bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
РЕГЕНЕРАТИВНА МОДУЛЯЦІЯ ВУГЛЕВОДНОГО ОБМІНУ ТА ІНКРЕТОРНОЇ АКТИВНОСТІ Β-КЛІТИН ПІДШЛУНКОВОЇ ЗАЛОЗИ
Authors: Fedorova E. V. , Lavrenchuk G. Y. , Miroshnykov Ya. O. , Dovgalyuk A. I. , Klishch I. M. 
Published: October 2020

Резюме. Гострота проблеми порушень вуглеводного обміну – метаболічного синдрому і цукрового діабету – не потребує доказів. Дані епідеміології цих захворювань, інвалідизації та передчасної смертності дуже красномовні. Водночас, залишаються актуальними питання раціональної компенсації порушень вуглеводного обміну і нерозривно пов'язане з ними відновлення інкреторної активності підшлункової залози.
Мета дослідження – з'ясувати ефективність лікування і проаналізувати зміст глікозильованого гемоглобіну (HbA1c) і С-пептиду у хворих на цукровий діабет 2 типу, які до госпіталізації отримували традиційну цукрознижувальну терапію і перебували під диспансерним наглядом за місцем проживання.
Матеріали і методи. У клініці «МЦ «Інститут сімейної медицини плюс» пацієнтам було проведено комплексне лікування, яке включало: корекцію цукрознижувальної терапії, детоксикацію, патогенетичну фізіотерапію і регенеративну терапію: внутрішньовенну інфузію мультипотентних мезенхімальних стовбурових клітин і підшкірні ін'єкції екстракту плаценти. До та після лікування проводили комплексне обстеження, що включало в себе, окрім загальноклінічних і біохімічних аналізів, дослідження панелі вуглеводного обміну із визначенням HbA1c і С-пептиду.
Результати. Лікування цукрового діабету 2 типу мезенхімальними стовбуровими клітинами дозволяє не тільки підвищити ефективність лікування традиційними засобами та методиками, але часом і повністю від них відмовитися. Стовбурові клітини відновлюють чутливість тканин і клітин організму до дії інсуліну, значно покращують функцію підшлункової залози, що приводить до нормалізації рівня цукру в крові.
Висновки. Отримані дані після повторного обстеження хворих, проведеного через 3 місяці після лікування, свідчать про перспективність застосування клітинних технологій як патогенетичного методу компенсації вуглеводного обміну і запобігання ускладнень цукрового діабету.
СТРУКТУРНІ ЗМІНИ В АРТЕРІЯХ ЗАДНІХ КІНЦІВОК ЩУРІВ ПРИ ГОСТРІЙ ІШЕМІЇ-РЕПЕРФУЗІЇ
Authors: Yushchak M. V. , Televiak A. T. , Selskyy P. R. , Herman O. M. , Selskyy B. P. , Protsiv V. A. 
Published: October 2020

Резюме. Артеріальні турнікети широко застосовуються як у клінічній практиці (зокрема при ангіо- та артропластиках), так і у військовій медицині при пораненнях кінцівки. Після зняття турнікета і відновлення кровопостачання кінцівки виникає мультифакторне ішемічно-реперфузійне ураження як первинно ішемізованих, так і віддалених від місця ішемії тканин. Проте морфологічні зміни в стінці магістральних артерій при гострій ішемії-реперфузії у медичній літературі висвітлено недостатньо.
Мета дослідження – встановити особливості структурних змін стінок магістральних артерій задніх кінцівок щурів при гострій ішемії, спричиненій накладанням артеріального джгута.
Матеріали і методи. Проведено мікроскопічне дослідження гістологічних препаратів поперечних зрізів стегнової, підколінної та гомілкової артерії 30 щурів нижче від ділянки накладання джгута за умов експериментальної гострої ішемії. Гостру ішемію викликали шляхом накладання гумових джгутів SWAT на задні кінцівки тварин шириною 5–6 мм, на рівні пахвинної складки протягом 2 год під тіопенталовим знеболюванням, а реперфузію моделювали шляхом зняття турнікета. Під час експерименту тварин поділили на 5 груп дослідження по 6 щурів у кожній. Модель раннього постішемічного періоду була представлена групами тварин із реперфузійними змінами через 1 і 2 год та 1 добу після зняття турнікета, а модель пізнього реперфузійного періоду – групами тварин через 7 та 14 діб. Гістологічне дослідження проводили за загальноприйнятими методиками. Зрізи артерій забарвлювали гематоксиліном та еозином, резорцин-фуксином за Вейгартом, за ван Гізон та азаном за методом Гейденгайна, та вивчали за допомогою світлового мікроскопа.
Результати. Результати досліджень показали, що у ранньому реперфузійному періоді морфологічними критеріями ремоделювання артерій стегнової, підколінної та гомілкової ділянок є гістологічні зміни усіх структурних елементів їхньої стінки, які проявляються набряком і потовщенням усіх її оболонок, значним набряком та відшаруванням ендотеліоцитів із розвитком пристінкового мікротромбозу, нерівномірною гофрованістю та розривами базальної мембрани, порушенням цілості еластичних волокон, вакуолізацією саркоплазми лейоміоцитів, лейкоцитарною інфільтрацією м’язової оболонки та перивазального простору, а також периваскулярними діапедезними крововиливами. У пізньому реперфузійному періоді вираження вищезазначених змін різко зменшується, водночас відбувається розвиток грануляційної тканини у периваскулярному просторі магістральних артерій задніх кінцівок щурів.
Висновки. Результати морфологічного дослідження підтверджують ремоделювання стінок магістральних артерій задніх кінцівок щурів у результаті розвитку ішемічно-реперфузійного синдрому, яке проявлялося комплексом патоморфологічних змін усіх оболонок артерій, що досягали максимуму через 1 добу після зняття турнікета, і поступово зменшувалися у пізньому реперфузійному періоді через 7 та 14 діб.
ЕФЕКТИВНІСТЬ ПРОФІЛАКТИЧНОГО КОМПЛЕКСУ ПРИ КАРІЄСІ ЗА УМОВ СТАТЕВОГО ДОЗРІВАННЯ: ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ
Authors: Makarenko O. A. , Velikov M. I. 
Published: October 2020

Вступ. Карієс є найпоширенішою у світі патологією, яка суттєво впливає не лише на стоматологічне, але й на соматичне здоров’я.
Мета дослідження – оцінити ефективність профілактичного комплексу при карієсі за умов статевого дозрівання в щурів-самців лінії Вістар.
Методи дослідження. Експеримент проведено на базі віварію Інституту стоматології НАМН Украї­ни на 40 білих щурах лінії Вістар стадного розведення (самці, вік – 1 місяць, маса – 53–68 г). Тварин було поділено на 4 групи по 10 щурів у кожній: 1-ша – інтактний контроль на дієті віварію; 2-га – карієсогенний раціон; 3-тя – карієсогенний раціон+NaNO3, 250 мг/л; 4-та – карієсогенний раціон+NaNO3+профілактичний комплекс. Профілактичний комплекс складався з препаратів, які вводили внутрішньошлунково щодня: “Кверцетин-гранули з пектином” 500 мг/кг та комплекс вітамінів і мінералів “Алфавіт школяр” по 150 мг/кг. Уранці тваринам проводили чистку зубів пастою R.O.C.S., у кінці дня – аплікації на зуби гелем R.O.C.S.
Результати й обговорення. Утримування молодих щурів на раціоні Стефана призвело до гальмування приросту маси тіла тварин, розвитку каріозного процесу, інтенсифікації процесів запалення в порожнині рота й організмі, що супроводжувались активацією резорбційних процесів у твердих тканинах зубів та кістковій тканині щелеп на тлі зниження неспецифічного антимікробного захисту в порожнині рота і пульпі зубів тварин. Тривале споживання питної води, що містила 5 ГДК нітратів, у поєднанні з карієсогенним раціоном викликало посилення вищеописаних процесів у щурів. Крім того, у тварин з додатковим навантаженням нітратами встановлено збільшення ступеня атрофії альвеолярної кістки нижньої щелепи, уповільнення синтетичних процесів у пульпі й кістковій тканині щелепи, зниження рівня кальцію в щелепах і підвищення “печінкових” маркерів у сироватці крові. Проведення щоденної профілактики кверцетином з пектином, комплексом вітамінів і мінералів у поєднанні з гігієною засобами для порожнини рота R.O.C.S. ефективно запобігало негативній дії карієсогенного раціону та нітратів.
Висновок. За експериментальних умов підтверджено ефективність профілактичного комплексу для нівелювання несприятливих карієсогенних впливів.
ДИНАМІКА ЗМІН ПОКАЗНИКІВ ЦИТОКІНОВОГО ПРОФІЛЮ У ТВАРИН, УРАЖЕНИХ ВАЖКИМИ МЕТАЛАМИ І ФОСФОРОРГАНІЧНИМИ ПЕСТИЦИДАМИ
Authors: Dmukhalska Ye. B. 
Published: October 2020

Вступ. Відомо, що вплив різних забруднювачів навколишнього середовища, таких, як важкі метали і фосфорорганічні сполуки, викликає різні зміни в організмі людини, які характеризуються вивільненням цитокінів, утворенням активних форм Оксигену, що пояснює виникнення різних імунологічних та запальних процесів. Іони важких металів можуть індукувати або пригнічувати синтез запальних та прозапальних цитокінів. На сьогодні комбінована дія важких металів і фосфорорганічних пестицидів на імунну сис­тему залишається недостатньо вивченою.
Мета дослідження – вивчити вплив Плюмбуму ацетату, Купруму сульфату і гліфосату в формі раундапу на стан імунної системи та вміст інтерлейкінів у щурів різного віку.
Методи дослідження. Досліди проводили на лабораторних нелінійних білих щурах-самцях трьох вікових груп: статевонезрілих, статевозрілих і старих, яким внутрішньошлунково протягом 30-ти днів вводили водні розчини Плюмбуму ацетату, Купруму сульфату і гліфосату (у формі гербіциду раундапу). Стан імунної системи оцінювали за рівнем імуноглобулінів класів A, G, M, циркулюючих імунних комплексів та цитокінів у сироватці крові тварин.
Результати й обговорення. Встановлено, що при введенні щурам водних розчинів Плюмбуму ацетату, Купруму сульфату і гліфосату (у формі гербіциду раундапу) в комбінації й окремо порушилось співвідношення імуноглобулінів та інтерлейкінів, підвищилась концентрація циркулюючих імунних комплексів у сироватці крові уражених тварин. При введенні досліджуваних ксенобіотиків окремо та в комбінації у тварин усіх вікових груп пригнічувалась гуморальна ланка імунітету, про що свідчили підвищення концентрації циркулюючих імунних комплексів та зниження вмісту імуноглобулінів, особливо в молодих і старих щурів. Результати досліджень показали, що при дії токсикантів у сироватці крові тварин усіх вікових груп збільшувалась концентрація інтерлейкіну-1β, інтерлейкіну-6, фактора некрозу пухлини-α та зменшувався вміст інтерлейкіну-4, інтерлейкіну-10. Інтоксикація Купруму сульфатом, Плюмбуму ацетатом і фосфорорганічним пестицидом супроводжувалася порушенням балансу цитокінів з переважанням прозапальних, розвитком запальних процесів, що може викликати функціональні та структурні ушкодження клітинних мембран і накопичення токсичних метаболітів.
Висновок. Вплив Плюмбуму ацетату, Купруму сульфату і раундапу на запальні процеси призводить до пригнічення імунної системи тварин.
Investigation of a Nocturnal Cold-Air Pool in a Semiclosed Basin Located in the Atacama Desert
Authors: Flores Federico , Arriagada Andrés , Donoso Nicolás , Martínez Andrés , Viscarra Aldo , Falvey Mark , Schmitz Rainer 
Published: October 2020

AbstractIn desert environments, intense radiative cooling of the surface during the night leads to rapid cooling of the adjacent air, resulting in a strong temperature inversion conducive to cold-air-pool formation. In this work observations are analyzed to investigate the structure of a nocturnal cold-air pool inside a semiclosed basin located near Sierra Gorda in the Atacama Desert in Chile and its effect on dust dispersion in the area. The measurement campaign was conducted over a 5-day period (14–19 August) in 2017 and included ceilometer data, vertical profiles of temperature, a grid of fixed ground stations, and mobile temperature sensors. We focus our attention on the conditions during periods of high levels of dust pollution, in order to understand the atmospheric conditions that contribute to these episodes. The analysis of the available data confirms the development of an intense nocturnal cold-air pool, which is reflected in a strong nocturnal potential temperature inversion (18 K in 150 m) and a 30°C diurnal temperature range. A comparison of the vertical distribution of dust and temperature shows that the capping inversion controls the location of the dust cloud. As a consequence, the highest dust concentrations were observed inside the cold pool, below the capping inversion, proving that within the basin the dust is confined to the layer where its source is located.
Ultrasound versus thoracoscopic-guided paravertebral block during thoracotomy
Authors: Hegazy Mohammed A , Awad Gehad , Abdellatif Amr , Saleh Mohamed Elshabrawy , Sanad Mohammed 
Published: October 2020

Background Paravertebral block can be performed with the aid of surgical landmarks, ultrasound, or a thoracoscope. This study was designed to compare ultrasound-guided paravertebral block with the thoracoscopic technique. Methods This prospective randomized comparative study included 40 adults scheduled for elective thoracic surgery. Study participants were randomized to an ultrasound group or a thoracoscope group. A catheter for paravertebral block was inserted prior to thoracotomy with real-time ultrasound visualization in the ultrasound group, and under thoracoscopic guidance in the thoracoscope group. Total analgesic consumption, visual analogue pain score, technical difficulties, and complications were compared between the 2 groups. Results Total analgesic consumption in the first 24 hours was less in the ultrasound group than in the thoracoscope group (rescue intravenous fentanyl 121.25 ± 64.01 µg in the ultrasound group vs. 178.75 ± 91.36 µg in the thoracoscope group; p = 0.027). Total paravertebral bupivacaine consumption was 376.00 ± 33.779 mg in the ultrasound group and 471.50 ± 64.341 mg in the thoracoscope group ( p < 0.001). Technical difficulties and complications in terms of time consumed during the maneuver, more than one needle pass, and pleural puncture were significantly lower in the ultrasound group than in the thoracoscope group. Conclusion Ultrasound-guided paravertebral catheter insertion is more effective, technically easier, and safer than the thoracoscope-assisted technique.
Extracorporeal membrane oxygenation for COVID-19 induced hypoxia: Single-center study
Authors: Alnababteh Muhtadi , Hashmi Muhammad D , Vedantam Karthik , Chopra Rajus , Kohli Akshay , Hayat Fatima , Kriner Eric , Molina Ezequiel , Pratt Alexandra , Oweis Emil , Zaaqoq Akram M 
Published: October 2020

Introduction: The pandemic of the coronavirus disease 2019 (COVID-19) and associated pneumonia represent a clinical and scientific challenge. The role of Extracorporeal Membrane Oxygenation (ECMO) in such a crisis remains unclear. Methods: We examined COVID-19 patients who were supported for acute respiratory failure by both conventional mechanical ventilation (MV) and ECMO at a tertiary care institution in Washington DC. The study period extended from March 23 to April 29. We identified 59 patients who required invasive mechanical ventilation. Of those, 13 patients required ECMO. Results: Nine out of 13 ECMO (69.2%) patients were decannulated from ECMO. All-cause ICU mortality was comparable between both ECMO and MV groups (6 patients [46.15%] vs. 22 patients [47.82 %], p = 0.92). ECMO non-survivors vs survivors had elevated D-dimer (9.740 mcg/ml [4.84-20.00] vs. 3.800 mcg/ml [2.19-9.11], p = 0.05), LDH (1158 ± 344.5 units/L vs. 575.9 ± 124.0 units/L, p = 0.001), and troponin (0.4315 ± 0.465 ng/ml vs. 0.034 ± 0.043 ng/ml, p = 0.04). Time on MV as expected was significantly longer in ECMO groups (563.3 hours [422.1-613.9] vs. 247.9 hours [101.8-479] in MV group, p = 0.0009) as well as ICU length of stay 576.2 hours [457.5-652.8] in ECMO group vs. 322.2 hours [120.6-569.3] in MV group, p = 0.012). Conclusion: ECMO is a supportive intervention for COVID-19 associated pneumonia that could be considered if the optimum mechanical ventilation is deemed ineffective. Biomarkers such as D-dimer, LDH, and troponin could help with discerning the clinical prognosis in patients with COVID-19 pneumonia.
Current clinical practice in 24-hour postural management and the impact on carers and service users with severe neurodisability
Authors: Stinson May , Crawford Shelley , Madden Emma 
Published: October 2020

Introduction The clinical benefits of 24-hour postural management are widely recognised by occupational therapists, but little is known about its impact on service users and carers or whether clinical practice is consistent across regions. The aim of this research was to investigate the use of 24-hour postural management by occupational therapists and to explore its impact on service users with neurodisability and their carers. Methods Quantitative and qualitative methods were employed in two phases: (a) online survey with 96 occupational therapists across one UK region, with data analysed by descriptive statistics and correlations; (b) focus groups with service users and/or carers ( n = 9), with data analysed by thematic analysis. Results Findings showed moderate positive correlation between frequency of use and (a) all key intervention skills and (b) knowledge of night-time positioning ( p < 0.001). Moderate positive correlations were found between level of training and (a) assessment skills and (b) knowledge of night-time positioning ( p < 0.001). The overarching theme from focus groups was ‘reliance on individualised equipment’, with overwhelming frustration from lack of support, loss of identity, equipment cost, insufficient focus on preventative strategies and accessibility issues. Conclusion A clinical practice guideline, including training, is crucial to direct practice. Providers must engage with service users and carers to address their frustrations.
Distally-fixed non-modular monoblock fluted long-stem hemiarthroplasty versus proximal femoral nailing for elderly patients with an osteoporotic intertrochanteric fracture: a retrospective comparative study
Authors: Çiloğlu Osman , Karaali Evren , Kuşvuran Özkan Aslıhan , Ekiz Timur 
Published: October 2020

Background: The treatment of Intertrochanteric fractures in the elderly osteoporotic patient is still controversial. The aim of this study was to compare the outcomes of proximal femoral nailing (PFN) and a distally-fixed non-modular monoblock fluted long-stem hemiarthroplasty (HA) in elderly patients with an osteoporotic intertrochanteric fracture. Methods: This retrospective study included patients who had undergone surgery for an unstable intertrochanteric fracture. The patients were separated into PFN and HA groups. The demographic features of the 2 groups were compared. All patients were evaluated using the Singh index, ASA score, AO/OTA classification, Harris Hip Score (HHS), and Parker and Palmer mobility score. Results: The most common complications were nonunion (12.0%) and cut-out of the screw (10.7%) in the PFN group, and dislocation of the prosthesis (6.7%) and wound infection (5.7%) in the HA group. Overall, the 2-year mortality rate was 29.3%. Mortality, particularly within the first 3 months, was 2.4 times higher in the PFN Group than in the HA group (40% vs. 19.75%). Although the HHS was significantly higher in the first year for the HA group, no significant difference was seen between the 2 groups at 24 months. Conclusions: Although PFN and HA have similar good outcomes at 2 years, HA allows earlier mobilisation and has fewer complications and a lower mortality rate.
A labour of love: Reward and satisfaction for nurses: Findings from a grounded theory study in dementia care
Authors: Gilbert Julia , Ward Louise , Walter Ruby 
Published: October 2020

Aim To understand nurses’ perceptions of quality nursing care in the dementia-specific care unit. As the world’s population ages, the incidence of dementia is projected to rise in tandem. The requirement for skilled, dementia-trained registered nurses who can provide quality nursing care will need to increase accordingly to meet the needs of these individuals. Extensive research has been completed on dementia nursing care in a variety of settings; however, little research has been undertaken into nurses’ perceptions of quality nursing care in the dementia-specific care unit. Understanding how registered nurses perceive quality nursing care in the dementia-specific care unit is important and provides valuable information about nursing practice in this environment for nurses and decision-makers. Gaining a better understanding of quality nursing care in this care unit may result in better nurse education and an improved patient experience. It may also assist nursing organisations, residential aged-care facilities, government bodies and nongovernment agencies that support, manage, and oversee dementia-specific care units. Method A grounded theory study was conducted to understand nurses’ perceptions of quality nursing care in dementia-specific care units. The study involved interviewing nine registered nurses working in two dementia-specific care units on the Gold Coast, Queensland. Data were collected during semi-structured interviews and analysed using both constant comparison and thematic analysis. Findings Three themes emerged from this study— Caring at the Coalface, Labour of love and the Business of Dementia Healthcare. The largest theme, Labour of love, represents the personal reward and feeling of satisfaction six nurses said they experienced when interacting with individuals living in the dementia-specific care unit. They identified and repeatedly discussed the joy and fulfilment they experienced when caring for them, and considered this to be an essential element of quality nursing care. It was evident from the data that the nurses cared very deeply about these individuals, and despite increased risks to personal safety at work, they did not want to work anywhere else. This article reports on the largest and key theme identified in the study Labour of Love.
Single-Stage Localization and Thoracoscopic Removal of Nonpalpable Pulmonary Nodules in a Hybrid Operating Room
Authors: Mazza Federico , Venturino Massimiliano , Peano Enrico , Balderi Alberto , Turello Davide , Locatelli Alessandro , Melloni Giulio 
Published: October 2020

Objective We report our experience with simultaneous localization and thoracoscopic removal for nonpalpable undiagnosed pulmonary nodules. Methods All patients with nonpalpable lesions requiring video-assisted thoracoscopic surgery (VATS) wedge resection underwent localization of the targets and surgical removal in a hybrid operating room. Lesions were considered nonpalpable if they were small (<1 cm), deep (>1 cm from the surface), subsolid, or located within a dystrophic area. In all cases, intraoperative cone-beam computed tomography was performed for nodule localization and targeting, metal hookwires, or coils were alternatively used for intraoperative marking. Results From April 2016 to November 2019, 39 image-guided VATS (iVATS) were performed. The mean lesion size was 12 ± 6 mm. The mean distance from the deep edge of the lesion to the pleural surface was 24 ± 9 mm. The localization was performed with 20 hookwires and 19 coils. iVATS localization was successful in 36 patients (92.3%). Thirty-seven wedge resections were completed by VATS, 2 (5%) required conversion to thoracotomy. In 9 patients with intraoperative diagnosis of lung cancer, a lobectomy was performed (7 VATS and 2 thoracotomies). Mean length of iVATS localization was 30 ± 13 minutes. Median postoperative length of stay was 4 days (IQR 3 to 5). Conclusions iVATS seems to be a helpful tool for simultaneous localization and removal of nonpalpable nodules. A versatile approach using different devices seems advisable for the removal of targets in every clinical scenario reducing VATS conversion rate. Future research is required to compare iVATS with traditional preoperative localization techniques.