A „silent” jódprofilaxis csak részben korrigálja a jódhiányt: a magyar történet (1970–2020)
Authors: Péter Ferenc 
Published: December 2020

Összefoglaló. A szerző a bevezetőben emlékeztet a több mint 50 évvel
korábbi publikációjára (Orv Hetil. 1968; 109: 360–363) és annak utóéletére: az
1970-es években megállt a jódprevenció fejlődése. Ezt követően ismerteti az
utóbbi 50 év jódellátottságra vonatkozó fontosabb hazai eredményeit. A számszerű
adatok szerint az iskolás gyermekek, várandós anyák, idősek és újszülöttek
jódellátottságára, valamint az anyatej jódtartalmára vonatkozó
sorozatvizsgálatok az ezredforduló előtt egybehangzóan enyhe, illetve mérsékelt
jódhiányra utaltak. Az utóbbi két évtizedben egyre többször váltak adekváttá az
ugyanezen kategóriák jódellátottságát jelző eredmények. A szabályozatlan
jódozottsó-forgalom (fakultatív jódprevenció) ellenére, valószínűleg a sikeres
felvilágosítási kampányok miatt, a lakosság jódellátottsága határozottan javult.
Ezt a szituációt nevezik „silent” profilaxisnak. Ezzel a módszerrel nem lehet a
jódhiányt teljesen felszámolni. A legnagyobb kockázatot a várandós anyák (közel
felének!) hiányos jódpótlása jelenti az utódok agyfejlődésének veszélyeztetése
miatt. A befejezésben az EUthyroid Consortium „Krakkói kiáltvány”-ának (2018)
rövid ismertetése tartalmazza a teendőket. A kötelező jódprevencióhoz a nem
jódozott sót ki kell váltani jódozott sóval szinte minden élelmiszerben. A
graviditás alatt megnövekedett igényt az élelmiszerekben lévő jód gyakran nem
fedezi, ilyenkor több jódpótlásra van szükség. Az egészségügyi szerveknek meg
kell valósítaniuk a jóddúsító program összehangolt, rendszeres monitorozását és
kiértékelését a lakosság optimális jódellátottságának biztosításához. Orv Hetil.
2020; 161(50): 2107–2116.
Summary. In the introduction, the author reminds the readers of his
publication presented more than 50 years ago in the same journal („Data to the
present state of the goiter problem in Hungary”, 1968) and of its afterlife: the
development of iodine prevention stopped in the 1970s. Then the major Hungarian
results are reviewed related to the iodine supply gained in the latter 50 years.
Numerical data are presented showing mild or moderate iodine deficiency
according to the results of a range of screening studies among schoolchildren,
pregnant women, elderly people and newborns as well as by iodine content of
breast milk before the millennium. In the same categories, the data indicating
the level of iodine supply became increasingly adequate in the recent two
decades. The iodine supply of the people improved markedly, in spite of
unregulated iodized salt trade (facultative prevention), presumably because of
the successful public-information campaigns. This situation is called “silent”
prophylaxis. The total eradication of iodine deficiency is impossible with this
method. The highest risk is the deficient iodine supply of pregnant women
(almost the half!) due to the endangerment of the offspring’s brain development.
In the end, a brief review of the Krakow Declaration on Iodine of the EUthyroid
Consortium comprises the round of the duties. To the mandatory iodine
prevention, iodized salt should replace non-iodized salt in nearly all food
productions. During pregnancy, the increased need for iodine is frequently not
covered by food sources, more iodine supplement is needed. Health authorities
should perform harmonized monitoring and evaluation of fortification programs at
regular intervals to ensure optimal iodine supply to the population. Orv Hetil.
2020; 161(50): 2107–2116.