bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
The perennial Macaronesian species of Bubonium (Compositae - Inuleae).
Authors: Halvorsen T. , Borgen L. 
Published: August 2021

AbstractSix perennial Macaronesian species are recognized inBuboniumJ. Hill emend. Briq.: the Cape VerdianB. daltonii(Webb) T. Halvorsen, with two subspecies, ssp.daltoniiand ssp.vogelii(Webb) T. Halvorsen, andB. smithii(Webb) T. Halvorsen; and the CanarianB. intermedium(DC.) T. Halvorsen & Wikl.,B. graveolens(Forssk.) Maire, with two subspecies, ssp.odorum(Schousb.) Wikl. and ssp.stenophyllum(Link) T. Halvorsen,B. schultzii(Balle) Sventenius andB. sericeum(L.f.) T. Halvorsen & Wikl. Four Mediterranean annuals are superficially treated for Macaronesia:B. aquaticum(L.) Hill,Asteriscus maritimus(L.) Less.,A. hierochunticus(Michon) Wikl., andA. spinosus(L.) Sch. Bip. A key to the MacaronesianBuboniumspecies is provided. The chromosome number n=7 is reported for all theBuboniumspecies in Macaronesia; inB. graveolensssp.odorum, B. daltoniissp.vogelii,andB. smithiifor the first time. The chromosome number n=6 is confirmed forAsteriscus maritimus.The self fertile annuals are not cross compatible with the other species. Among the predominantly self incompatible perennials internal barriers to gene exchange are weak. OnlyB. schultziiseems genetically isolated. Between the other perennials the crossability is complete and hybrid fertility high between species from the same archipelago, but reduced between species from different archipelagos. The present occurrence of the Canarian speciesB. sericeumandB. intermediumand the Cape VerdeanB. daltoniiandB. smithiiseems relict. These frutescent endemics probably belong to an old element in the Macaronesian flora.
Crustaceous lichenized species of the Caliciales in Norway.
Authors: Middelborg J. , Mattsson J. 
Published: August 2021

Abstract
Thirty-nine species are recognized in the lichen genera Calicium Pers., Chaenotheca (Th.Fr.) Th.Fr., Cyphelium Ach., Microcalicium Vain. emend. Tibell, Sclerophora Chevall., and Thelomma Massa!. emend Tibell in Norway. The genus Cybebe is reduced to synonymy with Chaenotheca, and the new combinations Chaenotheca gracilenta (Ach.) Mattsson & Middelborg and Sclerophora coniophaea (Norm.) Mattsson & Middelborg are proposed. Three families are recognized, the Caliciaceae, the Coniocybaceae, and the Microcaliciaceae. The chemistry is described, and a number of unidentified secondary substances are characterized by their Rf values. The ecology and distribution of the species are described. Keys are given to the genera and species, and distribution maps for Norway are provided. Calicium adaequatum Nyl., Calicium adspersum Pers., Calicium corynellum Ach., Calicium parvum Tibell, Chaenotheca carthusiae (Harm.) Lett., and Microcalicium ahlneri Tibell are reported new to Norway.
Vegetational and ecological monitoring of boreal forests in Norway. I. Rausjømarka in Akershus county, SE Norway.
Authors: Økland T. 
Published: August 2021

Abstract
Vegetational and ecological monitoring of boreal forests in Norway was initiated in 1988, as a part of the programme “Countrywide monitoring of forest health” at Norwegian Institute of Land Invetory (NIJOS). Ten reference areas for monitoring will be established and analysed within five years; two new areas each year. Each of the monitoring areas is planned to be reanalysed every fifth year. In each monitoring area 10 macro sample plots, 50 m2 each, are selected. Within each macro sample plot 5 meso sample plots, 1 m2 each, are randomly placed and the vegetation is analysed by using frequency in subplots as measure of species abundance. Within each meso sample plot one micro sample plot (two in the first established monitoring area), 0.0625 m2 each, is analysed by the same method. In connection with each meso sample plot several environmental variables are recorded. In each ma cro sample plot several tree variables and variables describing the terrain are recorded. The variables are used for environmental interpretation as well as for monitoring, since known relations between vegetation and environmental gradients form the basis of vegetational and ecological monitoring. Any future changes in vegetation, soil and the health of trees have to be interpreted in relation to the analysis of vegetation-environment relationships in order to identify changes due to air pollution or climatic changes.
The data from the first established monitoring area, Rausj0marka in Akershus county, are subjected to analysis in this paper. The most important vegetational and environmental gradients in the area are discussed, as well as the field methodology and the methods for data analysis to be used in integrated monitoring. The advantages of integrated monitoring of vegetation, soil and trees on the same sample plots are emphasized, including advantages for surveying and monitoring of species (bioindicators).
Vegetation patterns and structuring processes in coastal shell-beds at Akerøya, Hvaler, SE Norway.
Authors: Eilertsen O. 
Published: August 2021

Abstract
The vegetation of shell-beds is studied in an island on the coast of Skagerak, SE Norway. Within this restricted area 125 sample plots, 1 m2 each, were distributed by a restricted random procedure. Frequency in subplots and percentage cover were used for estimation of species abundance. A set of 33 environmental variables was obtained from each sample plot. Ecological gradients corresponding to the main vegetational gradients are identified by means of DCA ordination results correlated with environmental data. DCA ordination results are further interpreted by the use of an earlier classification of the vegetation and by application of Grime’s strategy concept. The following complex gradients were recognized: ( 1) the primary successional gradient, influenced by variables dependent on site age, e.g. elevation, distance from the sea, and rate of decomposition of mollusc shells, (2) the secondary successional gradient, from open meadow vegetation via open shrub vegetation to dense shrub vegetation, highly correlated with variables independent of site age, e.g intensity of grazing, (3) the nutrient availability gradient, and (4) the soil moisture gradient. Interpretation of relations between coenoclines and environmental variables was performed by Kendall rank correlation and relationships among ecological variables analysed by PCA ordination. Direct gradient analysis by rh-DCCA is used as a supplement to DCA. The ratio between the rh-DCCA eigenvalue of the first ordination axis and the corresponding eigenvalue of the first residual (unconstrained) axis is used to quantify the importance of each environmental variable. The performed multivariate analyses show that the successional pathways on shell-bed shores are dependent on the grazing pressure. The relative importance of the following structuring processes is discussed: (1) interspecific interaction (competition, coexistence and facilitation), (2) destabilizing factors (disturbance and fluctuations), (3) stress, and (4) chance. Ordination and association analyses shows that Juniperus communis is the most important structuring species in the material. Grazing is necessary to reduce overgrowth by junipers and to maintain a high species diversity.
The field data are used for inspection of the performance of different rescaling and detrending options, available with DCA ordination. Non-linear rescaling appears to be less influenced by deviant sample plots as compared to linear rescaling, and the S.D. units of the axes produced by non-linear rescaling are considered better interpretable in terms of a unimodal model of species responses to ecological gradients. Available options for detrending by polynomials are shown to be inferior to the detrending by segments option, as polynomial detrending may impose a polynomial distortion on the point configuration in the ordination space.
The lichen genus Peltigera, exclusive of the P. canina group, in Norway
Authors: Holtan-Hartwig J. 
Published: August 2021

Abstract
Seventeen species of the lichen genus Peltigera, exclusive of the P. canina group, are accepted from Norway. Their morphology, chemistry, ecology, and distribution in Norway are presented, and a key to the species is provided. Peltigera retifoveata is reported as new to Norway and a new species, P. sp. 1, which belongs to the P. aphthosa group, is treated but not formally described.
Different morphotypes of P. aphthosa, P. malacea, and P. neopolydactyla and different chemotypes of P. aphthosa, P. elisabethae, P. horizontalis, P. malacea, P. neopolydactyla, P. scabrosa, and P. sp. 1 are described. Correlations between several morphotypes and chemotypes are shown, but these are not treated as taxonomic units, although they probably are biological species.
Phototype pairs in P. aphthosa, P. britannica, and P. venosa are described, and the close relationship between the two first mentioned and P. malacea is pointed out.
Flora of Macaronesia. Checklist of vascular plants. 4. revised edition
Authors: Hansen A. , Sunding P. 
Published: August 2021

Abstract
An up-to-date checklist of the vascular plants of Macaronesia (the Azores, the Madeira archipelago, the Salvage Islands, the Canary Island, and the Cape Verde Islands) is given. 3,106 species belonging to 1,062 genera are listed, as are also a number of intraspecific taxa down to variety level. 20 new nomenclatural combinations are made within the genera Atalanthus, Lavandula, Pericallis, Satureja, and Sinapidendron. A second section lists ea. 2,300 synonyms and their presumed identity.
Corticolous and lignicolous Pyrenomycetes s.lat. (Ascomycetes) onSalixalong a mid-Scandinavian transect
Authors: Mathiassen G. 
Published: August 2021

AbstractThe pyrenomycete flora onSalixis examined along a mid-Scandinavian transect. A restricted number ofSalixspecies and a fixed number of host individuals are examined in each of the vegetation regions in central Norway, and in two vegetation regions in north-central Sweden. This investigation addressed the unsolved problems listed in my previous study (Mathiassen 1989) and the same 29 taxa are treated. The following new species are described:Amphisphaerella erikssoniiG. Mathiassen,Glyphium grisonenseG. Mathiassen,Keissleriella holmiorumG. Mathiassen,Leptosphaeria to/lensG. Mathiassen, andSaccardoella kanderanaG. Mathiassen. The type material has been examined for all 29 species mentioned in the study, exceptBertia moriformisvar.moriformis.A dichotomous key is followed by reviews of the species in alphabetical order. A systematic survey of the investigated taxa is also given. In addition to comments on taxonomy, ecology and distribution for the different pyrenomycete species, substrate ecology and host specificity are discussed. Statistical treatment of spore measurement data form the basis for a discussion of geographical variation. Multivariate techniques (ordination) are used to investigate the relative importance of geographic (including climatic) factors and the substrate tree.
Morphotaxonomy and chorology of the genus Hypoxylon (Xylariaceae) in Norway
Authors: Granmo A. 
Published: August 2021

Abstract
The Norwegian species of Hypoxylon have been treated with respect to their ecology, morphology and taxonomy. Their host trees have been identified and percentage frequency of each host and substrate type (bark/wood) calculated. Ecologically the species are grouped according to their saprobic ability, and to their preferred hosts and substrates (bark or wood). From a chorological point of view the species are grouped into three different geoelements according to the distributional centre for each species in Norway, thereby also taking into consideration the total Nordic distribution. Complete locality lists for each species are given and a key to all Nordic species is presented.
Twelve species of Hypoxylon have so far been recognized in Norway: Hypoxylon cercidicola, H. cohaerens, H.fragiforme, H.fuscum, H. howeianum, H. laschii, H. macrosporum, H. multiforme, H. porphyreum, H. rubiginosum, H. salicicola and H. vogesiacum. Two species belong to Hypoxylon sect. Annulata: Hypoxylon cohaerens and Hypoxylon multiforme, the remainder belong to Hypoxylon sect. Hypoxylon. Two new species are described: H. porphyreum and H. sa/icicola. In a previous treatment of Nordic species of Biscogniauxia and Hypoxylon, Hypoxylon cercidicola and H. salicico/a were included in and reported as H. rubiginosum and H. rutilum, respectively, while H. porphyreum was included in H. juscum. Hypoxylon macrosporum and H. laschii, by several authors considered as varieties of H. vogesiacum and H. rubiginosum, respectively, are treated as species.
ПОЛЬСЬКО-УКРАЇНСЬКИЙ СОЮЗ 1920 р В ПОЛЬСЬКОМУ ПУБЛІЧНОМУ ДИСКУРСІ МІЖВОЄННОГО ПЕРІОДУ
Authors: БОРИМСЬКИЙ Віталій 
Published: August 2021

Метою дослідження є висвітлення взаємодії політичної думки і фахової історіографії, її вплив на трактування польсько-українського союзу в контексті подій та динаміці історичного процесу. Інтегральною частиною свого дослідження вважаємо характеристику дискусій щодо східної політики в польському суспільстві перед укладенням союзу. Антагонізм між так званими федеративною та інкорпораційною моделями, який яскраво проявився у період від утворення незалежної Польської Республіки до підписання Ризького миру, детермінував ставлення до польсько-українського союзу 1920 р. протягом цілого міжвоєнного періоду. Методологія дослідження. Оскільки значну частину джерел становлять преса і політична публіцистика, то основним з методів дослідження є контент-аналіз, а також герменевтичний та епістеміологічний підходи. При аналізі роботі з текстами вважаємо ключовими принципи, розроблені К. Скіннером і Дж. Пококом, що відзначають важливість розуміння контексту й інтелектуальної атмосфери в момент появи тексту, а також врахування планованого автором реципієнта тексту. Відповідно до методики наративного аналізу, розробленої Єжи Топольським, аналітично виділяємо в текстах три складові: логічно-граматичний, переконувальний та теоретико-ідеологічний шари. Поділяємо принцип релятивності історичного джерела стосовно знань та світогляду історика. Наукова новизна полягає у тому, що в українській історіографії здійснено комплексний аналіз польського публічного дискурсу міжвоєнного періоду на предмет ставлення до союзу з УНР, укладеного напередодні Київського походу 1920 р. Висновки. У статті зазначено, що в міжвоєнний період польсько-український союз 1920 р. не викликав значного зацікавлення як у польської громадськості, так і серед істориків. Іноді він згадувався у мемуарах політиків, іноді обговорювався публіцистами як один із другорядних епізодів польсько-радянської війни. Писалося про нього головно в загальних працях з історії Польщі або дослідженнях, що стосувались формування кордонів після 1918 р. З огляду на характер цих праць, польсько-український союз описувався поверхово, увага здебільшого акцентувалась на політичних аспектах, тобто на визнанні Польщею України та рішеннях стосовно кордонів. Проблема ґенези та різних практичних втілень польсько-української співпраці залишались поза увагою. Трактування союзу з УНР дуже залежало від політичних симпатій автора. У схвальних інтонаціях писали про нього прихильники концепцій Ю. Пілсудського, рішуче негативно він оцінювався симпатиками національної демократії.
КОРОТКОСТВОЛЬНА ЗАЛІЗНА КОВАНА ВОГНЕПАЛЬНА ЗБРОЯ КІНЦЯ XIV – ПОЧАТКУ XV ст. У ЗІБРАННІ ЛЬВІВСЬКОГО ІСТОРИЧНОГО МУЗЕЮ
Authors: ВЕРХОТУРОВА Мар’яна , МАРЧЕНКО Ярослав 
Published: August 2021

Метою статті є аналіз залізної кованої гармати під інвентарним номером З‑2838 з фондів Львівського історичного музею, уточнення та доповнення її атрибуції. Методологія дослідження. У ході дослідницької роботи обиралися методи відповідно до завдань конкретного етапу дослідження, потреби у використанні технічних прийомів (лазерне сканування, вимірювання), проведення операцій з теоретичним і фактичним матеріалом у логічній послідовності. Новизна дослідження. На підставі комплексного дослідження проаналізовано залізну ковану гармату кінця XIV – початку XV ст. з колекції Львівського історичного музею. В ході проведеного зброєзнавчого аналізу встановлено типологію гармати, особливості її застосування. У процесі дослідження застосовано метод лазерного сканування для отримання схематичного графічного зображення гарматного ствола. Уточнено атрибуцію предмета. Висновки. Тенденції сучасного європейського зброєзнавства тяжіють до поглиблення попредметного дослідження пам’яток зброї у музейних колекціях. Враховуючи одиничну кількість гармат кінця XIV – початку XV ст. в музеях України, ґрунтовне вивчення таких пам’яток набуває особливого значення. На підставі проведеного зброєзнавчого аналізу встановлено типологію означеного гарматного ствола, описано специфічні особливості бойового застосування. На підставі порівняльного аналізу додатково підтверджено датування гармати. Через зіставлення низки джерел зроблено припущення про можливе виготовлення гармат у Белзькому князівстві вже з кінця XIV – XV ст. Досліджено музейну історію гармати. Встановлено, що до фондів Музею НТШ предмет передав отець-декан Ілларіон Ґела у 1935 р., звідки під час музейної реформи, що відбувалася у Львові в 1940 р. гармата була передана до новоствореного тоді Львівського державного історичного музею. На сьогодні описана гармата є найдавнішою пам’яткою вогнепальної зброї в зібранні музею.
РАЄЦЬКА КНИГА м. ЛЬВІВ (1460–1506): ІСТОРИКО-ДЖЕРЕЛОЗНАВЧИЙ ОГЛЯД
Authors: КАПРАЛЬ Мирон , ПЕТРИШАК Богдана 
Published: August 2021

Мета дослідження: У статті ставиться за мету зробити детальний історико-джерелознавчий огляд раєцької книги м. Львів 1460 – 1506 рр. Ця стаття зосереджується на дослідженні таких питань: історія створення та побутування львівської раєцької книги від другої половини XV ст. до сьогодні; авторство текстів, міські писарі та їх почерк; історико-джерельні особливості книги, загальна кількість записів німецькою та латинською мовами. Джерела і новизна. Головним джерелом дослідження є раєцька книга м. Львів та вписи до неї за 1460–1506 рр. Огляд наукового зацікавлення актами з львівської раєцької книги 1460–1506 рр. свідчить про великий потенціал історичної інформації, тільки частково використаної у працях дослідників ХІХ–ХХ ст. Відсутність повноцінної наукової публікації зумовила обмеженість кола осіб, які могли б користати з відомостей цього цінного джерела. Методологія дослідження опирається на історико-джерелознавчі підходи дослідження історичних документів. Висновки. Львівська раєцька книга другої половини XV ст. на сьогодні залишається найдавнішою збереженою раєцькою книгою на території сучасної України. Уникнувши наслідків природних катаклізмів та людського фактора, рукопис постійно перебував у збірці документів львівського магістрату, що кілька разів змінював локацію. Книгою користувалися давні хроністи Львова, актуалізувавши цінну інформацію з історії міста. Манускрипт є продуктом діяльності міської канцелярії, внесенням чистових записів до нього займалися міські писарі, серед яких – відомі гуманісти пізнього середньовіччя. До книги вписані як адміністративні, так і судові рішення раєцької колегії, що показують у всій повноті життя міської громади.
ВІСЛО-ОДЕРСЬКА НАСТУПАЛЬНА ОПЕРАЦІЯ (12 січня – 7 лютого 1945 р.): БРОНЕТАНКОВІ ТА МЕХАНІЗОВАНІ ВІЙСЬКА – ОСНОВНА СИЛА РОЗВИТКУ УСПІХУ
Authors: ТКАЧУК Павло , КРИВИЗЮК Леонід 
Published: August 2021

Мета дослідження – дослідити бойове застосування бронетанкових і механізованих військ під час Вісло-Одерської наступальної операції та їх внесок у розвиток оперативного мистецтва з теорії і практики розчленування і знищення крупних угруповань противника. Методологія дослідження полягає у використанні сукупності методів: діалектичного, аналітичного, історичного, біографічного, порівняльного. Означений методологічний підхід дав змогу ретроспективно проаналізувати удосконалення способів застосування великих рухомих з’єднань (об’єднань) під час введення у бій рухомих груп армій і фронтів та в ході розчленування і знищення великих угруповань противника, яке відбувалося як єдиний процес. А також використання рухомих груп під час бою за тактичну зону оборони противника. Наукова новизна одержаних результатів полягає у комплексному аналізі процесу з підготовки і проведення наступальної операції двох фронтів із застосуванням чотирьох танкових армій, що зумовлено відсутністю у вітчизняній історіографії спеціальних історичних узагальнювальних праць з визначеної тематики у вказаних хронологічних межах. Дано об’єктивну оцінку значення Вісло-Одерської наступальної операції для розвитку воєнного мистецтва в операціях щодо їх масованого застосування зі стрімкого і маневреного характеру, що призвело до розчленування угруповання противника на частини і швидкого їх розгрому. Висновки. Наступ військ Червоної армії від Вісли до Одеру став зразком найбільшої стратегічної наступальної операції. Вона розвивалася практично без пауз з середньодобовим темпом 25–30 км на добу, а танковими арміями – до 70 км. Значний вклад у досягнення успіху в операції внесли бронетанкові і механізовані війська. Танкові армії, окремі танкові і механізовані корпуси були основною силою розвитку успіху і виступали потужним авангардом 1 УФ і 1 БФ, які діяли на значному відриві від загальновійськових армій. Особливістю бойового застосування бронетанкових і механізованих військ є залучення двох танкових армій на одному оперативному напрямку, чим примножили силу ударних угруповань фронтів.
ВІД ДАВНІХ ЧАСІВ ДО РЕЧІ ПОСПОЛИТОЇ: ІСТОРІЯ ПОЛЬСЬКОЇ ДЕРЖАВИ У РЕЦЕПЦІЇ ЧАСОПИСУ “KWARTALNIK HISTORYCZNY” (1887–1939)
Authors: ЛАЗУРКО Лідія , ДІХТІЄВСЬКИЙ Петро 
Published: August 2021

Мета дослідження – розкрити як на сторінках часопису “Kwartalnik Historyczny” відобразився процес дослідження проблем, пов’язаних із походженням, становленням й розвитком польської держави від найдавніших часів до Речі Посполитої. Методологія дослідження ґрунтується на принципах історизму, системності, науковості, верифікації, авторської об’єктивності, поміркованого наративного конструктивізму, а також на використанні загальнонаукових (аналіз, синтез, узагальнення) та спеціально-історичних (історико-генетичний, історико-типологічний, історико-системний) методів. Наукова новизна полягає у представленні обговорення на сторінках часопису “Kwartalnik Historyczny” питань з історії польської держави: зародження, утворення та її політико-правового функціонування. Останнє має особливе значення у контексті спроб створення на початку XX ст. синтези історії Польщі, до чого долучилися найперше історики держави і права. Висновки. Як бачимо, на сторінках часопису у численних дослідженнях, критичних та джерельних матеріалах знайшло висвітлення чимало питань з історії Польщі від найдавніших часів до Речі Посполитої. Найчисленнішою групою матеріалів, присвячених згаданій епосі, були критичні огляди та студії з політичної історії, у студіюванні якої вчені апелювали до часів створення держави та її найбільшої могутності. Автори часопису торкалися дуже широкого діапазону тем: від ґенези назви давньої держави, з’ясування історичності персон князів-засновників та будівничих держави до питань впливу географічних чинників на особливості її розбудови. Відновлення польської державності у 1918 р. нав’язувало тодішнім дослідниками проведення паралелей: по-перше, з сюжетами створення Давньої Польщі, а по друге – з часами найбільшої економічної та політичної її могутності у XVI – початку XVII ст., інспіруючи до роздумів про вироблення моделей найбільш оптимального функціонування II Речі Посполитої.