bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Do You Need to be Risk-Tolerant to Become an Entrepreneur? The Importance of the Reference Point
Authors: Fuentelsaz Lucio , Maicas Juan P. , Montero Javier 
Published: July 2020

Abstract
The creation of new ventures involves a great deal of risk and uncertainty. However, research has been theoretically divergent and empirically inconclusive about the influence of individuals’ risk tolerance on entrepreneurial entry. In this paper, we argue that this relationship is contingent on the reference point of individuals, taking into account the human capital and the opportunity cost of individuals when they decide to start a venture. This approach allows us to clarify some of the previous mixed results in the literature. We use a sample of almost 600,000 individuals from 90 countries that have participated in the Global Entrepreneurship Monitor project between 2010 and 2014. Our results show that individuals with previous experience as entrepreneurs do not need to be so risk-tolerant to set up their own venture, while individuals with a job and/or a high educational level need to be especially risk-tolerant to become entrepreneurs.
The H-force sets of the graphs satisfying the condition of Ore’s theorem
Authors: Zhang Xinhong , Li Ruijuan 
Published: July 2020

Abstract
Let G be a Hamiltonian graph. A nonempty vertex set

X
⊆
V
(
G
)

X\subseteq V(G)

is called a Hamiltonian cycle enforcing set (in short, an H-force set) of G if every X-cycle of G (i.e., a cycle of G containing all vertices of X) is a Hamiltonian cycle. For the graph G,

h
(
G
)

h(G)

(called the H-force number of G) is the smallest cardinality of an H-force set of G. Ore’s theorem states that an n-vertex graph G is Hamiltonian if

d
(
u
)
+
d
(
v
)
≥
n

d(u)+d(v)\ge n

for every pair of nonadjacent vertices

u
,
v

u,v

of G. In this article, we study the H-force sets of the graphs satisfying the condition of Ore’s theorem, show that the H-force number of these graphs is possibly n, or

n
−
2

n-2

, or

n
2

\frac{n}{2}

and give a classification of these graphs due to the H-force number.
Design for quality: reconfigurable flat optics based on active metasurfaces
Authors: Shalaginov Mikhail Y. , Campbell Sawyer D. , An Sensong , Zhang Yifei , Ríos Carlos , Whiting Eric B. , Wu Yuhao , Kang Lei , Zheng Bowen , Fowler Clayton , Zhang Hualiang , Werner Douglas H. , Hu Juejun , Gu Tian 
Published: July 2020

AbstractOptical metasurfaces, planar subwavelength nanoantenna arrays with the singular ability to sculpt wavefront in almost arbitrary manners, are poised to become a powerful tool enabling compact and high-performance optics with novel functionalities. A particularly intriguing research direction within this field is active metasurfaces, whose optical response can be dynamically tuned postfabrication, thus allowing a plurality of applications unattainable with traditional bulk optics. Designing reconfigurable optics based on active metasurfaces is, however, presented with a unique challenge, since the optical quality of the devices must be optimized at multiple optical states. In this article, we provide a critical review on the active meta-optics design principles and algorithms that are applied across structural hierarchies ranging from single meta-atoms to full meta-optical devices. The discussed approaches are illustrated by specific examples of reconfigurable metasurfaces based on optical phase-change materials.
Enhanced directional emission of monolayer tungsten disulfide (WS2) with robust linear polarization via one-dimensional photonic crystal (PhC) slab
Authors: Li Han , Wang Jiajun , Ma Yating , Chu Jiao , Cheng Xiang’ai , Shi Lei , Jiang Tian 
Published: July 2020

Abstract

Objectives
Monolayer transition metal dichalcogenides (TMDCs) have been regarded as promising candidates for the future light-emitting devices. To date, though the modulation of emission intensity and directionality in monolayer TMDCs has received considerable scholarly attention, there has been no systematic investigation on the underlying critical polarization. The intensity, directionality and robust polarization are highly favorable and pivotal for the future on-chip optoelectronic emission devices based on TMDCs.

Methods
We explore the emission features of the monolayer TMDCs in the photonic crystal (PhC) platform at room temperature. A monolayer tungsten disulfide (WS2) is specifically integrated with a tailored PhC structure. Angle-resolved photoluminescence (PL), time-resolved PL and polarized PL measurements are carried out to study the enhanced emission and polarization properties.

Results
The photoluminescence (PL) of WS2 is greatly enhanced by over 300-fold, resulting from a ∼fivefold enhancement (from 1.5 to 7.2%) of the PL efficiency with accelerated spontaneous emission rates. Additionally, the overall polarized emission is obtained with the degree of linear polarization (DLP) up to 60%, which is independent of the excitation polarization. Moreover, two branched directional emissions with horizontal polarization are also achieved at a divergency angle of only 3.5°, accompanied by a surprising near-100% DLP at ±8° directions.

Conclusions
This comprehensive study sets out to assess the feasibility of the high-performance light emission device based on the monolayer TMDCs and PhC structures.
Left ventricular speckle tracking echocardiographic evaluation before and after TAVI
Authors: Tsampasian Vasiliki , Panoulas Vasileios , Jabbour Richard J. , Ruparelia Neil , Malik Iqbal S. , Hadjiloizou Nearchos , Frame Angela , Sen Sayan , Sutaria Nilesh , Mikhail Ghada W. , Nihoyannopoulos Petros 
Published: July 2020

Abstract

Aims: To assess left ventricular (LV) function before and after transcatheter aortic valve implantation (TAVI) using conventional echocardiographic parameters and global longitudinal LV strain (GLS) and compare outcomes between Edwards S3 and Evolut R valves.

Methods and results: Data were collected for consecutive patients undergoing TAVI at Hammersmith hospital between 2015 and 2018. Of the 303 patients, those with coronary artery disease and atrial fibrillation were excluded leading to a total of 85 patients, which constituted our study group. The mean follow-up was 49 ± 39 days. In total, 60% of patients were treated with Edwards S3 and 40% Evolut R. TAVI resulted in an early improvement of GLS (−13.96 to −15.25%, P = 0.01) but not ejection fraction (EF) (47.6 to 50.1%, P = 0.09). LV mass also improved, especially in patients with marked baseline LV hypertrophy (P < 0.001). There were no appreciable differences of LV function improvement and overall LV remodelling after TAVI between the two types of valves used (P = 0.14).

Conclusions: TAVI results in reverse remodelling and improvement of GLS, especially in patients with impaired baseline LV function. There were no differences in the extent of LV function improvement between Edwards S3 and Evolut R valves but there was a greater incidence of aortic regurgitation with Evolut R.
Stuck on a diagnosis: prosthetic mitral valve thrombosis vs dyssynchrony
Authors: Savage Patrick , Connolly Michael 
Published: July 2020

Summary
Prosthetic valve thrombosis is a rare but serious complication of mechanical valve replacement requiring prompt diagnosis and treatment. Unfortunately, it is often difficult to evaluate this based on single modality imaging alone. We demonstrate a case where the use of both 3D-TOE and valve fluoroscopy allowed for the differentiation between prosthetic valve thrombosis vs prosthetic mitral valve dyssychrony. Using transoesphageal echocardiography, it is noted that there is valve dyssynchrony; however, it is unclear if there is leaflet restriction (Video 1). Using fluoroscopy, it can be seen clearly that their overall mobility is normal (Video 2). Additionally, using 3D-TOE it can be clearly noted that there is no evidence of pannus or thrombus (Video 3). Using these two imaging modalities in concert facilitated the clear diagnosis of valve dyssynchrony vs valve thrombosis.
The Impact of Dominance on Adaptation in Changing Environments
Authors: Devi Archana , Jain Kavita 
Published: July 2020

Abstract
Natural environments are seldom static and therefore it is important to ask how a population adapts in a changing environment. We consider a finite, diploid population evolving in a periodically changing environment and study how the fixation probability of a rare mutant depends on its dominance coefficient and the rate of environmental change. We find that, in slowly changing environments, the effect of dominance is the same as in the static environment, that is, if a mutant is beneficial (deleterious) when it appears, it is more (less) likely to fix if it is dominant. But, in fast changing environments, the effect of dominance can be different from that in the static environment and is determined by the mutant’s fitness at the time of appearance as well as that in the time-averaged environment. We find that, in a rapidly varying environment that is neutral on average, an initially beneficial (deleterious) mutant that arises while selection is decreasing (increasing) has a fixation probability lower (higher) than that for a neutral mutant as a result of which the recessive (dominant) mutant is favored. If the environment is beneficial (deleterious) on average but the mutant is deleterious (beneficial) when it appears in the population, the dominant (recessive) mutant is favored in a fast changing environment. We also find that, when recurrent mutations occur, dominance does not have a strong influence on evolutionary dynamics.
One Hundred Rotten Fish in a Pit Historical and Archaeological Evidence of Seizure and Burial of Fish improper for sale in 15th-16th century city of Tourcoing, France
Authors: OUESLATI HALMA TAREK , BARBIEUX JOSÉ 
Published: July 2020

The Main Square of the city of Tourcoing (France) underwent excavations in 1982. The dig revealed a shallow pit filled up with fish skeletons still bearing their scales. The excava- tor bulk sampled the entire filling of this AD 15th-16th century feature, and in 2016 the materials were sieved and analyzed in the zooarchaeology laboratory of the University of Lille. Over a hundred haddock skeletons, representing complete specimens between 35-71 cm (total length) were identified. The contemporaneous archives of the cities of Lille and Douai shed light on the common practice of the discard and burial of fish improper for sale and may provide an expla- nation to our unusual discovery. The paper describes how fish markets operated and the type of controls imposed upon fishmongers. Examples of violations to the rule, seizures and trials recorded in the local archives will be described.
Developing Content for Pediatric Hospital Medicine Certification Examination Using Practice Analysis
Authors: Mittal Vineeta , Shah Neha , Dwyer Andrew C. , O’Toole Jennifer K. , Percelay Jack , Carlson Douglas , Woods Suzanne , Lee Vivian , Russo Christopher , Black Nichole , Rauch Daniel , Chase Lindsay , Quinonez Ricardo , Fisher Erin S 
Published: July 2020

OBJECTIVES:The American Board of Pediatrics (ABP) and the Pediatric Hospital Medicine (PHM) subboard developed a content outline to serve as a blueprint for the inaugural certification examination through practice analysis. The systematic approach of practice analyses process is described in the study.METHODS:A diverse, representative panel of 12 pediatric hospitalists developed the draft content outline using multiple resources (publications, textbooks, PHM Core Competencies, PHM fellow’s curriculum, etc). The panel categorized practice knowledge into 13 domains and 202 subdomains. By using the ABP database self-defined practicing pediatric hospitalists were identified. Participants rated the frequency and criticality of content domains and subdomains along with providing open-ended comments.RESULTS:In total, 1449 (12.1%) generalists in the ABP database self-identified as pediatric hospitalists, and 800 full-time pediatric hospitalists responded. The content domains that were rated as highly critical and frequently required in practice were weighted more heavily (ie, the percentage of examination questions associated with a domain) than the less critical and less frequently rated. Both community and noncommunity pediatric hospitalists rated domains similarly (P = .943). Subdomain and preliminary weights were rated with similar means and SDs in the majority of topics.CONCLUSIONS:There was concordance in the rating of domain and universal tasks among both community and noncommunity hospitalists. The areas of significant differences, although minor, could be explained by difference in practice settings. The practice analysis approach was structured, engaged the PHM community, reflected the breadth and depth of knowledge required for PHM practice, and used an iterative process to refine the final product.
A doxorubicinkezeléshez kapcsolódó szívelégtelenség kialakulásának rizikótényezői a hazai országos adatbázisok integrált, retrospektív elemzése alapján
Authors: Fogarassy György , Fogarassyné Vathy Ágnes , Kováts Tamás , Hornyák Lajos , Kenessey István , Veress Gábor , Polgár Csaba , Forster Tamás 
Published: July 2020

Absztrakt:
Bevezetés: Az antraciklinkezeléshez kapcsolódó szívelégtelenség
kialakulását jelentősen befolyásolja az alkalmazott kumulatív dózis. Korábban
publikált adatok szerint doxorubicin esetén, 450 mg/m2 alatti
kumulatív dózis mellett, alacsony a szívelégtelenség kialakulásának rizikója.
Mivel a jelenlegi gyakorlatban a doxorubicinterápia során általában nem érik el
ezt a dózist, a kezelés következtében kialakuló szívelégtelenség kiváltásában
egyéb tényezők játszanak jelentős szerepet. Célkitűzés: Célunk
a jelenlegi gyakorlat szerint alkalmazott doxorubicinkezeléshez kapcsolódó
szívelégtelenség rizikótényezőinek részletes feltárása volt.
Módszer: A hazai egészségügyi finanszírozási adatbázisok és
a Nemzeti Rákregiszter adatainak felhasználásával retrospektív elemzést
végeztünk, melybe azokat a betegeket vontuk be, akiknél 2004 és 2015 között
emlődaganat igazolódott szövettani vizsgálattal. Kizárólag azokat a betegeket
elemeztük, akiknél a kórelőzményben nem szerepelt kemoterápia vagy
szívelégtelenségre utaló adat a daganat igazolódása előtt. A szívelégtelenségi
végpontot az I50-es diagnóziskódnak a fekvőbeteg- vagy a boncolási dokumentumban
való megjelenésével definiáltuk. Statisztikai analízis: A
szívelégtelenség kialakulásának esélyét befolyásoló tényezőket többváltozós
bináris logisztikus regresszió alkalmazásával azonosítottuk. A társbetegségek és
a demográfiai adatok mellett az onkológiai stádiumot és az onkológiai kezelések
kumulatív dózisait is figyelembe vettük az elemzésben.
Eredmények: A 3288, doxorubicinnel kezelt betegnél a
szívelégtelenségi végpont kumulatív incidenciája 6,2%-nak adódott. A
szívelégtelenség előfordulása fokozódott 400 mg/m2 fölötti
doxorubicin kumulatív dózis esetén. Nagymértékben nőtt a rizikó az életkor
előrehaladtával is, már 50 év felett szignifikáns kockázatnövekedés volt
megfigyelhető. Emellett magasabb rizikóval kapcsolódott a cukorbetegség, a
pirimidinanalógok, a karboplatin (platinaalapú szer) és a bevacizumab jelenléte.
Következtetés: A hazai finanszírozási adatbázisok és a
Rákregiszter adatbázisának integrált elemzése révén a jelenlegi gyakorlatnak
megfelelően alkalmazott doxorubicinkezeléshez kapcsolódó szívelégtelenség
rizikótényezői populációszinten azonosíthatók voltak. Orv Hetil. 2020; 161(26):
1094–1102.
Szívelégtelenségben szenvedő betegek halálozása hazánkban 2017-ben
Authors: Tomcsányi János 
Published: July 2020

Absztrakt:
Bevezetés: A szívelégtelenség magas mortalitású, nagy
betegpopulációt érintő, cardiovascularis betegség. A mortalitási adatok és azok
változásai fontos információt jelentenek a kezelés hatékonyságának céljából.
Célkitűzés: A szívelégtelenség miatti halálozás
alakulásának és változásának tanulmányozása a 2010 előtti időszakhoz képest.
Módszer: A 2017-ben szívelégtelenség miatt kezelt betegek
számát, illetve mortalitási adatait elemeztem, a kórházi halálozást, valamint az
1–6–12 hónapos halálozást figyelembe véve. Az I50 és I42 BNO-kódokat vettem
figyelembe, függetlenül attól, hogy az ápolást indokló fő- vagy
mellékdiagnózisként szerepeltek. A mortalitásnál csak az összhalálozást
értékeltem. Eredmények: A 2017. évben szívelégtelenség miatt
szakorvosi ellátásban részesülők száma 1,1%-os prevalenciát adott. Ezen betegek
kórházi halálozása 3,9% volt, míg az 1–6–12 hónapos halálozás 5,2–12–17%-nak
adódott. Következtetések: A szívelégtelenség prevalenciája
kisebb, mint a 2009-ben megadott 1,6%. Ez annak köszönhető, hogy most csak egy
évet néztem, míg 2009-ben figyelembe vettük az előző 5 évben diagnosztizált
szívbetegeket is, akik adott évben nem voltak szakorvosi ellátáson. A
mortalitási adatok is jelentős javulást mutatnak 2009-hez képest, de még mindig
a nyugat-európai értékek felett vannak. A javulás nagy valószínűséggel a
túlélést nyújtó gyógyszerek jobb feltitrálásával, illetve a jobb adherenciával
magyarázható. Orv Hetil. 2020; 161(24): 1012–1014.
Ételallergia? Intolerancia? – Étel adverz reakciók vizsgálata 406 felnőtt betegen
Authors: Solymosi Dóra , Diczig Brigitte , Sárdy Miklós , Pónyai Györgyi 
Published: July 2020

Absztrakt:
Bevezetés: Az étel adverz reakciók gyakorisága egyre nő; a
felnőtt populáció 10–20%-a tapasztal ilyen jellegű panaszokat, melyeket a
legtöbbször ételallergiának hisznek, annak ellenére, hogy a nem immunmediált
ételintoleranciák és az egyéb szerveket érintő (például gasztroenterológiai)
kórfolyamatok nagyobb eséllyel okozzák ezeket. Célkitűzés:
Célunk volt, hogy részleteiben megismerjük az étel adverz reakciókkal jelentkező
felnőtt betegcsoportot és az ételallergiának vélt tünetek, tünetegyüttesek valós
hátterét. Emellett, a kérdéskör kapcsán, az interdiszciplinaritás tükrében
szeretnénk hangsúlyozni a differenciáldiagnosztika és a társszakmákkal történő
együttműködés jelentőségét. Módszer: 406 felnőtt (>18) beteg
allergodermatológiai vizsgálatára került sor élelmiszerekhez kapcsolódó tünetek
felmérése, azonosítása és elkülönítése céljából. A páciensek változatos
tünetekkel jelentkeztek, melyek mindegyikét „ételallergia” jeleként
azonosították. Alapos anamnézisfelvétel és orvosi vizsgálat után, amennyiben
indokoltnak bizonyult, specifikus-IgE-tesztek elvégzése történt. Szükség esetén
a pácienseket társszakmák képviselőihez irányítottuk a kivizsgálás
komplettálásához. Eredmények: 307 (75,6%) nő és 99 (24,4%)
férfi vizsgálatára került sor. A betegcsoport átlagéletkora 43,6 év volt. A
leggyakoribb objektivizálható bőrgyógyászati diagnózis az urticaria (44,1%)
volt. Releváns IgE-mediált ételallergiát a 406 eset közül 6 betegnél (1,5%)
tudtunk igazolni. Oralisallergia-szindrómát 35 (8,6%) esetben diagnosztizáltunk.
Biogénamin-intolerancia 50,2%-ban, valamint egyéb társbetegségek
(gasztroenterológiai: 62,1%, krónikus gyulladás: 22,2%) merültek fel provokáló
faktorként a tünetek hátterében. A betegek által szedett és étkezéssel
egyidejűleg bevett gyógyszerek mellékhatásait azonosítottuk 20 esetben.
Következtetés: Adataink szerint a betegek által ételekhez
kötött reakciók hátterében a biogénamin-intolerancia nagyon gyakori, viszont az
ételallergiák száma túlbecsült. Az egészségügyben dolgozók és a betegek felé is
fontos hangsúlyozni az adverz ételreakciók mögött meghúzódó változatos
kóroktant. A differenciáció alapja mindig alapos anamnézisfelvétel, orvosi
vizsgálat és személyre szabott kivizsgálás kell, hogy legyen. Orv Hetil. 2020;
161(25): 1042–1049.
Tapasztalataink az alsó végtagi perifériás artériás érbetegség szűréséről az Észak-Magyarország régióban
Authors: Tóth-Vajna Zsombor , Tóth-Vajna Gergely , Gombos Zsuzsanna , Szilágyi Brigitta , Járai Zoltán , Sótonyi Péter 
Published: July 2020

Absztrakt:
Bevezetés: A boka-kar index (BKI) mérése az
első választandó szűrőmódszer az alsó végtagi perifériás artériás érbetegség
(LEAD) diagnosztikájában. A LEAD tekintetében veszélyeztetett populációban
végzett szűrés célja a major végtagi események, így az amputáció kockázatának
csökkentése. A nyugalmi BKI-érték ugyanakkor könnyen adhat álnegatív eredményt.
Célkitűzés: Kutatásunk célja egy, a családorvosi praxisban
könnyen megvalósítható, gyors és költséghatékony szűrőmódszer tesztelése mellett
azon betegek azonosítása volt, akiknél a családorvos eszközeivel nem kaphatunk
definitív diagnózist (negatív BKI mellett tünetes, illetve nem komprimálható
artériás csoport). Módszer: Az Észak-Magyarország régióban 680
beteg szűrését végeztük el. Edinburgh-kérdőívet használtunk, rögzítettük a saját
és a családi anamnézist, a rizikófaktorokat, a jelenlegi panaszokat és a
gyógyszerelést. Fizikális vizsgálatot és BKI-mérést végeztünk.
Eredmények: A betegek 34%-a jelzett alsó végtagi
claudicatiót, 23%-nak volt abnormális BKI-értéke, 14% jelzett normális BKI-érték
mellett dysbasiás panaszokat. 12% került a nem komprimálható artériás csoportba.
A BKI alapján negatív, de tünetes csoport rizikófaktor-profilja jelentős
hasonlóságot mutatott a biztosan LEAD-pozitív és a nem komprimálható artériás
csoport rizikófaktor-profiljával. Következtetés: A LEAD valós
előfordulása magasabb lehet, mint a csak a BKI alapján történő szűrés eredménye.
A populáció közel negyede került a BKI alapján a negatív, de tünetes és a nem
komprimálható artériás csoportba. Ezen csoport betegei a családorvos részéről
különös odafigyelést igényelnek. A normális BKI-érték ellenére – ha felmerül a
LEAD klinikai gyanúja – további vizsgálatok szükségesek. A LEAD szűrése
többirányú megközelítést igényel. Orv Hetil. 2020; 161(33): 1381–1389.
A magyar emlőrákos betegek igényei a korszerű onkoplasztikus emlősebészeti ellátásra. 500 beteg kérdőíves vizsgálata
Authors: Dorogi Bence , Mátrai Tamás , Újhelyi Mihály , Kenessey István , Kelemen Péter , Sávolt Ákos , Huszár Orsolya , Ping Orsolya , Pukancsik Dávid , Mátrai Zoltán 
Published: July 2020

Absztrakt:
Bevezetés: A korszerű onkoplasztikus emlősebészet
következményeként megjelenő jelentős emlőrekonstrukciós igény számos
rendszerszintű kérdést vet fel. Vizsgálatra és szabályozásra várnak az
onkoterápiák hatására és az idő múlásával bekövetkező esztétikai változások,
illetve hosszú távú szövődmények miatti korrekciós műtétek indikációi;
meghatározandó a helyreállító beavatkozások optimális és maximális száma, az
elérni kívánt esztétikai végcél és az ezekhez szükséges emlősebészeti
kapacitások, valamint finanszírozás. Célkitűzés: A jelen
vizsgálat célja, hogy kérdőíves vizsgálattal felmérje a magyar emlőrákos
populáció korszerű emlőrekonstrukciós igényeit és véleményét. Anyag és
módszer: A vizsgálatba 500, mastectomián és azonnali vagy
halasztott-azonnali emlőrekonstrukción átesett nőbeteg került bevonásra.
Tizenegy kérdésből álló kérdőív segítségével történt az emlő rekonstrukciójához
való ismereteknek és személyes viszonyulásnak, az esztétikai végeredménnyel és
az ellátás szakmai színvonalával kapcsolatos elvárásoknak, továbbá az
ellátórendszerrel és a finanszírozással kapcsolatos igényeknek a felmérése, majd
elvégeztük az eredmények biostatisztikai elemzését. Eredmények:
A betegek medián életkora 47 év (min.–max.: 26–73) volt, döntő részük (59%; n =
294) házas volt, és 52% (n = 260) rendelkezett egyetemi végzettséggel. A betegek
70%-a (n = 348) az emlő-helyreállítás eredményeként mezítelenül is nagyjából
egyforma emlőket szeretett volna. Ehhez 43%-uk (n = 217) maximum kettő, 37%-uk
(n = 184) maximum három-négy műtétet vállalna. A felmérésben részt vettek 44%-a
(n = 220) szerint az egészségbiztosítónak három-négy rekonstrukciós beavatkozást
kellene támogatnia. A betegek 86%-a (n = 430) a daganatos emlő korszerű sebészi
kezelését speciálisan képzett emlősebészre bízná.
Következtetés: Az emlőrák modern onkoplasztikus sebészi
ellátása összetett, rendszerszintű kérdéseket vet fel. Az emlőrákos betegek jól
képzett emlősebészeket szeretnének, akik az emlőrák korszerű sebészi kezelésén
túl mastectomia esetén az egészségbiztosító által támogatott formában, maximum
két műtéttel képesek magas esztétikai eredménnyel az emlők helyreállítására. Orv
Hetil. 2020; 161(29): 1221–1228.