bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
THE WAY TO PREDICT THE EFFECTIVENESS OF BARIATRIC SURGERY IN PATIENTS WITH COMORBID OBESITY IN POST-PANDEMIC PERIOD
Authors: Marushchak M. I. , Krynytska I. Ya. , Dzyubanovskyі I. Ya. 
Published: October 2020

Summary. It is estimated that from 650 million to 2 billion adults worldwide, are overweight or obese, the numbers indicating epidemic levels of disease. In individuals, body mass index (BMI) exceeding 27 kg/m2 is associated with a high risk of mortality and the presence of comorbid pathologies, in particular, atherogenic dyslipidemia, arterial hypertension (AH), type 2 diabetes mellitus (T2D), thromboembolism, hepatic steatosis, etc. Preliminary data indicate that obesity is among key risk factors in severe and fatal cases of COVID-19, when comorbid with AH and T2D.
The aim of this study – to analyze the possibility of developing an optimized model utilizing anamnestic, clinical, biochemical and genetic parameters for predicting the outcomes of bariatric surgery in the patients with obesity, type 2 diabetes mellitus (T2D) and/or arterial hypertension (AH).
Results. Lifestyle changes and conservative treatment of obesity usually only result in a short-term effect, since the measures aiming to induce weight loss consign the person to a constant struggle with natural homeostatic processes. Recurrence of obesity in such patients is observed in 95 % of the cases. Therefore, the International Association of Endocrinologists recommends that patients with a BMI greater than 40 kg/m2, as well as with a BMI of 35.0 to 39.9 kg/m2 and metabolic syndrome undergo a surgical treatment of obesity using minimally invasive techniques. At the same time, a number of issues associated with bariatric laparoscopic interventions remain unresolved, since these procedures are invasive and carry all the risks accompanying surgery, general anesthesia, and the postoperative recovery period. An innovative surgical approach, the X-ray endovascular bariatric embolization of the gastric arteries (BAE) is proposed as an alternative to laparoscopic intervention. However, the indications for the use of BAE are undefined, especially in the cases of comorbid obesity; there are no clear algorithms and guidelines for its use.
Conclusions. There have been no comprehensive studies of short-term, intermediate and long-term outcomes of BEA in Ukraine. This warrants the need to develop an optimal model for predicting the outcomes of both classical bariatric laparoscopic surgery with regulated gastric band and innovative BEA procedure in patients with comorbid obesity in post-pandemic period using anamnestic, clinical, biochemical and genetic predictors.
ЕНДОГЕННА ІНТОКСИКАЦІЯ В ЩУРІВ З ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИМ КАНЦЕРОГЕНЕЗОМ ПІСЛЯ ЗАСТОСУВАННЯ ЦИТОСТАТИКА НА ТЛІ СОРБЦІЙНОЇ ТЕРАПІЇ
Authors: Kachur O. I. , Fira L. S. , Likhatsky P. G. 
Published: October 2020

Вступ. Щороку кількість онкологічних хворих на колоректальний рак зростає. Тяжкість стану хворих досить часто зумовлена гіперфункцією активних форм оксигену з подальшим порушенням антиоксидантного захисту організму. Тому важливим є вивчення ефективності дії цитостатика на тлі ентеросорбційної терапії за умов ендогенної інтоксикації.
Мета дослідження – оцінити ефективність використання цитостатика “Вінкристин” на тлі ентеросорбційної терапії за умов оксидативного стресу в організмі щурів, уражених 1,2-диметилгідразином.
Методи дослідження. Експеримент виконано на білих щурах-самцях, яким моделювали рак товстої кишки шляхом щотижневого підшкірного введення 1,2-диметилгідразину в дозі 7,2 мг/кг маси тіла протягом 30-ти тижнів. Ентеросорбент АУТ вводили інтрагастрально щоденно впродовж 21-го дня після моделювання канцерогенезу в дозі 1 мл завису (що відповідає 0,2 г чистої маси препарату) на 100 г маси тіла тварини. Цитостатик “Вінкристин” вводили тваринам з індукованим канцерогенезом внутрішньошлунково щоденно протягом 14-ти днів у дозі 0,23 мг/кг маси тіла після 21-денної детоксикаційної терапії. Розвиток оксидативного стресу вивчали за активністю окисної модифікації протеїнів, концентрацією продуктів пероксидного окиснення ліпідів, активністю супероксиддисмутази і каталази.
Результати й обговорення. Отримані результати дослідження свідчать про те, що введення 1,2-диметилгідразину протягом 30-ти тижнів сприяло розвитку оксидативного стресу. В експериментальних тварин порушувався про-антиоксидантний баланс, що супроводжувалося зниженням активності антиоксидантної системи. Застосування ентеросорбенту АУТ сприяло нормалізації цих показників, а проведена цитостатична терапія незначно вплинула на перебіг окиснювальних процесів в організмі піддослідних тварин.
Висновок. Отримані результати вказують на відсутність вираженого побічного ефекту цитостатика “Вінкристин” та підтверджують позитивну динаміку використання детоксикаційної терапії ентеросорбентом АУТ під час прогресуючого розвитку оксидативного стресу за умов змодельованого канцерогенезу.
АНАЛІЗ МІНЕРАЛЬНОГО СКЛАДУ РОСЛИННИХ АНТИДІАБЕТИЧНИХ ЗБОРІВ
Authors: Savych A. O. , Marchyshyn S. M. 
Published: October 2020

Вступ. Цукровий діабет є глобальною соціальною проблемою у сфері охорони здоров’я, що зумовлена швидкими темпами поширення цього захворювання та розвитком серйозних ускладнень у вигляді діа­бетичних ангіопатій, які істотно знижують якість і тривалість життя пацієнтів. З метою вирішення даної проблеми варто здійснювати оптимізацію існуючої фармакотерапії, зокрема за допомогою фіто­зборів, що зможуть впливати на різні ланки патогенетичного механізму розвитку цукрового діабету та його ускладнень завдяки широкому спектру біологічно активних речовин. У цьому відношенні особливої уваги заслуговують мінеральні речовини, оскільки багато з них бере участь у регулюванні вуглеводного обміну.
Мета дослідження – вивчити мінеральний склад рослинних антидіабетичних зборів, які застосовують у народній медицині для лікування та профілактики цукрового діабету.
Методи дослідження. Якісний склад та кількісний вміст макро- і мікроелементів визначали методом атомно-абсорбційної спектроскопії з атомізацією у повітряно-ацетиленовому полум’ї.
Результати й обговорення. Під час дослідження було виявлено і встановлено кількісний вміст 5 макро- та 4 мікроелементів у рослинних антидіабетичних зборах № 3, № 4, № 7, № 13, № 19. За результатами дослідження, серед макроелементів найбільший вміст Na в антидіабетичному зборі № 4, K – в антидіабетичних зборах № 4 та № 7, Fe – № 4 і № 19, Mg – № 3 та № 19, Ca – № 4 і № 19; серед мік­ро­елементів, які мають значний вплив на розвиток, лікування та перебіг цукрового діабету, найвищий вміст Zn виявлено в антидіабетичних зборах № 13 і № 7, Cr – № 7 та № 19, Mn – в антидіабетичному зборі № 19, Cu – № 4.
Висновок. Результати дослідження дозволяють прогнозувати виражену гіпоглікемічну активність антидіабетичних зборів за патогенетичним механiзмом впливу.
РОЗРОБКА СПЕКТРОФОТОМЕТРИЧНОЇ МЕТОДИКИ ВИЗНАЧЕННЯ СУМИ ФЛАВОНОЇДІВ В ЕКСТРАКТАХ ЧЕБРЕЦЮ ПОВЗУЧОГО
Authors: Zarivna N. O. 
Published: October 2020

Вступ. На сьогодні помітно зростає науковий інтерес до вивчення флавоноїдів у лікарській рослинній сировині, що пов’язано з їх високою біологічною активністю та різноплановою фармакологічною дією. Доступним і перспективним джерелом БАР є чебрець повзучий (ЧП). Як свідчать літературні дані, препарати на його основі широко використовують у народній і практичній медицині, що робить ЧП актуальним на сьогодні для розробки нових вітчизняних рослинних препаратів. Розробка нового муколітичного засобу на основі густого екстракту ЧП і ефірної олії чебрецю звичайного передбачала одержання рідкого і густого екстрактів ЧП. За технологією отримано екстракти із задовільними фармако-технологічними властивостями та максимальним і стабільним вмістом БАР досліджуваної сировини. З метою стандартизації трави ЧП як показник якості, серед інших, було обрано склад і вміст флавоноїдів та гідроксикоричних кислот. Складні комбінації БАР, що наявні в екстрактах, вимагають використання сучасних методів аналізу для їх стандартизації і в майбутньому – готового лікарського засобу, тому доречним є проведення їх ідентифікації та кількісного визначення. Після виконання якісного аналізу БАР у цих екстрактах необхідно визначити також їх кількісний вміст, що дозволить запропонувати кількісний показник якості та обрати критерії прийнятності.
Мета дослідження – розробити методику кількісного визначення суми флавоноїдів у рідкому і густому екстрактах чебрецю повзучого та обрати відповідні критерії прийнятності.
Методи дослідження. У цьому дослідженні використовували спектрофотометр марки “Cary-50”, (ФСЗ) апігенін (Fluka), екстракти чебрецю повзучого, етиловий спирт 60 % (об/об), 3 % розчин алюмінію хлориду Р.
Результати й обговорення. Вміст флавоноїдів в одержаних екстрактах ЧП визначали методом диференціальної спектрофотометрії за реакцією утворення фотометрованої сполуки з алюмінію хло­ри­дом. Кількісний вміст флавоноїдів у досліджуваних екстрактах ЧП коливався у певних межах і визначався їх вмістом у вихідній сировині та відтворюваністю технології екстракту. Для їх стандартизації можна запропонувати кількісним критерієм якості вміст флавоноїдів: для рідкого екстракту – не менше 0,03 %, для густого – не менше 2,5 % у перерахунку на апігенін.
Висновки. Розроблено методику кількісного визначення суми флавоноїдів у екстрактах чебрецю повзучого. У результаті визначено їх кількісний вміст та запропоновано критерії прийнятності.
Three-Dimensional Late Gadolinium Enhancement Cardiovascular Magnetic Resonance Predicts Inducibility of Ventricular Tachycardia in Adults With Repaired Tetralogy of Fallot
Authors: Ghonim Sarah , Ernst Sabine , Keegan Jenny , Giannakidis Archontis , Spadotto Veronica , Voges Inga , Smith Gillian C. , Boutsikou Maria , Montanaro Claudia , Wong Tom , Ho Siew Yen , McCarthy Karen P. , Shore Darryl F. , Dimopoulos Konstantinos , Uebing Anselm , Swan Lorna , Li Wei , Pennell Dudley J. , Gatzoulis Michael A. , Babu-Narayan Sonya V. 
Published: October 2020

Background:
Adults with repaired tetralogy of Fallot die prematurely from ventricular tachycardia (VT) and sudden cardiac death. Inducible VT predicts mortality. Ventricular scar, the key substrate for VT, can be noninvasively defined with late gadolinium enhancement (LGE) cardiovascular magnetic resonance but whether this relates to inducible VT is unknown.

Methods:
Sixty-nine consecutive repaired tetralogy of Fallot patients (43 male, mean 40±15 years) clinically scheduled for invasive programmed VT-stimulation were prospectively recruited for prior 3-dimensional LGE cardiovascular magnetic resonance. Ventricular LGE was segmented and merged with reconstructed cardiac chambers and LGE volume measured.

Results:

VT was induced in 22 (31%) patients. Univariable predictors of inducible VT included increased RV LGE (odds ratio [OR], 1.15;
P
=0.001 per cm
3
), increased nonapical vent LV LGE (OR, 1.09;
P
=0.008 per cm
3
), older age (OR, 1.6;
P
=0.01 per decile), QRS duration ≥180 ms (OR, 3.5;
P
=0.02), history of nonsustained VT (OR, 3.5;
P
=0.02), and previous clinical sustained VT (OR, 12.8;
P
=0.003); only prior sustained VT (OR, 8.02;
P
=0.02) remained independent in bivariable analyses after controlling for RV LGE volume (OR, 1.14;
P
=0.003). An RV LGE volume of 25 cm
3
had 72% sensitivity and 81% specificity for predicting inducible VT (area under the curve, 0.81;
P
<0.001). At the extreme cutoffs for ruling-out and ruling-in inducible VT, RV LGE >10 cm
3
was 100% sensitive and >36 cm
3
was 100% specific for predicting inducible VT.

Conclusions:
Three-dimensional LGE cardiovascular magnetic resonance-defined scar burden is independently associated with inducible VT and may help refine patient selection for programmed VT-stimulation when applied to an at least intermediate clinical risk cohort.
Diabetic Retinopathy and Risk of Stroke
Authors: Wong Ka-Ho , Hu Katherine , Peterson Cecilia , Sheibani Nazanin , Tsivgoulis Georgios , Majersik Jennifer J. , de Havenon Adam H. 
Published: October 2020

Background and Purpose:
Diabetic retinopathy (DR) is a common microvascular complication of diabetes, which causes damage to the retina and may lead to rapid vision loss. Previous research has shown that the macrovascular complications of diabetes, including stroke, are often comorbid with DR. We sought to explore the association between DR and subsequent stroke events.

Methods:
This is a secondary analysis of patients enrolled in the ACCORD Eye study (Action to Control Cardiovascular Risk in Diabetes). The primary outcome was stroke during follow-up. The exposure was presence of DR at study baseline. We fit adjusted Cox proportional hazards models to provide hazard ratios for stroke and included interaction terms with the ACCORD randomization arms.

Results:

We included 2828 patients, in whom the primary outcome of stroke was met by 117 (4.1%) patients during a mean (SD) of 5.4 (1.8) years of follow-up. DR was present in 874 of 2828 (30.9%) patients at baseline and was more common in patients with than without incident stroke (41.0% versus 30.5%;
P
=0.016). In an adjusted Cox regression model, DR was independently associated with incident stroke (hazard ratio, 1.52 [95% CI, 1.05–2.20];
P
=0.026). This association was not affected by randomization arm in the ACCORD glucose (
P
=0.300), lipid (
P
=0.660), or blood pressure interventions (
P
=0.469).

Conclusions:
DR is associated with an increased risk of stroke, which suggests that the microvascular pathology inherent to DR has larger cerebrovascular implications. This association appears not to be mediated by serum glucose, lipid, and blood pressure interventions.
Cerebral Small Vessel Disease, Risk Factors, and Cognition in Tenants of Precarious Housing
Authors: Zhou Lily W. , Panenka William J. , Al-Momen Ghadeer , Gicas Kristina M. , Thornton Allen E. , Jones Andrea A. , Woodward Melissa , Heran Manraj K.S. , Vertinsky A. Talia , Su Wayne , Barr Alasdair M. , MacEwan G. William , Lang Donna J. , Rauscher Alexander , Honer William G. , Field Thalia S. 
Published: October 2020

Background and Purpose:
We aim to describe the burden, characteristics, and cognitive associations of cerebral small vessel disease in a Canadian sample living with multimorbidity in precarious housing.

Methods:
Participants received T1, T2-fluid-attenuated inversion recovery, and susceptibility-weighted imaging 3T magnetic resonance imaging sequences and comprehensive clinical, laboratory, and cognitive assessments. Cerebral small vessel disease burden was characterized using a modified Small Vessel Disease (mSVD) score. One point each was given for moderate-severe white matter hyperintensities, ≥1 cerebral microbleeds, and ≥1 lacune. Multivariable regression explored associations between mSVD score, risk factors, and cognitive performance.

Results:

Median age of the 228 participants (77% male) was 44.7 years (range, 23.3–63.2). In n=188 participants with consistent good quality magnetic resonance imaging sequences, mSVD scores were 0 (n=127, 68%), 1 (n=50, 27%), and 2 (n=11, 6%). Overall, one-third had an mSVD ≥1 n=61 (32%); this proportion was unchanged when adding participants with missing sequences n=72/228 (32%). The most prevalent feature was white matter hyperintensities 53/218 (24%) then cerebral microbleed 16/191 (8%) and lacunes 16/228 (7%). Older age (odds ratio, 1.10 [95% CI, 1.05–1.15],
P
<0.001), higher diastolic blood pressure (odds ratio, 1.05 [95% CI, 1.01–1.09],
P
=0.008), and a history of injection drug use (odds ratio, 3.13 [95% CI, 1.07–9.16],
P
=0.037) had significant independent associations with a mSVD score of ≥1 in multivariable analysis. mSVD ≥1 was associated with lower performance on tests of verbal memory, sustained attention, and decision-making, contributing 4% to 5% of the variance in each cognitive domain.

Conclusions:
The 32% prevalence of cerebral small vessel disease in this young, socially marginalized cohort was higher than expected for age and was associated with poorer cognitive performance.
Interpreting and Stabilizing Machine-Learning Parametrizations of Convection
Authors: Brenowitz Noah D. , Beucler Tom , Pritchard Michael , Bretherton Christopher S. 
Published: October 2020

AbstractNeural networks are a promising technique for parameterizing subgrid-scale physics (e.g., moist atmospheric convection) in coarse-resolution climate models, but their lack of interpretability and reliability prevents widespread adoption. For instance, it is not fully understood why neural network parameterizations often cause dramatic instability when coupled to atmospheric fluid dynamics. This paper introduces tools for interpreting their behavior that are customized to the parameterization task. First, we assess the nonlinear sensitivity of a neural network to lower-tropospheric stability and the midtropospheric moisture, two widely studied controls of moist convection. Second, we couple the linearized response functions of these neural networks to simplified gravity wave dynamics, and analytically diagnose the corresponding phase speeds, growth rates, wavelengths, and spatial structures. To demonstrate their versatility, these techniques are tested on two sets of neural networks, one trained with a superparameterized version of the Community Atmosphere Model (SPCAM) and the second with a near-global cloud-resolving model (GCRM). Even though the SPCAM simulation has a warmer climate than the cloud-resolving model, both neural networks predict stronger heating/drying in moist and unstable environments, which is consistent with observations. Moreover, the spectral analysis can predict that instability occurs when GCMs are coupled to networks that support gravity waves that are unstable and have phase speeds larger than 5 m s−1. In contrast, standing unstable modes do not cause catastrophic instability. Using these tools, differences between the SPCAM-trained versus GCRM-trained neural networks are analyzed, and strategies to incrementally improve both of their coupled online performance unveiled.
The Complementary Value of XBT and Argo Observations to Monitor Ocean Boundary Currents and Meridional Heat and Volume Transports: A Case Study in the Atlantic Ocean
Authors: Goes Marlos , Goni Gustavo , Dong Shenfu , Boyer Timothy , Baringer Molly 
Published: October 2020

AbstractThis work assesses the value of expendable bathythermograph (XBT) and Argo profiling float observations to monitor the Atlantic Ocean boundary current systems (BCS), meridional overturning circulation (MOC), and meridional heat transport (MHT). Data from six XBT transects and available Argo floats in the Atlantic Ocean for the period from 2000 to 2018 are used to estimate the structure and variability of the BCS, MOC, and MHT, taking into account different temporal and spatial mapping strategies. The comparison of Argo data density along these six XBT transects shows that Argo observations outnumber XBT observations only above mapping scales of 30 days and 3° boxes. The comparison of Argo and XBT data for the Brazil Current and Gulf Stream shows that Argo cannot reproduce the structure and variability of these currents, as it lacks sufficient resolution to resolve the gradients across these narrow jets. For the MHT and MOC, Argo estimates are similar to those produced by XBTs at a coarse mapping resolution of 5° and 30 days. However, at such a coarse resolution the root-mean-square errors calculated for both XBT and Argo estimates relative to a high-resolution baseline are higher than 3 Sv (1 Sv ≡ 106 m3 s−1) and 0.25 PW for the MOC and MHT, respectively, accounting for about 25%–30% of their mean values due to the smoothing of eddy variability along the transects. A key result of this study is that using Argo and XBT data jointly, rather than separately, improves the estimates of MHT, MOC, and BCS.
Sleep Architecture in Children With Down Syndrome With and Without Obstructive Sleep Apnea
Authors: Heubi Christine H. , Knollman Philip , Wiley Susan , Shott Sally R. , Smith David F. , Ishman Stacey L. , Meinzen‐Derr Jareen 
Published: October 2020

ObjectiveTo characterize polysomnographic sleep architecture in children with Down syndrome and compare findings in those with and without obstructive sleep apnea.Study DesignCase series with retrospective review.SettingSingle tertiary pediatric hospital (2005‐2018).MethodsWe reviewed the electronic health records of patients undergoing polysomnography who were referred from a specialized center for children with Down syndrome (age, ≥12 months). Continuous positive airway pressure titration, oxygen titration, and split‐night studies were excluded.ResultsA total of 397 children were included (52.4% male, 81.6% Caucasian). Mean age at the time of polysomnography was 4.7 years (range, 1.4‐14.7); 79.4% had obstructive sleep apnea. Sleep variables were reported as mean (SD) values: sleep efficiency, 85% (11%); sleep latency, 29.8 minutes (35.6); total sleep time, 426 minutes (74.6); rapid eye movement (REM) latency, 126.8 minutes (66.3); time spent in REM sleep, 22% (7%); arousal index, 13.3 (5); and time spent supine, 44% (28%). There were no significant differences between those with obstructive sleep apnea and those without. Sleep efficiency <80% was seen in 32.5%; 34.3% had a sleep latency >30 minutes; 15.9% had total sleep time <360 minutes; and 75.6% had an arousal index >10/h. Overall, 69.2% had ≥2 metrics of poor sleep architecture. REM sleep time <20% was seen in 35.3%. REM sleep time decreased with age.ConclusionIn children with Down syndrome, 32.5% had sleep efficiency <80%; 75.6% had an elevated arousal index; and 15.9% had total sleep time <360 minutes. More than a third of the patients had ≥3 markers of poor sleep architecture. There was no difference in children with or without obstructive sleep apnea.
Multi‐institutional Comparison of Temporal Bone Models: A Collaboration of the AAO‐HNSF 3D‐Printed Temporal Bone Working Group
Authors: Mowry Sarah E. , Jabbour Noel , Rose Austin S. , Wiet Gregory J. , Svrakic Maja , Zopf David A. , Vankoevering Kyle , Powell Allison , Freiser Monika E. , Hochman Jordan , Smith Richard 
Published: October 2020

ObjectiveThe American Academy of Otolaryngology–Head and Neck Surgery Foundation’s (AAO‐HNSF’s) 3D‐Printed Temporal Bone Working Group was formed with the goal of sharing information and experience relating to the development of 3D‐printed temporal bone models. The group conducted a multi‐institutional study to directly compare several recently developed models.Study DesignExpert opinion survey.SettingTemporal bone laboratory.MethodsThe working group convened in 2018. The various methods in which 3D virtual models had been created and printed in physical form were then shared and recorded. This allowed for comparison of the advantages, disadvantages, and costs of each method. In addition, a drilling event was held during the October 2018 AAO‐HNSF Annual Meeting. Each model was drilled and evaluated by attending‐level working group members using an 15‐question Likert scale questionnaire. The models were graded on anatomic accuracy as well as their suitability as a simulation of both cadaveric and operative temporal bone drilling.ResultsThe models produced for this study demonstrate significant anatomic detail and a likeness to human cadaver specimens for drilling and dissection. Models printed in standard resin material with a stereolithography printer scored highest in the evaluation, though the margin of difference was negligible in several categories.ConclusionSimulated 3D temporal bones created through a number of printing methods have potential benefit in surgical training, preoperative simulation for challenging otologic cases, and the standardized testing of temporal bone surgical skills.