bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Studi Karakteristik Sarang Orangutan (Pongo pygmaeus morio) di Resort Sangatta dan Resort Sangkima Taman Nasional Kutai
Authors: Allo Marcelina Tikurara Londong , Kisworo  , Suhendra  
Published: April 2020

Orangutan (Pongo pygmaeus morio) merupakan satwa langka yang harus dikonservasi melalui pelestarian Taman Nasional Kutai (TNK). Studi karakteristik sarang orangutan merupakan bagian dari upaya pelestarian. Metode yang digunakan dalam penelitian ini adalah menggunakan jalur transek dengan menghitung sarang orangutan serta mencatat karakteristik sarang orangutan yang meliputi kelas sarang, posisi sarang, tinggi sarang, tinggi pohon, diameter pohon dan jenis pohon sarang. Pada lokasi penelitian ditemukan sebanyak 173 sarang orangutan yang terdiri dari 84 sarang di resort Sangatta dan 89 sarang di resort Sangkima. Jenis sarang didominasi oleh kelas sarang C dan D dengan posisi sarang sebagian besar terdapat pada ujung dahan (UD) di resort Sangatta, posisi sarang terbanyak ada pada ujung dahan (UD) dan pucuk pohon (PP) di resort Sangkima. Rata-rata tinggi sarang orangutan adalah 12,2 - 40,2 m, diameter pohon 17,4 - 110 cm, dan tinggi pohon 12,2 - 40,2 m di resort Sangatta. Pada resort Sangkima rata-rata tinggi sarang orangutan adalah 10,2 - 24,2 m dengan diameter pohon 20 - 109,4 cm dan rata-rata tinggi pohon 14-28,6 m. Karakteristik sarang orangutan menjadi indikator kondisi habitat orangutan yang ada di TNK.
Orangutan (Pongo pygmaeus morio) is a rare animal that must be conserved through the preservation of the Kutai National Park (KNP). Study of orangutan nest characteristics is part of conservation efforts. The method used in this study is to use a transect line by counting orangutan nests and noting orangutan nest characteristics which include nest class, nest position, nest height, tree height, tree diameter and nest tree species. At the study site, 173 orangutan nests were found, consisting of 84 nests at Sangatta resort and 89 nests at Sangkima resort. The nest type is dominated by the nest classes C and D with the nest position mostly found at the tip of the branch (UD) at Sangatta resort, the position of most nests is at the tip of the branch (UD) and tree tops (PP) at the Sangkima resort. The average height of orangutan nests is 12.2 - 40.2 m, tree diameter 17.4 - 110 cm, and tree height 12.2 - 40.2 m at Sangatta resort. At Sangkima resort, the average height of orangutan nests is 10.2 - 24.2 m with a tree diameter of 20 - 109.4 cm and an average tree height of 14-28.6 m. The characteristics of orangutan nests are an indicator of the condition of orangutan habitat in KNP.
Non-deposition self-cleansing models for large sewer pipes
Authors: Montes Carlos , Vanegas Sergio , Kapelan Zoran , Berardi Luigi , Saldarriaga Juan 
Published: April 2020

AbstractMultiple models from the literature and experimental datasets have been developed and collected to predict sediment transport in sewers. However, all these models were developed for smaller sewer pipes, i.e. using experimental data collected on pipes with diameters smaller than 500 mm. To address this issue, new experimental data were collected on a larger, 595 mm pipe located in a laboratory at the University of los Andes. Two new self-cleansing models were developed using this dataset. Both models predict the sewer self-cleansing velocity for the cases of non-deposition with and without deposited bed. The newly developed and existing models were then evaluated and compared on the basis of the most recently collected and previously published datasets. Models were compared in terms of prediction accuracy measured by the root mean squared error and mean absolute percentage error. The results obtained show that in the existing literature, self-cleansing models tend to be overfitted, i.e. have a rather high prediction accuracy when applied to the data collected by the authors, but this accuracy deteriorates quickly when applied to the datasets collected by other authors. The newly developed models can be used for designing both small and large sewer pipes with and without deposited bed condition.
The Association of Sleep Disorders, Obesity and Sleep-Related Hypoxia with Cancer
Authors: Brzecka Anna , Sarul Karolina , Dyła Tomasz , Avila-Rodriguez Marco , Cabezas-Perez Ricardo , Chubarev Vladimir N. , Minyaeva Nina N. , Klochkov Sergey G. , Neganova Margarita E. , Mikhaleva Liudmila M. , Somasundaram Siva G. , Kirkland Cecil E. , Tarasov Vadim V. , Aliev Gjumrakch 
Published: April 2020

Background:Sleep disorders have emerged as potential cancer risk factors.Objective:This review discusses the relationships between sleep, obesity, and breathing disorders with concomitant risks of developing cancer.Results:Sleep disorders result in abnormal expression of clock genes, decreased immunity, and melatonin release disruption. Therefore, these disorders may contribute to cancer development. Moreover, in sleep breathing disorder, which is frequently experienced by obese persons, the sufferer experiences intermittent hypoxia that may stimulate cancer cell proliferation.Discussion:During short- or long- duration sleep, sleep-wake rhythm disruption may occur. Insomnia and obstructive sleep apnea increase cancer risks. In short sleepers, an increased risk of stomach cancer, esophageal squamous cell cancer, and breast cancer was observed. Among long sleepers (>9 hours), the risk of some hematologic malignancies is elevated.Conclusion:Several factors including insomnia, circadian disruption, obesity, and intermittent hypoxia in obstructive sleep apnea are contributing risk factors for increased risk of several types of cancers. However, further studies are needed to determine the more significant of these risk factors and their interactions.
2,4-Thiazolidinedione as Precursor to the Synthesis of Compounds with Anti-glioma Activities in C6 and GL261 Cells
Authors: de Vasconcelos Alana , Boeira Ana Júlia Zulian , Drawanz Bruna Bento , Pedra Nathalia Stark , Bona Natália Pontes , Stefanello Francieli Moro , Cunico Wilson 
Published: April 2020

Background:
Thiazolidinediones (TZDs) represent an important class of heterocyclic
compounds that have versatile biological activities, including anticancer activity. Glioma is one of
the most common primary brain tumors, and it is responsible for most of the deaths caused by primary
brain tumors. In the present work, 2,4-thiazolidinediones were synthesized via a multicomponent
microwave one-pot procedure. The cytotoxicity of compounds was analyzed in vitro
using rat (C6) and mouse (GL261) glioblastoma cell lines and primary cultures of astrocytes.

Objective:
This study aims to synthesize and characterize 2,4-thiazolidinediones and evaluate their
antitumor activity.

Methods:
TZDs were synthesized from three components: 2,4-thiazolidinedione, arene-aldehydes,
and aryl chlorides. The reactions were carried out inside a microwave and monitored using thinlayer
chromatography (TLC). Compounds were identified and characterized using gas chromatography
coupled to mass spectrometry (CG-MS) and hydrogen (1H-NMR) and carbon nuclear magnetic
resonance spectroscopy (13C-NMR). The antitumor activity was analyzed using the 3-(4,5-
dimethyl)-2,5-diphenyltetrazolium bromide (MTT) reduction test, in which cell viability was verified
in the primary cultures of astrocytes and in rat and mouse glioblastoma cells exposed to the
synthesized compounds. The cytotoxicity of all derivatives was analyzed at the 100 μM concentration,
both in astrocytes and in the mouse and rat glioblastoma cell lines. The compounds that
showed the best results, 4CI and 4DI, were also tested at concentrations 25, 50, 100, 175, and 250
μM to obtain the IC50.

Results:
Seventeen TZD derivatives were easily obtained through one-pot reactions in 40 minutes
with yields ranging from 12% to 49%. All compounds were cytotoxic to both glioblastoma cell
lines without being toxic to the astrocyte primary cell line at 100 μM, thus demonstrating a selective
activity. Compounds 4CI and 4DI showed the best results in the C6 cells: IC50 of 28.51 μM
and 54.26 μM, respectively.

Conclusion:
The compounds were not cytotoxic in astrocyte culture, demonstrating selectivity for
malignant cells. Changes in both rings are important for anti-glioma activity in the cell lines tested.
TZD 4CI had the best anti-glioma activity.
Synthesis and Antioxidant Activity of New Selenium-Containing Quinolines
Authors: Bocchini Benedetta , Goldani Bruna , Sousa Fernanda S.S. , Birmann Paloma T. , Brüning Cesar A. , Lenardão Eder J. , Santi Claudio , Savegnago Lucielli , Alves Diego 
Published: April 2020

Background:
Quinoline derivatives have been attracted much attention in drug discovery,
and synthetic derivatives of these scaffolds present a range of pharmacological activities.
Therefore, organoselenium compounds are valuable scaffolds in organic synthesis because of their
pharmacological activities and their use as versatile building blocks for regio-, chemo-and stereoselective
reactions. Thus, the synthesis of selenium-containing quinolines has great significance,
and their applicability range from simple antioxidant agents, to selective DNA-binding and photocleaving
agents.

Objective:
In the present study, we describe the synthesis and antioxidant activity in vitro of new 7-
chloro-N(arylselanyl)quinolin-4-amines 5 by the reaction of 4,7-dichloroquinoline 4 with (arylselanyl)-
amines 3.

Methods:
For the synthesis of 7-chloro-N(arylselanyl)quinolin-4-amines 5, we performed the reaction
of (arylselanyl)-amines 3 with 4,7-dichloroquinoline 4 in the presence of Et3N at 120 °C in a
sealed tube. The antioxidant activities of the compounds 5 were evaluated by the following in vitro
assays: 2,2- diphenyl-1-picrylhydrazyl (DPPH) radical scavenging activity, 2,2-azinobis-3-
ethylbenzothiazoline-6-sulfonic acid (ABTS), ferric ion reducing antioxidant power (FRAP), nitric
oxide (NO) scavenging and superoxide dismutase-like activity (SOD-Like).

Results:
7-Chloro-N(arylselanyl)quinolin-4-amines 5a-d have been synthesized in yields ranging
from 68% to 82% by the reaction of 4,7-dichloroquinoline 4 with arylselanyl-amines 3a-d using
Et3N as a base, at 120 °C, in a sealed tube for 24 hours and tolerates different substituents, such as
-OMe and -Cl, in the arylselanyl moiety. The obtained compounds 5a-d presented significant results
concerning the antioxidant potential, which had an effect in the tests of inhibition of radical’s
DPPH, ABTS+ and NO, as well as in the analysis that evaluates the capacity (FRAP) and in the
superoxide dismutase-like activity assay (SOD-Like). It is worth mentioning that 7-chloro-
N(arylselanyl)quinolin-4-amine 5b presented excellent results, demonstrating a better antioxidant
capacity when compared to the others.

Conclusion:
According to the obtained results, 7-chloro-N(arylselanyl)quinolin-4-amines 5 were
synthesized in good yields by the reaction of 4,7-dichloroquinoline with arylselanyl-amines and
tolerated different substituents in the arylselanyl moiety. The tested compounds presented significant
antioxidant potential in the tests of inhibition of DPPH, ABTS+, and NO radicals, as well as in
the FRAP and superoxide dismutase-like activity assays (SOD-Like).
A Review of Chemotherapy and Photodynamic Therapy for Lung Cancer Treatment
Authors: El-Hussein Ahmed , Manoto Sello L. , Ombinda-Lemboumba Saturnin , Alrowaili Ziya A. , Mthunzi-Kufa Patience 
Published: April 2020

:
Cancer is among the leading causes of mortality and morbidity worldwide. Among the different types
of cancers, lung cancer is considered to be the leading cause of death related to cancer and the most commonly
diagnosed form of such disease. Chemotherapy remains a dominant treatment modality for many types of cancers
at different stages. However, in many cases, cancer cells develop drug resistance and become nonresponsive
to chemotherapy, thus, necessitating the exploration of alternative and /or complementary treatment
modalities. Photodynamic Therapy (PDT) has emerged as an effective treatment modality for various malignant
neoplasia and tumors. In PDT, the photochemical interaction of light, Photosensitizer (PS) and molecular oxygen
produces Reactive Oxygen Species (ROS), which induces cell death. Combination therapy, by using PDT
and chemotherapy, can promote synergistic effect against this fatal disease with the elimination of drug resistance,
and enhancement of the efficacy of cancer eradication. In this review, we give an overview of chemotherapeutic
modalities, PDT, and the different types of drugs associated with each therapy. Furthermore, we
also explored the combined use of chemotherapy and PDT in the course of lung cancer treatment and how this
approach could be the last resort for thousands of patients that have been diagnosed by this fatal disease.
ФІЗИЧНА ТЕРАПІЯ В ПІСЛЯОПЕРАЦІЙНОМУ ПЕРІОДІ У ХВОРИХ НА РАК ЛЕГЕНІ
Authors: Шевченко А. І. , Михалюк Є. Л. , Малахова С. М. , Пузік С. Г. , Левченко Л. І. 
Published: April 2020

Резюме. Рак легені продовжує посідати перше місце в структурі онкозахворюваності чоловіків, постійно зростає кількість хворих працездатного віку після радикального лікування.
Мета роботи – дослідити вплив фізичної терапії на стан зовнішнього дихання у прооперованих хворих на рак легені.
Матеріали і методи. Вивчення впливу фізичної терапії на стан зовнішнього дихання проведене у 332 хворих після лоб- та білобектомій через рік після операції. 156 пацієнтів, які з тих чи інших причин відмовилися від виконання фізичних вправ за програмою фізичної терапії, входили до контрольної групи. В основній групі, що складається з 176 пацієнтів, був проведений повноцінний курс фізичної терапії в найближчому і відстроченому періодах після операції. Контроль стану зовнішнього дихання проводили за допомогою спірографії, а стан працевлаштування – шляхом опитування хворих.
Результати дослідження. Більшість показників спірографії при застосування фізичних вправ достовірно перевищували аналогічні дані у хворих контрольної групи. Відсоток хворих, які повернулися до праці, у досліджуваній групі є достовірно більшим, ніж у контрольній. Спостерігалось також і зменшення інвалідизації хворих в досліджуваній групі.
Висновки. Встановлено, що використання фізичної терапії в післяопераційному періоду у хворих на рак легені суттєво поліпшує відновленню дихальної функції і полегшує повернення до побутових і професійних навантажень. Критеріями для призначення програми занять з фізичної терапії повинні бути вік, стать, загальний стан здоров’я пацієнта та результати початкового реабілітаційного обстeжeння, a також індивідуальна рeaкція на фізичні нaвaнтaжeння. Для стимуляції участі пацієнтів у процесі відновлення, рекомендується покращити сприйнятий поведінковий контроль (самореалізацію) пацієнта стосовно методів фізичної терапії.
СУЧАСНІ АСПЕКТИ РЕАБІЛІТАЦІЙНОГО ОБСТЕЖЕННЯ ПРИ ПОРУШЕННІ ПОСТАВИ У ЛЮДЕЙ МОЛОДОГО ВІКУ
Authors: Бакалюк Т. Г. , Чурпій І. К. , Янів О. В. , Стельмах Г. О. , Телиця Є. Ю. 
Published: April 2020

Резюме. При порушенні постави відбуваються патологічні зміни в хребтовому стовпі та у паравертебральних тканинах. Виникнення нових умовно-рефлекторних зв’язків, веде за собою закріплення неправильного положення тіла. Проаналізувавши статистичні дані з різних джерел, можемо зробити висновок, що на сьогоднішній день, приблизно кожна 4 людина має порушення постави. При невчасній діагностиці і реабілітації порушень постави може розвиватись сколіоз, який призводить до клінічних проявів і ускладнень. Тому раннє виявлення порушення постави і своєчасний початок реабілітації є дуже важливим.
У статті проведено аналітичний огляд літератури, що висвітлює питання діагностики порушень постави та сколіозу у людей молодого віку. В практичній діяльності питанням візуальної діагностики і порушень біомеханічного рухового стереотипу не приділяється належної уваги. А подібна діагностика дозволяє правильно оцінити компенсаторні можливості організму і побудувати правильну лікувальну тактику з бімеханічною корекцією хребта і адекватним впливом на певні групи м'язів.
Виходячи з аналізу публікацій, зроблено висновки, що проведення візуальної діагностики, мануального мʼязового тестування, функціональних проб, діагностичних тестів, сколіометрії у людей молодого віку дозволяє виявити не тільки порушення постави, але і м’язеву дисфункцію та патобіомеханічні рухові порушення. Використання Міжнародної класифікації функціонування, обмежень життєдіяльності та здоров'я (МКФ) в клінічній практиці при проведенні реабілітації допомагає сформулювати реабілітаційний діагноз та використовувати компоненти діагнозу для проведення реабілітаційних заходів.
ОСОБЛИВОСТІ ЗАСТОСУВАННЯ ЗАСОБІВ ФІЗИЧНОЇ ТЕРАПІЇ ПРИ ХВОРОБІ ПАРКІНСОНА
Authors: Тудоси В. Г. 
Published: April 2020

Резюме. Хвороба Паркінсона була відкрита і описана вже більше ніж 250 років тому Дж. Паркінсоном. Вона є найрозповсюдженішим хронічним захворюванням, що уражає людей переважно похилого віку (старше 60 років). В основі захворювання лежить прогресуюче руйнування нейронів, які виробляють нейромедіатор дофамін у чорній субстанції. З часом недостатність вироблення дофаміну веде до виникнення моторних і немоторних проявів захворювання. Ознаки хвороби Паркінсона – ригідність рухів, тремор, гіпокінезія, постуральні порушення, вегетативні, когнітивні і психологічні порушення, проблеми з мовою і ковтанням. У 1976 році Хеном і Яром було запропоновано 5 стадій захворювання, перехід з однієї стадії в іншу відзначається 3-ма типами прогресування. Більшість авторів відмічають доцільність застосування різних реабілітаційних заходів і медикаментозного лікування. Завдання фізичної терапії – попередження або зменшення темпів прогресування симптоматики і пристосування хворих до вже наявних рухових порушень. Позитивно на організм впливає масаж – він сприяє нормалізації функцій ЦНС і відновлює м’язову рухливість. Ціль ерготерапії полягає в тому, щоб забезпечити незалежність пацієнта в повсякденній діяльності від сторонньої допомоги, облаштувати його оточення зручними та безпечними речами. За допомогою методу біоуправління у хворого формується рухова навичка самостійного контролю положення центра тиску, яка в подальшому допомагає рухатися без втрати рівноваги. Доцільним є впровадження в комплекс фізичної терапії приформованих фізичних факторів – гідротерапія (прісні, перлинові, хлориднонатрієві, йодобромні, сірчані ванни), електросудомна терапія.
АНАЛІЗ ДІАГНОСТИЧНИХ ПАРАМЕТРІВ ІМУНОБЛОТІНГУ РІЗНИХ ВИРОБНИКІВ ДЛЯ ВИЗНАЧЕННЯ СЕНСИБІЛІЗАЦІЇ ДО КЛІЩОВИХ ТА ЕПІДЕРМАЛЬНИХ АЛЕРГЕНІВ У ПАЦІЄНТІВ З РЕСПІРАТОРНИМИ АЛЕРГІЧНИМИ ЗАХВОРЮВАННЯМИ
Authors: Богомолов А. Є. , Зайков С. В. 
Published: April 2020

Резюме. Метою дослідження було порівняти діагностичні параметри різних систем серологічного дослідження методом імуноблоту для визначення сенсибілізації до алергенів кліщової та епідермальної груп у пацієнтів з респіраторними алергічними захворюваннями – алергічним ринітом та бронхіальною астмою.
Матеріали та методи. В ході дослідження 88 пацієнтів з алергічним ринітом та / або атопічною астмою були обстежені трьома різними методами специфічної алергічної діагностики (in vivo та in vitro). Критеріями включення були діагноз алергічного риніту (як інтермітуючого, так і персистуючого) та / або атопічної астми. Прик-тест проводився за класичною методикою тестування відповідно до нормативних документів з комерційними екстрактами алергенів. Вестерн-блот для визначення рівнів IgE проводили з використанням тест-систем RIDA AllergyScreen (R-Biopharm AG, Дармштадт, Німеччина) і Euroline (Euroimmun).
Результати та обговорення. Результати двох систем визначення специфічного IgE до алергенів кліщової та епідермальної груп методами Rida AllergyScreen та Euroline не завжди дуже добре узгоджуються між собою внаслідок значного систематичного розходження показників.
Результати визначення специфічних IgE до окремих алергенів добре узгоджуються між собою, втім до епідермальних алергенів шерсті кролика та морської свинки обидва методи не узгоджуються з результатами шкірного тестування методом прик-тесту, даючи хибно-негативні результати. Подальший аналіз узгодженості та діагностичних параметрів методів по іншим групам алергенів є необхідним для узагальнення усіх результатів дослідження.

Ключові слова: прик-тест, алергія, імуноблотинг, IgE.
ДИНАМІКА БІОХІМІЧНИХ ПОКАЗНИКІВ РОТОВОЇ РІДИНИ ЯК МАРКЕР РИЗИКУ РОЗВИТКУ КАРІОЗНИХ УРАЖЕНЬ У ОСІБ РІЗНОГО ВІКУ, ЯКІ НАРОДИЛИСЬ МАКРОСОМАМИ
Authors: Гармаш О. В. 
Published: April 2020

Висока інтенсивність карієсу у осіб, які були народжені великими до гестаційного віку спонукає науковців до пошуку біохімічних критеріїв ранньої та диференційної діагностики.
Мета дослідження - вивчення взаємозалежності між динамікою рівнів лептину, адипонектину, кортизолу, ТБК-АП та ІЛ-6 а також активністю α-амілази каталази та СОД в нестимульованій ротовій рідині осіб популяції Харківської області та прилеглих областей, які народились із макросомією (враховуючи антропометричні показники при народженні) /нормосомією та інтенсивністю карієсу тимчасових та постійних зубів.
Матеріали та методи дослідження. Було обстежено 210 осіб віком від 4 до 55 років. Із них 163 особи, чиї параметри при народженні були оцінені як макросомія плоду (основна група), та 47 осіб відповідного віку чиї параметри при народженні відповідали нормі (група порівняння). Учасники основної групи були розділені на підгрупи враховуючи антропометричні показники при народженні та гормональні особливості внутрішньоутробного періоду. До підгрупи 1 були віднесені особи довгі, гармонійно розвинені при народженні, бо їх індекс маси тіла на момент народження був співставним із групою порівняння. Відповідно до гормональних особливостей розвитку ці особи внутрішньоутробно мали збалансоване співвідношення кортизолу та СТГ. До підгрупи 2 віднесли осіб із збільшеною довжиною тіла та відносно зниженою масою тіла при народженні, тобто їх пренатальний розвиток відбувався на фоні підвищеного рівню СТГ та відносної нестачі кортизолу. До підгрупи 3 були віднесені особи, які мали велику довжину та велику масу тіла при народженні. Тобто особи, які мали підвищений рівень СТГ і кортизолу. До підгрупи 4 були віднесені учасники дослідження які при народженні мали середню довжину тіла, але виражену надмірну масу тіла, їх внутрішньоутробний розвиток проходив при підвищеному рівні кортизолу та при відносній нестачі СТГ.
У ротовій рідині визначався вміст лептину, адипонектину, ІЛ-6, кортизолу та ТБК-активних продуктів. Оцінювалась активність СОД, каталази та α-амілази.
Висновки. У учасників дослідження віднесених до підгруп 3 і 4 виявлено значне зростання концентрації лептину та кортизолу з одночасним зниженням рівнів адипонектину в ротовій рідині, що свідчить про дисбаланс адіпокінів і формування метаболічного запалення. Зростання рівня ТБК-АП і зниження активності супероксиддисмутази, каталази і α-амілази та підвищення рівня інтерлейкіну-6 в ротовій рідині негативно впливають на стан кісткової тканини і узгоджуються з даними про схильність до високої інтенсивності карієсу у цих осіб. У підгрупах 1 та 2, в умовах нашого дослідження, більш сприятливий прогноз стану кісткової тканини і твердих тканин зубів, зокрема.