bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ГРОМАДСЬКОЇ (ПУБЛІЧНОЇ) БЕЗПЕКИ НА АМЕРИКАНСЬКОМУ КОНТИНЕНТІ
Authors: Піх Наталія 
Published: July 2021

З використанням загальнонаукових методів емпіричного пі- знання досліджено особливості здійснення державної політики у сфері забез- печення громадської (публічної) безпеки у країнах Американського конти- ненту. Розкрито особливості забезпечення громадської (публічної) безпеки, які обумовлені політичними, інституційними, географічними, історичними факторами, окреслено концептуальні засади забезпечення громадської (пу- блічної) безпеки, виявлені актуальні тенденції та виокремлено конкретні практичні заходи, спрямовані на підтримку громадського порядку.
Досліджено сучасний стан забезпечення громадської (публічної) безпе- ки у країнах Американського континенту, який базується на налагодженні партнерських зв’язків державних органів публічної влади, органів місцевого самоврядування із громадськими та неурядовими організаціями, наукови- ми колами, окремими громадянами. Визначено рівні та інституції, на яких здійснюється забезпечення громадської безпеки в країнах Американського континенту та пріоритетні напрями державної політики, а саме профілакти- ка та запобігання подій, що можуть становити реальну небезпеку для широкої громадськості. Проаналізовано заходи інституційного, організаційного та спеціального характеру, які покликані об’єднати зусилля усіх зацікавлених сторін і оптимізувати матеріально-технічні витрати на забезпечення громад- ської безпеки країн Американського континенту.
Доведено, що досвід країн Американського континенту в забезпеченні громадської (публічної) безпеки являє собою комплекс заходів щодо забез- печення належного захисту. Для цього вживаються низка інституційно-ор- ганізаційних заходів, які покликані об’єднати зусилля усіх зацікавлених сторін. Обґрунтовано пропозиції щодо здійснення державної політики у сфері громадської (публічної) безпеки у країнах Американського континенту.
СУЧАСНА ЗАРУБІЖНА ПРАКТИКА КОМУНІКАТИВНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В СФЕРІ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я
Authors: Самофалов Дмитро 
Published: July 2021

Наведено аналіз зарубіжних джерел та на основі отриманих даних виділено підходи до комунікативної діяльності та розробки комуніка- тивної політики в публічному адмініструванні охорони здоров’я.
При огляді літератури виявлено, що в сьогоденні дуже широко розгля- даються питання щодо комунікативної діяльності публічного управління, 208 як форми взаємодії суб’єктів і об’єктів управління, що виступає наріжним каменем демократичного суспільства. Така сама тенденція відмічається і в охороні здоров’я, але комунікації в охороні здоров’я відносятся до ширшого спектра проблем, адже виступає як соціальні комунікації, які впливають на усі сфери суспільства.
У статті розглянута комунікативна діяльність між адміністративними ор- ганами охорони здоров’я, суб’єктами та об’єктами управління, громадськи- ми асоціаціями, засобами масової інформації тощо. Однак також зазначено, що в багатьох країнах впродовж уже багатьох років зберігається відсутність єдиної унормованої політики щодо комунікативної діяльності.
Схарактеризовано підходи в комунікативній діяльності, які значною мі- рою відрізняються в розвинених країнах з високим достатком від країн, які мають низькі економічні показники. Так, визначено, що в Сполучених шта- тах Америки велика кількість організацій займається розробкою політики та настанов комунікаційної діяльності, в той час як у країнах з низьким стат- ком така діяльність часто розроблена завдяки міжнародній допомозі Недер- жавних громадських організацій та зарубіжних донорів. Однак визначено, що в сфері охорони здоров’я відсутня ідеальна схема взаємодії всіх акторів комунікативного процесу в охороні здоров’я, тому кожна країна вибудовує власні шляхи з огляду на соціокультурні традиції.
ПОЛІТИКО-ПРАВОВІ АСПЕКТИ ФОРМУВАННЯ ДЕРЖАВНОЇ МОВНОЇ ПОЛІТИКИ: ЧЕСЬКИЙ ДОСВІД ДЛЯ УКРАЇНИ
Authors: Ковальова Тетяна 
Published: July 2021

Розглядаються політико-правові аспекти формування мовної політики Чеської Республіки та України в діахронічному зрізі. При зістав- ленні мовних політик цих країн бралися до уваги такі критерії: перебування під окупацією інших держав; чи була національна мова офіційною під час пе- ребування країни під окупацією; найчисельніша етнічна група в країні на мо- мент закріплення державної/офіційної мови; наявність спеціального закону про державну/офіційну/національну мову; кількість державних (офіційних) мов у країні; ратифікація Європейської хартії та набрання нею чинності; чи надано особливий статус окремим мовам національних меншин.
Історія формування Чехії протягом століть була позначена боротьбою за становлення суверенної держави, а мовна політика стала наріжним каменем будівництва ідентичності чехів.
Незважаючи на відсутність у Чехії спеціального закону про державну (офіційну) мову, ключовим моментом мовної політики було витіснення з пу- блічних сфер мови окупанта (німецької та угорської). Боротьба за мову стала маркером боротьби за територію, населення і суверенітет.
Після тривалого періоду мовної експансії чехи почали відновлювати свою мову через художню літературу, театр, створювали національну наукову тер- мінологію, видавали лексикографічні джерела, утворювали державні інсти- туції з мовної політики та мовного планування.
Державна мовна політика в Україні проводилася непослідовно, повільно, що гальмувало вирішення проблемних питань у регулювання мовних відно- син, сприяло породженню правового нігілізму, давало привід для виникнен- ня мовних конфліктів й було використано Росією проти України у 2014 році. Розхитування мовного питання, зволікання з реалізацією мовного закону ставить під загрозу національну безпеку України, її суверенітет і територі- альну цілісність. Сьогодні українське суспільство стоїть перед надважливим завданням, вирішити яке може допомогти досвід Чехії — позбавитися коло- ніального минулого в мовному питанні.
СУЧАСНІ ПРОБЛЕМИ ДЕРЖАВНОГО РЕГУЛЮВАННЯ ІНВЕСТИЦІЙНИМИ ПРОЦЕСАМИ У СФЕРІ БУДІВНИЦТВА СОЦІАЛЬНОГО ЖИТЛА У ЄВРОПЕЙСЬКИХ КРАЇНАХ
Authors: Богданенко Анатолій 
Published: July 2021

Інвестування у соціальне житло є важливою частиною пла- ну соціально-економічного відновлення в ряді країн Європи безпосеред- ньо після останньої глобальної фінансової кризи, наслідки якої відчули на собі багато країн. Вона вдарила практично по всім галузям економіки нашої держави. Головним чином відчула такий негативний вплив буді- вельна галузь, що вкотре зумовило необхідність дослідження питань дер- жавного регулювання соціально-економічної сфери.
При вивченні цього питання, з погляду на забезпечення економічного та соціального зростання й розвитку, слід відзначити такі головні кате- горії в процесах формування й реалізації ефективної житлової політики соціально-орієнтованого спрямування, як об’єктивна та суб’єктивна до- ступність житла.
Об’єктивну доступність можна визначити насамперед за допомогою фінансово-економічних показників. Наприклад, кількість років, час, який потрібен для того, щоб різні категорії громадян, маючи різні при- бутки, змогли придбати власну житлову площу. Підвищення об’єктивної доступності передбачає стимулювання економічної активності в галузі будівельного бізнесу, виробництві будматеріалів, а також врегулювання земельних відносин, зростання ефективності взаємодії держави у галузі кредитної та податкової політики.
Суб’єктивна доступність житла значно складніше явище. Воно тісно пов’язане з фундаментальними уявленнями щодо якісних параметрів житла та взаємин публічної влади й індивідуумів у процесах забезпечення умов проживання, що відповідають стандартам конкретного історичного періоду і конкретної локальності. Водночас, судячи з досвіду країн Єв- ропейського Союзу, можемо зазначити, що їм вдається, використовуючи відповідні державні заходи, забезпечувати як об’єктивну, так і суб’єктив- ну доступності житла. Тому дослідження та аналіз досвіду в цих країнах не втрачає своєї актуальності.
МЕХАНІЗМ ТА ІНСТРУМЕНТИ МЕНЕДЖМЕНТУ МЕДИЧНОГО ЗАКЛАДУ КОМУНАЛЬНОГО НЕПРИБУТКОВОГО ПІДПРИЄМСТВА В УМОВАХ РЕФОРМИ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я
Authors: Гбур Зоряна 
Published: July 2021

Досліджено особливості сучасної реформи національної сфе- ри охорони здоров’я та особливості державного управління в цій галузі, ви- значено основні проблеми в системі охорони здоров’я України з точки зору населення. Проаналізовано суттєві зміни в медичному секторі з прийняттям реформи, процес підготовки та певні особливості процесу перетворення ЗОЗ у КНП. Розглянуто переваги, ризики та перепони в роботі закладу охорони здоров’я у якості комунального некомерційного підприємства, визначено напрями оптимізації витрат. Вказано на необхідність дослідження проблем менеджменту в системі охорони здоров’я та розглянуто основні компетенції, необхідні менеджеру сучасного КНП. Проаналізовано віддмінності фінансо- вого та управлінського обліку КНП та етапи впровадження управлінського обліку. Доведено, що трансформація медичної галузі неможлива без існую- чих інституційних перетворень, що сприяють подальшому розвитку базових соціальних, політичних й економічних інститутів нашого суспільства, а охо- рона здоров’я розглядається як система взаємопов’язаних економічних сис- тем та механізмів державного управління.
В умовах реформування сфери охорони здоров’я існуючі організаційні технології підготовки медичних закладів до зміни організаційно-правової форми з бюджетних установ у КНП (як визначеної на законодавчому рівні обов’язкової передумови впровадження якісно нової системи системи охо- рони здоров’я) виявляються на жаль недосконалими, але готовими до функ- ціонування в конкурентному середовищі. Кожне сучасне КНП є унікальним, має свою організаційну структуру та перелік послуг, тому структура управ- лінського обліку повинна бути зрозумілою, з правильно обраною обліковою політикою, вірогідною інформацією, сприяти правильним управлінським рі- шенням для оптимізації витрат, збільшення дохідності шляхом впроваджен- ня нових медичних послуг та підвищення якості медичного обслуговування. Зроблено висновок, що існуючі сьогодні організаційні технології підготов- ки медичних закладів до зміни організаційно-правової форми з бюджетних установ у КНП виявляються недосконалими, але готовими до функціону- вання в конкурентному середовищі.
КОМУНІКАТИВНІ НАВИЧКИ ПУБЛІЧНОГО КЕРІВНИКА ДЛЯ ПОБУДОВИ ДІАЛОГУ
Authors: Івацко Тетяна 
Published: July 2021

Розглянуто комунікативні навички керівника освіти для по- будови діалогу та цілеспрямованого формування нової генерації сучасного керівника. З’ясовано, що професійна компетентність публічного керівника є спеціально підготовленим глибинним процесом обміну смислами, під час яко- го відбуваються якісні зміни в стосунках між учасниками в умовах демокра- тичного розвитку суспільства. Встановлено, що у цьому контексті необхідним стає цілеспрямоване формування комунікативних умінь в умовах проведення діалогу як в організації внутрішніх, так і зовнішніх зв’язків в умовах нової ге- нерації професіоналів, які мають адекватно реагувати на суспільні виклики, впроваджувати та продукувати ідеї в умовах використання налагодження вза- ємин із громадськістю, ефективно транслювати соціальні й культурні цінно- сті, мати уміння ведення переговорів та ділового спілкування, обміну базови- ми суспільними цінностями та комунікації з масовим адресатом.
Досліджено, що важливою умовою ефективності роботи фахівця з пу- блічного управління є врахування гендерної складової під час розгляду кон- фліктів у середовищі організації, уникнення гендерних стереотипів та фор- мування гендерної чутливості своєї та колег. Таке врахування відповідатиме вагомому кроку у побудові європейського освітнього простору та зменшен- ню рівня конфліктності в колективі; зазначено шляхи впровадження освіт- ньої програми “Базові навички медіатора в закладі освіті та громаді”, яка успішно апробована з 2015 року. Обґрунтовано, що комунікативні навички керівника освіти для побудови діалогу набувають нового змісту медіації та діалогу, який надасть можливість сформувати технології комунікації та ово- лодіти навичками в галузях етичних вимог демократії, відкритості публічної сфери, свободи ЗМІ, забезпечення національних інтересів тощо.
УПРАВЛІННЯ ПРОЕКТАМИ В СИСТЕМІ ОСВІТИ: ПОНЯТТЯ, ЗМІСТ
Authors: Кулініч Олена 
Published: July 2021

Розглянуто визначення та зміст понять “управління”, “про- ект”, “управління проектом” та “управлінська діяльність” в освітній сфері діяльності суспільства. Висвітлено їх аспекти у працях українських та зару- біжних науковців. Проаналізовано зміст поняття проекту та процесу управ- ління проектом у закладах освіти; особливості та характеристики проекту, управління проектами як механізмів планування та організації в управлін- ській діяльності.
Управлінська діяльність має на меті створення такого мікроклімату в ко- лективі і відношення до кожного працівника, яке стимулюватиме їх на вико- нання функцій, необхідних керівництву закладу.
Сутність управлінської діяльності полягає у виваженій організації вза- ємодії людей під час колективної роботи з метою досягнення основних завдань виробництва. Головною її особливістю є той факт, що впливати при- падає на суб’єкт процесу, на людей, а психологія людини досить тонка наука, що вимагає наявності певних навичок і знань.
Процес управління проектами є функціонально більш складним проце- сом, ніж традиційне управління, що реалізується в Україні; використання методів проектного менеджменту сприяє найбільш ефективному та якісно- му розв’язанню завдань щодо створення, модернізації та розвитку діючих систем і процесів різних підприємств та організацій. Тому часто він вважа- ється провідним механізмом планування, організації й управління певними змінами у різних секторах життя суспільства.
Концепцію управління проектами в загальному можна визначити як на- бір певних процесів, керують ними і виконують їх люди.
Тобто проекти складаються із системи взаємопов’язаних процесів, що становлять певні в часі дії, які призводять до запланованого результату. Така концепція управління проектами дає можливість зробити процес управлін- ня гнучким, надійним і економічним.
Manifesto pela permanência da Sociologia no Ensino Médio
Authors: Yashinishi Bruno José 
Published: July 2021

O presente artigo apresenta algumas reflexões sobre a proposta do atual Ministério da Educação de diluir ou suprimir a disciplina Sociologia no currículo do Ensino Médio. Entendendo que essa proposição faz parte de um ideário educacional aos moldes do neoliberalismo, que contempla a nova Base Nacional Comum Curricular (BNCC), bem como a proposta de reforma do Ensino Médio, o objetivo é defender a permanência da obrigatoriedade dessa disciplina no ensino básico e evidenciar a importância de uma formação crítica e autônoma, contemplada pelo estudo das ciências humanas. Para tanto, o principal referencial teórico será o patrono da Educação brasileira, o pernambucano Paulo Reglus Neves Freire. Algumas obras de Freire são capazes de esclarecer pontos fundamentais do estudo das humanidades, assim como defendem uma Educação problematizadora e autônoma, ao contrário da educação aos moldes bancários, como se tem proposto no Brasil atualmente. É sabido que Freire não abordou especificamente a discussão sobre a permanência ou não da disciplina de Sociologia no Ensino Médio, porém, seu pensamento sobre a Educação a considera um ato político, capaz de fomentar o senso crítico e formar indivíduos autônomos e pensantes. Características semelhantes ao propósito de se estudar as ciências humanas desde a educação básica.
Serum Uric Acid as a Prognostic Factor of Acute Myocardial Infarction in Hospitalized Patients
Authors: Sardar Md Amzad Hossain , Rahman Md Khalilur , Alam Md Mahidul , Hasan Md Aminul , Sarker Ashoke , Hoque Md Mohimanul 
Published: July 2021

Background: Among non-communicable diseases, acute myocardial infarction (AMI) is a common killer of people in the world. The management of AMI patients is one of the major challenges in the field of cardiology. Uric acid has several effects of potential interest in cardiovascular disease. There are some markers indicating an unfavorable prognosis in AMI patients. Uric acid is one of the markers that have been evaluated in research.
Objective: The aim of this study was to assess the association between serum uric acid level and in-hospital outcomes of AMI patients.
Patients and methods: This longitudinal descriptive study was conducted over 115 AMI patients in the Cardiology Unit of Rajshahi Medical College Hospital during the period of January 2015 to December 2016. Baseline characteristics such as age, sex, BMI, BP, RBS, risk factors (hypertension, DM, smoking, family history of IHD, dyslipidemia), and outcomes of AMI patients (acute LVF, arrhythmia, conduction block, cardiogenic shock, death) were recorded. We measured the serum uric acid of this patient at admission. Results: The mean age of patients was 52.83±10.71 years. Out of 115 patients, 83.5% were male, and 16.5% were female. Among the risk factors, 65.2% of patients had HTN, 20.9% DM, 64.3% smoking, 16.5% family history of IHD, and 47.8% dyslipidemia. Out of 115, 35.7% of patients demonstrated high serum uric acid. In outcomes of AMI patients, acute LVF 24.4% (p=0.031) and death 12.2% (p=0.041) were significantly higher in patients with high serum uric acid levels.
Conclusion: Significant association was found between high serum uric acid level and in-hospital outcomes of AMI patients. So, estimation of serum uric acid may offer an inexpensive, quick, and non-invasive method for identifying such high-risk patients.
TAJ 2021; 34: No-1: 26-32
Disease Profile and Death Pattern among the Children Admitted in Rajshahi Medical College Hospital
Authors: Ahmmad Be Nazir , Rahman Fazlur , Parvin Naznin , Alam Md Shamsul , Banerjee Shitangshu , Uddin Md Belal 
Published: July 2021

Background: Rajshahi medical college hospital is a tertiary care teaching and referral center in the North-West part of Bangladesh. To assess the epidemiological trend in hospital admission, including morbidity and mortality pattern of illness in the pediatric population, it needs to develop effective health care planning, appropriate resource allocation, and integration of existing health care service facilities.
Objective: To evaluate the diseases and deaths of children admitted in the department of pediatrics, Rajshahi medical college hospital, Rajshahi.
Materials and methods: This is a retrospective study. The collected case records of all patients admitted in the department of pediatrics from 1st January 2017 to 31st December 2019 (3 years) were analyzed. Result: A total of 62000 children were admitted during the mentioned study period. All the patients were distributed into three age groups infant, under five, and more than five, contributing 22%, 27.5%, and 19%, respectively. Acute watery diarrhea (21%), hereditary hemolytic anemia (18%), bronchopneumonia (10.4%), acute gastritis (9.4%), and acute bronchiolitis and wheezy child (7.17%) were the top five diseases in each of the three years of admission. Among the total admitted patients, 1003 (1.61%) patients died. Infant, under five, and more than five age groups constitute 61.3%, 28.1%, and 15.1%, respectively. Encephalitis and fulminant hepatic failure found the top two diseases causing death with a case fatality rate was 61% and 43%, respectively. The next highest case fatality rate was found in acute leukemia (15%). Other common causes of death include meningitis, cerebral palsy with complications (7.5%), bronchopneumonia with complications (3.8%).
Conclusion: An admission-related comprehensive evaluation of this study will help to understand the diseases and death patterns of a hospital, leading to the development of more effective planning and case management strategies.
TAJ 2021; 34: No-1: 55-62
Does Day-to-Day Variability in Stool Consistency Link to the Fecal Microbiota Composition?
Authors: Vork Lisa , Penders John , Jalanka Jonna , Bojic Svetlana , van Kuijk Sander M. J. , Salonen Anne , de Vos Willem M. , Rajilic-Stojanovic Mirjana , Weerts Zsa Zsa R. M. , Masclee Ad A. M. , Pozuelo Marta , Manichanh Chaysavanh , Jonkers Daisy M. A. E. 
Published: July 2021

IntroductionStool consistency has been associated with fecal microbial composition. Stool consistency often varies over time, in subjects with and without gastrointestinal disorders, raising the question whether variability in the microbial composition should be considered in microbiota studies. We evaluated within-subject day-to-day variability in stool consistency and the association with the fecal microbiota in irritable bowel syndrome (IBS) and healthy subjects, over seven days.MethodsTwelve IBS patients and 12 healthy subjects collected fecal samples during seven consecutive days. Stool consistency was determined by the patient-reported Bristol Stool Scale (BSS) and fecal dry weight percentage. 16S rRNA V4 gene sequencing was performed and microbial richness (alpha diversity; Chao1 index, observed number of species, effective Shannon index) and microbial community structure (beta diversity; Bray-Curtis distance, generalized UniFrac, and taxa abundance on family level) were determined.ResultsLinear mixed-effects models showed significant associations between stool consistency and microbial richness, but no time effect. This implies that between-subject but not within-subject variation in microbiota over time can partially be explained by variation in stool consistency. Redundancy analysis showed a significant association between stool consistency and microbial community structure, but additional linear mixed-effects models did not demonstrate a time effect on this.ConclusionThis study supports an association between stool consistency and fecal microbiota, but no effect of day-to-day fluctuations in stool consistency within seven days. This consolidates the importance of considering stool consistency in gut microbiota research, though confirms the validity of single fecal sampling to represent an individual’s microbiota at a given time point. NCT00775060.
Carbohydrate Antigen 125 Is a Biomarker of the Severity and Prognosis of Pulmonary Hypertension
Authors: Zhang Yi , Jin Qi , Zhao Zhihui , Zhao Qing , Yu Xue , Yan Lu , Li Xin , Duan Anqi , An Chenhong , Ma Xiuping , Xiong Changming , Luo Qin , Liu Zhihong 
Published: July 2021

Background: Emerging evidence has showed that serum carbohydrate antigen 125 (CA 125) levels are associated with the severity and prognosis of heart failure. However, its role in pulmonary hypertension remains unclear. This study aimed to investigate the clinical, echocardiographic, hemodynamic, and prognostic associations of CA 125 in pulmonary hypertension.Methods and Results: We conducted a retrospective cohort study of all idiopathic pulmonary arterial hypertension and chronic thromboembolic pulmonary hypertension patients receiving CA 125 measurement in Fuwai Hospital (January 1, 2014–December 31, 2018). The primary end-point was cumulative 1-year clinical worsening-free survival rate. Linear regression was performed to assess the association between CA 125 and clinical, echocardiographic, and hemodynamic parameters. Cox proportional hazards models were used to assess the association between CA 125 and clinical worsening events. Receiver operating characteristic (ROC) curve analysis was performed to determine the predictive performance of CA 125. A total of 231 patients were included. After adjustment, CA 125 still positively correlated with World Health Organization functional class, NT-proBNP, right ventricular end-diastolic diameter, pericardial effusion, mean right atrial pressure and pulmonary arterial wedge pressure; negatively correlated with 6-min walk distance, left ventricular end-diastolic diameter, mixed venous oxygen saturation, and cardiac index. After adjustment, CA 125 &gt; 35 U/ml was associated with over 2 folds increased risk of 1-year clinical worsening. Further, ROC analysis showed that CA 125 provided additional predictive value in addition to the established pulmonary hypertension biomarker NT-proBNP.Conclusion: CA 125 was associated with functional status, echocardiography, hemodynamics and prognosis of pulmonary hypertension.