bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ПРОЯВИ ДЕПРЕСИВНОЇ СИМПТОМАТИКИ ПРИ РІЗНИХ ВАРІАНТАХ ПЕРВИННОГО ЕПІЗОДУ БІПОЛЯРНОГО АФЕКТИВНОГО РОЗЛАДУ
Authors: Мисула Ю. І. , Венгер О. П. 
Published: September 2021

Розуміння особливостей депресивної симптоматики при первинному епізоді БАР має важливе значення для виявлення, лікування та профілактики захворювання у зв’язку з тяжкістю його діагностики.
Мета – вивчити особливості депресивної симптоматики при первинному епізоді біполярного афективного розладу з урахуванням клінічного варіанта та гендерного фактора.
Матеріал і методи. Клінічно обстежено 130 чоловіків та 176 жінок із первинним епізодом біполярного афективного розладу.
Результати. Встановлено, що при депресивному варіанті первинного епізоду БАР наявний весь спектр депресивної симптоматики: знижений настрій (100,0 %), ангедонія – у 40,3 % всіх хворих, у 40,9 % чоловіків, і в 40,0 % жінок, підвищена втомлюваність – відповідно 68,1 %, 65,9 %, і 69,3 %, песимістичне мислення – 100,0 %, почуття провини, марності, тривоги або страху – 33,6 %, 36,4 %, і 32,0 %, занижена самооцінка – 89,1 %, 84,1 %, і 92,0 %, нездатність концентруватися і приймати рішення – 45,4 %, 36,4 %, і 50,7 %, думки про смерть або самогубство – 79,8 %, 79,5 %, і 80,0 %, нестабільний апетит, зміна ваги – 61,3 %, 59,1 %, і 62,7 %, дисомнії – 98,3 %, 97,7 %, і 98,7 %. При маніакальному варіанті наявні окремі симптоми: почуття тривоги або страху – 52,2 %, 66,7 %, 25,0 %, нездатність концентруватися і приймати рішення – 56,5 %, 46,7 %, 75,0 %, думки про смерть або самогубство – 8,7 %, 6,7 %, і 12,5 %, дисомнії – 30,4 %, 26,7 %, і 37,5 %. Змішаний варіант ближчий до депресивного, але поширеність депресивної симптоматики менша: знижений настрій виявлений відповідно у 81,8 %, 83,3 %, і 80,0 %, ангедонія – 45,5 %, 66,7 %, і 20,0 %, підвищена втомлюваність – 54,5 %, 50,0 %, і 60,0 %, песимізм – 81,8 %, 83,3 %, і 80,0 %, почуття провини, марності, тривоги або страху – 72,7 %, 66,7 %, і 80,0 %, знижена самооцінка – 81,8 %, 83,3 %, і 80,0 %, нездатність концентруватися і приймати рішення – 72,7 %, 83,3 %, і 60,0 %, думки про смерть або самогубство – 63,6 %, 50,0 %, і 80,0 %, нестабільний апетит, зміна ваги – 27,3 %, 16,7 %, і 40,0 %, дисомнії – 100,0 %. Значущих відмінностей у поширеності депресивної симптоматики між чоловіками і жінками не виявлено.
Висновки. Відмінності у поширеності клінічних проявів депресії при первинному епізоді біполярного афективного розладу визначаються його клінічним варіантом; вплив гендерного фактора на них є несуттєвим.
СИМУЛЬТАННЕ ОПЕРАТИВНЕ ЛІКУВАННІ ГЕМОРОЮ ТА АНАЛЬНОЇ ТРІЩИНИ
Authors: Ноєс А. Д. , Фелештинський Я. П. , Пироговський В. Ю. 
Published: September 2021

В статті описана симультанна методика оперативного лікування геморою та анальної тріщини, яка дозволяє одночасно зменшити кровопостачання кавернозної тканини гемороїдальних вузлів та покращити кровотік у зоні попереднього існування тріщини за рахунок ліквідації дефекту слизової оболонки анального каналу та сфінктероспазму при мінімальній травматизації анального каналу.
Мета – покращити результати лікування пацієнтів із хронічним гемороєм, поєднаним з хронічною анальною тріщиною, шляхом комбінованого виконання трансанальної гемороїдальної деартеріалізації з висіченням тріщини.
Матеріал і методи. Проведено ретроспективний порівняльний аналіз 177 пацієнтів із анальною тріщиною та гемороєм. Пацієнтів було поділено на три групи: І – 60 пацієнтів, яким проведено гемороїдектомію за Міліганом – Морганом та видалення анальної тріщини, ІІ – 60 пацієнтів, яким видалена анальна тріщина без втручання з приводу геморою, ІІІ – 57 пацієнтів, прооперованих за оригінальною методикою.
Для оцінки інтенсивності кровотоку в ділянці анальної тріщини проводилась лазерна доплерівська флоуметрія. Оцінка результатів проводилась за критеріями: інтенсивність болю, рання післяопераційна затримка сечі, нагноєння післяопераційної рани, рецидив, інконтиненція, перебування в стаціонарі.
Результати. За допомогою лазерної доплерівської флоуметрії в до- та післяопераційному періоді доведено, що симультанне оперативне лікування з приводу геморою та анальної тріщини запропонованим методом допомагає покращити кровотік у ділянці анального каналу. При цьому вдається покращити результати лікування за всіма критеріями оцінки.
Висновки. Симультанне хірургічне втручання у пацієнтів, які мають поєднання геморою з анальною тріщиною, запропонованим способом дозволяє покращити результати лікування. Такий спосіб не погіршує інтенсивності кровотоку анального каналу, є одночасно малоінвазивним та радикальним і може бути рекомендованим для впровадження в хірургічну практику.
МОЖЛИВІСТЬ ВИКОРИСТАННЯ ЕМБРІОНАЛЬНИХ НЕЙРОНАЛЬНИХ КЛІТИН ДЛЯ РЕГЕНЕРАЦІЇ СТРУКТУР ВНУТРІШНЬОГО ВУХА МОРСЬКИХ СВИНОК З ГЕНТАМІЦИНОВИМ ОТОТОКСИКОЗОМ
Authors: Сапіжак І. І. 
Published: September 2021

Виражені порушення слуху значно погіршують комфортність життя, змінюють емоційний стан людини, а при розвитку в ранньому дитинстві призводять до порушень психосоціального формування особистості. На сьогодні не існує ефективних способів лікування хворих із сенсоневральною приглухуватістю (СНП). Тому в усьому світі вважають за краще «тактику заміщення», а саме – слухові апарати при приглухуватості, або кохлеарний імплант при глухоті.
Мета – вивчити за допомогою електронно-мікроскопічного дослідження вплив НЕК інтратимпанального і субпотиличного на стан структурних елементів внутрішнього вуха морських свинок із експериментальним ототоксикозом.
Матеріал і методи. Для вивчення ефективності НЕК при ототоксикозі аміноглікозидів експериментальні дослідження були проведені на 40 морських свинках масою 500–900 г. ОНП був викликаний введенням аміноглікозидного антибіотика – гентаміцину сульфату в дозі 100 мг/кг протягом 14 днів (1 група). Суспензію нейрональних стовбурових клітин вводили в обсязі 2 млн клітин в 0,5 мл інтратимпанально і 2 мільйони клітин в 0,5 мл субокципітально в дні 1 та 15 експерименту.
Результати. Проведено електронномікроскопічне дослідження суспензії нейрональних стовбурових клітин, які були отримані для введення морським свинкам зі змодельованою сенсоневральною приглухуватістю та структур органу Кортії 5 морських свинок через 4 доби після субокципітального та інтратимпанального введення НЕК.
Ультраструктурне дослідження НЕК, які були отримані для введення, засвідчило, що клітини загалом характеризувались великим округлим або овальним ядром з одним або декількома ядерцями, нерівномірним розподілом хроматину в ядрі та вузьким обідком цитоплазми. Виявлення окремих таких клітин мало місце серед структур Кортієва органа через 4 доби після субокципітального введення НЕК.
Виявлялись численні синаптичні контакти переважно аферентних нервових закінчень, що контактували з базальною ділянкою волоскових клітин з різним ступенем електронної щільності, що свідчить про високий рівень синаптичної активності.
Отримані результати в зіставленні з даними літератури свідчать про активну міграцію ембріональних клітин після інтратимпанального та субокципітального їх введення, а також про перспективність використання даного методу введення НЕК.
Висновки. Отримані дані свідчать про те, що інтратимпанальне і субокципітальне введення НЕК сприяє регенерації пошкоджених клітинних структур внутрішнього вуха.
ОЦІНКА ВПЛИВУ ІМУНОТРОПНОГО ЗАСОБУ НА СТАН КЛІТИННОГО ІМУНІТЕТУ ХВОРИХ ІЗ ЧЕРЕПНО-МОЗКОВОЮ ТРАВМОЮ НА АМБУЛАТОРНОМУ ЕТАПІ ЛІКУВАННЯ
Authors: Шаповалова Ю. Ю. , Усатов С. А. 
Published: September 2021

Одним із найтяжчих видів травматизму на сучасному етапі є черепно-мозкова травма (ЧМТ). Вона часто призводить до фатальних наслідків, ускладнюється травматичною хворобою мозку, яка має хронічний і, нерідко, прогредієнтний перебіг. Стан імунної системи на сьогодні розглядають як визначальний у механізмах хронізації та ушкодження морфології і основних функцій головного мозку постраждалих.
Мета дослідження – вивчити показники клітинного імунітету у постраждалих від ЧМТ середньої тяжкості під час амбулаторного спостереження під впливом нуклеїнату.
Матеріал і методи. Обстежено 57 пацієнтів, які перенесли ЧМТ середньої тяжкості – забій головного мозку середньої тяжкості після оперативного втручання з приводу гематоми або вдавленого перелому кісток черепа, які перебували під амбулаторним спостереженням. У пацієнтів досліджували стан клітинного імунітету із застосуванням тесту з моноклональними антитілами класів CD3+, CD4+, CD8+ і CD22+ (НВЦ «МедБиоСпектр», Москва, РФ) у цитотоксичному тесті перед виписуванням та після одного місяця амбулаторного нагляду.
Результати. Всі хворі, що перенесли ЧМТ, які були під наглядом невролога на амбулаторному етапі, мали, за даними імунологічного дослідження, ознаки вторинного імунодефіциту. Через 1 місяць після виписування зі стаціонару на тлі тритижневого лікування із доповненням нуклеїнатом визначено суттєве поліпшення всіх показників клітинного імунітету. Додавання нуклеїнату до традиційних нейропротекторних засобів на амбулаторному етапі відобразилося на динаміці імунорегуляторного індексу CD4/CD8, який в основній групі став вищим, ніж у групі порівняння, на 29,8 % (р<0,05). Значення CD22+-лімфоцитів не змінювалися впродовж періоду спостереження.
Висновки. При додаванні препарату «Нуклеїнат» на амбулаторному етапі спостереження в осіб із перенесеною ЧМТ відбувалося суттєвіше, ніж у групі порівняння, зростання загальної популяції Т-лімфоцитів, підвищення вмісту CD4+-клітин та зростання показника CD4/CD8. Часткове відновлення показників клітинного імунітету відбулося у 31 пацієнта (54,4 %).
ВИПАДОК ДВОБІЧНОЇ БРАХІОПЛЕКСОПАТІЇ
Authors: Процайло М. Д. , Крицький І. О. , Гощинський П. В. 
Published: September 2021

В короткому повідомленні описаний рідкісний випадок двобічного пошкодження плечового сплетення у молодої жінки. Рік тому внаслідок тяжких пологів трапилося пошкодження плечових сплетень у породіллі. Не лікувалася. Патологія діагностована випадково, внаслідок обстеження її дитини на предмет спадкового захворювання. У матері виявлено застаріле пошкодження лівого плечового сплетення за верхнім типом (С5–С7); комбіновану внутрішньо-ротаційно-привідну контрактуру лівого плечового суглоба; синдром дисплазії сполучної тканини; двобічну плоскостопість; вальгусну деформацію перших пальців обох стоп.
Вважаємо, що пошкодження плечових сплетень настало внаслідок форсованого та сильного їх розтягнення (сильно тужилася при пологах, тримаючись за ручки гінекологічного крісла). Надмірне зміщення плеча та усіх компонентів плечового сплетення зумовило їх механічне стиснення між ключицями та першими ребрами на фоні сильного розтягнення. Слабкість мускулатури, надмірна патологічна рухливість, особливо лівої руки, були головними факторами травматичного ушкодження сплетень.
ПЕРЕБІГ ІШЕМІЧНОЇ ХВОРОБИ СЕРЦЯ У ПАЦІЄНТА ІЗ СПАДКОВОЮ ТРОМБОФІЛІЄЮ НА ҐРУНТІ МУТАЦІЇ В ГЕНІ PAI-1 (КЛІНІЧНИЙ ВИПАДОК)
Authors: Світлик Г. В. , Сало В. М. , Гарбар М. О. , Мигович М. В. , Ковальчук Р. А. , Світлик Ю. О. 
Published: September 2021

Нерідко зростанню ризику тромботичних подій можуть сприяти генетично зумовлені дефекти гемостазу.
Мета – з’ясувати особливості перебігу ішемічної хвороби серця (ІХС) у пацієнта з наявністю мутації в гені PAI-1.
Матеріал і методи. Перебіг ІХС аналізували з урахуванням даних анамнезу, результатів лабораторних досліджень, даних ЕКГ, ехокардіографії, коронароангіографії.
Результати. Перебіг ІХС характеризувався частими госпіталізаціями з приводу гострого коронарного синдрому та неухильним прогресуванням атеросклеротичних змін у коронарних артеріях. Подвійна антитромботична терапія (ривароксабан 15 мг; клопідогрель 75 мг щоденно) та високоінтенсивна терапія статинами сприяла зменшенню частоти виникнення коронарних подій.
Висновки. Виявлення спадкової тромбофілії та оптимізація стратегії лікування здатні покращити перебіг ІХС.
Рідкісні анатомічні варіанти басейну нижньої брижової артерії на передопераційному та інтраопераційному етапах у пацієнтів, яким виконується Д3 лімфодисекція зі збереженням лівої ободової артерії
Authors: Дзюбановський І. Я. , Гриценко С. Й. , Гриценко І. Й. , Беденюк А. Д. 
Published: September 2021

Мета роботи: провести аналіз рідкісних варіантів анатомії басейну нижньої брижової артерії та вивчити труднощі, які можуть ускладнювати та збільшувати час проведення Д3 лімфодисекції із збереженням лівої ободової артерії.
Матеріали і методи. У дослідженні брали участь 103 пацієнти (56 чоловіків та 47 жінок; середній вік (64,2±11,6) року), хворих на рак лівої половини ободової та прямої кишок, яким виконали передопераційну 3Д-КТ ангіографію в Тернопільській університетській лікарні в період 2016 – 2021 рр. У даному дослідженні ми ставили наступні завдання: визначити тип нижньої брижової артерії, відстань від гирла нижньої брижової артерії до біфуркації аорти, відстань від нижньої брижової артерії до лівої ободової артерії, відстань від лівої ободової артерії до місця перехресту з нижньою брижовою веною.
Результати досліджень та їх обговорення. Всім пацієнтам виконано Д3 лімфодисекцію зі збереженням лівої ободової артерії. У жодного пацієнта не виникла неспроможність швів анастомозу. Середня кількість видалених лімфатичних вузлів становила 21,4 ± 7,1 (12–45). Частота метастатичного ураження апікальної групи лімфатичних вузлів становила 7,5 %. Одними з найрідкісніших варіантів розгалуження нижньої брижової артерії за Зебровським є типи С, D та G. В нашому дослідженні ми встановили, що відстань відходження лівої ободової артерії від нижньої брижової артерії становить (35,29 ± 10,18) мм (11–66 мм). Особливо слід звернути увагу на клінічні випадки, коли відстань відходження лівої ободової артерії від нижньої брижової артерії становила більше 5 см, що також створює труднощі в збільшенні часу операції, необхідної для скелетизації вищезгаданих судин та дотримання всіх онкологічних канонів Д3 лімфодисекції. Ми виявили рідкісні випадки високого відходження нижньої брижової артерії на рівні ниркових артерій. Ще одним орієнтиром, на який слід звертати увагу, є перехрест лівої ободової артерії з нижньою брижовою веною, який згідно з нашим аналізом, становить (20,97 ± 13,59) мм (діапазон 2–65).
Імплементація програми “fast track surgery” в хірургічному лікуванні первинного хронічного захворювання вен під час вагітності
Authors: Антонюк-кисіль В. М. , Дзюбановський І. Я. , Герасимюк М. І. 
Published: September 2021

Мета роботи: підвищення безпеки та ефективності відкритого мініінвазивного хірургічного лікування первинного, прогресуючого варикозного розширення вен нижніх кінцівок, промежини, пахового каналу та зовнішніх статевих органів та їх поєднаних форм під час вагітності на основі принципів “fast track surgery”.
Матеріали і методи. У період із ІІ кварталу 2015 року до І кварталу 2020 року на базі відділення екстрагенітальної патології КНП “Обласний перинатальний центр” Рівненської обласної ради обстежено та хірургічно проліковано 840 вагітних у другому–третьому триместрі з різними формами первинного хронічного захворювання вен нижніх кінцівок, промежини, пахового каналу та зовнішніх статевих органів та їх поєднаних форм. У хірургічному лікуванні використовували метод селективної мініфлебектомії – ASVAL, гемодинамічний метод – CHIVA в різних варіантах та поєднаннях.
Результати досліджень та їх обговорення. Оптимізовано мультидисциплінарну програму в периопераційному періоді. Запропонована в периопераційному періоді мультидисциплінарна програма “fast track surgery” дала можливість забезпечити у 89,29 % випадків пологів природним шляхом без кровотеч та зменшити число тромботичних ускладнень у 2 рази.
Порівняльна оцінка візуалізації при виконанні симультанного лапароскопічного лікування жовчнокам’яної хвороби та грижі стравохідного отвору діафрагми
Authors: Галей М. М. , Дзюбановський О. І. , Ониськів О. М. 
Published: September 2021

Мета роботи: визначити та оцінити візуалізацію при виконанні звичайних лапароскопічних операцій та симультанних лапароскопічних операцій при лікуванні жовчнокам’яної хвороби (ЖКХ) та грижі стравохідного отвору (ГСОД). Визначити переваги і недоліки методик. Оцінити вплив вибору техніки лапароскопічних операцій на ергономіку під час виконання операційного прийому.
Матеріали і методи. На базі ВОКЛ ВІМДЛ у період з 2013 до 2019 р. 156 пацієнтів пройшли лікування, яким виконували лапароскопічну крурорафію з фундоплікацією за Тупе та симультанну лапароскопічну холецистектомію з використанням власної розробленої техніки. Порівняння з результатами лікування ЖКХ “французьким” методом. Використано методику з нульовою гіпотезою, аналіз за Пірсоном, Тьюкі, Манна–Уїтні.
Результати досліджень та їх обговорення. Різниця відстані між портами для астенічного та гіперстенічного типу статури склали 4,4 см і 3,0 см, зона візуалізації (12,44±4,01) та (9,54±2,27) см2 (що статистично значуще (р=0,715)), кут між інструментами (62,31±7,35)о та (57,29±6,764) о, відстань наближення лапароскопа до об’єкта операції складає (3,54±0,47) см та (3,41±0,478) см для дослідної та контрольної груп відповідно. Виконання симультанного лапароскопічного втручання не призводить до погіршення візуалізації та збільшує комфорт під час симультанної операції порівняно із холецистектомією “французьким” методом. Використання власної симультанної техніки не призводить до погіршення післяопераційних наслідків. Розроблена на базі ВІМДЛ ВОКЛ методика є достатньо ефективною і придатною до запровадження.
Thomas Henry Huxley e o parentesco entre dinossauros e aves
Authors: Silva Junior Julian Cristian Gonçalves , Martins Tatiane Barbosa 
Published: September 2021

Este trabalho consiste em uma tradução do artigo “On the Animals which are most nearly intermediate between Birds and the Reptiles”, de autoria de Thomas Huxley (1825-1895), publicado no Annals and Magazine of Natural History, em fevereiro de 1868. Nesse artigo, Thomas Henry Huxley (1825-1895) lidou com a hipótese da existência de uma relação de parentesco entre répteis e aves após ter observado diversas similaridades entre dois fósseis pertencentes a esses grupos: Compsognathus e Archeopteryx. Apesar das inúmeras evidências apontadas por Huxley, e outros pesquisadores, a hipótese de que aves descendiam de dinossauros perdeu força na década de 1920. Só seria retomada na década de 1970, e desde então é consenso na comunidade científica.
Accumulation of Plasma-Derived Lipids in the Lipid Core and Necrotic Core of Human Atheroma: Imaging Mass Spectrometry and Histopathological Analyses
Authors: Nakagawa Kazunori , Tanaka Mitsuru , Hahm Tae-Hun , Nguyen Huu-Nghi , Matsui Toshiro , Chen Yong-Xiang , Nakashima Yutaka 
Published: September 2021

Objective:
To clarify the pathogenesis of human atheroma, the origin of deposited lipids, the developmental mechanism of liponecrotic tissue, and the significance of the oxidation of phospholipids were investigated using mass spectrometry-aided imaging and immunohistochemistry.

Approach and Results:
Atherosclerotic lesions in human coronary arteries were divided into 3 groups: pathologic intimal thickening with lipid pool, atheroma with lipid core, and atheroma with necrotic core. The lipid pool and lipid core were characterized by the deposition of extracellular lipids. The necrotic core comprised extracellular lipids and liponecrotic tissue. The proportion of cholesteryl linoleate in cholesteryl linoleate+cholesteryl oleate fraction in the extracellular lipid and liponecrotic regions differed significantly from that of the macrophage foam cell–dominant region, and the plasma-derived components (apolipoprotein B and fibrinogen) were localized in the regions. The liponecrotic region was devoid of elastic and collagen fibers and accompanied by macrophage infiltration in the surrounding tissue. Non–oxidized phospholipid (Non-OxPL), OxPL, and Mox macrophages were detected in the three lesions. In the atheroma with lipid core and atheroma with necrotic core, non-OxPL tended to localize in the superficial layer, whereas OxPL was distributed evenly. Mox macrophages were colocalized with OxPL epitopes.

Conclusions:
In human atherosclerosis, plasma-derived lipids accumulate to form the lipid pool of pathologic intimal thickening, lipid core of atheroma with lipid core, and necrotic core of atheroma with necrotic core. The liponecrotic tissue in the necrotic core appears to be developed by the loss of elastic and collagen fibers. Non-OxPL in the accumulated lipids is oxidized to form OxPL, which may contribute to the lesion development through Mox macrophages.

Graphic Abstract:
A graphic abstract is available for this article.
Proteins as Mediators of the Association Between Diet Quality and Incident Cardiovascular Disease and All‐Cause Mortality: The Framingham Heart Study
Authors: Kim Youjin , Lu Sophia , Ho Jennifer E. , Hwang Shih‐Jen , Yao Chen , Huan Tianxiao , Levy Daniel , Ma Jiantao 
Published: September 2021

Background
Biological mechanisms underlying the association of a healthy diet with chronic diseases remain unclear. Targeted proteomics may facilitate the understanding of mechanisms linking diet to chronic diseases.

Methods and Results

We examined 6360 participants (mean age 50 years; 54% women) in the Framingham Heart Study. The associations between diet and 71 cardiovascular disease (CVD)‐related proteins were examined using 3 diet quality scores: the Alternate Healthy Eating Index, the modified Mediterranean‐style Diet Score, and the modified Dietary Approaches to Stop Hypertension diet score. A mediation analysis was conducted to examine which proteins mediated the associations of diet with incident CVD and all‐cause mortality. Thirty of the 71 proteins were associated with at least 1 diet quality score (
P
<0.0007) after adjustment for multiple covariates in all study participants and confirmed by an internal validation analysis. Gene ontology analysis identified inflammation‐related pathways such as regulation of cell killing and neuroinflammatory response (Bonferroni corrected
P
<0.05). During a median follow‐up of 13 years, we documented 512 deaths and 488 incident CVD events. Higher diet quality scores were associated with lower risk of CVD (
P
≤0.03) and mortality (
P
≤0.004). After adjusting for multiple potential confounders, 4 proteins (B2M [beta‐2‐microglobulin], GDF15 [growth differentiation factor 15], sICAM1 [soluble intercellular adhesion molecule 1], and UCMGP [uncarboxylated matrix Gla‐protein]) mediated the association between at least 1 diet quality score and all‐cause mortality (median proportion of mediation ranged from 8.6% to 25.9%). We also observed that GDF15 mediated the association of the Alternate Healthy Eating Index with CVD (median proportion of mediation: 8.6%).

Conclusions
Diet quality is associated with new‐onset CVD and mortality and with circulating CVD‐related proteins. Several proteins appear to mediate the association of diet with these outcomes.