІ АТОПІЧНОГО ДЕРМАТИТУ ТА БРОНХІАЛЬНОЇ АСТМИ У ДІТЕЙ
Authors: Стоєва Т. В. , Решетіло О. В. , Весілик Н. Л. , Рижикова Т. І. , Миронов О. Ю. 
Published: November 2021

Мета дослідження – вивчити особливості поєднаного перебігу атопічного дерматиту (АД) і бронхіальної астми (БА) у дітей за умов генетичного поліморфізму білка філагрину.
Матеріали та методи. Вивчено перебіг філагринасоційованого атопічного дерматиту та супутньої бронхіальної астми у дітей віком від 3 до 12 років (n=51), сформовано репрезентативні групи: діти з атопічним дерматитом (n=31) та діти з атопічним дерматитом та супутньою бронхіальною астмою /БА (n=20). Поліморфізм гена філагрину визначали, досліджуючи букальний епітелій за методом Делапорта. Сенсибілізацію до алергенів встановлювали на основі рівня специфічних IgE. Вплив захворювання на якість життя (ЯЖ) дітей проводили за допомогою опитувальника CDLQI (індекс якості життя дитини при дерматологічних захворюваннях).
Результати дослідження та їх обговорення. В обстежених дітей найчастіше ((78,4±5,76) %) при поєднанні АД і БА спостерігали варіант поліморфізму R501Х, варіант із делецією 2282del4 реєстрували в (7,8±3,76) %, а компаундну гетерозиготність – у (13,7±4,81) % пацієнтів. Продемонстровано асоціативний зв᾽язок поліморфізму філагрину із тяжким перебігом АД у дітей (54,9±6,97) %) (χ2=16,2, р<0,05). Достеменної різниці за молекулярними характеристиками гена філагрину в групах порівняння не встановлено. В обох групах спостерігали ранню маніфестацію атопічного дерматиту. Встановлено, що в обох групах переважала полісенсибілізація до епідермальних, грибкових алергенів та Dermatofagoideus; харчову сенсибілізацію в групі АД спостерігали частіше, тоді як у групі АД/БА переважала пилкова сенсибілізація. Оцінюючи медико-соціальні характеристики перебігу захворювання, встановлено, що середній бал якості життя в групі АД склав 20,4±2,1, а в групі АД/БА – 25,6±1,9, це свідчить про значний вплив коморбідної патології на самосприйняття дитини.
Висновки. Рання маніфестація атопічного маршу в дітей з поліморфізмом у гені білка філагрину потребує вживання заходів задля відновлення епідермального бар᾽єра шкіри, що запобігатиме транскутанному проникненню алергенів і ранній сенсибілізації організму.
ОПТИМІЗАЦІЯ НАДАННЯ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ ПОРОДІЛЛЯМ ІЗ ГНІЙНО-ЗАПАЛЬНИМИ ЗАХВОРЮВАННЯМИ НА ОСНОВІ ПАТОГЕНЕТИЧНОЇ МОДЕЛІ
Authors: Булавенко О. В. , Остап’юк Л. Р. , Рудь В. О. 
Published: November 2021

Мета дослідження – застосування патогенетичної діагностично-лікувальної моделі при гнійно-запальних захворюваннях та сепсисі в рамках методу флуоресцентної спектроскопії.
Матеріали і методи. Сироватка крові осіб основної групи – 40 вагітних жінок, 180 породілей із післяпологовим ендометритом і 15 хворих на сепсис та контрольної – 40 здорових жінок із неускладненим перебігом післяпологового періоду. Методи дослідження: клінічні, лабораторні, біохімічні, інструментальні, метод флуоресцентної спектроскопії, математично-статистичні.
Результати дослідження та їх обговорення. У здорових людей спектри флуоресценції сироватки крові (СК) мають вигляд лямбдоподібних кривих з λmax в області 330,1–335,1 нм, що відповідають нормальному свіченню сироваткового альбуміну людини. При гнійно-запальних захворюваннях частина його зв᾽язуючих центрів блокується токсинами, тому в СК є наявні два типи молекул альбуміну: «нормальні» та «патологічні». Для вагітних жінок інтенсивність флуоресценції СК зростає не більше ніж на 30 % порівняно з характеристиками 20 % розчину альбуміну, величини яких взято за еталон. Для породілей контрольної групи не було виявлено зсуву λmax. Інтенсивність флуоресценції перебуває в межах більше 0,81 відносних одиниць (в. о.) порівняно з IF 20 % донорського альбуміну. Для породілей із післяпологовими ендометритами зафіксовано зниження інтенсивності флуоресценції СК нижче 0,81 в. о., а в особливо тяжких випадках – плавний довго­хвильовий зсув спектра флуоресценції. Для хворих на сепсис характерне зниження інтенсивності флуоресценції на 70–80 % від норми. В особливо тяжких випадках характерною є поява другого піку в довгохвильовій області.
Висновки. Запропоновано патогенетичну модель виникнення гнійно-запальних захворювань та сепсису. Обґрунтовано її ефективність на основі дослідження спектрально-флуоресцентних характеристик сироватки крові хворих із гнійно-запальними захворюваннями та сепсисом. Запропоновано використання розчину альбуміну в комплексному лікуванні післяпологових гнійно-запальних захворювань та сепсису.
ОСОБЛИВОСТІ ПСИХОЕМОЦІЙНОГО СТАТУСУ ЖІНОК ІЗ НЕПЛІДДЯМ У ПІЗНЬОМУ РЕПРОДУКТИВНОМУ ВІЦІ
Authors: Дорофеєва У. С. , Бойчук О. Г. , Матвійків Н. І. 
Published: November 2021

Негативний вплив складної соціально-економічної ситуації на процеси народжуваності та ранньої неонатальної захворюваності й смертності вимагає більшої уваги до вивчення ролі психологічних факторів у вирішенні демографічних проблем. Саме медико-психологічний аспект покращення репродуктивного здоров’я є одним із найбільш актуальних завдань сучасної науки, а власне психологічна сторона цієї проблеми заслуговує пильного та всестороннього наукового дослідження.
Мета дослідження – проаналізувати вплив психологічних чинників на психоемоційний статус жінок із непліддям. Можемо констатувати, що науковий інтерес до проблеми непліддя за останні роки значно зріс. Однак однозначних фактів про співвідношення психічного і соматичного в акушерсько-гінекологічній практиці не існує. У сучасному суспільстві вагітність перебігає на фоні хронічного стресу, що поглиблюється соціальними конфліктами, екологічними та технологічними катастрофами, а не тільки гінекологічними та соматичними проблемами, тому й заслуговує на увагу концепція генезу гестаційних ускладнень як хвороби дезадаптації, а власне психологічна сторона цієї проблеми потребує пильного та всестороннього наукового дослідження. Без сумніву, вплив психологічних чинників на психоемоційний статус жінок пізнього репродуктивного віку з непліддям вагомий. З’ясовано спільні психологічні прояви психоемоційного стану жінок із непліддям: підвищена вразливість, тривожність, нестійкість психоемоційних переживань. Проте визначено, що в одних групах є потреба у зовнішніх переживаннях, зменшенні маскулінного впливу і прийняття своєї жіночності, а в інших є потреба в підтримці, у формуванні проявів асертивної поведінки, підвищенні самооцінки і проектуванні оптимістичної картини світу. Серед психологічних чинників виокремлено такі: стресові переживання, конфліктність у поведінці партнерів, спосіб прийняття ситуації непліддя та готовність до її корекції. Тому метою нашої роботи було провести аналіз впливу психологічних чинників на психоемоційний статус жінок із непліддям.
ОПТИМІЗАЦІЯ ДІАГНОСТИКИ СТУПЕНЯ ТЯЖКОСТІ ПРЕЕКЛАМПСІЇ НА ТЛІ МЕТАБОЛІЧНОГО СИНДРОМУ З ОЦІНКОЮ ПСИХОСОМАТИЧНОГО СТАНУ ЖІНОК
Authors: Хміль С. В. , Франчук У. Я. , Маланчук Л. М. , Франчук М. В. 
Published: November 2021

Мета дослідження – оптимізувати маркери визначення ступеня тяжкості прееклампсії у жінок на тлі метаболічного синдрому з оцінкою їх психосоматичного стану.
Матеріали та методи. Нами обстежено 60 вагітних жінок у третьому триместрі вагітності (28–38 тижнів вагітності), залежно від наявності та відсутності у них прееклампсії, ступеня тяжкості та метаболічного синдрому. При прееклампсії легкого ступеня на тлі метаболічного синдрому рівень сечової кислоти перевищував контроль приблизно в 1,3 раза, а при прееклампсії середнього ступеня на тлі метаболічного синдрому цей показник перевищував контрольну групу в півтора раза.
Результати дослідження та їх обговорення. Таким чином, при наростанні ступеня тяжкості прееклампсії на тлі метаболічного синдрому відбувається підвищення рівня сечової кислоти в крові, що може стати прогностичним критерієм виникнення прееклампсії. При визначенні сироваткового заліза ми також виявили досить суттєві зміни. При прееклампсії легкого ступеня рівень сироваткового заліза достовірно підвищувався, порівняно з контрольною групою, і ще більше наростав при прееклампсії середнього ступеня. Аналізуючи отримані дані, можна говорити про порушення обміну сироваткового заліза при прееклампсії. Оцінюючи психоемоційний стан жінок, встановили, що більшість обстежуваних вагітних схильна сприймати ситуації, як загрозливі, реагувати на них станом тривоги, нервозністю та неспокоєм.
Висновок. Оцінюючи дані дослідження, встановлено вагоме значення визначення рівня сечової кислоти та сироваткового заліза як маркерів оцінки ступеня прееклампсії на тлі метаболічного синдрому.
КОМУНІКАТИВНА КУЛЬТУРА МАЙБУТНЬОГО ЛІКАРЯ
Authors: Колодницька О. Д. 
Published: November 2021

Анотація. У статті проаналізовано сутність понять «комунікація», «спілкування», «комунікативна культура». З’ясовано, що обов’язок майбутнього лікаря полягає не лише в організації процесу лікування, а й у безпосередньому спілкуванні з пацієнтами, родичами, друзями та колегами хворих. Обґрунтовано, що професійне мовлення майбутнього лікаря має величезне психотерапевтичне значення і є потужним засобом впливу на пацієнта, необхідним для правильної діагностики та ефективного лікування захворювань. Комунікативна культура є сукупністю професійних якостей, моральних цінностей і комунікативних умінь майбутнього лікаря. Розглянено основні якості формування професійно-комунікативної культури майбутнього лікаря (добро­зичливість, емпатійність, комунікабельність, рефлективність, урівноваженість). Доведено, що комунікативні якості визначають продуктивність і результативність професійної діяльності та є одним із критеріїв сформованості комунікативної культури майбутнього лікаря. Професійні якості, моральні цінності та комунікативні вміння, що реалізуються під час спілкування в системі взаємовідносин «лікар – пацієнт», визначають рівень сформованості професійно-комунікативної культури майбутнього лікаря.
У матеріалах підготовки до заняття з англійської мови та англійської мови за професійним спрямуванням у системі Moodle подано не лише текстовий, а й відеоматеріал із тем, що вивчаються, з метою візуалізації навчальної інформації. Видано навчальні посібники “Video Activity Book” для студентів першого та другого курсів медичного факультету для забезпечення теоретичної та методичної бази формування комунікативних якостей і вмінь студентів як однієї зі складових професійно-комунікативної культури майбутніх лікарів.