bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Implementing a telemedicine curriculum for internal medicine residents during a pandemic: the Cleveland Clinic experience
Authors: Savage David J , Gutierrez Omar , Montané Bryce Edward , Singh Achintya Dinesh , Yudelevich Eric , Mahar Jamal , Brateanu Andrei , Khatri Lakshmi , Fleisher Catherine , Jolly Stacey E 
Published: March 2021

AbstractTelemedicine training was not a substantial element of most residency programmes prior to the COVID-19 pandemic. Social distancing measures changed this. The Cleveland Clinic Internal Medicine Residency Programme (IMRP) is one of the largest programmes in the USA, which made the task of implementing a telemedicine curriculum more complex. Here we describe our experience implementing an effective, expedited telemedicine curriculum for our ambulatory resident clinics. This study was started in April 2020 when we implemented a resident-led curriculum and training programme for providing ambulatory telemedicine care. The curriculum was finalised in less than 5 weeks. It entailed introducing a formal training programme for residents, creating a resource guide for different video communication tools and training preceptors to safely supervise care in this new paradigm. Residents were surveyed before the curriculum to assess prior experience with telemedicine, and then afterward to assess the curriculum's effectiveness. We also created a mini-CEX assessment for residents to solicit feedback on their performance during virtual appointments. Over 2000 virtual visits were performed by residents in a span of 10 weeks. Of 148 residents, 38% responded to the pre-participation survey. A majority had no prior telemedicine experience and expressed only slight comfort with the modality. Through collaboration with experienced residents and faculty, we expeditiously deployed an enhancement to our ambulatory care curriculum to teach residents how to provide virtual care and help faculty with supervision. We share our insights on this experience for other residency programmes to use.
Early prognostication of COVID-19 to guide hospitalisation versus outpatient monitoring using a point-of-test risk prediction score
Authors: Chua Felix , Vancheeswaran Rama , Draper Adrian , Vaghela Tejal , Knight Matthew , Mogal Rahul , Singh Jaswinder , Spencer Lisa G , Thwaite Erica , Mitchell Harry , Calmonson Sam , Mahdi Noor , Assadullah Shershah , Leung Matthew , O'Neill Aisling , Popat Chhaya , Kumar Radhika , Humphries Thomas , Talbutt Rebecca , Raghunath Sarika , Molyneaux Philip L , Schechter Miriam , Lowe Jeremy , Barlow Andrew 
Published: March 2021

Introduction
Risk factors of adverse outcomes in COVID-19 are defined but stratification of mortality using non-laboratory measured scores, particularly at the time of prehospital SARS-CoV-2 testing, is lacking.

Methods
Multivariate regression with bootstrapping was used to identify independent mortality predictors in patients admitted to an acute hospital with a confirmed diagnosis of COVID-19. Predictions were externally validated in a large random sample of the ISARIC cohort (N=14 231) and a smaller cohort from Aintree (N=290).

Results

983 patients (median age 70, IQR 53–83; in-hospital mortality 29.9%) were recruited over an 11-week study period. Through sequential modelling, a five-predictor score termed SOARS (
S
pO2,
O
besity,
A
ge,
R
espiratory rate,
S
troke history) was developed to correlate COVID-19 severity across low, moderate and high strata of mortality risk. The score discriminated well for in-hospital death, with area under the receiver operating characteristic values of 0.82, 0.80 and 0.74 in the derivation, Aintree and ISARIC validation cohorts, respectively. Its predictive accuracy (calibration) in both external cohorts was consistently higher in patients with milder disease (SOARS 0–1), the same individuals who could be identified for safe outpatient monitoring. Prediction of a non-fatal outcome in this group was accompanied by high score sensitivity (99.2%) and negative predictive value (95.9%).

Conclusion
The SOARS score uses constitutive and readily assessed individual characteristics to predict the risk of COVID-19 death. Deployment of the score could potentially inform clinical triage in preadmission settings where expedient and reliable decision-making is key. The resurgence of SARS-CoV-2 transmission provides an opportunity to further validate and update its performance.
Precursor state of chemi-ionization reactions and confinement of valence electrons by anisotropic intermolecular forces
Authors: Falcinelli Stefano , Vecchiocattivi Franco , Cavalli Simonetta , Pirani Fernando 
Published: March 2021

AbstractModifications in atomic alignment and in molecular alignment/orientation determine a different structure of the adduct, formed by collisions of reagents, which represents the precursor state of many elementary chemical–physical processes. The following evolution of the system is directly controlled by the confinement of interacting partners in such a precursor state. However, a deep characterization of these phenomena is still today not fully available, especially when weak intermolecular forces are operative, although the inquiry is of general relevance for the control of the stereodynamics of processes, occurring under a variety of conditions both in gas phase and at surface. In this paper recent advances in the knowledge of the selective role of atomic alignment and molecular orientation effects on the stereodynamics of chemi-ionization reactions will be presented and discussed. These advances represent a basic step along a path whose final target is the complete and internally consistent rationalization and revaluation of the experimental findings already obtained, and published, in our and in other laboratories on chemi-ionization reactions involving as reagent molecules which are of great relevance in several fields. The basic idea is to export important guidelines provided by a recent detailed study of chemi-ionization of noble gas atoms to more complex reactions involving molecules. The main focus of the present paper is on the quantum confinement effects of valence electrons within the reaction transition state.Graphic abstract
Cordilleran Foreland Tectono-Sedimentary Element, Canadian Northern Interior Plains
Authors: Fallas K. M. , Dixon J. , Hannigan P. K. , MacLean B. C. , MacNaughton R. B. 
Published: March 2021

Abstract
Upper Jurassic–Paleocene siliciclastic strata comprise the Cordilleran Foreland Tectono-Sedimentary Element of Canada's northern Interior Plains. These strata record four major packages deposited on top of Paleozoic shelf strata on the NW margin of the Canadian craton. These packages are a Jurassic interval interpreted to record deposition associated with extension at the Arctic Ocean margin, a Lower Cretaceous, dominantly marine, interval deposited on the flexural margin of the foreland basin, and two Upper Cretaceous intervals of west-to-east progradational marine and non-marine strata deposited on the orogenic margin. The full succession has been affected by Cordilleran deformation within the Mackenzie Plain, Franklin Mountains and Colville Hills. Organic-rich shale is documented from Lower and Upper Cretaceous successions but these strata only reach thermal maturity in deeper parts of the basin, close to the Canadian Cordillera. Potential reservoirs exist within sandstone-dominated intervals throughout the succession, although some locally lack a top seal. One natural gas discovery has been reported from Upper Cretaceous sandstone of the Little Bear Formation at the Stewart D-57 well in the southeastern Mackenzie Plain. Oil sourced from Upper Cretaceous shale is reported from the Mackenzie Plain East Mackay B-45 well.
One-Pot, Surfactant-Free Synthesis of Gold Nanostars and Evaluation of Their Antibacterial Effects against Propionibacterium acnes
Authors: Huynh Phat Trong , Nguyen Giang Dang , Tran Khanh Thi Le , Ho Thu Minh , Duong Bich Thi , Lam Vinh Quang , Ngo Thanh Vo Ke 
Published: March 2021

Anisotropic gold nanoparticles, especially gold nanostars, are used in many fields of biomedical applications such as sensing, targeted drug delivery, and diagnostic and photothermal therapy. In this study, we introduced a novel application of gold nanostars as an antimicrobial agent. While spherical gold nanoparticles have an inappreciable effect, gold nanostars exhibit significant antibacterial activity. Besides, the seed-mediated method, a conventional technique for preparing gold nanostars, is rather complex and toxic to human and environment due to unsafe synthesized materials such as surfactants and reducers. In recent years, green chemistry for nanoparticle synthesis is attractive because of its advantages. Instead of the seed-mediated procedure, we present a facile and green procedure to synthesize gold nanostars using ascorbic acid as a reductant and chitosan as a directing-growth agent. The influences of reacting parameters were evaluated to determine the optimal conditions. Star-shaped gold nanoparticles were successfully synthesized with average size tunning from

137.0
±
20.7

nm

to

281.9
±
25.8

nm

of the core and

14.0
±
4.4

nm

to

54.2
±
11.9

nm

of branches. Antibacterial activity against Propionibacterium acnes of gold nanostars was also investigated. Propionibacterium acnes is one of the main reasons causing acne vulgaris. The antibacterial test was evaluated by the plate count and well diffusion method. The results showed a significant effect that gold nanostars could be the prospective agent for replacing antibiotics in acne treatment.
ДІАГНОСТИКА КЛІЩОВИХ ІНФЕКЦІЙ У ВАГІТНИХ
Authors: Boychuk A. V. , Yakymchuk Yu. B. , Andreychyn M. A. , Skilna M. I. , Ivakhiv O. L. , Klishch I. M. , Korda M. M. , Zaporozhan S. Yo. , Huk M. T. , Sydorenko I. H. 
Published: March 2021

Мета дослідження – з’ясувати частоту інфікування B. burgdorferi sensu lato (s. l.), A. phagocytophilum, Babesia spp. і вірусом кліщового енцефаліту (ВКЕ) вагітних Тернопільщини.
Матеріали та методи. Обстежено 43 вагітних на 22–27-му тижнях вагітності, які мали патологію вагітності. В сироватці крові визначали специфічні антитіла класів IgM та IgG до B. burgdorferi s. l. методом ІФА, а також ДНК B. burgdorferi s. l., A. phagocytophilum та РНК Babesia spp. і ВКЕ в крові вагітних за допомогою ПЛР у режимі реального часу.
Результати дослідження та їх обговорення. Специфічні антитіла IgM і/чи IgG до B. burgdorferi s. l. (B. burgdorferi sensu stricto, B. afzeli, B. garinii) за допомогою ІФА виявлено у сироватках крові 41,9 % вагітних. Методом ПЛР ДНК B. burgdorferi s. l. знайдено в крові 9,3 % вагітних; ДНК A. phagocytophilum – у 6,9 %, РНК Babesia spp. – у 4,7 %, РНК ВКЕ – у 4,7 %.
Висновок. Виявлення нуклеїнових кислот збудників кліщових інфекцій у вагітних із патологією вагітності, ймовірно, свідчить про можливу причетність зазначених збудників до виникнення цієї патології. Можливе інфікування вагітних при вживанні термічно не обробленого молока кіз і великої рогатої худоби.
НИЗЬКИЙ ОВУЛЯТОРНИЙ РЕЗЕРВ: ПРИЧИНИ ВИНИКНЕННЯ, ПИТАННЯ ТА ВІДПОВІДІ
Authors: Khmil S. V. , Denefil O. V. , Terletska N. Yu. , Mayorova O. Yu. 
Published: March 2021

Мета дослідження – вивчення та аналіз факторів, які негативно впливають на репродуктивну функцію яєчників.
Матеріали та методи. У роботі використано загальнонаукові методи дослідження: аналіз і синтез, індукцію та дедукцію, аналогію, абстрагування і конкретизацію, системний аналіз, формалізацію.
Результати дослідження та їх обговорення. Під час виконання дослідження було проаналізовано 43 джерела сучасної вітчизняної та зарубіжної літератури щодо причин погіршення репродуктивної функції яєчників.
Висновки. Аналіз літературних джерел показав, що на стан яєчників та оваріальний резерв негативно впливають різні фактори: анамнез (генетична схильність, ускладнений пренатальний період, операції на яєчниках, ендометріоз, інфекції органів таза, соматична патологія), вік, стиль життя (індекс маси тіла, вживання алкоголю та кави, куріння), шкідливі фактори навколишнього середовища (атмосферозабруднюючі речовини, пестициди, радіоактивні агенти).
Морфометрична оцінка структурної перебудови венозного русла товстої кишки при резекціях різних об’ємів паренхіми печінки
Authors: Hnatjuk M. S. , Tatarchuk L. V. , Procajlo O. M. , Monastyrska N. Ja. 
Published: March 2021

Мета роботи: морфометрично вивчити особливості структурної перебудови венозного русла товстої кишки при резекціях різних об’ємів паренхіми печінки.
Матеріали і методи. Дослідження проведено на 60 щурах-самцях, які були розділені на 3 групи. 1-ша група нараховувала 20 інтактних тварин, 2-га – 20 щурів після резекції 31,5 % паренхіми печінки, 3-тя – 20 тварин після видалення правої та лівої бокових часток печінки (58,1 % паренхіми печінки). Евтаназію щурів здійснювали кровопусканням в умовах тіопентал-натрієвого наркозу через один місяць від початку експерименту. Із товстої кишки виготовляли гістологічні мікропрепарати, на яких вимірювали діаметри закапілярних венул, венул, зовнішній та внутрішній діаметри і товщину стінки венозних судин, висоту ендотеліоцитів, їх ядер, ядерно-цитоплазматичні відношення в ендотеліоцитах, відносні об’єми ушкоджених ендотеліоцитів. Кількісні показники обробляли статистично.
Результати досліджень та їх обговорення. Через місяць після резекції 58,1 % об’єму печінки виявлено пострезекційну портальну гіпертензію. Встановлено, що при цьому діаметр закапілярних венул зріс на 37,0 %, а діаметр венул – на 30,7 % (р<0,001). В умовах пострезекційної портальної гіпертензії зовнішній діаметр вен товстої кишки з вираженою статистично достовірною різницею (р<0,001) зріс на 19,4 %, внутрішній діаметр – на 36,6 % (р<0,001), а товщина стінки досліджуваних судин зменшилася на 11,9 % (р<0,001). Висота ендотеліоцитів венозних судин товстої кишки при пострезекційній портальній гіпертензії статистично достовірно (р<0,001) зменшилася на 11,4 % порівняно з контролем, діаметри їх ядер – на 9,3 %, а ядерно-цитоплазматичні відношення в ендотеліоцитах зросли на 6,1 % (р<0,001). Відносний об’єм ушкоджених ендотеліоцитів у досліджуваних умовах експерименту статистично достовірно збільшився у 22 рази (р<0,001) порівняно з аналогічним контрольним морфометричним параметром. Резекція великих об’ємів паренхіми печінки призводить до пострезекційної портальної гіпертензії та значного ремоделювання венозного русла товстої кишки, яке характеризується вираженим розширенням та повнокров’ям венозних судин, порушенням їх венозної дренажної функції, гіпоксією, дистрофічними, некробіотичними, інфільтративними та склеротичними процесами в досліджуваному органі.
ОСОБЛИВОСТІ ПСИХОПАТОЛОГІЧНОЇ СИМПТОМАТИКИ У ХВОРИХ ІЗ ДЕПРЕСИВНИМИ РОЗЛАДАМИ
Authors: Belov O. O. 
Published: March 2021

Резюме. Дослідження клінічної феноменології депресивних розладів має важливе значення для визначення напрямків сучасного патоморфозу, прогнозування та лікування депресій.
Мета дослідження – вивчити структуру і вираження психопатологічної симптоматики у хворих із депресивними розладами на сучасному етапі з урахуванням віку та гендерного фактора.
Матеріали і методи. Проведено клінічне обстеження 107 чоловіків і 138 жінок із депресивними розладами ендогенного характеру (коди за МКХ-10 F 31.3, F 31.4, F 32.0, F 32.1, F 32.2, F 33.0, F 33.1, F 33.2) з урахуванням віку та гендерного фактора, з використанням опитувальника SCL-90-R.
Результати. Депресивні розлади, окрім депресивної симптоматики, проявляються широким спектром психопатологічних проявів, серед яких домінують підвищені рівні тривожності – (2,40±0,45) бала, помірні рівні міжособистісної сензитивності – (1,73±0,48) бала та обсесивно-компульсивної симптоматики – (1,44±0,85) бала, близькі до помірних рівні соматизації – (1,05±0,51) бала і фобічної тривожності – (1,00±0,47) бала, а також невисокі рівні психотизму – (0,64±0,24) бала, ворожості – (0,55±0,77) бала і паранояльної симптоматики – (0,26±0,13) бала. У чоловіків виявлено значуще вищі показники депресії, ворожості й паранояльної симптоматики, а у жінок – тривожності, обсесивно-компульсивної симптоматики, міжособистісної сензитивності, соматизації та фобічної тривожності. Гендерні відмінності у вираженні психопатологічної симптоматики ймовірно пов’язані з різними статеворольовими моделями і специфікою гендернозумовлених патохарактерологічних змін. Вираження усіх психопатологічних проявів збільшується з віком, при цьому більш суттєве погіршення проявів психопатологічної симптоматики відбувається у віці 45 років і старше, тоді як зростання показників психопатологічної симптоматики у молодому віці виявилося менш суттєвим.
Висновки. Клінічна картина сучасних депресивних розладів характеризується поліморфністю симптоматики і наявністю значущих гендерних відмінностей; психопатологічні прояви посилюються з віком, досягаючи найбільшого вираження у пацієнтів середнього, похилого і старечого віку, що можна розглядати як прояв сучасного клінічного патоморфозу депресій.
ВПЛИВ МЕЛАТОНІНУ НА АНТИОКСИДАНТНУ СИСТЕМУ ПЕЧІНКИ ЩУРІВ ПРИ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНІЙ НЕФРОПАТІЇ
Authors: Kolianyk І. О. , Gerush І. V. 
Published: March 2021

Резюме. Ураження нирок призводить до ускладнення багатьох соматичних захворювань і підвищує ризик смерті у пацієнтів. Це зумовлює необхідність пошуку засобів ефективної та безпечної фармакологічної корекції нефропатій різної етіології. Печінка та нирки відіграють важливу роль також у знешкодженні ксенобіотиків, тому вони більш схильні до окиснювальних ушкоджень. Мелатонін – гормон епіфіза, який володіє протизапальними та антиоксидантними властивостями. Доцільним є дослідження його ефектів на антиоксидантну систему печінки при захворюваннях нирок.
Мета дослідження – оцінити вплив мелатоніну на антиоксидантну систему печінки щурів при експериментальній нефропатії.
Методи і методи. Експеримент проведено на 127 нелінійних щурах-самцях масою 0,16–0,18 кг. Експериментальну нефропатію моделювали за допомогою одноразового внутрішньочеревного введення фолієвої кислоти в дозі 250 мг/кг маси тіла. Мелатонін вводили інтрагастрально упродовж 3-х та 7-ми днів після моделювання нефропатії в дозі 10 мг/кг. Стан антиоксидантної системи печінки оцінювали за показниками активності SOD, каталази, GP, GST та вмісту відновленого глутатіону в постмітохондріальній фракції печінки.
Результати. У печінці тварин з експериментальною нефропатією спостерігали суттєві порушення досліджуваних показників антиоксидантної системи.Так, активність GP, GST, вміст відновленого глутатіону знижувалась, а активність SOD та каталази зростала в печінці щурів із нефропатією на 3 добу експерименту порівняно з аналогічними показниками контрольної групи. Введення мелатоніну за умов нефропатії сприяло нормалізації активності SOD, каталази, GST та вмісту відновленого глутатіону на 7 добу експерименту, хоча активність GP залишалася зниженою.
Висновки. У тварин з експериментальною нефропатією спостерігається дисбаланс показників антиоксидантної системи, що, ймовірно, зумовлено посиленим вільнорадикальним ушкодженням біомолекул. Введення мелатоніну упродовж 7 днів сприяє нормалізації показників антиоксидантної системи у печінці щурів із нефропатією, що, ймовірно, зумовлено його здатністю безпосередньо знешкоджувати токсичні сполуки й активувати антиоксидантні ензими.
ВПЛИВ ТІОТРИАЗОЛІНУ НА ПЕРВИННУ І ВТОРИННУ ІМУННУ ВІДПОВІДЬ ЗА УМОВ ФОРМУВАННЯ КОНТАКТНОГО ДЕРМАТИТУ ТА ПНЕВМОНІЇ
Authors: Regeda-Furdychko M. M. , Regeda М. S. , Regeda S. M. , Furdychko L. O. 
Published: March 2021

Резюме. Контактний дерматит (КД) і пневмонія залишаються найбільш розповсюдженими захворюваннями серед патології бронхолегеневого апарату і шкіри.
Мета дослідження – з’ясувати рівень активності імуноглобулінів А, M, G у крові та встановити коригувальний вплив на них тіотриазоліну в умовах КД і експериментальної пневмонії (ЕП).
Матеріали і методи. Були проведені дослідження на 55 морських свинках-самцях масою 180–210 г. Контактний дерматит відтворювали за методом В. А. Волкової, ЕП – за методом В. Н. Шляпникова, Т. Л. Солодова. Вміст імуноглобулінів А, M, G в крові визначали за методом Е. Ф. Чернушенко, Л. С. Когосова. Тіотриазолін вводили щоденно у дозі 100 мг на 1 кг маси упродовж 10 діб (з 8-ї до 18-ї доби) ЕП і КД. Тварин декапітували під ефірним наркозом на 4-ту, 8-му, 10-ту і 18-ту доби до та після застосування цього препарату.
Результати. Встановлено, що КД і ЕП (4-та, 8-ма, 10-та і 18-та доби) супроводжується підвищенням вмісту IgA в крові відповідно на 46,4 % (p<0,05), 84,6 % (p<0,05), 115,4 % (p<0,001) і 123,1% (p<0,001). IgM відповідно на 50,0 % (p<0,05), 58,3 % (p<0,05), 91,7 % (p<0,05) і 103,3 % (p<0,001), IgG – на 49,0 % (p<0,05), 73,6 % (p<0,05), 86,8 % (p<0,05) і 90,6 % (p<0,05) проти контролю до лікування. Застосування тіотриазоліну приводило до зниження IgA, IgM і IgG в крові відповідно на 27,5 % (p<0,05), 36,0 % (p<0,05) і 29,7 % (p<0,05) відносно групи тварин з ЕП і КД до лікування, що свідчить про його імунокоригувальний ефект.
Висновки. Контактний дерматит і експериментальна пневмонія супроводжуються поступовим зростанням рівня IgA, M, G в крові упродовж усього періоду їх розвитку з домінуванням у найпізніший термін спостереження (10-та і 18-та доби), що дає підстави констатувати про їх активну участь у механізмах формування первинної та вторинної імунної відповіді. Застосування тіотриазоліну зумовлювало імунокоригувальну дію на рівень імуноглобулінів у крові при КД і ЕП.
Tropical and Extratropical Influences on the Variability of the Southern Hemisphere Wintertime Subtropical Jet
Authors: Gillett Z. E. , Hendon H. H. , Arblaster J. M. , Lim E.-P. 
Published: March 2021

AbstractInterannual variability of the Southern Hemisphere subtropical jet (STJ) is assessed using atmospheric reanalyses during 1979–2018. The focus is on the austral winter season when the STJ is strongest and most distinct from the midlatitude eddy-driven jet (EDJ). Variations in the intensity and latitudinal position of the STJ are diagnosed using an index developed to discriminate between variations associated with the EDJ. STJ intensity and position variations are found to be tied to different mechanisms. An intensification of the STJ is associated with enhanced divergent outflow from diabatic heating over the equatorial Pacific Ocean, primarily resulting from eastern Pacific or canonical El Niño. This intensification is associated with a narrowing of the STJ and an in-place weakening of the EDJ. An equatorward-shifted STJ, however, appears to be eddy driven and is associated with an acceleration and poleward displacement of the EDJ, which projects onto the positive polarity of the southern annular mode. As has previously been reported, El Niño Modoki (or central Pacific El Niño) can act to shift the EDJ poleward during austral winter; thus, a possible pathway for changes in the position of the STJ is via tropically forced changes in the position of the EDJ. In contrast to previous studies, we also highlight a weakening and poleward shift of the STJ in association with an expansion of the Hadley circulation.