bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Деякі питання організації адаптивного навчання в закладах освіти
Authors: Єльникова Галина 
Published: March 2021

Анотація. Стаття присвячена організації адаптивного навчання в освітній системі. Акцентується увага на необхідності формування адаптивних навичок у здобувачів освіти, оскільки позитивний результат навчання при засвоєнні адаптивних методів і технологій мимоволі переноситься здобувачами освіти на власну поведінку в житті в цілому. Зазначається, що адаптивне навчання дає змогу досягти успіху не тільки в освітній діяльності, а й зробити успішною майбутню професійну діяльність.
Стверджується, що активізація адаптивних процесів є викликом сьогодення. У статті розглядаються напрями досліджень вітчизняних і зарубіжних авторів. Звертається увага на організацію адаптивного навчання в рамках традиційної освітньої системи та з використанням програмного забезпечення.
У змісті розкриваються способи аналізу та структурування контенту освітньої інформації. Розглядається створення різнорівневих завдань і порядок їх подачі в освітньому процесі. Звертається увага на зміст мисленнєвої діяльності при відповіді на різнорівневі питання, починаючи з механічної пам’яті, через пригадування, логічний аналіз, конструювання до переносу відомих знань в незнайому ситуацію. Тому послідовність пред’явлення завдань передбачає розумові дії від простого пригадування до креативності.
Адаптація засобів навчання побудована на використанні спеціально розробленого на основі адаптивних технологій програмного забезпечення, кожне з яких має свої дидактичні функції. Подаються моделі інформаційних систем.
У статті зазначається, що для більш оптимальної організації адаптивного навчання необхідно застосовувати змішану систему, що включає і традиційні, і програмовані засоби.
Наводиться приклад організації освітнього процесу змішаної форми, розкривається його адаптивний характер. Зазначається, що подальші дослідження стосуватимуться розкриття методики адаптивного навчання.
Ключові слова: адаптивне навчання, інформаційні системи, різнорівневі завдання, традиційна освітня система, змішане навчання.
Виділення прихованих змінних із Big Data в інституційних дослідженнях інженерів-педагогів як елемент моніторингу професійної компетентності фахівців
Authors: Бондаренко Тетяна 
Published: March 2021

Анотація. У статті описана методика «стиснення» інформації на основі виділення латентних змінних з Big Data з результатами опитувань. Особливість даних, які використовуються для стиснення інформації ‑ це наявність різних типів відповідей в довільній текстовій формі, що не дозволяє використовувати існуючі методики, в яких оцінювання відповідей респондентів здійснюється тільки на основі шкали Лайкерта. На основі описаної методики можна перетворити будь-яку базу даних з результатами опитувань до виду придатного для статистичної обробки і забезпечити стиснення вихідного масиву даних до розмірів, які дозволяють проводити порівняльний аналіз результатів опитувань на тривалому проміжку часу. Побудована трирівнева модель індексу задоволеності студентів (ІЗС). Латентні змінні першого рівня цієї моделі деталізують склад латентних змінних другого рівня. Латентні змінні другого рівня визначають індекс ІЗС. Латентні змінні другого рівня це ‑ ставлення, навчальний процес, взаємовідносини, умови. Латентні змінні першого рівня: ставлення до академії, ставлення до спеціальності, зміст освітніх програм, організація навчального процесу, практична підготовка, інформаційне обслуговування, взаємовідносини з адміністрацією, взаємовідносини з викладачами та співробітниками, взаємини зі студентами, умови проживання, харчування, дозвілля. На етапі фільтрування масиву даних з результатами опитувань з бази даних виключені питання, які не мають відношення до теми дослідження і питання, які були включені в анкети не постійно, а час від часу. На етапі перетворення даних і подання їх у вигляді придатному для оброблення виконувалося перетворення текстів відповідей в цифровий вигляд. Зі всіх питань анкети для перетворень були виділені: дихотомічні запитання, питання на основі шкали Лайкерта, питання з текстами відповідей у довільній формі. У статті наведено результати перевірки методики на прикладі побудови індексу задоволеності студентів. Результати аналізу даних підтвердили достовірність і надійність отриманих результатів.
Ключові слова: інституційні дослідження, опитування студентів, індекс задоволеності студентів, прихована змінна, шкала питань, оцифрування анкети, перевірка сумісності відповідей, валідність і надійність опитування.
Критерії, показники та рівні науково - методичної компетентності вчителів початкової школи
Authors: Золочевська Ольга 
Published: March 2021

Анотація. У статті проаналізовано проблему управління розвитком науково-методичної компетентності вчителів закладів освіти першого ступеня в педагогічній теорії та освітній практиці. Здійснено дефінітивний аналіз категорій «критерій», «компонент». Для визначення структури науково-методичної компетентності вчителя закладу освіти першого ступеня у нашому дослідженні за певними критеріями виокремлено компоненти, що мають відповідні показники, які висвітлюють і розкривають зміст досліджуваного феномену. Виходячи з методологічних підходів дослідження, сутнісної характеристики поняття «науково-методична компетентність вчителя закладу освіти першого ступеня», нами визначено такі її компоненти: мотиваційно-ціннісний, теоретико-методологічний, технологічний, рефлексивний.
Встановлено, що реформування загальної середньої освіти призвело до істотних змін в управлінні розвитком закладів освіти, зокрема до виокремлення проблеми управління розвитком науково-методичної компетенції вчителів закладів освіти І ступеня зі всієї сукупності наявних як пріоритетної. Міждисциплінарний характер досліджуваної проблеми зумовив необхідність визначення й обґрунтування наукових підходів з урахування їх конструктивних можливостей.
Узагальнення досвіду роботи закладів освіти І ступеня дало можливість з’ясувати, що показником високого рівня розвитку науково-методичної компетентності вчителів початкової школи є висока розвиненість зазначених компонентів і їх цілісна єдність. Від ступеня сформованості показників залежить рівень розвитку досліджуваної компетентності майбутнього вчителя початкових класів і подальша траєкторія його наукового саморозвитку.
Ключові слова: компетентність, критерії, компоненти, показники, науково-методична компетентність, Нова українська школа, вчителі закладу освіти І ступеня.
Виховні аспекти формування сучасного студента як професіонала та особистості
Authors: Лучанінова Ольга , Рашидова Світлана 
Published: March 2021

Анотація. У статті визначено виховні аспекти формування сучасного студента як професіонала та особистості у закладі вищої освіти, здійснено аналіз сучасних виховних аспектів в освітньому просторі закладу вищої освіти, уточнено дефініцію «аспект», «виховний аспект», подано приклади умов, за яких цей виховний процес стає ефективнішим.
Авторами подано багатство смислів виховних аспектів щодо сучасної людини, а саме студента, у дослідженнях науковців, уточнено визначення терміну «аспект» як кута зору, міркування, висловлення позиції на явище чи процес, у контексті статті – виховний процес. Підкреслено потенційні можливості культури для утвердження світогляду здобувача вищої освіти. Прослідковано розуміння виховних аспектів через різні підходи (аксіологічний, полікультурний, діяльнісний, гуманістичний). Визначено, що освітній простір закладу вищої освіти – місце, де й має відбуватися процес навчання, виховання й соціалізації студентів. Автори звертаються до різних наукових розвідок і досліджень щодо виховних аспектів у навчанні й формуванні здобувача вищої освіти як професіонала й особистості.
Акцентується, що форми реалізації виховної роботи не завжди враховують особливості формування якостей сучасних студентів як професіоналів та особистостей. Пропонується застосовувати в освітньому процесі програму виховання майбутнього фахівця як професіонала й особистості. Виявлено, що виховний аспект має передбачати певні принципи: освітнє середовище (простір) – місце для розвитку загальнолюдських духовних цінностей здобувачів вищої освіти; освіту як важливу цінність, яка є пріоритетною у становленні особистості студента; освіту через все життя, в тому числі «навчаюче виховання» через все життя. Наголошено на особистості викладача в нових умовах, його ролі як акме-особистості й професіонала у формуванні особистості студента, аксіологічному потенціалі професійно-трудової діяльності викладача. Наведено уривки із програми виховання, яка направлена на реалізацію умов формування студента як фахівця-професіонала й особистості.
Ключові слова: виховні аспекти, професіонал, особистість, підходи, пріоритет, освітній простір.
Інституційний підхід як теоретична основа вивчення підтримки студента в освітньому процесі закладу вищої освіти
Authors: Міровська Маріола 
Published: March 2021

Анотація. Інтеграційні процеси сьогодення все більше набирають інтенсивних темпів розвитку, вимагаючи від здобувача вищої освіти досить високого рівня розвитку: його соціальної та наукової зрілості а також навичок самостійності, що не завжди є доступним для молодої людини. Тож підтримка студента в освітньому процесі закладу вищої освіти продовжує виступати нагальною темою для наукового вивчення і практичного вирішення. У статті розкривається пошук наукових підходів щодо вивчення функціонування інституту вищої освіти, як системи підтримки студента в освітньому процесі, чому на думку автора має слугувати інституційний підхід. Автором стверджується, що вивчення різних аспектів функціонування соціального інституту вищої освіти має опиратися на інституціональний підхід, який надає можливість інтегрувати знання як різних наукових сфер, так і різних підходів, зокрема, інвестиційного та ресурсного, середовищного а також концепцію стейкхолдерів. Ресурсний підхід надає можливість враховувати вимоги, які висуває зовнішнє середовище та внутрішні можливості щодо їх задоволення у процесі життєдіяльності суб’єкта, а інвестиційний - вказує на формування капіталу згідно пріоритетних сфер вкладень, його накопичення та обсяг. Середовищний підхід фіксує інтегрований вплив на своїх користувачів; об’єднуючи учасників освітнього процесу у спільній діяльності творіння знань, створюється на основі матеріальної та інформаційної підтримки; визначаючи умови прояву та підтримки соматичного та фізичного самопочуття своїх користувачів, виступаючи екологічною основою для розбудови студентського життя в умовах демократичного суспільства. Автором стверджується, що саме інституційний підхід у вивченні вищої освіти надає можливість об’єднати вище названі підходи, створюючи тим самим рамочну структуру проведення дослідження, фіксуючи увагу на емпіричному вивченні інституційного середовища, зосереджуючи увагу на процесах взаємодії, вказуючи на інтеграцію інституту у загальну соціальну систему згідно рівня його функціонування. Доводиться, що підтримка розвитку вищої освіти виступає формою непрямої інвестиції у людський капітал, функціонування якого має відповідати як запитам суспільства, так і завданням розвитку здобувачів вищої освіти без зниження їхньої самостійності, як це здійснюється в умовах традиційної протекційної підтримки. Розкриваючи різні аспекти інституційного підходу автор наголошує на важливості його застосування, що є особливо нагальним для вивчення процесів реформування вищої освіти, які, наразі, відбуваються у Республіці Польща та Україні.
Ключові слова: інституційний підхід, міждисциплінарні знання, управління, студент, заклад вищої освіти,.
Професійна культура майбутнього менеджера: психолого-педагогічний аспект
Authors: Пилаєва Тетяна , Кочина Валентина 
Published: March 2021

Анотація. В статті досліджується сутність та взаємозв’язок понять «культура», «професія», «професійна культура». Встановлено, що в структурі професійної культури представлені мотиваційно-ціннісний і операційно-діяльнісний компоненти. Автором представлена низка властивостей професійної культури: інтегративність, соціальність, персоналізація, динамічність і дієвість, безперервність. В статті розглянуто особливості загальних характеристик професійної культури. Встановлено, що сутність професійної культури складають професійна компетентність, моральна культура, професійна майстерність, культура спілкування, особистісні якості, творча реалізація, морально-професійна етика. В роботі зроблено акцент на те, що активне становлення і розвиток інноваційної професійної діяльності вимагає підвищення ефективності формування професійної культури фахівців в різних сферах. Специфічними характеристиками, властивими професійній культурі майбутнього менеджера, є знання основ професійної культури менеджера, усвідомлення себе в якості носія культурних зразків поведінки та професійної діяльності, формування позитивного ставлення до професійної діяльності, до колег, клієнтів. Автором встановлено, що професійна культура, це системне утворення, яке з суспільної точки зору інтегрується за посередництвом конкретних організацій та інститутів, які взаємодіють на основі матеріального та інформаційного обміну та виступає елементом взаємозв’язку і взаємодії таких її функціональних складових як: традиції, норми, форми виробництва й розподілу ресурсів тощо. В роботі вказано на те, що в структурі професійної культури майбутнього менеджера можна виділити когнітивний, емоційний, комунікативний та рефлексивний компоненти. Автор представляє низку функцій професійної культури: інформаційно-пізнавальну, гуманістичну, комунікативну, нормативну.
Ключові слова: культура, професійна культура, фахівець, менеджер, властивості та характеристики професійної культури.
Педагогічна діагностика якості підготовки майбутніх кваліфікованих робітників у закладах професійно-технічної освіти залізничного профілю
Authors: Стрельніков Віктор 
Published: March 2021

Анотація. Запропонована педагогічна діагностика якості підготовки майбутніх кваліфікованих робітників у закладах професійно-технічної освіти залізничного профілю ґрунтується на низці концептуальних положень, що відбивають сучасні тенденції розвитку освіти: спрямованість освітнього процесу та діагностики на професійно-особистісний розвиток майбутнього кваліфікованого робітника у закладі професійно-технічної освіти залізничного профілю; визнання учня закладу професійно-технічної освіти як активного суб’єкта навчальної діяльності, що віддзеркалено у поєднанні управлінської діяльності викладача і самоуправлінської діяльності учня в цілісному управлінському циклі; розгляд педагогічних явищ і процесів з позицій системного підходу, що надає можливість представити діагностику як складний об’єкт, елементи якого визначаються цілим і зумовлюють функціонування всієї системи загалом. Запропоновано діагностування викладачами знань, умінь та навичок учнів з фахових предметів за допомогою контрольно-діагностичних процедур. Серед них традиційне усне та писемне опитування, тести трьох рівнів складності, кожен з яких містить чотири завдання – від завдань репродуктивного типу до більш продуктивних і творчих. Тестування як діагностичний інструмент виконує функції: контрольну, навчальну, виховну, розвивальну, стимулюючу, зворотного зв’язку, прогностичну, формування вмінь самоаналізу та самодіагностики, самовдосконалення та самоосвіти. Тестування, представлене в методиці як контрольно-діагностична процедура щодо виявлення рівня знань, умінь і навичок з навчальних предметів майбутніх кваліфікованих робітників у закладах професійно-технічної освіти залізничного профілю, на основі яких відбувається їхня професійна підготовка, дозволяє суб’єктам навчально-виховного процесу успішно керувати ним, оптимізувати та удосконалювати його, а в даному випадку суттєво підвищувати ефективність підготовки майбутніх кваліфікованих робітників у закладах професійно-технічної освіти залізничного профілю до виконання типових завдань їхньої майбутньої професійної діяльності.

Ключові слова: педагогічна діагностика, діагностична діяльність викладача, самодіагностична діяльність учня, заклад професійно-технічної освіти залізничного профілю.
Адаптивне використання методів навчання в процесі формування поняття «хімічні реакції» у студентів підготовчих відділень
Authors: Лазарєв Микола , Лазарєва Тетяна , Шапошник Ангеліна 
Published: March 2021

Статтю присвячено обґрунтуванню та розробленню моделі комплексного адаптивного використання методів навчання студентами підготовчих відділень в процесі формування поняття «Хімічні реакції». Визначено мету та завдання вивчення студентами курсу «Хімія» на підготовчому відділенні, що полягає у систематизації знань, усуненні розбіжності національних і українських загальноосвітніх програм з хімії, підвищення рівня базової хімічної підготовки іноземних студентів підготовчих відділень та формування когнітивного компоненту. Встановлено проблеми, що виникають у студентів підготовчих відділень при вивченні модуля «Хімічні реакції».
Запропоновано комплексний адаптивний метод навчання хімічних реакцій, який забезпечує засвоєння навчальної інформації на ознайомлювально-орієнтовному, понятійно-аналітичному та продуктивно-синтетичному рівнях шляхом запам’ятовування, розуміння, застосування, аналізу, синтезу та оцінювання у процесі репродуктивної та продуктивної навчально-пізнавальної діяльності. Вказано, що для засвоєння навчальної інформації на ознайомлювально-орієнтовному та понятійно-аналітичному рівнях та формування поняття «Хімічні реакції» слід використовувати систему вправ, задач, тестових завдань, проблемних ситуацій, практичні та лабораторні роботи. Обґрунтовано, що ефективними методами навчання на продуктивно-синтетичному рівні є хімічний експеримент, розв’язання творчих задач, вирішення проблемних та пізнавальних завдань, проведення евристичних бесід та виконання творчих робіт.

Ключові слова: студенти підготовчих відділень, поняття, хімічні реакції, комплексний метод навчання, ознайомлювально-орієнтовний, понятійно-аналітичний та продуктивно-синтетичний рівні, репродуктивна та продуктивна навчальна діяльність, запам’ятовування, розуміння, застосування, аналіз, синтез, оцінювання
Методологія формування готовності майбутніх офіцерів до професійної самореалізації в освітньому процесі
Authors: Рибалко Людмила , Черновол-Ткаченко Раїса , Загребельний Олександр 
Published: March 2021

Анотація. Актуальність статті полягає в тому, що одним із шляхів підвищення якості підготовки правоохоронців є формування їхньої готовності до професійної самореалізації. Пізнання та розуміння власних потенційних можливостей має бути запорукою успішного виконання професійних обов’язків правоохоронцями. Метою статті – розробляння методології формування готовності майбутніх офіцерів до професійної самореалізації в освітньому процесі як системи цілеспрямованої взаємодії суб’єктів освітнього процесу на засадах науковості й практичної апробації. Вміст статті складають ідеї аксіологічного, компетентнісного, акмеологічного підходів, завдяки яким поглибили розуміння зазначеної проблеми. Запропоновано педагогічні умови формування готовності майбутніх офіцерів до професійної самореалізації в освітньому процесі, як-от: активізація мотивації самозбереження як життєтворчої діяльності правоохоронця; оволодіння інтегрованими знаннями і вміннями професійної самореалізації (самоконтролю, саморегуляції, самовитримки, що допомагають діяти в екстремальних умовах); опанування основами самоменеджменту в процесі підготовки майбутніх офіцерів до професійної самореалізації; використання цифрових технологій у процесі формування готовності майбутніх офіцерів до професійної самореалізації в освітньому процесі у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання. Розроблено авторську модель як структурно-логічну схему, що пояснює взаємозв’язки між вимогами роботодавців і населенням до високої кваліфікації правоохоронців, специфікою правоохоронної діяльності в непередбачених ситуаціях та необхідністю підвищення рівня готовності майбутніх офіцерів до професійної самореалізації. Перспективами подальшого дослідження є розробка педагогічної технології формування готовності майбутніх офіцерів до професійної самореалізації в освітньому процесі, перевірка її ефективності на базі закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання.
Ключові слова: правоохоронна діяльність, освітній процес, готовність особистості, методологія дослідження, процес формування, бесіда.
Результати формувального етапу педагогічного експерименту щодо формування професійної суб’єктності майбутніх офіцерів збройних сил України
Authors: Капінус Олександр 
Published: March 2021

Анотація. У статті представлено результати статистичного опрацювання даних педагогічного експерименту із формування професійної суб’єктності майбутніх офіцерів у вищих військових навчальних закладах.
Визначено, що проведене експериментальне дослідження дозволило проаналізувати та узагальнити статистичні показники діагностики, визначити рівень сформованості професійної суб’єктності майбутніх офіцерів, перевірити ефективність впровадження комплексної методики формування професійної суб’єктності майбутніх офіцерів та виявити чинники, які мають визначальний вплив на вдосконалення професійної підготовки курсантів у вищих військових навчальних закладах.
Акцентовано увагу на виборі та використанні інструментарію дослідження з урахуванням потреби забезпечення адекватності та валідності обраних методик. З метою діагностики результатів квазіпрофесійної діяльності майбутніх офіцерів під час навчання у вищих навчальних закладах, виконання обов’язків на первинних посадах офіцерського складу під час проходження стажування та проведення аналізу академічної успішності курсантів протягом навчального року використовувались авторські анкети та опитувальники.
З’ясовано, що за результатами констатувального етапу експерименту має місце переваження низького та середнього рівнів сформованості професійної суб’єктності у майбутніх офіцерів за усіма визначеними критеріями. Проведений аналіз одержаних результатів формувального етапу експериментального дослідження після впровадження в освітній процес комплексної методики формування професійної суб’єктності свідчить про позитивні статистично достовірні зміни у рівнях сформованості професійної суб’єктності за усіма виокремленими критеріями: ціннісно-мотиваційним, когнітивно-ресурсним, діяльнісно-поведінковим та рефлексивно-оцінним.
Здійснена перевірка одержаних результатів експериментального дослідження за допомогою методів математичної статистики на основі критерію Колмогорова-Смірнова дозволила підтвердити ефективність запровадженої в процес військово-професійної підготовки майбутніх офіцерів комплексної методики формування професійної суб’єктності.
Ключові слова: курсант, майбутній офіцер, формувальний експеримент, критерії, показники, рівні, освітній процес, вищий військовий навчальний заклад.