bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Post-discharge care following acute kidney injury: quality improvement in primary care
Authors: Howard Susan J , Elvey Rebecca , Ohrnberger Julius , Turner Alex J , Anselmi Laura , Martindale Anne-Marie , Blakeman Tom 
Published: December 2020

BackgroundOver the past decade, targeting acute kidney injury (AKI) has become a priority to improve patient safety and health outcomes. Illness complicated by AKI is common and is associated with adverse outcomes including high rates of unplanned hospital readmission. Through national patient safety directives, NHS England has mandated the implementation of an AKI clinical decision support system in hospitals. In order to improve care following AKI, hospitals have also been incentivised to improve discharge summaries and general practices are recommended to establish registers of people who have had an episode of illness complicated by AKI. However, to date, there is limited evidence surrounding the development and impact of interventions following AKI.DesignWe conducted a quality improvement project in primary care aiming to improve the management of patients following an episode of hospital care complicated by AKI. All 31 general practices within a single NHS Clinical Commissioning Group were incentivised by a locally commissioned service to engage in audit and feedback, education training and to develop an action plan at each practice to improve management of AKI.ResultsAKI coding in general practice increased from 28% of cases in 2015/2016 to 50% in 2017/2018. Coding of AKI was associated with significant improvements in downstream patient management in terms of conducting a medication review within 1 month of hospital discharge, monitoring kidney function within 3 months and providing written information about AKI to patients. However, there was no effect on unplanned hospitalisation and mortality.ConclusionThe findings suggest that the quality improvement intervention successfully engaged a primary care workforce in AKI-related care, but that a higher intensity intervention is likely to be required to improve health outcomes. Development of a real-time audit tool is necessary to better understand and minimise the impact of the high mortality rate following AKI.
How Leaders, Teams and Organisations can prevent Burnout and build Resilience: a thematic analysis’
Authors: Koh Mervyn Yong Hwang , Khoo Hwee Sing , Gallardo Marysol Dalisay , Hum Allyn 
Published: December 2020

ContentBurnout occurs commonly in palliative care. Building resilience helps to mitigate the effects of burnout. Little is known about the importance of leaders, teams and organisations in preventing burnout and promoting resilience in palliative care.ObjectivesWe studied palliative care clinicians with more than a decade’s experience looking into their experiences on the role leaders, teams and organisations play in burnout and resilience.Patients and methodsThis is a thematic analysis focusing on how leaders, teams and organisations influence burnout and resilience. 18 palliative care clinicians—5 doctors, 10 nurses and 3 social workers—who worked in various palliative care settings (hospital, home hospice and inpatient hospice) were interviewed using semistructured questionnaires. The mean age of the interviewees was 52 years old, and the mean number of years practising palliative care was 15.7 years (ranging from 10 to 25 years). The interviews were recorded verbatim and were transcribed and analysed using a thematic analysis approach.ResultsThe following themes featured prominently in our study. For leaders: being supportive, caring and compassionate, being a good communicator and showing protective leadership. With teams: being like-minded, caring for the team, sharing the burden and growing together. For organisations: having a strong commitment to palliative care, supporting staff welfare and development, open communication, adequate staffing and organisational activities promoting staff well-being were described as protective against burnout and promoting resilience.ConclusionLeaders, teams and organisations play an important role in helping palliative care teams to reduce burnout and promote resilience.
Serum Amyloid A Is a Biomarker of Disease Activity and Health-Related Quality-of-Life in Patients with Antineutrophil Cytoplasmic Antibody-Associated Vasculitis
Authors: Yoon Taejun , Ahn Sung Soo , Yoo Juyoung , Song Jason Jungsik , Park Yong-Beom , Lee Sang-Won 
Published: December 2020

Serum amyloid A (SAA) is one of the acute phase proteins synthesized in hepatocytes and secreted by various inflammation or infectious stimuli. We investigated the clinical implication of measuring SAA in patients with antineutrophil cytoplasmic antibody- (ANCA-) associated vasculitis (AAV). Seventy-five patients who had been classified as AAV and enrolled in our prospective observational cohort for AAV patients were included. Clinical and laboratory data were obtained on the day of blood sampling, and SAA was measured by ELISA kits. Birmingham Vasculitis Activity Score (BVAS) and Short-Form 36-Item Health Survey (SF-36) were assessed for disease activity and health-related quality-of-life (HRQoL) measures. We stratified patients into having high BVAS when the BVAS was over the median values, and those with either low SF-36 PCS or low SF-36 MCS were defined as having poor HRQoL. Multivariate logistic regression analysis was conducted to estimate independent predictors of high BVAS. The relative risk (RR) was analyzed using the contingency tables and the chi-squared test. SAA was positively correlated with BVAS (

r
=
0.642

) and FFS (

r
=
0.367

) and was inversely correlated with both the SF-36 physical component summary (

r
=
−
0.456

) and mental component summary scores (

r
=
−
0.394

). Furthermore, SAA was significantly correlated with acute phase reactants ESR (

r
=
0.611

) and CRP (

r
=
0.629

). Patients with high BVAS exhibited significantly higher SAA than those with low BVAS (1317.1 ng/mL vs. 423.1 ng/mL). In multivariable logistic regression analysis, serum albumin (odds ratio (OR) 0.132) and

SAA
>
1173.6

ng
/
mL

(OR 15.132) were independently associated with high BVAS. The risk of having high BVAS and poor HRQoL in patients with

SAA
>
1173.6

ng
/
mL

was higher than in those with

SAA
≤
1173.6

ng
/
mL

(RR 3.419 and 1.493). Our results suggest that SAA might be a useful biomarker in assessing disease activity and HRQoL in AAV.
АНАЛІЗ АНТИБІОТИКОРЕЗИСТЕНТНОСТІ УМОВНО-ПАТОГЕННОЇ МІКРОФЛОРИ, ВИДІЛЕНОЇ ПРИ НЕГОСПІТАЛЬНИХ ПНЕВМОНІЯХ
Authors: Kovalenko N. I. , Zamaziy T. M. , Novikova I. V. 
Published: December 2020

Метою дослідження було вивчення чутливості до антибіотиків мікрофлори, виділеної від хворих на негоспітальні пневмонії.
Матеріали і методи. Визначення чутливості мікрофлори до антибіотиків проводили методом дифузії в агар (метод стандартних дисків) відповідно до Наказу МОЗ України № 167 від 05.04.2007 р.
Результати досліджень та їх обговорення. У ході досліджень було виявлено абсолютну чутливість стафілококів до кларитроміцину та ампіциліну, S. pyogenes – до ципрофлоксацину, азитроміцину, кларитроміцину, цефтриаксону та левоміцетину, S. anhaemolyticus – до ампіциліну, амоксиклаву, пеніциліну, цефоперазону, кліндаміцину, кларитроміцину, левоміцетину та амікацину, S. pneumoniae – до амоксиклаву, цефоперазону, цефтриаксону, іміпенему, левофлоксациину, азитроміцину, кларитроміцину і ванкоміцину. Стрептококи групи viridans були чутливими до левоміцетину в 93 % випадків, а щодо інших антибіотиків вони виявилися резистентними у 30-84 % випадків.
Більшість досліджених штамів кокової мікрофлори була резистентною до інших антибіотиків. Так, до меронему показали стійкість від 33 до 72 % штамів, до іміпенему – 12-46 %, до оксациліну – 61-90 %, до цефтазидиму – 33-71 %, до цефепіму – 18-56 %, до азитроміцину – 25-48 % штамів, до левофлоксацину – 25-46 %. Усі досліджені штами P. aeruginosa були резистентними до ампіциліну, оксациліну, амоксиклаву, цефтазидиму, цефепіму, а чутливість до інших антибіотиків коливалася в межах від 5 до 38 % штамів.
Гриби роду Candida проявили найбільшу чутливість до ністатину (88,1 %). Клотримазол був ефективний у 40,3 % випадків, кетоконазол – у 39,2 %. Найнижча активність була у амфотерицину (13,6 %), ітраконазолу (11,9 %) та флуконазолу (11,4 %).
Висновки. Таким чином, відзначається зростання резистентності грибів роду Candida до триазольних антимікотиків, а бактерійної флори, виділеної від хворих на негоспітальну пневмонію, до фторхінолонів, амінопеніцилінів, цефалоспоринів, макролідів (азитроміцин), із збереженням її чутливості до кларитроміцину.
ОСОБЛИВОСТІ ПОРУШЕННЯ СИСТЕМИ ГЕМОСТАЗУ У ХВОРИХ НА КОРОНАВІРУСНУ ІНФЕКЦІЮ
Authors: Yurko K. V. , Merkulova N. F. , Solomennyk H. O. , Liesna A. S. , Kucheriavchenko V. V. 
Published: December 2020

Мета роботи – проаналізувати особливості порушення системи гемостазу у хворих на коронавірусну інфекцію.
Матеріали та методи. Проаналізовано 78 медичних карт стаціонарних хворих, госпіталізованих в обласну клінічну інфекційну лікарню м. Харкова за період з травня по вересень 2020 р. Для оцінки стану системи гемостазу та ризику виникнення тромбогеморагічних ускладнень проводили моніторинг рівня тромбоцитів, фібриногену, D-димеру, активного часткового тромбопластинового часу (АЧТЧ), міжнародного нормалізованого відношення (МНВ).
Результати дослідження. Під час дослідження були проаналізовані порушення клітинних і плазматичних показників гемостазу. Хворі були поділені на групи, залежно від ступеня тяжкості дихальної недостатності. Моніторинг коагуляційних тестів проводили кожні 48 год.
Висновок. У пацієнтів із середнім ступенем тяжкості переважали порушення системи гемостазу у вигляді гіперкоагуляції. Тривалий перебіг хвороби понад 21 добу або у хворих із тяжким чи вкрай тяжким ступенем гіперкоагуляція змінювалася на гіпокоагуляцію та виникав ДВЗ-синдром. Показники гемостазу прямо корелювали зі ступенем тяжкості коронавірусної інфекції.
АНАЛІЗ РІВНЯ ЕКСПРЕСІЇ МІКРОРНК-29A У ХВОРИХ З РІЗНИМИ КЛІНІЧНИМИ ВАРІАНТАМИ ХРОНІЧНОЇ HCV-ІНФЕКЦІЇ
Authors: Shevchenko-Makarenko O. P. 
Published: December 2020

Мета роботи – провести аналіз базового рівня експресії мікроРНК-29a у хворих на хронічний гепатит С (ХГС) з 1-м генотипом HCV залежно від ступеня фіброзу печінки, наявності цирозу печінки, навантаження HCV, часу хвороби та інших чинників.
Пацієнти і методи. Обстежено 74 пацієнти з 1-м генотипом хронічної HCV-інфекції віком (47,5±1,4) років. Контрольну групу склали 11 здорових осіб з негативними маркерами до вірусних гепатитів віком (38,5±5,5) років. За ступенем фіброзу за шкалою METAVIR хворі розподілились наступним чином, кількість ( %): F1 – 25 (33,8), F2 – 21 (28,4), F3 – 11 (14,9), F4 – 17 (22,9). Серед хворих зі стадією фіброзу F4 лише 10 (58,8 %) хворих мали клінічні ознаки цирозу печінки та стадію цирозу печінки класу А за класифікацією Чайлд-П’ю. Рівень експресії мікроРНК-29a (синоніми: miR-29a, hsa-miRNA-29a) визначався двохетапним дослідженням згідно з протоколом виробника на базі відділу загальної та молекулярної патофізіології Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України, де після виділення тотальної РНК з плазми крові проводили зворотну транскрипцію методом кількісної ПЛР в реальному часі з використанням аналізу мікроРНК TaqMan® (Applied Biosystems, США). Статистична обробка і аналіз даних проводилися за допомогою програмного продукту Statistica v.6.1®.
Результати та висновки. Результати дослідження продемонстрували аберрантну гіперекспресію мікроРНК-29a у хворих на ХГС порівняно із здоровими особами: медіана рівня експресії miR-29a у всіх хворих у 20,6 разу перевищувала показник у здорових осіб та Log10 miR-29a в 4,9 разу вище відповідно (p<0,001, U). Не виявлено достовірної різниці між рівнями експресії мікроРНК-29a у групі хворих залежно від статі (p=0,940), віку (p=0,473), терміну хвороби від моменту детекції HCV (p=0,771) та навантаження HCV (p=0,505). Визначено різницю (p=0,002, H) рівня експресії мікроРНК-29a між хворими на ХГС з різним ступенем фіброзу та контрольною групою: F0-F1 (p<0,001), F0–F2 (p=0,007), F0-F3 (p<0,001), F0-F4 (p=0,027). Середній рівень експресії miR-29 у хворих дозволяє (p<0,001) виключити початкові стадії фіброзу печінки у хворих на хронічну HCV-інфекцію та стати додатковим високоінформативним неінвазивним біомаркером при диференціюванні між ранніми стадіями фіброзу печінки та розвиненим фіброзом печінки у хворих на ХГС. Рівень експресії мікроРНК-29a дозволяє диференціювати прогресування фіброзу та цирозу печінки у хворих і дає можливість швидко і чітко відокремлювати хворих на цироз печінки класу А за класифікацією Чайлд-П’ю (p=0,025, H) для подальшого ефективного менеджменту і призначення відповідних схем противірусної терапії.
ОЦІНКА РІВНЯ ЗНАНЬ, ПРИХИЛЬНОСТІ ТА ПРАКТИКИ МЕДИЧНИХ ПРАЦІВНИКІВ ЩОДО РОБОТИ ІЗ СУДИННИМИ КАТЕТЕРАМИ ТА ЗАПОБІГАННЯ ІНФЕКЦІЙНИМ УСКЛАДНЕННЯМ КАТЕТЕРИЗАЦІЇ СУДИН
Authors: Berezhna A. V. , Novikov S. D. , Chumachenko T. O. 
Published: December 2020

Мета роботи – вивчити рівень знань, прихильності та практики медичних працівників (МП) щодо роботи із судинними катетерами (СК) та запобігання інфекційним ускладненням процедури катетеризації.
Пацієнти і методи. Проведено поперечне епідеміологічне дослідження серед 123 МП закладів охорони здоров’я України протягом вересня-листопада 2019 р. та січня 2020 р. з використанням авторського опитувальника. Опитувальник складався з трьох блоків і містив 48 питань. Статистична обробка даних проводилась з використанням методів описової статистики за допомогою програм Microsoft Excel 2007 та Epi Info™ for Windows version 7.2. Аналіз номінативних величин проводився з використанням критерію Пірсона χ2. Достовірно значущими вважалися відмінності при Р<0,05.
Результати досліджень та їх обговорення. Більшість респондентів (78,3 %) вказала на необхідність отримувати більше інформації про можливі ускладнення катетеризації судин, а 79,3 % опитаних потребують додаткової інформації щодо інфекційного контролю та профілактики інфекцій, пов’язаних з катетеризацією судин. Виявлено статистично достовірний зв’язок між потребою отримувати додаткову інформацію про ускладнення катетеризації судин і посадою, яку займає респондент (молодший спеціаліст з медичною освітою): χ2=7,9758, p=0,004741.
Виявлено недостатню обізнаність МП щодо груп і факторів ризику інфекційних ускладнень катетеризації судин. Майже третина опитаних (31,1 %) вважала, що медичний персонал має незначний вплив на рівень інфекційних ускладнень катетеризації судин. В середньому тільки 33,4 % респондентів знали, що рутинну заміну центральних венозних катетерів (ЦВК), периферично імплантованих ЦВК і катетерів для гемодіалізу для профілактики катетер-асоційованих інфекцій кровоплину застосовувати не доцільно. 99,2 % МП вважали, що перед будь-якою маніпуляцією із СК та після неї необхідно обов’язково проводити гігієнічну обробку рук із застосовуванням води з милом та спиртового антисептика. У рутинній практиці завжди користувались рукавичками під час маніпуляцій із СК 97,5 % респондентів. 11,6 % МП допускає, що використання рукавичок може замінити гігієнічну обробку рук при роботі із СК.
Встановлено, що найчастіше МП нехтували використанням рукавичок при роботі із СК через недостатню забезпеченість рукавичками (29,7 %). Чверть респондентів (25,0 %) замінювала рукавички процедурою гігієнічної обробки рук. Через виникнення алергічних реакцій або контактного дерматиту в результаті застосування рукавичок від їх використання відмовлялось 20,3 % опитаних.
Висновки. Виявлено недостатній рівень знань, прихильності та практики МП з питань епідеміології, інфекційного контролю та профілактики інфекційних ускладнень катетеризації судин.
Feasibility and Validity of Computed Tomography-Derived Fractional Flow Reserve in Patients With Severe Aortic Stenosis
Authors: Michail Michael , Ihdayhid Abdul-Rahman , Comella Andrea , Thakur Udit , Cameron James D. , McCormick Liam M. , Gooley Robert P. , Nicholls Stephen J. , Mathur Anthony , Hughes Alun D. , Ko Brian S. , Brown Adam J. 
Published: December 2020

Background:
Coronary artery disease is common in patients with severe aortic stenosis. Computed tomography-derived fractional flow reserve (CT-FFR) is a clinically used modality for assessing coronary artery disease, however, its use has not been validated in patients with severe aortic stenosis. This study assesses the safety, feasibility, and validity of CT-FFR in patients with severe aortic stenosis.

Methods:
Prospectively recruited patients underwent standard-protocol invasive FFR and coronary CT angiography (CTA). CTA images were analyzed by central core laboratory (HeartFlow, Inc) for independent evaluation of CT-FFR. CT-FFR data were compared with FFR (ischemia defined as FFR ≤0.80).

Results:

Forty-two patients (68 vessels) underwent FFR and CTA; 39 patients (92.3%) and 60 vessels (88.2%) had interpretable CTA enabling CT-FFR computation. Mean age was 76.2±6.7 years (71.8% male). No patients incurred complications relating to premedication, CTA, or FFR protocol. Mean FFR and CT-FFR were 0.83±0.10 and 0.77±0.14, respectively. CT calcium score was 1373.3±1392.9 Agatston units. On per vessel analysis, there was positive correlation between FFR and CT-FFR (Pearson correlation coefficient,
R
=0.64,
P
<0.0001). Sensitivity, specificity, positive predictive value, and negative predictive values were 73.9%, 78.4%, 68.0%, and 82.9%, respectively, with 76.7% diagnostic accuracy. The area under the receiver-operating characteristic curve for CT-FFR was 0.83 (0.72–0.93,
P
<0.0001), which was higher than that of CTA and quantitative coronary angiography (
P
=0.01 and
P
<0.001, respectively). Bland-Altman plot showed mean bias between FFR and CT-FFR as 0.059±0.110. On per patient analysis, the sensitivity, specificity, positive predictive, and negative predictive values were 76.5%, 77.3%, 72.2%, and 81.0% with 76.9% diagnostic accuracy. The per patient area under the receiver-operating characteristic curve analysis was 0.81 (0.67–0.95,
P
<0.0001).

Conclusions:
CT-FFR is safe and feasible in patients with severe aortic stenosis. Our data suggests that the diagnostic accuracy of CT-FFR in this cohort potentially enables its use in clinical practice and provides the foundation for future research into the use of CT-FFR for coronary evaluation pre-aortic valve replacement.
Lessons from Beauvoir for a Transnational Feminist Ethics
Authors: Durmuş Deniz 
Published: December 2020

Abstract
The prospect of a transnational feminist coalition is one of the most challenging questions that feminism faces today. The author analyzes Beauvoir’s involvement with the Algerian decolonization movement and her own self-critique as instructive tools for forming better ways for feminists to engage transnationally. Beauvoir’s existentialist ethics, political writings, and activism continue to offer models for developing an anticolonial and anti-imperialist transnational feminist ethics and are an underexplored resource in transnational feminist scholarship.
When Living Is Only Not Dying
Authors: Ruonakoski Erika 
Published: December 2020

Abstract
This article examines the intertwining of oppression, animality, and biological life in Simone de Beauvoir’s concept of immanence. Analyzing the roots of this discussion in G.W.F. Hegel’s philosophy and tracing its development from Pyrrhus and Cineas to The Second Sex, the author suggests that Beauvoir’s insight that oppression involves a deprivation of transcendence is of lasting value, whereas her concept of immanence remains problematic.
Online Peer Review of Oral Presentations
Authors: Ho Eric 
Published: December 2020

Peer review has been promoted for decades in order to engage students in the assessment process which then leads to better learning outcomes. This teaching pedagogy is relatively innovative in the Hong Kong language classroom because English as a Second Language (ESL) students are not aware of their responsibility in the language learning process and they think that all assessment-related tasks are the teachers’ sole responsibility. The focus on the language system also hinders the importance of skills. Engaging students in the assessment process is challenging. In this Innovations in Practice article, the integration and implementation of online peer review of oral presentations into an undergraduate English Literature curriculum will be presented. The aim of the integration is to bridge the gap between tertiary education and the workplace, equipping students with better oral presentation skills. The two-staged setting could encourage learners to reflect on their performance and bring the feedback forward to the next assessment. Being a reviewer and reviewee provided them with opportunities to learn from the enhanced number of exemplars and peer feedback. They could also realize the discrepancies between their own and their classmates’ performances. Such realization allowed them to better understand the assessment requirements and the required skills, and then develop their own personalized plans for improvement before the actual assessment. As a result, they could learn and improve throughout the semester, both inside and outside the classroom. Involving learners in the assessment process and enhancing their assessment literacy seemed to counter-balance the dominance of content-based, summative assessment in the ESL context.
The effect of COVID-19 lockdown on the incidence of deliberate self-harm injuries presenting to the emergency room
Authors: Henry Nader , Parthiban Sunil , Farroha Azzam 
Published: December 2020

Objective The World Health Organization declared COVID-19 a pandemic on 11th March 2020. The UK government introduced strict social distancing measures on 23rd March 2020, with the country put into a full lockdown to further halt the spread of the virus. The aims of this article are to ascertain whether there was a rise in the incidence of deliberate self-harm (DSH) presentations to the emergency department at a level one trauma center associated with the introduction of lockdown measures. Method An observational study from a level one trauma center was carried out. Retrospective data from 23rd March 2020 to 1st May 2020 was collected and compared to the same time period in 2019. Data was collected from coded electronic patient records. Results Total attendances to the Emergency Department (ED) reduced from 2019 to 2020 (5198 and 3059 respectively). There was a significant increase in the total number of self-harm presentations between 2019 and 2020 (103 vs 113, p-value <0.001) as well as paracetamol, NSAID and opiate overdoses, with more cases requiring hospital admission in 2020 vs 2019. Conclusions Societal lockdown measures secondary to the COVID-19 pandemic have had a significant effect on the mental health of patients. One way this can be detected is through an increased incidence and severity of deliberate self-harm injuries presenting to the ED. These findings, in conjunction with the available, literature provide valuable implications for community and emergency physicians and psychiatrists for any future wave of disease or pandemic.