bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Impact of providing patient information leaflets prior to hospital discharge to patients with acute kidney injury: a quality improvement project
Authors: Bonfield Becky 
Published: September 2021

Acute kidney injury (AKI) is a common health issue. It is a sudden episode of kidney failure that is almost entirely associated with episodes of acute illness. AKI is common with as many as 20% of patients arriving at hospital having an AKI, with up to 15% of patients developing AKI in a postoperative period. Patients who have an episode of AKI are more likely to have a further episode of AKI and require readmission to hospital. This project aimed to provide patients with AKI education for self-care and management, with the hope of reducing AKI readmissions.Using quality improvement methodology, the AKI patient discharge and readmission pathway was reviewed, and information about AKI was given to patients. This was in the form of verbal information and a patient information leaflet. This information was provided on discharge from acute care.Baseline data were collected that showed more than 80% of patients reported that they were not given information about AKI prior to their discharge from hospital. Due to higher readmission rates, the focus of this improvement project was on acute medical wards. Following implementation, there was a sustained reduction in AKI patient readmission rates. This reduction led to a significant reduction of inpatient bed days and a shorter length of stay for those patients who were readmitted. Quality improvement methods have facilitated a successful reduction in acute AKI readmission to hospital.
Intratumoral injection of TLR9 agonist promotes an immunopermissive microenvironment transition and causes cooperative antitumor activity in combination with anti-PD1 in pancreatic cancer
Authors: Carbone Carmine , Piro Geny , Agostini Antonio , Delfino Pietro , De Sanctis Francesco , Nasca Vincenzo , Spallotta Francesco , Sette Claudio , Martini Maurizio , Ugel Stefano , Corbo Vincenzo , Cappello Paola , Bria Emilio , Scarpa Aldo , Tortora Giampaolo 
Published: September 2021

BackgroundComplex tumor and immune microenvironment render pancreatic ductal adenocarcinoma (PDAC) resistant to immune checkpoint inhibitors (ICIs). Therefore, a strategy to convert the immune hostile into an immunopermissive tumor is required. Recent studies showed that intratumoral injection of Toll-like receptor 9 agonist IMO-2125 primes the adaptive immune response. Phase I and II trials with intratumoral IMO-2125 demonstrated its safety and antitumoral activity.MethodsWe generated an array of preclinical models by orthotopically engrafting PDAC-derived cell lines in syngeneic mice and categorized them as high, low and no immunogenic potential, based on the ability of tumor to evoke T lymphocyte or NK cell response. To test the antitumor efficacy of IMO-2125 on locally treated and distant sites, we engrafted cancer cells on both flanks of syngeneic mice and treated them with intratumoral IMO-2125 or vehicle, alone or in combination with anti-PD1 ICI. Tumor tissues and systemic immunity were analyzed by transcriptomic, cytofluorimetric and immunohistochemistry analysis.ResultsWe demonstrated that intratumoral IMO-2125 as single agent triggers immune system response to kill local and distant tumors in a selected high immunogenic subtype affecting tumor growth and mice survival. Remarkably, intratumoral IMO-2125 in combination with systemic anti-PD1 causes a potent antitumor effect on primary injected and distant sites also in pancreatic cancer models with low immunogenic potential, preceded by a transition toward an immunopermissive microenvironment, with increase in tumor-infiltrating dendritic and T cells in tumor and lymph nodes.ConclusionWe demonstrated a potent antitumor activity of IMO-2125 and anti-PD1 combination in immunotherapy-resistant PDAC models through the modulation of immune microenvironment, providing the rationale to translate this strategy into a clinical setting.
ПОРІВНЯЛЬНІ ДОСЛІДЖЕННЯ ДЕЯКИХ МАРОК ЛАКТОЗИ ЯК НАПОВНЮВАЧІВ ДЛЯ ПРЯМОГО ПРЕСУВАННЯ ТАБЛЕТОК
Authors: Demchuk M. B. , Hroshovyi T. A. , Leskiv O. M. , Malanchuk N. V. 
Published: September 2021

Мета роботи. Вивчення впливу різних кількостей деяких марок лактози на зміну технологічних параметрів модельних таблеток, отриманих прямим пресуванням.
Матеріали і методи. В роботі використовували лактози моногідрат 200/25, MicroceLac® 100, Ludipress®, Cellactose® 80, Pharmatose® DCL-21. Як модельні об’єкти-речовини використовували кислоту ацетилсаліцилову і метформіну гідрохлорид. Маси для таблетування оцінювали за показниками насипної густини, густини після усадки, плинності, коефіцієнтом Гауснера. Таблетки отримували методом прямого пресування на лабораторному таблетпресі та контролювали їх фармако-технологічні властивості.
Результати й обговорення. Досліджено вплив різних кількостей лактози моногідрату 200/25, MicroceLac® 100, Ludipress®, Cellactose® 80, Pharmatose® DCL-21 на зміну технологічних показників маси для таблетування з кислотою ацетилсаліциловою. Найкращу сипучість та значення коефіцієнта Гауснера мають ті маси, які містили Ludipress у кількості 12 %, Cellactose 80 у кількості 8 або 10%, Pharmatose DCL-21 у кількості 8%. Стійкість таблеток до роздавлювання та стираність покращувало введення Pharmatose® DCL-21 або MicroceLac® 100. Використання будь-якого типу лактози забезпечувало швидке розпадання таблеток кислоти ацетилсаліцилової.
Порошок метформіну гідрохлориду характеризується фізико-технологічними показниками, що унеможливлюють його пряме пресування без допоміжних речовин. Кращі значення стійкості таблеток до роздавлювання і стираність таблеток отримано при введенні у їх склад 10 % Cellactose® 80 або 8 % MicroceLac®100.
Висновки. Досліджено вплив різних кількостей лактози моногідрату 200/25, MicroceLac® 100, Ludipress®, Cellactose® 80, Pharmatose® DCL-21 на зміну технологічних показників таблеток кислоти ацетилсаліцилової, а також метформіну гідрохлориду, отриманих прямим пресуванням. Покращення технологічних параметрів маси для таблетування та таблеток із кислотою ацетилсаліциловою, можна досягти при використанні Ludipress у кількості 12 % від маси таблетки, Cellactose 80 у кількості 10%, Pharmatose DCL-21 у кількості 8 %. Таблетки метформіну з бажаними значеннями стійкості до роздавлювання і стираності отримано при введенні у їх склад 10 % Cellactose® 80 або 8 % MicroceLac®100.
ДОСЛІДЖЕННЯ ІСТОРИЧНИХ АСПЕКТІВ СТАНОВЛЕННЯ ТА РОЗВИТКУ ВІЙСЬКОВОЇ ФАРМАЦІЇ В УКРАЇНІ
Authors: Lekhmak Ya. B. , Kubarieva I. V. , Karpenko L. A. , Horbanyov V. V. 
Published: September 2021

Мета роботи. Здійснити дослідження основних етапів становлення та розвитку військової фармації (ВФ) в Україні в історичному аспекті.
Матеріали і методи. Методологічну основу дослідження складають принципи історизму, об’єктивності і системності. У роботі використано комплекс загальнонаукових та спеціальних методів: теоретичний, історичний, метод узагальнення, систематизації даних, порівняння, методи вивчення літературно-історичних джерел та аналізу й ін.
Результати й обговорення. Становлення і розвиток ВФ у різних країнах світу значною мірою пов’язані зі створенням армій і веденням бойових дій. На території нашої держави ВФ як самостійна галузь знань сформувалася лише у XVII ст., що пов’язано з діяльністю Аптекарського приказу у Російській імперії, одним із основних завдань якого було медичне та лікарське забезпечення армії. Відгалуженню ВФ в окрему дисципліну сприяла діяльність таких видатних вчених, як О. Нелюбін, С. Пржибитек, М. Пирогов та ін. Національний фармацевтичний університет відігравав провідну роль у розвитку ВФ як в освітянському, так і в науковому напрямку, за радянських часів та в новітній історії України. На сьогодні освітньо-науковим центром підготовки військових провізорів в Україні є Українська військово-медична академія.
Висновки. У статті проаналізовано історичні аспекти становлення та розвитку ВФ в Україні. Визначено дев’ять основних етапів становлення ВФ, сформульовано основні фактори впливу, характеристики та напрямки її розвитку. За результатами наукового узагальнення історичного досвіду представлено вагомі здобутки вітчизняної ВФ в освітянському, науковому та практичному напрямках, зазначено роль і місце видатних особистостей у формуванні ВФ.
ФІЗИЧНА ДОСТУПНІСТЬ ФАРМАЦЕВТИЧНОЇ ДОПОМОГИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДО І ПІСЛЯ АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ РЕФОРМИ
Authors: Korolyov M. V. , Hromovyk B. P. 
Published: September 2021

Мета роботи. З погляду фізичної доступності вивчити якість фармацевтичної допомоги населенню Одеської області до і після адміністративно-територіальної реформи.
Матеріали і методи. Матеріалом дослідження були дані Реєстру місць провадження діяльності з оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами станом на 30.04.2020 р. та 30.04.2021 р. Використано методи математичної статистики та наукового узагальнення.
Результати й обговорення. Встановлено, що до адміністративно-територіальної реформи (станом на 30.04.2020 р.) фармацевтична допомога в Одеській області надавалася лише у 14,5 % населених пунктах через 1174 аптек та аптечних пунктів (далі аптечні заклади). При цьому 82,0 % аптечних закладів від загального їх числа знаходилися в адміністративних центрах, зокрема 53,6 % − в м. Одеса. Варто зауважити, що тільки 18,0 % аптечних закладів функціонувало у нечисленних і віддалених населених пунктах. Після адміністративно-територіальної реформи фармацевтичну допомогу (станом на 30.04.2021 р.) в Одеській області надавало 1515 аптечних закладів, які розташовані у 15,6 % населених пунктів. В адміністративних центрах, включаючи центри об’єднаних територіальних громад, було 89,9 % аптечних закладів, зокрема в Одеській об’єднаній територіальній громаді, тобто в м. Одеса, було 54,3 % аптечних закладів. Не залученими фармацевтичною допомогою були 84,4 % населених пунктів.
Висновки. Показано, що надання фармацевтичної допомоги в Одеській області після адміністративно-територіальної реформи дещо покращилося, бо число населених пунктів, де вона надавалася через аптечні заклади зросла з 14,5 до 15,6 %. Своєю чергою, в адміністративних центрах, включаючи центри об’єднаних територіальних громад, число аптечних закладів зросло з 1484 до 1515, тобто майже на 2,1 %. Проте фармацевтична допомога доступна лише для жителів 15,6% нечисленних і віддалених населених пунктів на відміну від 18,0 % до адміністративно-територіальної реформи.
КОНТРОЛЬ ЗАЛИШКОВИХ КІЛЬКОСТЕЙ ПЕРОКСИДУ ВОДНЮ ПІСЛЯ ДЕЗІНФЕКЦІЇ ЛАБОРАТОРНОГО ПОСУДУ ТА ОБЛАДНАННЯ
Authors: Britsun V. M. , Tarasenko N. L. , Savina N. O. , Оstanina N. V. 
Published: September 2021

Мета роботи. Визначення залишкової концентрації пероксиду водню у дистильованій воді, яка відповідає вимогам ДФУ, і обгрунтування кількості промивної води, потрібної для повного видалення Н2О2 після дезінфекції лабораторного посуду і обладнання.
Матеріали і методи. Вода деоінізована була отримана з системи Millipore Direct-Q 3 UV, вода дистильована – з аквадистилятора GFL2008. Використовувались розчини пероксиду водню 30% виробництва "Carlo Erba Reagents S.A.S" чистоти "For analysis ACS-Reag.Ph.Eur.-Reag.USP-Stabilized" і 35% кваліфікації "медичний" виробництва "УкрХім". Досліди здійснювались з використанням фармакопейного теста "речовини, що окиснюються" і кондуктометричних вимірювань. Кондуктометричні дослідження проводили на кондуктометрі Hanna HI 2300.
Результати і обговорення. З'ясовано, що фармакопейне випробовування "речовини, що окиснюються" (перманганатометричний метод) дозволяє ідентифікувати перекис водню при концентрації приблизно ≥ 10-4%.
Була також виміряна питома електропровідність (ПЕ) розведених (3.5х10-5…3.5%) "фармакопейного" і "медичного" розчинів пероксиду водню. З'ясовано, що ПЕ розведених розчинів Н2О2 "фармакопейної" і "медичної" кваліфікації суттєво відрізняється. Вірогідно, це обумовлено наявністю стабілізаторів різної природи (органічних і неорганічних) і в різних концентраціях (в "фармакопейній" Н2О2 – в мінімальній, в "медичній" – в значній концентрації).
Висновки. Встановлено, що при кожному ополіскуванні лабораторного посуду дистильованою водою, концентрація пероксиду водню зменшується приблизно в 50-100 разів. Тому для повного видалення пероксиду водню з лабораторного посуду та обладнання (досягнення концентрації <10-4%) - потрібна 3-4-кратна промивка дистильованою водою. Теоретичні розрахунки підтверджені експериментальними даними.
Знайдено, що пероксид водню має низьку ПЕ, яка менша за ПЕ розчинів стабілізаторів в ньому, і кондуктометричний метод непридатний для контролю залишкових кількостей Н2О2 в лабораторному посуді і обладнанні.
ФАРМАЦЕВТИЧНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРЕПАРАТАМИ ІНСУЛІНУ В УКРАЇНІ ЗА 2016–2021 РР.
Authors: Vlasenko I. O. , Davtian L. L. 
Published: September 2021

Мета: аналіз динаміки асортименту препаратів інсуліну (ПІ) в Україні, які підлягають відшкодуванню за системою реімбурсації (2016 - 2021 рр.) Розробити рекомендації провізорам для надання консультації пацієнтам при відпуску ПІ.
Матеріали і методи дослідження. Наукові та офіційні джерела інформації щодо інсулінів. Застосовано бібліосемантичний, маркетинговий, аналітичний, графічний, узагальнюючий аналізи.
Результати дослідження й обговорення. Маркетингове дослідження продемонстровало стабільний асортимент ПІ, які входять до програми реімбурсації в Україні. Порівняльний аналіз за період 2016 - 2021 рр. показав позитивну динаміку (підвищення на 9,2 %) найменувань ПІ за рахунок збільшення іноземних пропозицій. Сьогодні асортимент ПІ, які підлягають відшкодуванню включає 71 найменування, при цьому, включено іноваційні інсуліни, а кількість найменувань ПІ у шприц-ручках подвоєна. Опрацьовано інформацію для розробки рекомендацій при відпуску ПІ.
Висновок. Дослідженення показало стабільність асортиментного забезпечення ПІ за програмою реімбурсації в Україні. З позицій практичного застосування розроблено рекомендації для аптечних працівників при наданні фармацевтичної допомоги хворим на цукровий діабет, які застосовують інсулін.
Beleza e ornamento na arte edificatória: a recepção dos preceitos albertianos num tratado espanhol de arquitetura.
Authors: Loewen Andrea Buchidid 
Published: September 2021

A meados dos Quinhentos, entre 1545 e 1548, enquanto se encarregava da supervisão dos trabalhos do Comitê de Obras Reais estabelecido em Madri por seu pai, o rei Carlos V da Espanha, o jovem príncipe Filipe promove a redação de um tratado arquitetônico aplicável à prática nacional e baseado, em grande parte, no De re ædificatoria de Leon Battista Alberti. Este trabalho se dedica a analisar como o autor do manuscrito castelhano elege e assimila os preceitos albertianos, em particular aqueles concernentes às noções de «beleza» e «ornamento», tendo em vista as intenções reais de embelezar a ainda modesta Madri para transformá-la na capital dos reinos de Castela e Aragão, a partir de 1561.
Long-Term Outcomes Following Drug-Eluting Balloons Versus Thin-Strut Drug-Eluting Stents for Treatment of In-Stent Restenosis (DEB-Dragon-Registry)
Authors: Wańha Wojciech , Bil Jacek , Januszek Rafał , Gilis-Malinowska Natasza , Figatowski Tomasz , Milewski Marek , Pawlik Artur , Staszczak Bartłomiej , Wybraniec Maciej , Tomasiewicz Brunon , Kübler Piotr , Kuliczkowski Wiktor , Walczak Tomasz , Hrymniak Bruno , Desperak Piotr , Mielczarek Maksymilian , Ciecwierz Dariusz , Niezgoda Piotr , Wolny Rafał , Chudzik Magdalena , Kuźma Łukasz , Kralisz Paweł , Kedhi Elvin , D’Ascenzo Fabrizio , Hudziak Damian , Kowalówka Adam , Smolka Grzegorz , Reczuch Krzysztof , Gruchała Marcin , Kubica Jacek , Gil Robert J. , Dobrzycki Sławomir , Dudek Dariusz , Bartuś Stanisław , Gąsior Mariusz , Ochała Andrzej , Witkowski Adam , Jaguszewski Miłosz , Wojakowski Wojciech 
Published: September 2021

Background:
Data regarding the use of percutaneous coronary intervention with drug-eluting balloons (DEB) versus thin-strut drug-eluting stents (thin-DES) for treating DES in-stent restenosis in everyday clinical practice is scarce. Our goal was to evaluate the efficacy and safety profile of DEB versus thin-DES in DES in-stent restenosis.

Methods:
Consecutive patients with DES in-stent restenosis who underwent percutaneous coronary intervention between 2008 and 2019 entered the multicenter DEB-DRAGON Registry with a follow-up of 3 years. Patients who received DEB at the index procedure (n=557, 49.9%) were compared with those who received thin-DES (n=560, 50.1%).

Results:

Analysis of the unmatched cohort revealed lower rates of target lesion revascularization (9.1% versus 13.6%; hazard ratio [HR], 0.58 [95% CI, 0.41–0.83],
P
=0.003), target vessel revascularization (11.8% versus 16.7%; HR, 0.62 [95% CI, 0.45–0.84],
P
=0.003) and device-oriented composite end point, defined as a composite of cardiac death, target lesion revascularization, and target vessel myocardial infarction (12.7% versus 16.0%; HR, 0.69 [95% CI, 0.50–0.94],
P
=0.018) in the thin-DES group compared with the DEB group. The incidence of cardiac death, target vessel-myocardial infarction, and myocardial infarction were similar in both groups. However, after propensity score matching, there were no significant differences in target lesion revascularization (11.2% versus 11.2%; HR, 0.91 [95% CI, 0.55–1.51],
P
=0.707), target vessel revascularization (13.4% versus 14.2%; HR, 0.86 [95% CI, 0.55–1.36],
P
=0.523), and device-oriented composite end point (14.2% versus 14.2%; HR, 0.91 [95% CI, 0.58–1.42],
P
=0.667) between the thin-DES and DEB group, respectively.

Conclusions:
This analysis of a real-life registry revealed similar long-term outcomes of thin-DES and DEB in DES in-stent restenosis regarding target lesion revascularization, myocardial infarction, cardiac death, and device-oriented composite end point.

Registration:

URL:
https://www.clinicaltrials.gov
; Unique identifier: NCT04415216.
Comparative Clinical Effectiveness of Population‐Based Atrial Fibrillation Screening Using Contemporary Modalities: A Decision‐Analytic Model
Authors: Khurshid Shaan , Chen Wanyi , Singer Daniel E. , Atlas Steven J. , Ashburner Jeffrey M. , Choi Jin G. , Hur Chin , Ellinor Patrick T. , McManus David D. , Chhatwal Jagpreet , Lubitz Steven A. 
Published: September 2021

Background
Atrial fibrillation (AF) screening is endorsed by certain guidelines for individuals aged ≥65 years. Yet many AF screening strategies exist, including the use of wrist‐worn wearable devices, and their comparative effectiveness is not well‐understood.

Methods and Results
We developed a decision‐analytic model simulating 50 million individuals with an age, sex, and comorbidity profile matching the United States population aged ≥65 years (ie, with a guideline‐based AF screening indication). We modeled no screening, in addition to 45 distinct AF screening strategies (comprising different modalities and screening intervals), each initiated at a clinical encounter. The primary effectiveness measure was quality‐adjusted life‐years, with incident stroke and major bleeding as secondary measures. We defined continuous or nearly continuous modalities as those capable of monitoring beyond a single time‐point (eg, patch monitor), and discrete modalities as those capable of only instantaneous AF detection (eg, 12‐lead ECG). In total, 10 AF screening strategies were effective compared with no screening (300–1500 quality‐adjusted life‐years gained/100 000 individuals screened). Nine (90%) effective strategies involved use of a continuous or nearly continuous modality such as patch monitor or wrist‐worn wearable device, whereas 1 (10%) relied on discrete modalities alone. Effective strategies reduced stroke incidence (number needed to screen to prevent a stroke: 3087–4445) but increased major bleeding (number needed to screen to cause a major bleed: 1815–4049) and intracranial hemorrhage (number needed to screen to cause intracranial hemorrhage: 7693–16 950). The test specificity was a highly influential model parameter on screening effectiveness.

Conclusions
When modeled from a clinician‐directed perspective, the comparative effectiveness of population‐based AF screening varies substantially upon the specific strategy used. Future screening interventions and guidelines should consider the relative effectiveness of specific AF screening strategies.
Markus Barth on the Lord’s Supper
Authors: Nimmo Paul T. 
Published: September 2021

Abstract
This article seeks to offer the first detailed exposition and analysis of the two major writings of Markus Barth on the theme of the Lord’s Supper, highlighting matters of scriptural exegesis and considering issues of theological import as well as noting its ecumenical implications. It proceeds in three main sections. First, it sets the scene for the investigation of Markus Barth’s work on the Lord’s Supper by considering briefly the genre and the purpose of the writings in view. Second, it engages in a close reading and analysis of both writings on the Lord’s Supper. Third, and by way of conclusion, it concisely explores the wider ramifications of Barth’s teaching in relation to the work of the ecumenical movement.
Jewish-Christian Dialogue in Review
Authors: Lindsay Mark R. 
Published: September 2021

Abstract
Using hitherto unexplored letters and documents from the Markus Barth Papers, held at Princeton Theological Seminary, this article traces the development, and eventual end, of the friendship between Markus Barth and Emil Fackenheim. In doing so, it demonstrates Barth’s very real commitment to Jewish-Christian dialogue, but also shows how difficult this commitment was to maintain in his interpersonal relationships, in the context of differing political responses to Israeli foreign policy.
Experiences of transitioning between settings of care from the perspectives of patients with advanced illness receiving specialist palliative care and their family caregivers: A qualitative interview study
Authors: Guo Ping , Pinto Cathryn , Edwards Beth , Pask Sophie , Firth Alice , O’Brien Suzanne , Murtagh Fliss EM 
Published: September 2021

Background: Transitions between care settings (hospice, hospital and community) can be challenging for patients and family caregivers and are often an under-researched area of health care, including palliative care. Aim: To explore the experience of transitions between care settings for those receiving specialist palliative care. Design: Qualitative study using thematic analysis. Setting/participants: Semi-structured interviews were conducted with adult patients ( n = 15) and family caregivers ( n = 11) receiving specialist palliative care, who had undergone at least two transitions. Results: Four themes were identified. (1) Uncertainty about the new care setting. Most participants reported that lack of information about the new setting of care, and difficulties with access and availability of care in the new setting, added to feelings of uncertainty. (2) Biographical disruption. The transition to the new setting often resulted in changes to sense of independence and identity, and maintaining normality was a way to cope with this. (3) Importance of continuity of care. Continuity of care had an impact on feelings of safety in the new setting and influenced decisions about the transition. (4) Need for emotional and practical support. Most participants expressed a greater need for emotional and practical support, when transitioning to a new setting. Conclusions: Findings provide insights into how clinicians might better negotiate transitions for these patients and family caregivers, as well as improve patient outcomes. The complexity and diversity of transition experiences, particularly among patients and families from different ethnicities and cultural backgrounds, need to be further explored in future research.