bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Associations among echocardiography, cardiac biomarkers, insulin metabolism, morphology, and inflammation in cats with asymptomatic hypertrophic cardiomyopathy
Authors: van Hoek Ingrid , Hodgkiss‐Geere Hannah , Bode Elizabeth F. , Hamilton‐Elliott Julie , Mõtsküla Paul , Palermo Valentina , Pereira Yolanda M. , Culshaw Geoff J. , Ivanova Anna , Dukes‐McEwan Jo 
Published: February 2020

AbstractBackgroundInsulin, insulin‐like growth factor‐1 (IGF‐1), and inflammation possibly are involved in cats with asymptomatic hypertrophic cardiomyopathy (aHCM).ObjectivesTo evaluate echocardiography, morphology, cardiac and inflammatory markers, insulin and IGF‐1 in cats with aHCM.AnimalsFifty‐one client‐owned cats with aHCM.MethodsObservational descriptive study. Variables (body weight [BW], body condition score [BCS], echocardiography, and serum concentrations of N‐terminal pro‐B‐type natriuretic peptide [NT‐proBNP], ultra‐sensitive troponin‐I [c‐TnI], serum amyloid A [SAA], insulin, glucose and IGF‐1) were evaluated for significant increases above echocardiography cutoff values and laboratory reference ranges, associations and effect of left atrial (LA) remodeling and generalized hypertrophy.ResultsCats with aHCM had BCS ≥6/9 (P = .01) and insulin (P < .001), NT‐proBNP (P = .001) and cTn‐I (P < .001) above laboratory reference ranges. Associations were present between NT‐proBNP and maximum end‐diastolic interventricular septum thickness (IVSd; ρ = .32; P = .05), maximum end‐diastolic left ventricular free wall thickness;(ρ = .41; P = .01), LA/Aorta (ρ = .52; P = .001) and LA diameter (LA‐max; ρ = .32; P = .05); c‐TnI and LA/Aorta (ρ = .49; P = .003) and LA‐max (ρ = .28; P = .05); and SAA and number of IVSd regions ≥6 mm thickness (ρ = .28; P = .05). Body weight and BCS were associated with IGF‐1 (r = 0.44; P = .001), and insulin (ρ = .33; P = .02), glucose (ρ = .29; P = .04) and IGF‐1 (ρ = .32; P = .02), respectively. Concentrations of NT‐proBNP (P = .02) and c‐TnI (P = .01), and SAA (P = .02), were higher in cats with LA remodeling, and generalized hypertrophy, respectively.Conclusions and clinical importanceResults suggest potential implications of insulin, IGF‐1, and inflammation in cats with aHCM, but it remains to be confirmed whether these findings represent a physiological process or a part of the pathogenesis and development of disease.
Foreign Language Learning Characteristics of Deaf and Severely Hard‐of‐Hearing Students
Authors: CSIZÉR KATA , KONTRA EDIT H. 
Published: February 2020

AbstractThe aim of this study was to investigate deaf and severely hard‐of‐hearing students’ foreign language learning characteristics. In order to provide a better understanding of the challenges this group of learners face, a mixed methods study was designed including a questionnaire survey to provide generalizable results for our context and an interview study to get a deeper understanding of the issue from the insiders’ perspective as well. Data was collected in three European countries with piloted and barrier‐free instruments. In order to investigate their foreign language learning processes, deaf and severely hard‐of‐hearing students’ motivation, beliefs, and strategies were measured and analyzed. Our results indicate that deaf and severely hard‐of‐hearing students’ foreign language learning experiences are fraught with challenges and setbacks despite their motivation and eagerness to learn foreign languages. To overcome these difficulties motivating and effective learning environments have to be created where the use of the national sign language contributes to the efficiency of teaching. Furthermore, teaching should include the presentation of effective learning strategies as well as the introduction of autonomous ways of learning.
Electrocardiographic morphology during left bundle branch area pacing: Characteristics, underlying mechanisms, and clinical implications
Authors: Gao Ming‐Yang , Tian Ying , Shi Liang , Wang Yan‐Jiang , Xie Bo‐Qia , Qi Jie , Zeng Li‐Jun , Li Xue‐Xun , Yang Xin‐Chun , Liu Xing‐Peng 
Published: February 2020

AbstractAimsIn this study, we investigated the characteristics and underlying mechanisms of the electrocardiographic (ECG) morphology during left bundle branch area pacing (LBBAP), which have not been systematically described.MethodsPatients with indications for permanent cardiac pacing underwent LBBAP attempts. The ECGs of patients with confirmed left bundle branch (LBB) capture were compared with those of individuals with right bundle branch block (RBBB) on 12‐lead ECG. Intracardiac electrograms recorded during implantation were analyzed in all patients who underwent pacing.ResultsLBBAP was successfully achieved in 87.5% (56/64) of patients. The QRS morphologies in lead V1 during LBBAP, which typically demonstrated Qr (60.7%), qR (19.6%), rSR’ (7.1%), or QS (12.5%) patterns, differed from those of native RBBB, which featured rsR’ (57.5%), M shape (23.7%), or monophasic R patterns (18.7%). The terminal R' wave duration in lead V1 was significantly shorter during LBBAP than during native RBBB (51 ± 12 ms vs 85 ± 19 ms, p < 0.001). LBB potentials were recorded in 66.1% (37/56) of the LBBAP patients. No significant differences in ECG characteristics were found between LBBAP with and without recorded LBB potentials. The presence of bundle branch block during LBBAP significantly prolonged QRS duration, R wave peak time, and terminal R’ wave duration in lead V1.ConclusionLBBAP‐ECG patterns are characterized by a shorter terminal R’ wave duration in lead V1 compared with that of native RBBB configurations. Bundle branch conduction integrity has an impact on ECG characteristics during LBBAP.
Outcomes of allogenic hematopoietic cell transplantation for childhood chronic myeloid leukemia: Single‐center experience
Authors: Hafez Hanafy A. , Abdallah Amr , Hammad Mahmoud , Hamdy Nayera , Yassin Dina , Salem Sherine , Hassanain Omayma , Elhalaby Lama , Elhaddad Alaa 
Published: February 2020

AbstractBackground/objectivesDespite the apparent efficacy and favorable toxicity profile of TKIs, allogeneic SCT remains the only curative treatment for CML especially in younger patients, but TRM should be considered. We evaluated the clinical outcomes of pediatric CML patients who had SCT in our center.MethodsThis retrospective study included children with CML, who received an allogeneic SCT at Children Cancer Hospital Egypt, 57357, from 2007 to 2017. All patients received myeloablative conditioning chemotherapy containing busulfan/cyclophosphamide followed by stem cell infusion from MRD.ResultsFrom 121 patients diagnosed with CML, 43 had available MRD and subjected to HSCT while 78 patients continued TKI therapy. The median time to transplant from diagnosis was 13 months. At initial diagnosis, there were 39 patients in CP and 4 had blastic crises. Bone marrow harvest was the stem cell source in 32 patients, while 11 cases received mobilized peripheral blood stem cells with average stem cell dose of 4.45 × 106/kg. The probabilities of overall survival and event‐free survival at 5 years were 97.4% and 79.8%, respectively. TRM at 100 days and TRM at 1‐year post‐transplant were 0%. The incidence of chronic GVHD was significantly higher in peripheral blood than bone marrow stem cell source (P = .004).ConclusionConsidering the excellent survival rates and very low TRM, HSCT is still a valid option for pediatric patients with newly diagnosed CML with best using marrow stem cell source to avoid a significant risk of cGVHD and its related complications.
Grenander functionals and Cauchy's formula
Authors: Groeneboom Piet 
Published: February 2020

AbstractLet be the nonparametric maximum likelihood estimator of a decreasing density. Grenander characterized this as the left‐continuous slope of the least concave majorant of the empirical distribution function. For a sample from the uniform distribution, the asymptotic distribution of the L2‐distance of the Grenander estimator to the uniform density was derived in an article by Groeneboom and Pyke by using a representation of the Grenander estimator in terms of conditioned Poisson and gamma random variables. This representation was also used in an article by Groeneboom and Lopuhaä to prove a central limit result of Sparre Andersen on the number of jumps of the Grenander estimator. Here we extend this to the proof of the main result on the L2‐distance of the Grenander estimator to the uniform density and also prove a similar asymptotic normality results for the entropy functional. Cauchy's formula and saddle point methods are the main tools in our development.
Loss of voltage-gated proton channel Hv1 leads to diet-induced obesity in mice
Authors: Pang Huimin , Li Jinwen , Du Hongyan , Gao Yingtang , Lv Jili , Liu Yanxia , Li Shu Jie 
Published: February 2020

ObjectiveThe voltage-gated proton channel Hv1 has been proposed to mediate NADPH oxidase (NOX) function by regulating intracellular pH during respiratory bursts. In our previous work, we showed that Hv1 is expressed in pancreatic β cells and positively regulates insulin secretion. Here, we investigated the role of Hv1 in adipose tissue differentiation, metabolic homeostasis and insulin sensitivity using Hv1 knockout (KO) mice.DesignMice with genetic deletion of Hv1 are treated with high-fat diet (HFD) similar to wild-type (WT) mice. Body weight gain, adiposity, insulin sensitivity and gene expressions in both adipose tissue and liver were analyzed.ResultsMice with genetic deletion of Hv1 display overt obesity with higher body weight gain and accumulation of adipose tissue compared with similarly HFD-treated WT. Hv1-deficient mice develop more glucose intolerance than WT, but no significant difference in insulin resistance, after fed with HFD. Deficiency of Hv1 results in a remarkable increase in epididymal adipocyte weight and size, while the gene expressions of proinflammatory factors and cytokines are obviously enhanced in the HFD-fed mice. Furthermore, the gene expression of Hv1 is increased in the HFD-fed mice, which is accompanied by the increase of NOX2 and NOX4. In addition, there is more severely diet-induced steatosis and inflammation in liver in KO mice.ConclusionOur data demonstrated that lacking of Hv1 results in diet-induced obesity in mice through inflammation and hepatic steatosis. This study suggested that Hv1 acts as a positive regulator of metabolic homeostasis and a potential target for antiobesity drugs in therapy and may serve as an adaptive mechanism in cooperating with NOX to mediate reactive oxygen species for adipogenesis and insulin sensitivity.
Contraction fatigability during interleaved neuromuscular electrical stimulation of the ankle dorsiflexors does not depend on contraction amplitude
Authors: Ainsley Emily N. , Barss Trevor S. , Collins David F. 
Published: February 2020

Interleaved neuromuscular electrical stimulation (iNMES) involves alternating stimulus pulses between the tibialis anterior muscle and common peroneal nerve. The current investigation aimed to characterize the relationship between contraction amplitude, motor unit (MU) “overlap”, and contraction fatigability during iNMES. It was hypothesized that as iNMES generates progressively larger contractions, more MUs would be recruited from both sites (i.e., more MU overlap), resulting in more fatigability for larger than smaller contractions. Fourteen participants completed 3 sessions. Fatigability was assessed as the decline in torque over 180 contractions (0.3 s “on”, 0.7 s “off”) when iNMES was delivered to produce initial contractions of ∼5%, 15%, or 30% of a maximal voluntary contraction. Although MU overlap increased significantly with contraction amplitude, the relative (percent) decline in torque was not different between the contraction amplitudes and torque declined on average by 23%. Contraction fatigability was not significantly correlated with either MU overlap or initial contraction amplitude. In conclusion, iNMES can produce fatigue-resistant contractions across a functionally-meaningful range of contraction amplitudes for rehabilitation. Novelty Interleaved neuromuscular electrical stimulation progressively recruits MUs as contraction amplitude increases. However, the relative amount of fatigability of recruited MUs was not different as contraction amplitude increased. This suggests iNMES can be used effectively to produce fatigue-resistant and functionally meaningful contractions.
Archean granitoids of the Aravalli Craton, northwest India
Authors: Ahmad Iftikhar , Mondal M. E. A. , Rahaman Md Sayad , Bhutani Rajneesh , Satyanarayanan M. 
Published: February 2020

Abstract

The Archean granitoids of the Aravalli Craton (NW India) are represented by orthogneisses (3.3–2.6 Ga) and undeformed granitoids (
c.
2.5 Ga). Here we present whole-rock geochemical (elemental and Nd-isotope) data of the granitoids from the Aravalli Craton with an aim of understanding the evolution of the continental crust during the Archean. These Archean granitoids have been classified into three compositional groups: (1) TTG – tonalite–trondhjemite–granodiorite; (2) t-TTG – transitional TTG; and (3) sanukitoids. Based on the geochemical characteristics, it is proposed that the TTGs have formed from the partial melting of subducting oceanic plateau. The t-TTG formed owing to reworking of an older continental crust (approximately heterogeneous) in response to tectonothermal events in the craton. For the formation of the sanukitoids, a two-stage petrogenetic model is invoked which involves metasomatization of the mantle wedge, followed by slab breakoff and asthenospheric upwelling, which leads to the melting of asthenosphere and the metasomatized mantle wedge. It is also proposed that subducted sediments contributed to the genesis of sanukitoid magma.
Relevant and flexible geosurveys: how Geological Survey Ireland is adapting
Authors: Verbruggen Koen , Braiden Aoife K. , Lee Monica , Scanlon Ray , Cullen Sean , Finlay Sean 
Published: February 2020

Abstract
Geological Survey Ireland is a division of a government department and has typical origins as a geological survey founded to map the nation's natural resources. In recent years it has changed focus from more traditional geological mapping activities and methods to carrying out major projects of national societal value using, and developing, the latest technology. Programmes include one of the world's largest seabed surveys INFOMAR, a national groundwater mapping and protection programme, and modern geophysical and geochemical mapping under its Tellus programme. In addition the Survey has developed a successful geoscience research programme and a business cluster, Geoscience Ireland. By focusing on stakeholder engagement, effective communication of the value of geoscience and maintaining scientific rigour, geological surveys can be as relevant today as when they were founded.
Radiotherapy and Immunotherapy for Cancer: From “Systemic” to “Multisite”
Authors: Arina Ainhoa , Gutiontov Stanley I. , Weichselbaum Ralph R. 
Published: February 2020

AbstractIn the era of cancer immunotherapy, there is significant interest in combining conventional cancer therapies, such as radiotherapy, with drugs that stimulate the immune system. The observation that ionizing radiation applied to murine tumors delays the growth of distant tumors (“abscopal effect”) and that this effect is potentiated by immunostimulatory drugs, led to clinical trials in which often only one lesion is irradiated in combination with immunotherapy drugs. The results of these initial clinical trials combining radio therapy and immunotherapy show that a meaningful abscopal effect is still infrequent. Recent preclinical data suggest that preexistent intratumoral T cells can survive radiation and contribute to its therapeutic effect. In this review, we discuss possible mechanisms underlying the preclinical/clinical discrepancies regarding the abscopal effect, and we propose the irradiation of multiple or all tumor sites in combination with systemic immunotherapy as a possible avenue to increase the efficacy of radio-immunotherapy.
What Is the Real Impact of Estrogen Receptor Status on the Prognosis and Treatment of HER2-Positive Early Breast Cancer?
Authors: Brandão Mariana , Caparica Rafael , Malorni Luca , Prat Aleix , Carey Lisa A. , Piccart Martine 
Published: February 2020

AbstractHER2+ early breast cancer is a heterogeneous disease, comprising all the intrinsic breast cancer subtypes. The only biomarker available nowadays for anti-HER2 treatment selection is HER2 status itself, but estrogen receptor (ER) status is emerging as a robust predictive marker within HER2+ disease. In this Perspective, we discuss the biological and clinical differences between patients with HER2+/ER-positive (ER+) disease versus those with HER2+/ER-negative (ER-neg) tumors, namely, short-term and long-term (&gt;5 years after diagnosis) prognosis, response to neoadjuvant treatment and benefit from adjuvant anti-HER2–targeted therapies. We also address other possible biomarkers to be used for patient selection in future clinical trials, such as gene signatures, PAM50 subtypes, tumor-infiltrating lymphocytes, PIK3CA mutations, and changes in Ki67 score during treatment and discuss their limitations. Finally, we suggest new clinical trial designs that can have an impact on clinical practice, aiming to test treatment deescalation separately for patients with HER2+/ER+ and HER2+/ER-neg tumors. We also propose an integrated classification of HER2+ disease, comprising DNA, RNA, protein expression, and microenvironment characteristics, in order to identify those tumors that are truly “HER2-addicted” and may benefit the most from anti-HER2 treatment.
ДОСЛІДЖЕННЯ ВМІСТУ КАСПАЗИ-3 У ТКАНИНІ ПЕЧІНКИ ЗА УМОВ АНТИФОСФОЛІПІДНОГО СИНДРОМУ ТА ПРИ ЗАСТОСУВАННІ МОДУЛЯТОРІВ СИНТЕЗУ ОКСИДУ АЗОТУ
Authors: Yaremchuk O. Z. , Posokhova K. A. , Letniak N. Ya. 
Published: February 2020

Антифосфоліпідний синдром (АФС) – це аутоімунне захворювання, яке характеризується наявністю в крові антитіл до негативно заряджених фосфоліпідів мембран. Поширеність АФС становить близько 40–50 випадків на 100 000 осіб. Мета – встановити вплив L-аргініну та аміногуанідину при їх окремому та комбінованому введенні на вміст каспази-3, нітрит-аніонів (NO2–) та нітрат-аніонів (NO3–) у тканині печінки за умов експериментального АФС. Матеріал і методи. Дослідження виконано на мишах-самках лінії BALB/с, в яких моделювали АФС. Для корекції використовували прекурсор синтезу NO L-аргінін (25 мг/кг) та селективний блокатор індуцибельної NO-синтази аміногуанідин (10 мг/кг). Визначення вмісту каспази-3 у тканині печінки проводили методом Вестерн-блот аналізу. Про вміст NO у гомогенатах печінки тварин з АФС робили висновок за кількістю його стабільних метаболітів NO2– та NO3–. Результати й обговорення. Встановлено зростання вмісту активної форми каспази-3 на 48 %, зменшення вмісту NO2– та зростання вмісту NO3– в печінці мишей BALB/с з АФС, відносно контролю. На фоні застосування L-аргініну виявлено зниження вмісту каспази-3 на 16 %, зростання вмісту NO2– та NO3– у печінці, порівняно із показниками групи тварин з АФС. На фоні введення аміногуанідину вміст каспази-3 та NO2 – у печінці достовірно не змінювався, а вміст NO3– зростав, порівняно із показниками групи тварин з АФС. На фоні комбінованого застосування L-аргініну та аміногуанідину встановлено зниження вмісту каспази-3 на 22 %, водночас спостерігалась нормалізація вмісту NO2– та NO3– у печінці Висновки. Застосування попередника синтезу NO L-аргініну окремо та в комбінації із селективним інгібітором іNOS аміногуанідином приводить до зниження вмісту каспази-3 та нормалізації рівня стабільних метаболітів оксиду азоту NO2– та NO3– у печінці мишей BALB/с за умов АФС.
МЕДИКАМЕНТОЗНЕ ЛІКУВАННЯ ПЕРВИННОГО ГІПЕРАЛЬДОСТЕРОНІЗМУ
Authors: Shidlovskyі V. O. , Shidlovsky O. V. , Tovkai O. A. , Pavlovskyi I. M. , Kravtsiv V. V. 
Published: February 2020

У лікуванні первинного гіперальдостеронізму (ПГА) в залежності від клінічної форми захворювання і варіантів надмірної автономної секреції альдостерону з успіхом застосовують медикаментозне і хірургічне лікування. Кожен з методів лікування має свої показання і протипоказання. У роботі розглянуті питання медикаментозного лікування ПГА і індивідуальні особливості його проведення.
Мета – вивчення сучасних підходів до цілей, завдань і показань до застосування медикаментозного лікування ПГА.
Матеріал і методи. Матеріалом для роботи були дані світової літератури із проблеми медикаментозного лікування ПГА для з’ясування сучасних підходів до визначення його об’єму, оцінки ефективності.
Результати. Встановлено, що рекомендацією вибору є антагоністи мінералокортикоїдних рецепторів спіронолактон і еплеренон. Однак у більше ніж у 50 % випадків монотерапія цими препаратами неефективна. Розглянуті питання доцільності і необхідності комбінації цих препаратів з іншими медикаментозними середниками, зокрема з калійзберігаючими і тіазидними діуретиками, блокаторами натрієвих і кальцієвих каналів, АПФ – I та ангіотензинових рецепторів. Звернута увага на особливості лікування сімейних форм ПГА I – IV типів та оцінку адекватності застосовуваного лікування.
Висновки. Медикаментозне лікування ПГА повинно бути чітко індивідуалізованим в залежності від клінічної форми і тяжкості перебігу ПГА, особливостей функціональних і структурних змін в органах-мішенях і системах організму.
ФОРМУВАННЯ АЛГОРИТМУ АМБУЛАТОРНОГО ВЕДЕННЯ ПАЦІЄНТА З ІНФЕКЦІЄЮ СЕЧОВИВІДНИХ ШЛЯХІВ З УРАХУВАННЯМ ПОТРЕБ ПРОФІЛАКТИКИ МОЖЛИВИХ УСКЛАДНЕНЬ
Authors: Babinets L. S. , Kotsaba Yu. Ya. 
Published: February 2020

Висока розповсюдженість інфекцій сечовивідних шляхів (ІСШ), частий рецидивний характер, можливі ускладнення, зниження якості життя пацієнтів і значне медико-соціальне значення обумовлює важливість знання лікарями первинної медичної допомоги (ПМД) раціонального алгоритму ведення пацієнтів з вказаною патологією.
Мета – проаналізувати основні актуальні у клінічній практиці положення Європейського клінічного протоколу (Хорватія) з ведення пацієнтів з інфекціями сечовивідної системи, створеного на засадах доказовості, на прикладі профільного пацієнта.
Основна частина. Симптомна ІСШ лікується протимікробними препаратами. Безсимптомну інфекцію аналогічно лікують лише в випадках вагітності, еректильної дисфункції, в пацієнтів, які мають імунокомпроментацію або перенесли трансплантацію нирки. Однак є випадки ускладненої ІСШ. Антибіотик вибирають на основі досвіду з урахуванням національних рекомендацій, даних щодо бактеріальної резистентності, характеристик препарату (спектр його дії, ефективність, побічні ефекти, взаємодія з іншими лікарськими засобами, які приймає пацієнт, спосіб і частота введення, можлива алергія тощо) і положень медичного страхування, яке встановлює обмеження у призначенні антибіотиків.
Висновки. Неускладнені інфекції сечовивідних шляхів є одними з найчастіших бактеріальних інфекцій, через які пацієнти відвідують свого сімейного лікаря. Важливими симптомами та ознаками є полакіурія та дизурія, відчуття неповного спорожнення сечового міхура і поява крові у сечі. Можливі ускладнення: хронізація процесу, еректильна дисфункція тощо.
Найчастішим збудником інфекції є кишкова паличка. Ймовірність встановлення правильного діагнозу на основі лише клінічної картини і анамнезу висока, якщо клініка є типовою. Тому доцільно емпірично лікувати пацієнтів із цими характерними симптомами без будь-яких лабораторних аналізів сечі, дотримуючись вказівок ISKRA.