A glikált hemoglobin mint lehetőség a metabolikus szindróma szűrésében
Authors: Galvács Henrietta , Szabó János , Balogh Zoltán 
Published: August 2021

Összefoglaló.
Bevezetés: A metabolikus szindróma előfordulása és jelentősége
az elhízás prevalenciájával arányosan megnövekedett. Diagnosztizálása különböző
kritériumrendszerek segítségével történhet. Célkitűzés: A
kutatás célkitűzése volt egy hátrányos helyzetű település lakosságánál a
metabolikus szindróma prevalenciájának megállapítása a diabetes mellitus
szempontjából fokozott, illetve magas kockázatú egyéneknél, emellett a glikált
hemoglobin alkalmazhatóságának vizsgálata a metabolikus szindróma szűrésében.
Módszer: A metabolikus szindróma megállapítása az
International Diabetes Federation kritériumrendszere alapján történt a
vérnyomás- és haskörfogatértékek, illetve vénás vérminta alapján. Az utóbbi
folyamán szérumból a lipidparaméterek és a glikált hemoglobin vizsgálata,
plazmából pedig éhomi és terheléses vércukorvizsgálat történt. A
labordiagnosztikai módszerek alkalmazhatóságát „receiver-operating
characteristic (ROC) curve” (vevőegység-működési karakterisztikus görbe)
segítségével elemeztük. Eredmények: A 74 vizsgált egyén
71,62%-ánál igazolódott metabolikus szindróma (n = 53). A legideálisabb „cut-off
point” az 5,65%-os (38,3 mmol/mol) glikálthemoglobin-érték volt, amelynél a
szenzitivitás 69,8%-nak, míg a specificitás 77,3%-nak (p<0,001) adódott. A
módszer pozitív prediktív értéke 69,8%, míg negatív prediktív értéke 81,8%
(p<0,001) volt. Az éhomi vércukorszint esetében a legideálisabb vágópontnak
szintén az 5,65 mmol/l-es vércukorérték bizonyult.
Következtetés: A metabolikus szindróma előfordulása a
fokozott, illetve magas diabetesrizikóval rendelkezők körében jelentősen
magasabb volt, mint hasonló kutatások esetében az összpopulációra vonatkoztatva.
Elemzéseink alapján a glikált hemoglobin a metabolikus szindróma megállapítása
során alkalmazható az éhomi vércukorszint kiegészítéseként. Orv Hetil. 2021;
162(31): 1244–1251.
Summary.
Introduction: The incidence and thus the relevance of metabolic
syndrome have been increasing in parallel with the prevalence of obesity.
Metabolic syndrome can be diagnosed using various criteria systems.
Objective: This research was designed to establish the
prevalence of metabolic syndrome among patients at moderate or high risk for
diabetes mellitus in the population of a disadvantaged Hungarian municipality.
The secondary objective of the study was the examination of the suitability of
glycated hemoglobin as a screening tool for metabolic syndrome.
Method: Diagnosis of metabolic syndrome was established
using the International Diabetes Federation criteria system based on the
measurement of blood pressure and abdominal circumference as well as values
using venous blood samples. Lipid parameters and glycated hemoglobin levels were
measured from serum as well. The fasting and two-hours post-load blood glucose
were measured from plasma. The validity of the laboratory diagnostic methods
were determined with receiver-operating characteristic (ROC) curve analysis.
Results: 71.62% of the 74 tested patients were confirmed to
have metabolic syndrome (n = 53). The optimal cut-off point was 5.65% (38.3
mmol/mol) glycated hemoglobin value with 69.8% sensitivity and 77.3% specificity
(p<0.001). The positive predictive value of the method was 69.8%, while the
negative predictive value was 81.8% (p<0.001). For fasting glucose levels,
the optimal cut-off point was the 5.65 mmol/L blood glucose level.
Conclusion: The prevalence of metabolic syndrome among
individuals at elevated or high risk for diabetes was significantly higher
compared to the total population, based on published data from similar earlier
studies. Based on our analyses, glycated hemoglobin – used as a complementary
parameter to fasting glucose level – is suitable for the diagnosis of metabolic
syndrome. Orv Hetil. 2021; 162(31): 1244–1251.