bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ВПЛИВ РІЗНИХ МОДЕЛЕЙ ІММОБІЛІЗАЦІЙНОГО СТРЕСУ НА МОРФОЛОГІЧНІ ЗМІНИ У СЕРЦІ ВИСОКО- І НИЗЬКОСТІЙКИХ ДО ГОСТРОЇ ГІПОКСІЙНОЇ ГІПОКСІЇ ЩУРІВ РІЗНОЇ СТАТІ
Authors: Denefil O. V. , Ordynskyi Iu. M. , Nebesna Z. M. 
Published: November 2019

Стреси трапляються у нашому житті щоденно. На один і той самий стрес кожна людина реагує по-різному й не задумується про його наслідки для організму. Часто ми не враховуємо пошкоджувальної дії стресу на різні органи, зокрема на серцево-судинну систему. Визначення механізму пошкоджувального впливу стресу на серце в осіб з різною реактивністю може сприяти розробці індивідуальних методів профілактики та корекції.
Мета – визначити вплив різних режимів іммобілізаційного стресу на морфологічні зміни у серці щурів різної статі з високою і низькою стійкістю до гіпоксії.
Матеріал і методи. Досліди виконано на 96 високо- і низькостійких до гіпоксії щурах лінії Вістар віком 5,5–6 місяців. Тварин поділили на контрольні та дослідні групи (які зазнали іммобілізаційного стресу). Стрес моделювали шляхом чотириразової одногодинної іммобілізації щурів спинкою донизу з інтервалом у 24 години (стрес 1) і 72 години (стрес 2) між окремими стресовими епізодами. Дослідження проводили через 24 години після останньої іммобілізації.
Результати. При світлооптичному дослідженні поперечних зрізів сердець у всіх досліджуваних групах тварин, які зазнали впливу іммобілізаційного стресу, спостерігали незначні пошкодження міокарда, ступінь яких залежав від статі та моделі іммобілізаційного стресу. В усіх групах тварин виявлено помірний набряк як кардіоміоцитів, так і строми, різний ступінь некробіозу кардіоміоцитів та порушення мікроциркуляції. При стресі 1, порівняно із стресом 2, ступінь ураження міокарда був меншим. У ВГ тварин, порівняно з НГ, пошкодження були виражені слабше. Найбільші зміни відбулися при обох видах стресу у низькостійких до гіпоксії самців.
Висновок. Інтервальна іммобілізація щурів призводить до порушення морфологічної структури міокарда, ступінь розвитку якого залежить від стійкості тварини до гіпоксії, статі та моделі стресу. Найбільше пошкодження відмічено при обох видах стресу в низькостійких до гіпоксії самців.
МАСАЖ ТА ЛІКУВАЛЬНА ФІЗИЧНА КУЛЬТУРА ЯК ЗАСОБИ ФІЗИЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ ПРИ РІЗНОВИДАХ СКОЛІОЗУ В ДОРОСЛИХ ТА ДІТЕЙ З ПОРУШЕННЯМИ ОПОРНО-РУХОВОГО АПАРАТУ
Authors: Davybida N. O. , Popovich D. V. , Bezpalova N. M. , Dovgan O. M. , Koval V. B. , Vayda O. V. , Chernyi Yu. M. 
Published: November 2019

Сколіоз призводить до розвитку анатомічних порушень. Труднощі полягають у тому, що сколіоз на ранніх стадіях розвитку захворювання може бути малопомітний, а збільшення тривалості захворювання призводить до зменшення шансів на успіх у лікуванні. Організм, намагаючись відновити вертикальний баланс хребта, утворює додаткові викривлення.
Мета – опис методик роботи з дітьми вікової групи від 9 до 16 років з набутим сколіозом 2-го ступеня та їх вплив на кінцевий результат, а саме, на різницю в ступенях деформації в градусах (на рентгенівському знімку) та візуальні зміни (за антропометричними даними).
Матеріал і методи. Використані методи діагностики та фізичної реабілітації для корекції сколіозу різного ступеня при лікуванні дітей віком 6 –12 років зі вказаною патологією
Результати. При розвитку сколіозу міжхребцеві диски зазнають високого тиску з одного боку і низького – з іншого, внаслідок чого зміщуються у бік низького тиску, чим тільки підсилюють наявну асиметрію. Міжхребцеві диски викликають подразнення навколишніх нервових закінчень, в тому числі і вегетативних, які регулюють обмінні процеси в різних органах і тканинах організму, що призводить до розвитку кардіалгій, порушень функцій жовчного міхура тощо.
МЕДИКАМЕНТОЗНА КОРЕКЦІЯ ПОКАЗНИКІВ АБДОМІНАЛЬНОГО ОЖИРІННЯ У ХВОРИХ НА ХРОНІЧНИЙ ПАНКРЕАТИТ
Authors: Babinets L. S. , Kуtsai K. Yu. 
Published: November 2019

Проблема хронічного панкреатиту і коморбідного ожиріння на сьогоднішній день є досить актуальною. У щоденній практиці перед лікарем постають питання вибору ефективної схеми лікування таких пацієнтів.
Мета дослідження – визначити вплив метадоксину (Ліверія ІС) на показники абдомінального ожиріння при його включенні до стандартної терапії.
Матеріал і методи. Досліджено 100 хворих на хронічний біліарний панкреатит з супутнім ожирінням. Хворих було поділено на 2 групи. Перша група (45 осіб) отримувала загальноприйняту (ЗПЛ) схему лікування. Друга група (55 осіб) отримувала в комплексі до ЗПЛ метадоксин. При визначенні абдомінального ожиріння використовували наступні індекси: WHR, WTR,WAR і WHtR.
Результати. Після проведеного лікування позитивна динаміка показників абдомінального ожиріння спостерігалась в обох групах. Включення до стандартної схеми лікування метадоксину сприяло достовірно вищій ефективності лікування.
Показник WHR був на 13,3 % нижчий у 2 групі, порівняно з таким 1 групи, WTR – на 15,4 %, WAR – на 14,0 %, WHtR – на 16,2 % відповідно. Дані 2 групи після лікування були статистично достовірними щодо таких у 1 групі (р<0,05).
Висновок. Застосування у комплексному лікуванні метадоксину (Ліверія ІС) у хворих на хронічний біліарний панкреатит сприяло істотному достовірному підвищенню ефективності загальноприйнятого лікування за показниками абдомінального ожиріння.
ЕНДОГЕННА ІНТОКСИКАЦІЯ, ПЕРОКСИДНЕ ОКИСНЕННЯ ЛІПІДІВ ТА АНТИОКСИДАНТНА СИСТЕМА ОРГАНІЗМУ В ХВОРИХ НА ПОДАГРУ НА ТЛІ НЕАЛКОГОЛЬНОГО СТЕАТОГЕПАТИТУ
Authors: Mudra U. O. , Andreychyn S. M. 
Published: November 2019

Вступ. Подагра і неалкогольний стеатогепатит належать до розповсюджених хвороб, однак патогенез такої поєднаної патології досліджено недостатньо.
Мета дослідження – вивчити вираження ендогенної інтоксикації, вміст малонового діальдегіду та рівень супероксиддисмутази у крові хворих на подагру в поєднанні з неалкогольним стеатогепатитом, а також лікувальну ефективність вуглецевого ентеросорбенту IV покоління “Карболайн”.
Методи дослідження. Обстежено 123 хворих на подагру в період загострення. Їх було поділено на 2 групи. До 1-ї групи ввійшли пацієнти з подагрою без ураження печінки, до 2-ї – хворі із супутнім неалкогольним стеатогепатитом. Кожну із цих груп поділили на підгрупи, пацієнти однієї з яких, окрім стандартного лікування, отримували вуглецевий ентеросорбент “Карболайн”. Усі хворі пройшли стандартне клінічне обстеження, а також у них досліджували рівень молекул середньої маси в сироватці крові за методом Н. І. Габріелян та співавт., визначали вміст малонового діальдегіду та рівень супероксиддисмутази в плазмі крові за допомогою спектрофотометричного методу.
Результати й обговорення. У хворих на подагру виявлено підвищення рівня ендотоксикозу та дисбаланс пероксидного окиснення ліпідів і антиоксидантного захисту. Ці зміни організму посилювалися на тлі супутнього неалкогольного стеатогепатиту. Застосування ентеросорбенту “Карболайн” у комплексному лікуванні сприяло зменшенню ендотоксикозу та поліпшенню показників пероксидного окиснення ліпідів і антиоксидантного захисту: зниженню вмісту малонового діальдегіду та підвищенню рівня супер­оксиддисмутази. Наростання ендогенної інтоксикації та дисбаланс між пероксидним окисненням ліпідів і антиоксидантним захистом, очевидно, спричинені порушенням метаболізму та зниженням дезінтоксикаційної функції печінки і нирок, що притаманно подагрі. Лікувальна ефективність карболайну зумовлена високою поглинальною активністю щодо токсичних метаболітів у цього ентеросорбенту.
Висновки. Подагра супроводжується підвищенням ендогенної інтоксикації, зокрема вмісту молекул середньої маси в сироватці крові, вмісту малонового діальдегіду та зменшенням рівня супероксиддисмутази. Ці зміни більш виражені на тлі супутнього неалкогольного стеатогепатиту. Застосування ентеросорбенту “Карболайн” призводить до зниження ендотоксикозу та покращення зазначених показників пероксидного окиснення ліпідів і антиоксидантного захисту.
ЗМІНА БІОХІМІЧНИХ І МІКРОБІОЛОГІЧНИХ ПОКАЗНИКІВ ЗАМОРОЖЕНОЇ РИБИ ЗА НАЯВНОСТІ ЗАЛИШКОВИХ КІЛЬКОСТЕЙ АНТИБАКТЕРІАЛЬНИХ ПРЕПАРАТІВ
Authors: Kukhtyn M. D. , Malimon Z. V. , Yaroshenko T. Ya. , Pokotylo O. S. 
Published: November 2019

Вступ. Значне і необмежене застосування антибактеріальних препаратів в аквакультурі призводить до накопичення їх у водному середовищі, тканинах риби і, відповідно, рибних продуктах. Тому питання контролю замороженої риби, яка потрапляє в Україну, за біохімічними, мікробіологічними і токсикологічними показниками є постійно актуальним.
Мета дослідження – визначити залишкові кількості антибактеріальних субстанцій і антибіотиків у замороженій рибі, імпортованій в Україну, та дослідити їх вплив на біохімічні й мікробіологічні показники риби.
Методи дослідження. Залишкові кількості антибактеріальних субстанцій визначали методом рідинної хроматографії на рідинному хроматографі з подвійним масспектрометричним детектором WATERSLC-MS-MSACQUITYTQP (LC-MS/MS). У роботі використовували сертифіковані субстанції антибіотиків. Біохімічні показники замороженої риби визначали загальновизнаними методами.
Результати й обговорення. Встановлено наявність у досліджених пробах риби антибіотиків і антибактеріальних субстанцій, визначення яких не передбачено Регламентом ЄС № 37/2010. Також виявлено перевищення максимально допустимої кількості в м’ясі замороженої риби для таких антибіотиків, як тетрациклін та спектиноміцин. Незважаючи на відповідність мікробіологічним нормативам замороженої риби, в якій виявлено залишки антибактеріальних субстанцій і антибіотиків, за біохімічними показниками не всі зразки відповідали ознакам свіжої доброякісної риби. Тому, враховуючи вищенаведені результати досліджень, вважаємо за необхідне передбачити у Плані державного моніторингу залишкових кількостей ветеринарних препаратів, забруднювачів та токсикантів у продуктах тваринного походження дослідження з визначення залишкових кількостей антибактеріальних субстанцій і антибіотиків для підвищення безпечності риби, імпортованої в Україну.
Висновки. Встановлено наявність у замороженій рибі залишкових кількостей антибіотиків гентаміцину, дифлоксацину і пароміцину, які досягали максимально допустимої кількості для даних антибіотиків – 100 мкг/кг. Залишків антибіотиків пеніцилінового ряду (пеніциліну V, амоксициліну), які виявили в рибі, було у 2 рази менше максимально допустимої кількості – 50 мкг/кг. Перевищення максимально допустимої кількості залишків антибіотиків у замороженій рибі виявлено для тетрацикліну – (112,5±7,2) мкг/кг при межі 100 мкг/кг та спектиноміцину – (342,1±21,5) мкг/кг при допустимій межі 300 мкг/кг.
ДОСЛІДЖЕННЯ ДУБИЛЬНИХ РЕЧОВИН ПАРИЛА ЗВИЧАЙНОГО
Authors: Huzo N. M. , Kovalska N. P. , Grycyk A. R. 
Published: November 2019

Вступ. В Україні зростає чотири види рослин роду Парило. З усіх видів найрозповсюдженішим є парило звичайне (Agrimonia eupatoria L.). Рослина має широкий спектр фармакологічної активності – гепатозахисну, жовчогінну, в’яжучу, протизапальну, протимікробну, противірусну, сечогінну, цукрознижувальну.
Мета дослідження – вивчити таніни у траві парила звичайного залежно від місця зростання і визначити локалізацію дубильних речовин у свіжих листках за допомогою мікрохімічних реакцій.
Методи дослідження. Об’єкти вивчення – водні витяжки з висушеної трави та свіжі листки парила звичайного. Вміст танінів визначали спектрофотометричним методом за ДФУ 2.0.1. Якісний склад і кількісний вміст компонентів дубильних речовини у досліджуваному об’єкті визначали методом високо­ефективної рідинної хроматографії на хроматографі Agilent 1200 3D LC System Technologies (США). Для проведення мікрохімічних реакцій виготовляли поперечні зрізи через черешок і центральну жилку листка. Зрізи обробляли 1 % розчином ферум (ІІІ) амонію сульфату. Тимчасові препарати розглядали у світловому тринокулярному мікроскопі XSP-146T фірми “ULAB”. Фотографували зрізи за допомогою фотокамери CanonEOS 550.
Результати й обговорення. Вміст танінів у перерахунку на пірогалол у траві парила звичайного коливався в межах 1,60–2,10 % залежно від місця зростання. Методом високоефективної рідинної хроматографії у траві парила звичайного ідентифіковано такі складові дубильних речовин: два фрагменти гідролізованих дубильних речовин, чотири простих катехіни, один складний катехін. Найбільше в траві парила звичайного виявлено епікатехіну й епігалокатехіну. Результати мікроскопічних досліджень показали, що за допомогою мікрохімічних реакцій (з 1 % водним розчином ферум (ІІІ) амонію сульфату) можна визначити на поперечному зрізі черешка і листка парила звичайного локалізацію конденсованих та гідролізованих дубильних речовин.
Висновки. Методом спектрофотометрії встановлено, що кількісний вміст танінів у висушеній траві парила звичайного, залежно від місця зростання, коливається в межах 1,67–2,10 %. Методом високо­ефективної рідинної хроматографії виявлено, ідентифіковано і визначено кількісний вміст компонентів дубильних речовин у траві парила звичайного. Встановлено локалізацію дубильних речовин у різних місцях на поперечних зрізах черешка і листкової пластинки парила звичайного.
Treatment of Pulmonary Hypertension With Angiotensin II Receptor Blocker and Neprilysin Inhibitor Sacubitril/Valsartan
Authors: Clements Richard T. , Vang Alexander , Fernandez-Nicolas Ana , Kue Nouaying R. , Mancini Thomas J. , Morrison Alan R. , Mallem Krishna , McCullough Danielle J. , Choudhary Gaurav 
Published: November 2019

Background:
Angiotensin II has been implicated in maladaptive right ventricular (RV) hypertrophy and fibrosis associated with pulmonary hypertension (PH). Natriuretic peptides decrease RV afterload by promoting pulmonary vasodilation and inhibiting vascular remodeling but are degraded by neprilysin. We hypothesized that angiotensin receptor blocker and neprilysin inhibitor, sacubitril/valsartan (Sac/Val, LCZ696), will attenuate PH and improve RV function by targeting both pulmonary vascular and RV remodeling.

Methods:
PH was induced in rats using the SU5416/hypoxia model (Su/Hx), followed by 6-week treatment with placebo, Sac/Val, or Val alone. There were 4 groups: CON—normoxic animals with placebo (n=18); PH−Su/Hx rats+placebo (n=34); PH+Sac/Val (N=24); and PH+Val (n=16).

Results:
In animals with PH, treatment with Sac/Val but not Val resulted in significant reduction in RV pressure (mm Hg: PH: 62±4, PH+Sac/Val: 46±5), hypertrophy (RV/LV+S: PH: 0.74±0.06, PH+Sac/Val: 0.46±0.06), collagen content (µg/50 µg protein: PH: 8.2±0.3, PH+Sac/Val: 6.4±0.4), pressures and improvement in RVs (mm/s: PH: 31.2±1.8, PH+Sac/Val: 43.1±3.6) compared with placebo. This was associated with reduced pulmonary vascular wall thickness, increased lung levels of ANP (atrial natriuretic peptide), BNP (brain-type natriuretic peptide), and cGMP, and decreased plasma endothelin-1 compared with PH alone. Also, PH+Sac/Val animals had altered expression of PKC isozymes in RV tissue compared with PH alone.

Conclusions:
Sac/Val reduces pulmonary pressures, vascular remodeling, as well as RV hypertrophy in a rat model of PH and may be appropriate for treatment of pulmonary hypertension and RV dysfunction.
Clinical Implications of Respiratory Failure in Patients Receiving Durable Left Ventricular Assist Devices for End-Stage Heart Failure
Authors: Miller P. Elliott , Caraballo Cesar , Ravindra Neal G. , Mezzacappa Catherine , McCullough Megan , Gruen Jadry , Levin Andrew , Reinhardt Samuel , Ali Ayyaz , Desai Nihar R. , Ahmad Tariq 
Published: November 2019

Background:
The impact of respiratory failure on patients undergoing left ventricular assist device (LVAD) implantation is not well understood, especially since these patients were excluded from landmark clinical trials. We sought to evaluate the associations between immediate preimplant and postimplant respiratory failure on outcomes in advanced heart failure patients undergoing LVAD implantation.

Methods and Results:

We included all patients in the Interagency Registry for Mechanically Assisted Circulatory Support who were implanted with continuous-flow LVADs from 2008 to 2016. Of the 16 362 patients who underwent continuous-flow LVAD placement, 906 (5.5%) required preimplant intubation within 48 hours before implantation, and 1001 (6.1%) patients developed respiratory failure within 1 week after implantation. A higher proportion of patients requiring preimplant intubation were Interagency Registry for Mechanically Assisted Circulatory Support profile 1, required mechanical circulatory support, and presented with cardiac arrest or myocardial infarction (
P
<0.001, all). At 1 year, 54.3% of patients intubated preimplant were alive without transplant, 20.1% had been transplanted, and 24.2% died before transplant. Patients requiring preimplant intubation had higher rates of postimplant complications, including bleeding, stroke, and right ventricular assist device implantation (
P
<0.01 for all). Among Interagency Registry for Mechanically Assisted Circulatory Support profile 1 patients, preimplant intubation incurred additional risk of death at 1 year compared with Interagency Registry for Mechanically Assisted Circulatory Support profile 1 patients not intubated (hazard ratio, 1.37 [95% CI, 1.13–1.65];
P
=0.001). After multivariable analysis, both preimplant intubation (hazard ratio, 1.20 [95% CI, 1.03–1.41];
P
=0.021) and respiratory failure within 1 week (hazard ratio, 2.54 [95% CI, 2.26–2.85];
P
<0.001) were associated with higher all-cause 1-year mortality.

Conclusions:
Respiratory failure both before and after LVAD implantation identifies an advanced heart failure population with significantly worse 1-year mortality. This data might be helpful in counseling patients and their families about expectations about life with an LVAD.
Does Race Influence Decision Making for Advanced Heart Failure Therapies?
Authors: Breathett Khadijah , Yee Erika , Pool Natalie , Hebdon Megan , Crist Janice D. , Knapp Shannon , Larsen Ashley , Solola Sade , Luy Luis , Herrera‐Theut Kathryn , Zabala Leanne , Stone Jeff , McEwen Marylyn M. , Calhoun Elizabeth , Sweitzer Nancy K. 
Published: November 2019

Background
Race influences medical decision making, but its impact on advanced heart failure therapy allocation is unknown. We sought to determine whether patient race influences allocation of advanced heart failure therapies.

Methods and Results

Members of a national heart failure organization were randomized to clinical vignettes that varied by patient race (black or white man) and were blinded to study objectives. Participants (N=422) completed Likert scale surveys rating factors for advanced therapy allocation and think‐aloud interviews (n=44). Survey results were analyzed by least absolute shrinkage and selection operator and multivariable regression to identify factors influencing advanced therapy allocation, including interactions with vignette race and participant demographics. Interviews were analyzed using grounded theory. Surveys revealed no differences in overall racial ratings for advanced therapies. Least absolute shrinkage and selection operator regression selected no interactions between vignette race and clinical factors as important in allocation. However, interactions between participants aged ≥40 years and black vignette negatively influenced heart transplant allocation modestly (−0.58; 95%
CI
, −1.15 to −0.0002), with adherence and social history the most influential factors. Interviews revealed sequential decision making: forming overall impression, identifying urgency, evaluating prior care appropriateness, anticipating challenges, and evaluating trust while making recommendations. Race influenced each step: avoiding discussing race, believing photographs may contribute to racial bias, believing the black man was sicker compared with the white man, developing greater concern for trust and adherence with the black man, and ultimately offering the white man transplantation and the black man ventricular assist device implantation.

Conclusions
Black race modestly influenced decision making for heart transplant, particularly during conversations. Because advanced therapy selection meetings are conversations rather than surveys, allocation may be vulnerable to racial bias.
Development and Evaluation of Novel Electronic Medical Record Tools For Avoiding Bleeding After Percutaneous Coronary Intervention
Authors: Ebinger Joseph , Henry Timothy , Kim Sungjin , Inkelas Moira , Cheng Susan , Nuckols Teryl 
Published: November 2019

Background
Bleeding remains the most common complication of percutaneous coronary intervention. Guidelines recommend assessing bleeding risk before percutaneous coronary intervention to target use of bleeding avoidance strategies and mitigate bleeding events. Cedars‐Sinai Medical Center undertook an initiative to integrate these recommendations into the electronic medical record.

Methods and Results

The intervention included a voluntary clinical decision alert to assess bleeding risk before percutaneous coronary intervention, a bleeding risk calculator tool based on the
NCDR
(National Cardiovascular Data Registry) risk prediction model and, when indicated, a second alert to consider 4 bleeding avoidance strategies. We tested for changes in the use of bleeding avoidance strategies and bleeding event rates by comparing procedures performed before versus after implementation of the electronic medical record–based intervention and with versus without use of the bleeding risk calculator tool. Use of radial access increased (47.6% versus 64.8%;
P
<0.001) and glycoprotein
II
b/
III
a inhibitors decreased (12.8% versus 3.17%;
P
<0.001) from before to after implementation, though risk‐adjusted bleeding event rates were stable (
odds ratio,
0.82;
P
=0.164), even for high‐risk procedures. Use versus nonuse of the bleeding risk calculator tool was associated with increased radial access and reductions in glycoprotein
II
b/
III
a inhibitors, but no change in bleeding events.

Conclusions
Integrating guideline recommendations into the electronic medical record to promote assessments of bleeding risk and use of bleeding avoidance strategies was feasible and associated with changes in clinical practice. Future work is needed to ensure that bleeding avoidance strategies are not overused among lower‐risk patients, and that, for high‐risk patients, the potential benefits of elective percutaneous coronary intervention are carefully weighed against the risk of bleeding.