bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Om modstand, frihed og myndigblivelse i daginstitutionen
Authors: Togsverd Line , Rothuizen Jan Jaap , Jørgensen Hanne Hede , Weise Stephan 
Published: November 2020

ResuméI denne artikel udfoldes et pædagogisk begreb om modstand, der tager udgangspunkt i et forskningsprojekt, hvor vi, sammen med pædagogerne selv, har undersøgt pædagogers fortællinger om praksis, for at komme på sporet af deres forståelser af god pædagogik. Med afsæt i det empiriske materiale og teoretisk støtte i den pædagogiske opdragelsesfilosofi viser vi, hvordan barnets erfaringer med at opleve og komme overens med modstand, forstås som et produktivt og essentielt anliggende i daginstitutionspædagogikken. Artiklen giver indblik i en betydelig kompleksitet og dynamik forbundet med den måde, pædagogerne forstår og fortolker den pædagogiske opgave, det er, at støtte børnene i at engagere sig i en verden og et fællesskab og samtidig blive sig selv. Vi viser, hvordan pædagogernes fortolkninger har resonans i kulturelt overleverede pædagogiske narrativer om betydningen af at arbejde med barnets vilje, og udlæser et begreb om myndigblivelse, der ikke har fornuften som grundtone, men snarere det at ville sin vilje. Dermed peger artiklen på, at pædagoger opererer med en fortolkning og forståelse af god pædagogik, der er i samklang med Dagtilbudslovens brede formål om opdragelse til demokrati og selvstændiggørelse. AbstractAbout resistance, freedom and coming of age in early childhood education. In order to get an insight in the knowledge early childhood educators bring into play in their daily practices, we have explored about 200 stories from everyday life in Danish Day Care Institutions in collaboration with the pedagogues. What struck us in the analysis of the stories was that the pedagogical importance of resistance was repeatedly mentioned in the pedagogues search for realizing “good pedagogy” in everyday-life. The article points to pedagogues engagements in dealing tactfully with the resistance children encounter as a concern for children’s being in the world, more specifically: children’s ability to make themselves at home in the world (Cleary & Hogan, 2001; Gadamer, 2000). The article argues that engaging in such resistance in tactful ways is also a concern for a formation of the child’s will, enabling the appearance of the child’s subjectivity and the realization of promising children´s communities.
”Hvis man havde set mig som menneske fremfor bare min skade” – Indefra-perspektiver på dansk neurorehabilitering
Authors: Glintborg Chalotte 
Published: November 2020

Øvrig forfatter: Dorthe Birkmose, cand.psych., selvstændig psykolog og kursusleder. ResuméFormålet med denne artikel er at se nærmere på, hvordan mennesker oplever at blive mødt i hjerneskaderehabiliteringen i Danmark. Empirisk trækkes der på interviews med de 82 personer, der indgik i ph.d.-afhandlingen ”Grib mennesket” (Glintborg, 2015) samt et opfølgningsstudie efter 5 år. Analyserne trækker på diskurspsykologi og narrativ teori til at udforske fortællinger og diskurser om personer med erhvervede hjerneskader. Analyserne viser, at det individuelle aspekt kan blive skubbet til side af et for stort fokus på hjerneskaden. Konklusionen er, at der er et behov for en professionalisme, der i højere grad balancerer den neurofaglige viden med indefra-perspektivet hos det enkelte menneske.AbstraktThe aim of this study was to explore how Danish adults with an acquired brain injury (ABI) experience encounters with professionals during their rehabilitation process. The study draws on empirical data from 82 adults with moderate to severe ABI collected as part of a Ph.D. project (Glintborg, 2015) and a 5-year follow up study. Analysis reveal that once diagnosed with ABI, this label can take a master status in encounters with professionals. Professionals' reification of the diagnosis of brain injury can be oppressive because it subjugates humanity such that everything a person does can be interpreted as part of the neurological disability. We conclude that there is a need for a new kind of professionalism that balance the diagnostic lens with a lens on the person as a human being.
Bevægelse i special­pædagogisk undervisning – en fænomenologisk undersøgelse af bevægelsens betydning for læring og udvikling
Authors: Bille Thomas 
Published: November 2020

Øvrige forfattere: Mette Schmidt, lektor og Master, UC Absalon og Göran Krantz, M.Ed. og Ph.d., Uddannelsescenter Marjatta ResumeI de senere år har der været stærkt politisk fokus på nødvendigheden af at inkludere bevægelse i skoleundervisningen. Omdrejningspunktet i såvel den praktiske indsats som forskning på området har primært været fysiske tiltag såsom motion, gymnastik og idræt med det formål at styrke sundhed, trivsel og læring blandt børn i skolen. Ikke desto mindre er der problemer med at integrere bevægelse direkte i undervisningen. Dette gælder i høj grad også i specialundervisningen. Derfor er der brug for at se på nye forståelser af bevægelse i skolen, som kan udvikle bevægelsesorienteret praksis. I denne artikel med case i specialundervisningen på Skolehjemmet Marjatta belyser vi, hvordan varieret brug af bevægelse i undervisningen har betydning for væsentlige aspekter af funktionsnedsatte elevers udvikling og læring. Der præsenteres en holistisk forståelse af bevægelse i undervisningen og nye perspektiver på, hvordan bevægelse kan integreres meningsfuldt i undervisning i pædagogiske situationer.Abstract In recent years, an urgent political focus has been to include movement in teaching that aims to strengthen health, quality of life and learning amongst children in schools. Based on a case study on special education at Marjatta, a school of disabled children, we suggest that a holistic approach to movement in school teaching will improve central aspects of development and learning of disabled children. This article develops new perspectives on how movement can be meaningfully integrated in special education.
Pædagoger som forældrevejledere
Authors: Bach Dil 
Published: November 2020

Siden udbygningen af daginstitutionsområdet i 1960erne, er der sket en massiv ’defamilisering’ i den forstand, at børn i dag tilbringer en stor del af deres barndom uden for familien. Ikke desto mindre bliver forældre betragtet som hovedpersoner i deres børns liv og som hovedansvarlige for barndommens kvalitet, hvilket vidner om en samtidig ’refamilisering’. Baseret på etnografisk feltarbejde i tre daginstitutioner og tilhørende familier, viser vi i denne artikel, at forældre ikke kun holdes ansvarlige for deres børns liv hjemme, men også for pædagogers muligheder for at gøre et godt stykke arbejde med børnene i daginstitutionen. Dette udtrykkes i form af en forventning om, at forældrene ”støtter op om” institutionens pædagogiske arbejde. I denne artikel fokuserer vi på pædagoger som forældrevejledere, dels i forhold til at få forældre til at støtte pædagogernes daglige arbejde med børnene i institutionen, dels i forhold til at rådgive om, hvordan man er en ansvarlig forælder, der samarbejder på ’rigtige’ måder og stimulerer sit barns udvikling derhjemme. Forældrene modtager velvilligt sådanne råd, da de er meget bevidste om at undgå forskellige risici. Denne risikobevidsthed er ofte indlejret i diagnostiske former, hvilket er med til at gøre forældre meget ’lydige’ og positionere pædagoger som forældreskabseksperter.

[Abstract – UK]In Denmark, a process of defamilising has taken place since the expansion of the Early Childhood Education and Care (ECEC) sector in the 1960s, in the sense that children now spend a large part of their childhood outside the family. Nevertheless, parents are still seen as key figures in children’s upbringing and as having primary responsibility for the quality of childhood, implying a simultaneous process of refamilising. Based on ethnographic fieldwork in three kindergartens and their families we show that parents are not only held responsible for their children’s lives at home, but also for ensuring that ECEC staff have the best possible opportunity to support children’s development at ECEC institutions. We analyse how ECEC staff offer guidance on how to be a responsible parent who cooperates in ‘the right’ ways, and on how to cultivate children’s development at home. Parents willingly accept such advice because of a strong risk consciousness embedded in diagnostic forms, positioning ECEC staff as parenting experts.
Kollektiv ledelse
Authors: Wiedemann Finn 
Published: November 2020

Artiklen beskriver og analyserer den særlige selvforståelse og praksis, der knytter sig til ledelsesformen kollektiv ledelse. Artiklen peger på, at der ikke kun er en måde at udøve kollektiv ledelse på, selv om de undersøgte institutioner bekender sig til de samme værdier. Forskellene kommer blandt andet til udtryk i den ledelsesmæssige struktur og det pædagogiske arbejde med børn og forældre. I ledelsestermer kan kollektiv ledelse fortolkes som et forsøg på at fastholde autonomi og forskellighed i en tid, hvor stadig flere centrale løsninger og modeller vinder indpas. Som afsæt for analyserne inddrages blandt andet ledelsesteori, pædagogisk historie og pædagogisk teori. Datagrundlaget stammer fra kvalitative interview med pædagoger ansat i tre daginstitutioner, som arbejder med kollektiv ledelse

[Abstract – UK]Shared Leadership: Is that related to chickens knit?The article deals with experiences with shared leadership in daycare institutions. The article points out that shared leadership can be practiced in different ways. The differences are among other things seen in the pedagogical work with children and parents. Seen from a leadership perspective, shared leadership could be interpreted as an attempt to maintain autonomy and difference in a time when more and more centralized and standardized solutions are seen within daycare institutions.
25 års brok
Authors: Frederiksen Jan Thorhauge , Fenger Nadia 
Published: November 2020

Hvordan vurderer studerende på pædagoguddannelserne deres undervisning – og hvordan skal man fortolke deres eventuelle kritik eller utilfredshed? I en lang række evalueringer, undersøgelser og forskningsprojekter der beskæftiger sig med professionsuddannelserne i Danmark, kan man finde visse gentagne kritikpunkter fra de studerende. De er især utilfredse med uddannelsens tilrettelægning og med deres medstuderendes engagement. I denne artikel vil vi prøve at anlægge en teoretisk ramme for at forstå sådanne kritikker i lyset af professionsforskningen, kritisk læringsteori og historisk uddannelsessociologi. Vores påstand er, at de studerendes kritik skal forstås som et udtryk for de særlige læringsprocesser man gennemlever som studerende på en professionsuddannelse og som et aspekt af det, man kan kalde semi-professions-problematikken; den særlige begrænsede professionelle status og anerkendelse, der bliver velfærdsprofessioner til del i den danske velfærdsstat. Denne artikel vil også vise, hvordan manglende anerkendelse af professionen manifesterer sig i de studerendes studierefleksioner og -praksis på pædagoguddannelsen. At forsøge at forstå brok i lyset af disse læsninger er, mener vi, et vigtigt bidrag til den aktuelle debat om pædagoguddannelsen og de pædagogstuderende, fordi brok ikke bare er udtryk for den enkelte studerendes oplevelser, men også har med profession og uddannelse som strukturelle fænomener at gøre.
Abstract25 years of complaining – social educator training in the intersection between student expectations and institutional framing
How do social educator students evaluate their training, and how should we interpret their dissatisfaction or critique? In several evaluations, studies and research concerned with professional training, we find certain complaints repeating. These concern the organization of the training, and the level of commitment from other students. This paper proposes a theoretical framework for interpreting these complaints, in the light of theories of professionalization, critical learning theory, and historical educational sociology. We argue that the complaints must be understood as both an aspect of the kind of learning one must encounter in such a training program, and as an aspect of what one might call the problem of semi-professions, the limited professional status and recognition welfare professions obtain in the Danish welfare state. The paper also shows how limited professional recognition also manifests in the student’s reflections and study practices. To understand complaints with such theoretical tools is, we suggest, an important contribution to current debates about social educator training, since such understanding emphasizes structural aspects related to professions and education as part of complaining.
Kommende pædagogers mestringer af pædagogfaglig identitet
Authors: Petersen Martin 
Published: November 2020

I seks fokusgruppeinterviews er det blevet undersøgt, hvordan kommende pædagoger mestrer trusler imod pædagogfaglig identitet. Gennem en analyse af materialet fremstår to mønstre for mestring: Et robust mønster, hvor fordringen på identitet går på personlig udvikling og bidrag til pædagogisk indsats. Og et skrøbeligt mønster, hvor en udefra pånødet fordring på kernefaglighed placerer den kommende pædagog i en krydsild af identitetstrusler med besværlige mestringer til følge.
AbstractSix focus group interviews have been done to investigate, how social educators-to-be cope with threats to their professional identity. The finding is, that there are two patterns of coping: A robust pattern, where the claim to identity is about personal development and contributions to social educational endeavors. And a fragile pattern, where a claim to professional core competences imposed from the outside places the social educator to be in a crossfire of identity threats with troublesome copings as a result.
Sansen for at gøre det gode dannes gennem praksis
Authors: Boll Brian Harring 
Published: November 2020

ResuméDenne artikel tager afsæt i den antagelse, at en skolastisk tilgang til undervisningen i etik ikke er tilstrækkelig. Med afsæt i et aristotelisk og dannelsesteoretisk inspireret forsknings- og udviklingsprojekt undersøger artiklen værdien og meningsfuldheden i en alternativ didaktisk rammesætning af arbejdet med etik i uddannelse. Først beskrives den teoretiske og filosofiske inspiration til projektet, dernæst den didaktiske rammesætning. I forlængelse heraf analyseres projektets empiri, der primært er baseret på 15 pædagogstuderendes refleksioner over deres bestræbelser på at realisere en selvvalgt dyd i deres anden praktik. Det sker i lyset af projektets dannelsesteoretiske forståelseshorisont. Projektet viser bl.a., at de studerende finder koblingen mellem deres egen udviklingsproces og bestræbelsen på at realisere dyden særdeles meningsfuldt. De oplever, at dette øger deres selvindsigt, samt skærper og nuancerer deres blik for det etiske i praksis. Dette afføder normative overvejelser hos de studerende om, hvad de kan stå inde for i praksis, hvem de ønsker at være som pædagog, og hvad de må arbejde med for at kunne realisere det gode.
AbstractThe sense of doing good is formed through practice. This paper takes its starting point in the assumption that a scholastic approach to ethics education is insufficient. Based on a research and development project inspired by Aristotle’s definition of virtues and Humboldt’s theory of self-formation, this paper examines the value and meaningfulness of an alternative didactic framing of working with ethics in education. First the theoretical and philosophical inspiration for the project is described followed by a description of the didactic framework. Next comes an analysis of the project's empirical data, which is primarily based on the written reflections made by 15 social education students on their continuous efforts to realize a self-elected virtue during the second internship of their study programme. The analysis is conducted within the horizon of theory of self-formation. Among other things, the project demonstrates that the students find the linkage between their own development and their virtue-based endeavours highly meaningful. They feel that their efforts to realize their chosen virtue increase their self-insight and develop their eye for the many significant facets of practice. This in turn leads the students to make normative considerations about what they can vouch for in practice, who they want to be as social educators, and what they will have to focus on in order to be able to realise the good.
Pædagogiske ildsjæle og entreprenører
Authors: Boysen Mikkel Snorre Wilms , Hansen Nils Falk , Yamil Mostafa 
Published: November 2020

ResuméI de seneste 30 år har pædagogprofession og pædagoguddannelse ændret sig på måder, der tilsyneladende har gjort faglig fordybelse for pædagoger og UC undervisere vanskeligere. I dette lys synes entreprenante pædagogiske ildsjæle at repræsentere en mulig modpol, i den forstand at ildsjæle ofte evner at stå værn om faglig kvalitet, fx med afsæt i fagområder som drama, musik eller billedkunst. Ligeledes formår entreprenører ofte at etablere værdifulde initiativer indenfor, udenfor eller på tværs af formelle institutioner og organisationer. I artiklen undersøges denne hypotese og problemstilling via et empirisk studie af tre pædagogiske entreprenante ildsjæle før/under/efter en række workshops, hvor ildsjælene arbejder med pædagogiske målgrupper. Tre forskere/undervisere og 50 pædagogstuderende på tre forskellige campusser foretager undersøgelsen. Studiet peger på, at faglig ekspertise og specialviden kan opnås både udenfor og inden for etablerede formelle institutioner, men at entreprenørskab giver nogle særlige muligheder i forhold til at fastholde ildsjælenes fokus på deres pædagogiske visioner og deres faglige ekspertise. I artiklen diskuteres afslutningsvist ulemper og fordele ved at anvende entreprenørskabs-modeller til at oparbejde og tilbyde specialviden på kanten af den pædagogiske profession og uddannelse.
AbstractSocial entrepreneurs within the pedagogical profession: A study of entrepreneurship as a possible way to build up specialized pedagogical competence and environments. In Denmark, the pedagogical profession and the field of social education have changed radically over the last thirty years: pedagogues are expected to acquire both academic and practical competence, as well as have a broad set of knowledge within many different pedagogical subcategories. In consequence, educators and pedagogues have found it increasingly difficult to achieve and maintain specialized, rather than general, professional expertise. In this perspective, social entrepreneurship seems to represent a possible gateway, because entrepreneurs are often able to focus on a specific professional agenda and approach, e.g. within the field of drama, music, visual art, therapy, etc. In the current article, this hypothesis is investigated through a qualitative case study of three social entrepreneurs’ pedagogical careers, methods, approaches and visions. The study is conducted by three researchers/educators and fifty students across three different campuses. The study indicates that specialized knowledge and competence can be achieved and maintained both within and outside formal institutions. Still, entrepreneurship seems to offer unique possibilities when it comes to the establishment of specialized pedagogical environments with a continuous focus on specific visions and approaches. At the end of the article, entrepreneurship within the pedagogical profession is discussed from a normative perspective and essential pros and cons are highlighted.
”Det gjorde sygt, sygt ondt”
Authors: Jørgensen Hanne Hede , Skovbjerg Helle Marie 
Published: November 2020

ResumeMed afsæt i en pilotundersøgelse baseret på Design-Based-Research og etnografisk intervention præsenterer denne artikel et legedesign som ramme for studier af børns deltagelsesmuligheder i leg. Studiet tager udgangspunkt i legen som stemningspraksis og viser, at børns viden om at slå-for-sjov samt deres kendskab til et dø-dramatisk-narrativ har betydning for, om legen opleves som god, mens børn, der har forestillinger om virkelig, fysisk smerte, umiddelbart ikke oplever at være inkluderet i leg. Artiklen diskuterer afslutningsvis, hvordan børns viden om leg kan udgøre et pædagogisk potentiale, samt hvorfor legen bør sættes på den pædagogiske dagsorden i skole og SFO.
Abstract”It hurts awesomely”. Designing inclusive play environment in schools in collaboration with pedagoguesStarting from a pilot study based on Designed-Based-Research and ethnographic intervention this article presents a play design. The play design is based on play as a mood practice and frames a study on children´s possibilities to participate in play. The study discloses how knowledge on hitting for fun and a narrative of dramatic death is significant for the children´s experiences of good play. Children, however, who do not experience themselves included in play, tend to speak of real pain. Finally, the article discus the pedagogical potential of children´s knowledge of play and why play ought to be part of a pedagogical agenda in schools and leisure time clubs.
Static and dynamic alterations in the amplitude of low-frequency fluctuation in patients with amyotrophic lateral sclerosis
Authors: Ma Xujing , Lu Fengmei , Chen Heng , Hu Caihong , Wang Jiao , Zhang Sheng , Zhang Shuqin , Yang Guiran , Zhang Jiuquan 
Published: November 2020

Background
Static changes in local brain activity in patients suffering from amyotrophic lateral sclerosis (ALS) have been studied. However, the dynamic characteristics of local brain activity are poorly understood. Whether dynamic alterations could differentiate patients with ALS from healthy controls (HCs) remains unclear.

Methods
A total of 54 patients with ALS (mean age = 48.71 years, male/female = 36/18) and 54 (mean age = 48.30 years, male/female = 36/18) HCs underwent magnetic resonance imaging scans. To depict static alterations in cortical activity, amplitude of low-frequency fluctuations (ALFF) which measures the total power of regional activity was computed. Dynamic ALFF (d-ALFF) from all subjects was calculated using a sliding-window approach. Statistical differences in ALFF and d-ALFF between both groups were used as features to explore whether they could differentiate ALS from HC through support vector machine method.

Results
In contrast with HCs, patients with ALS displayed increased ALFF in the right inferior temporal gyrus and bilateral frontal gyrus and decreased ALFF in the left middle occipital gyrus and left precentral gyrus. Furthermore, patients with ALS demonstrated lower d-ALFF in widespread regions, including the right lingual gyrus, left superior temporal gyrus, bilateral precentral gyrus, and left paracentral lobule by comparison with HCs. In addition, the ALFF in the left superior orbitofrontal gyrus had a tendency of correlation with ALSFRS-R score and disease progression rate. The classification performance in distinguishing ALS was higher with both features of ALFF and d-ALFF than that with a single approach.

Conclusions
Decreased dynamic brain activity in the precentral gyrus, paracentral gyrus, lingual gyrus, and temporal regions was found in the ALS group. The combined ALFF and d-ALFF could distinguish ALS from HCs with a higher accuracy than ALFF and d-ALFF alone. These findings may provide important evidence for understanding the neuropathology underlying ALS.