Coronariaeredési anomáliák kardio-CT-vizsgálatok során
Authors: Barna László , Takács-Szabó Zsuzsanna , Kostyál László 
Published: November 2020

Összefoglaló.
Bevezetés: Congenitalis coronariaanomáliának tekintik azokat a
coronariamorfológiai rendellenességeket, melyek 1%-nál kisebb gyakorisággal
fordulnak elő. Többségük nem jár tünettel, olykor azonban okozhatnak mellkasi
fájdalmat, eszméletvesztést, és hirtelen halálhoz is vezethetnek. A
coronariaanomáliák gyakoriságáról Magyarországon eddig csak invazív
koronarográfiás adatok alapján jelent meg közlemény.
Célkitűzés: Jelen vizsgálatunkban a coronariák eredési
rendellenességeinek gyakoriságát mértük fel intézetünk
coronaria-komputertomográfiás angiográfián átesett betegeinél.
Módszer: A coronaria-komputertomográfiás vizsgálatra került
betegek felvételeinek értékelésekor rögzítettük a coronariaanomália jelenlétét.
A vizsgálat indikációja általában mellkasi fájdalom volt. 128 szeletes
berendezést használtunk, a vizsgálatok során részben retrospektív, részben
prospektív EKG-kapuzást alkalmaztunk. Eredmények: 1751 beteg
komputertomográfiás angiográfiás felvételeit elemeztük. A betegek között a
férfiak aránya 38,4%, a vizsgálatra kerülők életkorának átlaga pedig 58,07 ±
11,07 év volt. Eredési anomáliát 1,83%-ban találtunk, ezen belül a leggyakoribb
volt a körbefutó ág (ramus circumflexus) és az elülső leszálló ág különálló
eredése a bal Valsalva-sinusból (1%). A további rendellenességek a következők
voltak: a jobb coronaria eredése magasan az aortából (0,34%), ramus circumflexus
a jobb sinusból vagy a jobb coronariából (0,34%), jobb coronaria a bal
Valsalva-sinusból (0,057%), elülső leszálló ág részben a bal Valsalva-sinusból a
circumflexustól külön, részben a jobb coronariából (kettős elülső leszálló ág,
0,057%). Következtetés: Mindössze 0,057%-ban fordult elő
potenciálisan tünetet okozó coronariaeredési rendellenesség (a bal sinusból
eredő jobb coronaria). A komputertomográfiás angiográfia segítségével a
coronariaeredés helye pontosan megállapítható, tisztázható az ér lefutása és
ennek során viszonya a környező struktúrákhoz. Orv Hetil. 2020; 161(47):
1995–1999.
Summary.
Introduction: Congenital coronary artery anomaly is defined as
a coronary morphology which occurs in less than 1% of the cases. Usually these
anomalies do not result in symptoms but sometimes they can cause chest pain,
syncope and sudden death. In Hungary, the prevalence of these abnormalities was
published only from data of invasive coronary angiography.
Objective: In this study, we evaluated the prevalence of
the anomalies of coronary origin in the patients of our institution undergoing
coronary computed tomography. Method: While reading the
computed tomography angiograms of our patients, we registered the presence of
coronary anomalies. In most of the cases, the indication of the coronary
computed tomography was chest pain. A scanner with 128 detectors was used, scans
were performed partly with prospective, partly with retrospective ECG gating.
Results: We assessed 1751 patients. The ratio of males was
38.4%, while the average age of patients 58.07 ± 11.07 years. Anomaly of
coronary origin was present in 1.83% of our patients, with the separate origin
of left anterior descending and left circumflex artery being the most frequent
(1%) among them. Other anomalies were as follows: high take-off of the right
coronary artery from the ascending aorta (0.34%), left circumflex arising from
the right sinus of Valsalva or from the right coronary (0.34%), right coronary
artery from the left sinus of Valsalva (0.057%), left anterior descending
arising partly from the left sinus of Valsalva, apart from the left circumflex,
partly from the right coronary (dual left anterior descending artery, 0.057%).
Conclusion: The prevalence of potentially symptomatic
coronary anomalies was only 0.057% in our series (right coronary from the left
sinus of Valsalva). The computed tomography angiography can precisely define the
origin of the coronary artery, depict its run-off and its relationship to the
neighbouring structures. Orv Hetil. 2020; 161(47): 1995–1999.