bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Multilevel Risk Factors for Weight Change after Breast Cancer Diagnosis Among Black Women
Authors: Kim K , Bandera EV , Xu B , Chanumolu D , Rundle AG , Hurvitz PM , Ambrosone CB , Demissie K , Hong CC , Lovasi GS , Qin B 
Published: April 2021

Abstract
Background: Weight gain after breast cancer diagnosis increases the risk of mortality. African American/Black breast cancer survivors are more likely to have excess body weight than their White counterparts, which may contribute to their higher mortality rate. Emerging evidence suggests that post-diagnosis weight gain may result from multilevel determinants. However, no study has investigated the multilevel characteristics among Black breast cancer survivors. Objective: To evaluate associations between individual-level factors and neighborhood social and built environment factors with weight change after breast cancer diagnosis among Black women. Methods: We evaluated associations of interest among 785 women enrolled in the Women's Circle of Health Follow-Up Study (WCHFS), a longitudinal study of Black breast cancer survivors in New Jersey. Weight change was primarily based on measurements at baseline and follow-up visits (Median: 10.3 and 23.2 mo. since diagnosis, respectively). Participants were grouped into categories of stable weight (52.4%), ≥3% weight loss (20.0%), and ≥3% weight gain (27.6%). Using multivariate- adjusted multinomial logistic regression and multilevel multinomial logistic regression, we evaluated relative risk ratios (RRRs) for associations between multilevel factors and post-diagnosis weight change category. Results: Black breast cancer survivors who were older at diagnosis, had higher household income, post-menopausal status, and higher baseline BMI were less likely to gain weight compared to women with stable weight. Former smoking, higher tumor stage, and chemotherapy were associated with increased relative risk of weight gain (e.g. RRR-chemo: 1.45, 95% CI: 1.01, 2.08). Black women residing in neighborhoods in the highest tertile for density of walkable destinations had a decreased relative risk of post- diagnosis weight gain (e.g. RRR-T3 highest density vs. T1 lowest: 0.39, 95% CI: 0.20, 0.75), while those residing in neighborhoods with higher density of fast food restaurants had increased relative risk of weight gain (RRR-T3 highest density vs. T1 lowest: 1.94, 95% CI: 1.23, 3.05). Conclusion: Both individual and neighborhood factors may influence the risk of weight gain among Black women after breast cancer diagnosis.
AXL Is a Key Factor for Cell Plasticity and Promotes Metastasis in Pancreatic Cancer
Authors: Du Wenting , Phinney Natalie Z. , Huang Huocong , Wang Zhaoning , Westcott Jill , Toombs Jason E. , Zhang Yuqing , Beg Muhammad S. , Wilkie Thomas M. , Lorens James B. , Brekken Rolf A. 
Published: April 2021

Abstract

Pancreatic ductal adenocarcinoma (PDA), a leading cause of cancer-related death in the United States, has a high metastatic rate, and is associated with persistent immune suppression. AXL, a member of the TAM (TYRO3, AXL, MERTK) receptor tyrosine kinase family, is a driver of metastasis and immune suppression in multiple cancer types. Here we use single-cell RNA-sequencing to reveal that AXL is expressed highly in tumor cells that have a mesenchymal-like phenotype and that AXL expression correlates with classic markers of epithelial-to-mesenchymal transition. We demonstrate that AXL deficiency extends survival, reduces primary and metastatic burden, and enhances sensitivity to gemcitabine in an autochthonous model of PDA. PDA in AXL-deficient mice displayed a more differentiated histology, higher nucleoside transporter expression, and a more active immune microenvironment compared with PDA in wild-type mice. Finally, we demonstrate that AXL-positive poorly differentiated tumor cells are critical for PDA progression and metastasis, emphasizing the potential of AXL as a therapeutic target in PDA.

Implications:
These studies implicate AXL as a marker of undifferentiated PDA cells and a target for therapy.
The Future of Clinical Trial Design in Oncology
Authors: Spreafico Anna , Hansen Aaron R. , Abdul Razak Albiruni R. , Bedard Philippe L. , Siu Lillian L. 
Published: April 2021

Abstract

Clinical trials represent a fulcrum for oncology drug discovery and development to bring safe and effective medicines to patients in a timely manner. Clinical trials have shifted from traditional studies evaluating cytotoxic chemotherapy in largely histology-based populations to become adaptively designed and biomarker-driven evaluations of molecularly targeted agents and immune therapies in selected patient subsets. This review will discuss the scientific, methodological, practical, and patient-focused considerations to transform clinical trials. A call to action is proposed to establish the framework for next-generation clinical trials that strikes an optimal balance of operational efficiency, scientific impact, and value to patients.

Significance:
The future of cancer clinical trials requires a framework that can efficiently transform scientific discoveries to clinical utility through applications of innovative technologies and dynamic design methodologies. Next-generation clinical trials will offer individualized strategies which ultimately contribute to globalized knowledge and collective learning, through the joint efforts of all key stakeholders including investigators and patients.
Decoding Cancer Biology One Cell at a Time
Authors: Gonzalez Castro L. Nicolas , Tirosh Itay , Suvà Mario L. 
Published: April 2021

AbstractHuman tumors are composed of diverse malignant and nonmalignant cells, generating a complex ecosystem that governs tumor biology and response to treatments. Recent technological advances have enabled the characterization of tumors at single-cell resolution, providing a compelling strategy to dissect their intricate biology. Here we describe recent developments in single-cell expression profiling and the studies applying them in clinical settings. We highlight some of the powerful insights gleaned from these studies for tumor classification, stem cell programs, tumor microenvironment, metastasis, and response to targeted and immune therapies.Significance:Intratumor heterogeneity (ITH) has been a major barrier to our understanding of cancer. Single-cell genomics is leading a revolution in our ability to systematically dissect ITH. In this review, we focus on single-cell expression profiling and lessons learned in key aspects of human tumor biology.
Artificial Intelligence in Cancer Research and Precision Medicine
Authors: Bhinder Bhavneet , Gilvary Coryandar , Madhukar Neel S. , Elemento Olivier 
Published: April 2021

AbstractArtificial intelligence (AI) is rapidly reshaping cancer research and personalized clinical care. Availability of high-dimensionality datasets coupled with advances in high-performance computing, as well as innovative deep learning architectures, has led to an explosion of AI use in various aspects of oncology research. These applications range from detection and classification of cancer, to molecular characterization of tumors and their microenvironment, to drug discovery and repurposing, to predicting treatment outcomes for patients. As these advances start penetrating the clinic, we foresee a shifting paradigm in cancer care becoming strongly driven by AI.Significance:AI has the potential to dramatically affect nearly all aspects of oncology—from enhancing diagnosis to personalizing treatment and discovering novel anticancer drugs. Here, we review the recent enormous progress in the application of AI to oncology, highlight limitations and pitfalls, and chart a path for adoption of AI in the cancer clinic.
СЛАВНИЙ ЮВІЛЕЙ ТЕТЯНИ АНАТОЛІЇВНИ СЕРГЕЄВОЇ
Authors: Avtoriv Kolektyv 
Published: April 2021

Наведено біографічні дані й творчий доробок Т.А. Сергеєвої – доктора медичних наук, відомої вченої-епідеміологині, трудова діяльність якої майже 30 років пов’язана з ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського НАМН України».
ОСОБЛИВОСТІ ТА ТЕНДЕНЦІЇ ЗАХВОРЮВАНОСТІ НАСЕЛЕННЯ НА ЗЛОЯКІСНІ НОВОУТВОРЕННЯ ШКІРИ
Authors: Gruzieva T. S. , Kalashnikova N. M. 
Published: April 2021

Мета: проаналізувати особливості та тенденції онкодерматологічної захворюваності населення України для визначення пріоритетів організації профілактичної та лікувально-діагностичної діяльності.
Матеріали і методи. У роботі використано бібліографічний, епідеміологічний, медико-статистичний та аналітичний методи. Проаналізовано статистичні дані МОЗ України за 2000–2019 рр., дані Національного канцер-реєстру України і дані ЄРБ ВООЗ. Розглянуто регіональні та статеві особливості захворюваності й смертності на рак шкіри, своєчасність діагностики.
Результати. Встановлено негативну тенденцію до зростання частоти захворювань населення на рак шкіри впродовж 2000–2019 рр. на 24,0 %, у тому числі на меланому – на 77,3 %. Виявлено вищий рівень захворюваності на меланому в жінок у 2019 р. порівняно з чоловіками – на 22,9 %, інші ракові захворювання шкіри – на 23,0 %, швидші темпи зростання захворюваності на меланому в чоловіків (+84,2 %) порівняно з жінками (+68,6 %). Визначено негативну тенденцію до збільшення на 30,0 % смертності від меланоми впродовж 2000–2019 рр., вищий рівень смертності та швидші темпи зростання показників у чоловіків порівняно з жінками. Встановлено регіональні особливості захворюваності та смертності населення на рак шкіри.
Оцінено результативність профілактичних оглядів, своєчасність виявлення патології. Встановлено, що 8,7 % захворювань на меланому виявляють на ІІІ та ІV стадіях, які корелюють з показниками прожиття першого року після встановлення діагнозу. Окреслено пріоритетні проблеми боротьби з раком шкіри.
Висновки. Зростання захворюваності та смертності населення від злоякісних новоутворень шкіри, недостатність профілактичних та невчасність діагностичних втручань потребують поглибленого вивчення причин, обґрунтування стратегій та вжиття заходів протидії.
СТАТЕВИЙ РОЗВИТОК УМОВНО СОМАТИЧНО ЗДОРОВИХ ДІВЧАТОК ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ В ПУБЕРТАТНИЙ ПЕРІОД
Authors: Chaikivska E. F. 
Published: April 2021

Мета: оцінити статевий розвиток умовно соматично здорових дівчаток Львівської області в період пубертату.
Матеріали і методи. Обстежено 180 умовно соматично здорових дівчаток Львівської області віком від 12 до 17 років. Проведено антропометричні дослідження (визначення маси тіла і розрахунок показника індексу маси тіла, вимірювання зросту, окружності грудної клітки, талії, стегон) і оцінку статевого розвитку за сукупністю розвитку вторинних статевих ознак (волосистості на лобку і в пахвовій ділянці, розвитку молочних залоз і становленням менструацій за J. M. Tanner і Л. Г. Тумилович).
Результати. Статеве дозрівання умовно соматично здорових дівчаток Львівської області в 92,78 % випадків починалося з телархе. Середній вік настання телархе склав (10,34±0,05) року, адренархе – (11,13±0,05) року, аксилархе – (11,59±0,07) року, менархе – (12,43±0,04) року. Характерною рисою був розвиток телархе разом з пубархе в 51,67 % дівчаток і аксилархе з пубархе – у 39,44 % дівчаток. Менархе, як правило, наставало після телархе, пубархе і аксилархе, при середній масі тіла не менше за 37 кг, найчастіше на тлі ще недостатньо розви­нених вторинних статевих ознак. У 3,33 % випадку спостерігали інвертований пубертат, тобто пубархе випереджа­ло телархе. У 5,00 % дівчаток аксилархе відставало від пубархе на 12 місяців, у 55,00 % – на 3–6 місяців, а в 40,00 % дівчаток воно наставало одночасно з пубархе. Темпи статевого дозрівання в період із 12 до 17 років були відносно сталими, про що свідчить і величина сумарного бала статевого розвитку в 12-, 13-, 14-, 15-, 16- і 17-річних дівчат – рівні бала статевого розвитку, відповідно, були (4,94±0,37); (7,91±0,58); (11,08±0,25); (11,25±0,20); (11,86±0,10) і (11,98±0,02) бала.
Висновки. Статевий розвиток умовно соматично здорових дівчаток Львівської області відповідає встановленим віковим нормам української популяції.
ОРГАНІЗАЦІЯ РАННЬОЇ ДІАГНОСТИКИ РАКУ ШЛУНКА ВІДПОВІДНО ДО АКТУАЛЬНОГО ПОТЕНЦІАЛУ СИСТЕМИ ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я
Authors: Komar O. M. , Kizlova N. M. 
Published: April 2021

Мета: проаналізувати показники захворюваності, смертності від раку шлунка та ефективність організації онкологічної допомоги даній категорії хворих у Вінницькій області та Україні.
Матеріали і методи. Проведено епідеміологічне одномоментне ретроспективне дослідження підсумково-звітної статистичної документації національного канцер-реєстру (www.ncru.inf.ua) з використанням методу викопіювання даних. Для оцінки організації онкологічної допомоги хворим на рак шлунка у Вінницькій області та Україні обрано такі тренди: поширеність, захворюваність, не прожили одного року з числа вперше захворілих, занедбаність, морфологічна верифікація, охоплення спеціальним лікуванням первинних хворих, середня частота госпіталізації хворого за рік, середній ліжко-день на одного хворого і однієї госпіталізації, загальна летальність. Методи дослідження – бібліосемантичний, епідеміологічний, медико-статистичний.
Результати. Станом на 01.01.2020 р. кількість хворих на рак шлунка в Україні становила 27 407 осіб (76,8 на 100 тис. населення), серед них 15 146 (91,3 на 100 тис. населення) чоловіків, які в 1,5 раза переважали кількість жінок – 12 201 (64,2 на 100 тис. населення). У структурі захворюваності й смертності останній посідав у чоловіків четверте (6,9 %) й друге (9,5 %), у жінок – восьме (4,1 %) й третє (7,5 %) місця відповідно протягом усього періоду спостереження. З’ясовано, що вагомими недоліками в організації лікувально-діагностичного процесу цій категорії пацієнтів є результативні індикатори дорічної летальності та занедбаності хвороби, останній у 2019 р. склав 38,2 % по Україні і 43,4 % у Вінницькій області, тобто кожен третій випадок. Більшість (55,5 %) з числа вперше виявлених не прожили одного року з моменту встановлення діагнозу, при цьому регіональні показники вищі протягом усього періоду дослідження (61,1–62,6 %).
Висновки. Доведено, що злоякісні новоутворення шлунка в Україні характеризувались високими показниками занедбаності (38,2 %), дорічної летальності (55,5 %), смертності у співвідношенні до показника захворюваності (73,2 %) та збільшенням середньої частоти госпіталізації хворого за рік (2,2 раза; ПН (+) 15,8 %).
ПОРІВНЯЛЬНА ОЦІНКА ЯКОСТІ ЖИТТЯ ПІСЛЯОПЕРАЦІЙНИХ ХВОРИХ ІЗ КАЛЬКУЛЬОЗНИМ ХОЛЕЦИСТИТОМ ТА ХОЛЕДОХОЛІТІАЗОМ
Authors: Halei M. M. , Marchuk I. P. , Prokopchuk Yu. V. 
Published: April 2021

Мета: визначити показники якості життя у післяопераційних хворих із конкрементами у жовчному міхурі та загальній жовчній протоці. Порівняти хворих, яким виконували лапароскопічну і відкриту операції. Знайти оптимальний шлях лікування.
Матеріали і методи. Для оцінки якості життя використовували опитувальник 36-Item Short-Form Health Status (SF-36). Статистичні дані отримані шляхом ретроспективного аналізу даних, напрацьованих під час лікування хворих в умовах відділення інвазивних методів діагностики та лікування Волинської обласної клінічної лікарні в 2016–2018 рр., а саме: 126 пацієнтів (І група – 52 хворих групи відкритого операційного лікування; ІІ група – 74 хворих групи лапароскопічного лікування).
Результати. Після аналізу і підведення статистики було відмічено, що больовий синдром у хворих з І групи був наявним лише в перші 2 дні, при чому на другий день після операції відзначався лише при активному русі. У ІІ групі больовий синдром тривав від 4 до 7 днів. В обох групах використовували принципи ERAS (Enhanced Recovery After Surgery). Самостійне вставання хворих у І групі було можливим через (4,1±1,9) год, у ІІ групі – (19,7±3,3) год після завершення операції. Пероральне харчування відновили у хворих в І групі через (14,7±3,1) год, у ІІ групі – (25,9±5,5) год після завершення операції. Дані про самопочуття прооперованих пацієнтів наведені на рисунках 1 і 2 для групи лапароскопічного лікування жовчнокам'яної хвороби і відкритого відповідно.
Висновки. Симультанні лапароскопічні операції з приводу лікування холециститу та холедохолітіазу показують високу ефективність і безпеку. Краще самопочуття, менший больовий синдром і період відновлення сил надають хворому полегшення фізичне, що гарантує і психологічний комфорт та швидке відновлення загального самопочуття в короткі терміни, і в тривалій перспективі після лапароскопічної холецистектомії та холедохолітотомії.
АНАЛІЗ ФАКТОРІВ ПОРУШЕННЯ РЕПРОДУКТИВНОЇ ФУНКЦІЇ В ЖІНОК ІЗ БЕЗПЛІДДЯМ НА ФОНІ ЛЕЙОМІОМИ МАТКИ В ПРОГРАМАХ ДОПОМІЖНИХ РЕПРОДУКТИВНИХ ТЕХНОЛОГІЙ
Authors: Drozdovska Yu. B. 
Published: April 2021

Мета: вивчити фактори порушення репродуктивної функції у безплідних жінок із лейоміомою матки шляхом аналізу гормонального та імунологічного гомеостазу та в подальшому оптимізації лікувально-профілактичного комплексу.
Матеріали і методи. Рандомізоване проспективне клінічне дослідження проведено серед 175 (29,0 %) жінок репродуктивного віку, в яких діагностовано лейоміому матки, які були поділені на такі групи: основна група – 137 жінок із лейоміомою матки зі запропонованим лікуванням; група порівняння – 38 жінок з лейоміомою матки та загальноприйнятим лікуванням та 32 соматично здорових жінок з нормальною менструальною та репродуктивною функціями (контрольна група).
Результати. У результаті проведеного аналізу репродуктивної гормональної панелі в обстежених жінок основної групи на 2–3 дні менструального циклу виявлено зменшення концентрації естрадіолу при незміненому рівні прогестерону (р>0,05) та достовірне зниження прогестерону в жінок основної групи й групи порівняння на 21-й день циклу. У жінок основної групи та групи порівняння спостерігали статистично вагоме зменшення рівня естрадіолу в крові ((60,27±0,004) та (66,69±0,003) нмоль/л). Отримано зниження співвідношення лютеїнізуючого гормону до фолікулостимулювального у межах 1,18–1,2 при необхідному фізіологічному балансі (1,5–2,0), що свідчить про відхилення в гормонопродукувальній функції яєчників.
Висновки. Виявлені зміни специфічного та неспецифічного імунітету в жінок із безпліддям на фоні лейоміоми матки в програмах допоміжних репродуктивних технологій мають субкомпенсований характер за рахунок зниження потенційної здатності бактерицидної активності фагоцитарних клітин, зниження коефіцієнта активності фаго­ци­тар­них клітин на 52,4 %, збільшення імунологічного коефіцієнта та відносної кількості О-лімфоцитів; зменшення на 48,2 % відносної кількості Т-лімфоцитів, лейко-Т-клітинного індексу та імунорегуляторного індексу на фоні збільшення на 50,3 % відносної кількості СD8+ цитолітичних лімфоцитів.
ГЕНДЕРНІ АСПЕКТИ ФАКТОРІВ СЕРЦЕВО-СУДИННОГО РИЗИКУ ТА ОЧІКУВАНОЇ ТРИВАЛОСТІ ЖИТТЯ
Authors: Yarema N. I. , Radetska L. V. , Smachilo A. I. , Bob A. O. , Kotsyuba O. I. , Khomitska A. I. , Gavryluk M. E. 
Published: April 2021

Мета: на основі вивчення особливостей факторів ризику серцево-судинних захворювань оптимізувати надання медичної допомоги з урахуванням гендерних аспектів.
Матеріали і методи. Застосовано бібліосемантичний та аналітичний методи з метою поглибленого вивчення гендерних особливостей факторів ризику серцево-судинних захворювань.
Результати. Вважається, що на серцево-судинні захворювання переважно хворіють чоловіки, а для жінок основною загрозою є рак. Насправді хвороби серця уражають більше жінок і є значно поширенішими за всі форми раку разом. І це той факт, який сьогодні, на жаль, невідомий широкому загалу. У загальній структурі смертності майже половина всіх летальних випадків припадає на серцево-судинні захворювання, із них 49 % – у жінок і 40 % – у чоловіків. Поширена думка, що жінки мають менше факторів ризику розвитку цієї патології, також є хибною. Результати багатьох досліджень довели, що фактори ризику в жінок та у чоловіків мають багато гендерних особливостей та відмінностей, які необхідно враховувати при діагностиці та лікуванні кардіоваскулярної патології лікарями загальної практики і кардіологами. Відомо, що більшість пацієнтів обох статей з факторами ризику ведуть нездоровий спосіб життя, не досягають цільових значень артеріального тиску, ліпідного та глікемічного профілей, що впливає на тривалість та якість життя.
Висновки. У складі загальної стратегії протистояння смертності населення, зокрема працездатного віку, від хвороб системи кровообігу повинна бути вироблена спеціальна стратегія боротьби із загальною смертністю від цієї причини і вона повинна стати пріоритетною.
АКТУАЛЬНІ ПРОБЛЕМИ ОРГАНІЗАЦІЇ ТА НАДАННЯ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ НА КОНТРОЛЬНОМУ ПУНКТІ ВʼЇЗДУ-ВИЇЗДУ «СТАНИЦЯ ЛУГАНСЬКА» В ЛУГАНСЬКІЙ ОБЛАСТІ ЗА УМОВ ПРОВЕДЕННЯ АНТИТЕРОРИСТИЧНОЇ ОПЕРАЦІЇ – ОПЕРАЦІЇ ОБʼЄДНАНИХ СИЛ
Authors: Steshenko N. M. , Litvinova O. N. 
Published: April 2021

У статті висвітлено проблеми організації та надання медичної допомоги на контрольному пункті вʼїзду-виїзду «Станиця Луганська» в Луганській області в результаті проведення антитерористичної операції – Операції обʼєднаних сил. Акцентовано увагу на недостатності та в деяких питаннях відсутності забез­печення доступу цивільного населення до медичної допомоги на контрольному пункті вʼїзду-виїзду впродовж лінії розмежування.
Quality of life of family primary caregivers of individuals with bipolar disorder and schizophrenia in south of Brazil
Authors: Cohen Mírian , Lima Ana Flávia Barros da Silva , Silva Clarissa Pereira de Albuquerque , Miguel Sandro René Pinto de Sousa , Fleck Marcelo Pio de Almeida 
Published: April 2021

Background: The process of deinstitutionalization of individuals with mental disorders (MD) brought greater family responsibility in terms of patient care. Aims: Evaluate the Quality of Life (QoL) and its associated factors of primary caregivers of bipolar and schizophrenic subjects. Methods: A cross-sectional survey was conducted from 2012 to 2015 with 125 caregivers at an outpatient service of a teaching hospital in the South of Brazil. QoL instruments (WHOQOL-Bref, SF-36), questionnaires regarding socio-demographic, clinical data and depressive symptoms (BDI) were applied. Results: Caregivers of schizophrenic individuals presented lower QoL scores than caregivers of bipolar individuals, with moderate effect in physical, and social domains of WHOQOL-Bref, and in physical functioning, role-physical, and role-emotional domains of SF-36. QoL scores of caregivers were lower when compared with the normative data of the Brazilian population. The factors associated with lower QoL scores were: patient diagnosis of schizophrenia, female gender, presence of clinical disease and presence of depressive symptoms in the caregiver. Conclusions: Caregivers of patients with schizophrenia or bipolar disorder present a significant impairment in their QoL when compared with the general population, highlighting the relevance of developing support programs in the mental health services that include these caregivers.