bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Greater trochanter osteotomy as a component of cementless total hip replacement: Five cases in four dogs
Authors: Silveira Catrina J. , Saunders W. Brian 
Published: November 2021

AbstractObjectiveTo describe the surgical technique and report the long‐term outcome of greater trochanteric osteotomy (GTO) as a component of cementless total hip replacement (THR) in dogs with severe medialization of the greater trochanter or chronic craniodorsal hip luxation.Study designShort case series.AnimalsFour dogs treated with five THRs.MethodsData collected from medical records included signalment, indication for THR, duration of clinical signs, body weight, pre‐ and post‐operative radiographic assessment, surgical templating, osteotomy technique, THR implant selection, surgical time, complications, and long‐term clinical and radiographic follow‐up. Clinical outcomes were determined based on in‐hospital history, orthopedic examination, and radiographic evaluation.ResultsAll five surgical procedures resulted in satisfactory long‐term clinical results at follow‐up a median of 48.2 months (range, 34–56 months) after THR. There were no minor complications and one major complication. One dog experienced post‐operative luxation unrelated to the GTO and was successfully treated with a cup revision.Conclusion and Clinical RelevanceGTO was effective in facilitating cementless THR in dogs with either severe medialization of the greater trochanter or chronic craniodorsal luxation.
Fractional Propagation of Short Light Pulses in Monomode Optical Fibers: Comparison of Beta Derivative and Truncated M-Fractional Derivative
Authors: Riaz Muhammad Bilal , Jhangeer Adil , Awrejcewicz Jan , Baleanu Dumitru , Tahir Sana 
Published: October 2021

Abstract
This study is dedicated to the computation and analysis of solitonic structures of a nonlinear Sasa–Satsuma equation that comes in handy to understand the propagation of short light pulses in the monomode fiber optics with the aid of beta derivative and truncated M- fractional derivative. We employ a new direct algebraic technique for the nonlinear Sasa–Satsuma equation to derive novel soliton solutions. A variety of soliton solutions are retrieved in trigonometric, hyperbolic, exponential, rational forms. The vast majority of obtained solutions represent the lead of this method on other techniques. The prime advantage of the considered technique over the other techniques is that it provides more diverse solutions with some free parameters. Moreover, the fractional behavior of the obtained solutions is analyzed thoroughly by using two and three-dimensional graphs. This shows that for lower fractional orders, i.e., β=0.1, the magnitude of truncated M-fractional derivative is greater whereas for increasing fractional orders, i.e., β=0.7 and β=0.99, the magnitude remains the same for both definitions except for a phase shift in some spatial domain that eventually vanishes and two curves coincide.
Interaction between Signal Pathways upon Formation of Plant Defense in Response to Environmental Stress Factors
Authors: Lubyanova A. R. , Bezrukova M. V. , Shakirova F. M. 
Published: November 2021

Abstract
In the course of evolution, plants have developed numerous specific regulatory signal pathways, which are hormonal for the most part. Phytohormones comprise not only such generally recognized endogenous growth regulators as abscisic acid, auxins, cytokinins, gibberellins, brassinosteroids (BS), ethylene, salicylic acid (SA), and jasmonates but also recently described derivatives of apocarotenoids—strigolactones (SL). Signal pathways interact at the level of biosynthesis of messengers and their translocation as well as upon activation of target genes. Since abiotic and biotic environmental stressors negatively influence plant productivity, understanding of molecular mechanisms of regulation induced by stress agents may help researchers to produce stress-resistant and high-yielding plants using molecular techniques. This paper is a review of present-day literature dealing with the interaction and interference of nonhormonal and hormonal signals regulating growth and development of plants under ever-changing environmental conditions.
Effects of a lifestyle intervention programme after 1 year of follow-up among South Asians at high risk of type 2 diabetes: a cluster randomised controlled trial
Authors: Muilwijk Mirthe , Loh Marie , Siddiqui Samreen , Mahmood Sara , Palaniswamy Saranya , Shahzad Khurram , Athauda Lathika K , Jayawardena Ranil , Batool Tayyaba , Burney Saira , Glover Matthew , Bamunuarachchi Vodathi , Panda Manju , Madawanarachchi Madawa , Rai Baldeesh , Sattar Iqra , Silva Wnurinham , Waghdhare Swati , Jarvelin Marjo-Riitta , Rannan-Eliya Ravindra Prasan , Wijemunige Nilmini , Gage Heather M , Valabhji Jonathan , Frost Gary S , Wickremasinghe Rajitha , Kasturiratne Anuradhani , Khawaja Khadija I , Ahmad Sajjad , van Valkengoed Irene GM , Katulanda Prasad , Jha Sujeet , Kooner Jaspal S , Chambers John C 
Published: November 2021

IntroductionSouth Asians are at high risk of type 2 diabetes (T2D). We assessed whether intensive family-based lifestyle intervention leads to significant weight loss, improved glycaemia and blood pressure in adults at elevated risk for T2D.MethodsThis cluster randomised controlled trial (iHealth-T2D) was conducted at 120 locations across India, Pakistan, Sri Lanka and the UK. We included 3684 South Asian men and women, aged 40–70 years, without T2D but with raised haemoglobin A1c (HbA1c) and/or waist circumference. Participants were randomly allocated either to the family-based lifestyle intervention or control group by location clusters. Participants in the intervention received 9 visits and 13 telephone contacts by community health workers over 1-year period, and the control group received usual care. Reductions in weight (aim >7% reduction), waist circumference (aim ≥5 cm reduction), blood pressure and HbA1C at 12 months of follow-up were assessed. Our linear mixed-effects regression analysis was based on intention-to-treat principle and adjusted for age, sex and baseline values.ResultsThere were 1846 participants in the control and 1838 in the intervention group. Between baseline and 12 months, mean weight of participants in the intervention group reduced by 1.8 kg compared with 0.4 kg in the control group (adjusted mean difference −1.10 kg (95% CI −1.70 to −1.06), p<0.001). The adjusted mean difference for waist circumference was −1.9 cm (95% CI −2.5; to 1.3), p<0.001). No overall difference was observed for blood pressure or HbA1c. People who attended multiple intervention sessions had a dose-dependent effect on waist circumference, blood pressure and HbA1c, but not on weight.ConclusionAn intensive family-based lifestyle intervention adopting low-resource strategies led to effective reduction in weight and waist circumference at 12 months, which has potential long-term benefits for preventing T2D. A higher number of attended sessions increased the effect on waist circumference, blood pressure and HbA1c.Trial registration numberEudraCT: 2016-001350-18; ClinicalTrials.gov:NCT02949739.
Association of clinical competence, specialty and physician country of origin with opioid prescribing for chronic pain: a cohort study
Authors: Tamblyn Robyn , Girard Nadyne , Boulet John , Dauphinee Dale , Habib Bettina 
Published: November 2021

BackgroundAlthough little is known about why opioid prescribing practices differ between physicians, clinical competence, specialty training and country of origin may play a role. We hypothesised that physicians with stronger clinical competence and communication skills are less likely to prescribe opioids and prescribe lower doses, as do medical specialists and physicians from Asia.MethodsOpioid prescribing practices were examined among international medical graduates (IMGs) licensed to practise in the USA who evaluated Medicare patients for chronic pain problems in 2014–2015. Clinical competence was assessed by the Educational Commission for Foreign Medical Graduates (ECFMG) Clinical Skills Assessment. Physicians in the ECFMG database were linked to the American Medical Association Masterfile. Patients evaluated for chronic pain were obtained by linkage to Medicare outpatient and prescription files. Opioid prescribing was measured within 90 days of evaluation visits. Prescribed dose was measured using morphine milligram equivalents (MMEs). Generalised estimating equation logistic and linear regression estimated the association of clinical competence, specialty, and country of origin with opioid prescribing and dose.Results7373 IMGs evaluated 65 012 patients for chronic pain; 15.2% received an opioid prescription. Increased clinical competence was associated with reduced opioid prescribing, but only among female physicians. For every 10% increase in the clinical competence score, the odds of prescribing an opioid decreased by 16% for female physicians (OR 0.84, 95% CI 0.75 to 0.94) but not male physicians (OR 0.99, 95% CI 0.92 to 1.07). Country of origin was associated with prescribed opioid dose; US and Canadian citizens prescribed higher doses (adjusted MME difference +3.56). Primary care physicians were more likely to prescribe opioids, but surgical and hospital-based specialists prescribed higher doses.ConclusionsClinical competence at entry into US graduate training, physician gender, specialty and country of origin play a role in opioid prescribing practices.
Synergy betweenToxoplasma gondiitype I ΔGRA17immunotherapy and PD-L1 checkpoint inhibition triggers the regression of targeted and distal tumors
Authors: Zhu Yu-Chao , Elsheikha Hany M , Wang Jian-Hua , Fang Shuai , He Jun-Jun , Zhu Xing-Quan , Chen Jia 
Published: November 2021

BackgroundIn this study, we hypothesize that the ability of the protozoanToxoplasma gondiito modulate immune response within the tumor might improve the therapeutic effect of immune checkpoint blockade. We examined the synergetic therapeutic activity of attenuatedT. gondiiRH ΔGRA17strain and programmed death ligand-1 (PD-L1) treatment on both targeted and distal tumors in mice.MethodsThe effects of administration ofT. gondiiRH ΔGRA17strain on the tumor volume and survival rate of mice bearing flank B16-F10, MC38, or LLC tumors were studied. We characterized the effects of ΔGRA17on tumor biomarkers’ expression, PD-L1 expression, immune cells infiltrating the tumors, and expression of immune-related genes by using immunohistochemistry, immunofluorescence, flow cytometry, NanoString platform, and real-time quantitative PCR, respectively. The role of immune cells in the efficacy of ΔGRA17plus PD-L1 blockade therapy was determined via depletion of immune cell subtypes.ResultsTreatment withT. gondiiΔGRA17tachyzoites and anti-PD-L1 therapy significantly extended the survival of mice and suppressed tumor growth in preclinical mouse models of melanoma, Lewis lung carcinoma, and colon adenocarcinoma. Attenuation of the tumor growth was detected in the injected and distant tumors, which was associated with upregulation of innate and adaptive immune pathways. Complete regression of tumors was underpinned by late interferon-gamma-producing CD8+cytotoxic T cells.ConclusionThe results from these models indicate that intratumoral injection of ΔGRA17induced a systemic effect, improved mouse immune response, and sensitized immunologically ‘cold’ tumors and rendered them sensitive to immune checkpoint blockade therapy.
An open-source machine learning framework for global analyses of parton distributions
Authors:   NNPDF Collaboration, Ball Richard D. , Carrazza Stefano , Cruz-Martinez Juan , Del Debbio Luigi , Forte Stefano , Giani Tommaso , Iranipour Shayan , Kassabov Zahari , Latorre Jose I. , Nocera Emanuele R. , Pearson Rosalyn L. , Rojo Juan , Stegeman Roy , Schwan Christopher , Ubiali Maria , Voisey Cameron , Wilson Michael 
Published: October 2021

AbstractWe present the software framework underlying the NNPDF4.0 global determination of parton distribution functions (PDFs). The code is released under an open source licence and is accompanied by extensive documentation and examples. The code base is composed by a PDF fitting package, tools to handle experimental data and to efficiently compare it to theoretical predictions, and a versatile analysis framework. In addition to ensuring the reproducibility of the NNPDF4.0 (and subsequent) determination, the public release of the NNPDF fitting framework enables a number of phenomenological applications and the production of PDF fits under user-defined data and theory assumptions.
IMMEDIATE EFFECTS OF SEMI-CUSTOM INSOLES AND STRUCTURED KNEE SLEEVES ON LOWER EXTREMITY KINETICS AND KINEMATICS IN RECREATIONAL MALE ATHLETES WITH PATELLOFEMORAL PAIN
Authors: SINCLAIR JONATHAN KENNETH , BUTTERS BOBBIE 
Published: October 2021

The aim of this experiment was to provide insight into the immediate influence of both semi-custom insoles and knee sleeves in recreational male runners/athletes suffering from patellofemoral pain and also to explore the association between the extent of patellofemoral pain and psychological wellbeing. Experiment 1 examined 17 male recreational runners with patellofemoral pain, in semi-custom insole and no-insole conditions. Experiment 2 examined 13 male recreational athletes with patellofemoral pain, undertaking run, [Formula: see text] cut and single-leg hop movements in knee sleeve and no-sleeve conditions. In both experiments, motion capture and ground reaction forces were collected, allowing kinetics and three-dimensional kinematics to be calculated alongside patellofemoral joint loading quantified using musculoskeletal modeling. In both experiments, patellofemoral pain symptoms were examined using the KOOS patellofemoral pain subscale and psychological wellbeing using the COOP-WONCA questionnaire. The findings from both experiments showed that pain symptoms significantly predicted psychological wellbeing ([Formula: see text] in experiment 1 and [Formula: see text] in experiment 2). Experiment 1 showed that orthoses significantly reduced tibial internal rotation range of motion (no-[Formula: see text] and [Formula: see text]) whilst also increasing the peak knee adduction moment (no-[Formula: see text][Formula: see text]N[Formula: see text]m/kg and [Formula: see text][Formula: see text]N[Formula: see text]m/kg). The findings from experiment 2 revealed that the knee sleeve reduced the peak patellofemoral force (no-[Formula: see text][Formula: see text]BW and [Formula: see text][Formula: see text]BW) in the run movement and the patellofemoral load rate in the cut movement (no-[Formula: see text][Formula: see text]BW/s and [Formula: see text][Formula: see text]BW/s). Overall, the findings confirm that pain symptoms are predictive of psychological wellbeing in recreational male athletes with patellofemoral pain. Furthermore, the findings suggest that both insoles and knee sleeves may provide immediate biomechanical benefits in recreationally active individuals with patellofemoral pain, although when wearing insoles this may be at the expense of an increased knee adduction moment during running.
Структурні зміни тканин пародонта при експериментальному гінгівіті з гіперергічним перебігом запального процесу
Authors: Древніцька Р. О. , Авдєєв О. В. , Бойків А. Б. 
Published: November 2021

Для оцінки морфологічних змін у тканинах пародонта при експериментальному гінгівіті з гіперергічним перебігом запального процесу було проведено моделювання цієї патології та експериментального гінгівіту без впливу на перебіг запальної реакції. Контролем слугували гістопрепарати тканин пародонта інтактних щурів.
Мета дослідження – вивчити морфологічні зміни тканин пародонта при експериментальному гінгівіті з гіперергічним перебігом запального процесу.
Матеріали і методи. Проведено морфологічні дослідження альвеолярного відростка із зубами та тканинами пародонта інтактних щурів і щурів із експериментальним гінгівітом віком 5–6 місяців. Мікроскопічно досліджували та фотодокументували зрізи товщиною 6–7 мкм, які були зафарбовані гематоксиліном та еозином.
Результати досліджень та їх обговорення. У щурів нормоергічної групи в епітеліальному пласті спостерігали розширення міжклітинних просторів, інфільтрацію нейтрофілами. Субепітеліальні тканини також були інфільтровані лейкоцитарними елементами. Найбільших змін зазнавали міжзубні ясенні сосочки, які були щільно інфільтровані нейтрофілами, місцями некротизовані. У щурів з експериментальним гінгівітом і гіперергічним перебігом запальної реакції спостерігали зміни епітелію, що відповідають неспецифічному запальному процесу. Практично усі міжзубні сосочки укриті виразками або частково некротизовані, епітелій підростає під некротичні маси, місцями наявна гіперплазія епітелію, особливо верхівок міжзубних ясенних сосочків. Окрім лейкоцитів, в епітелії ясен визначають мікрокісти з елементами ороговіння.
Висновки. Результати проведених гістологічних досліджень показали зміни структури ясен тварин при експериментальному гінгівіті без зміни реактивності організму. Зокрема, спостерігали деструктивні зміни епітеліального та сполучнотканинного шарів слизової оболонки; були наявні зміни епітелію: потовщення його зроговілого шару, ущільнення зернистого та остистого шарів; сполучної тканини: явища набряку, лейкоцитарної інфільтрації. При моделюванні гіперергічного гінгівіту в пародонті виникав запальний процес, який характеризувався розвитком значної лейкоцитарної інфільтрації епітеліального пласту; часто спостерігали як некротизацію ясенного сосочка, так і його гіперплазію з проліферацію епітелію.
Дослідження кріоліофілізованої ксеноочеревини щодо насичування хлоргексидином
Authors: Чарківський Т. Ю. , Авдєєв О. В. 
Published: November 2021

Пародонтит є одним із найпоширеніших захворювань навколозубних тканин. Більшість протоколів його лікування передбачає використання антисептиків у пародонтальних кишенях. Ми пропонуємо вивчення можливості запровадження нового виробу медичного призначення – пародонтальних вкладок, насичених хлоргексидином, де кріоліофілізована ксеноочеревина виконуватиме роль депо антисептика. В даному дослідженні проводять вивчення здатності кріоліофілізованої ксеноочеревини насичуватись розчином хлоргексидину різних концентрацій, та зберігати його сухий залишок після проведення повторної процедури ліофілізації.
Мета дослідження – визначити здатність кріоліофілізованої ксеноочеревини свині насичуватись розчинами хлоргексидину різної концентрації, та здатність її утримувати сухий залишок розчину після повторної ліофілізації.
Матеріали і методи. У досідженні використовували кріоліофілізовану ксеноочеревину свинячого походження, виготовлену ТОВ «Інститут біомедичних технологій» товщиною 0,3 мм, та 20 % розчин хлоргексидину біглюконату, що в подальшому змішували з дистильованою водою для отримання розчинів різної концентрації – 2,5 % (1:7), 5 % (1:3) та 10 % (1:1). Пластинки кріоліофілізованої очеревини розміром 5х8 мм поділили на 4 групи по 30 штук у кожній. Кожну групу було зважено. На 10 хв групи занурювали у відповідний розчин хлоргексидину та знову зважували. Потім матеріал було ліофілізовано та проведено фінальне зважування.
Результати досліджень та їх обговорення. Після кожного етапу виготовлення пародонтальних вкладок, насичених хлоргексидином, їх зважували. Результати аналізу даних після замочування показали збільшення маси вкладок, порівняно з їх сухою масою, що свідчило про адсорбцію розчину ксеноочеревиною. Після проведення процедури ліофілізації маса вкладок із кожної групи зменшилась, однак все ще залишалась більшою, ніж маса сухої очеревини. Це свідчить про випаровування частини розчину під час ліофілізації та про наявність сухого залишку розчину хлоргексидину на вкладках. Масова частка цього залишку становила в середньому 13,77 % у першій групі вкладок (використовувався 2,5 % розчин хлоргексидину), 32,81 % у другій (5 % розчин хлоргексидину), 36,77 % у третій (10 % розчин хлоргексидину) та 57,4 % у четвертій групі (20 % розчин хлоргексидину).
Висновки. Кріоліофілізована ксеноочеревина має здатність насичуватись розчином хлоргексидину та зберігати його сухий залишок після повторної ліофілізації. Для подальших досліджень, зокрема в клініці, було прийнято рішення використовувати очеревину, яка була замочена у 10 та 20 % розчинах хлоргексидину з наступною ліофілізацією.
Different Responses of Muscle Sympathetic Nerve Activity to Dapagliflozin Between Patients With Type 2 Diabetes With and Without Heart Failure
Authors: Hamaoka Takuto , Murai Hisayoshi , Hirai Tadayuki , Sugimoto Hiroyuki , Mukai Yusuke , Inoue Oto , Takashima Shinichiro , Kato Takeshi , Takata Shigeo , Usui Soichiro , Sakata Kenji , Kawashiri Masa‐Aki , Takamura Masayuki 
Published: October 2021

Background
Sodium‐glucose cotransporter 2 inhibitors improve cardiovascular outcomes in patients with diabetes with and without heart failure (HF). However, their influence on sympathetic nerve activity (SNA) remains unclear. The purpose of this study was to evaluate the effect of sodium‐glucose cotransporter 2 inhibitors on SNA and compare the responses of SNA to sodium‐glucose cotransporter 2 inhibitors in patients with type 2 diabetes with and without HF.

Methods and Results

Eighteen patients with type 2 diabetes, 10 with HF (65.4±3.68 years) and 8 without HF (63.3±3.62 years), were included. Muscle SNA (MSNA), heart rate, and blood pressure were recorded before and 12 weeks after administration of dapagliflozin (5 mg/day). Sympathetic and cardiovagal baroreflex sensitivity were simultaneously calculated. Brain natriuretic peptide level increased significantly at baseline in patients with HF than those without HF, while MSNA, blood pressure, and hemoglobin A1c did not differ between the 2 groups. Fasting blood glucose and homeostatic model assessment of insulin resistance did not change in either group after administering dapagliflozin. MSNA decreased significantly in both groups. However, the reduction in MSNA was significantly higher in patients with HF than patients with non‐HF (−20.2±3.46 versus −9.38±3.65 bursts/100 heartbeats;
P
=0.049), which was concordant with the decrease in brain natriuretic peptide.

Conclusions
Dapagliflozin significantly decreased MSNA in patients with type 2 diabetes regardless of its blood glucose‐lowering effect. Moreover, the reduction in MSNA was more prominent in patients with HF than in patients with non‐HF. These results indicate that the cardioprotective effects of sodium‐glucose cotransporter 2 inhibitors may, in part, be attributed to improved SNA.