bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
High-Temperature Erosive Wear Behavior of High-Velocity Oxy-Fuel Sprayed Cr3C225 (Ni20Cr) Coating on (AISI 316) Austenitic Steel
Authors: Nautiyal Hemant , Sharma Pankaj Kumar , Tyagi Rajnesh 
Published: February 2020

Abstract
AISI 316 austenitic steel is extensively used in various components of power plants like boilers, boiler tubes and pipes, which suffer severe air jet erosion. Fly ash is a major erodent in that case. Present study is conducted to study the effect of Cr3C225 (Ni20Cr) coating on 316 substrates, when it is exposed to thermal power plant erosive conditions. High-velocity oxy-fuel deposition technique is used for coating. Major constituent of Indian fly ash is alumina, so alumina particles are taken as erodent. Erosion wear behavior is investigated for coated and uncoated conditions using an air jet erosion tester at 100 m/s impact velocity. Three impact angles, i.e., 30 deg, 60 deg, and 90 deg, and four working temperatures, room temperature, 200 °C, 400 °C, and 600 °C, were chosen to identify wear mechanism. Scanning electron microscopy and energy dispersive X-ray spectroscopy (EDX) were utilized to characterize the coated, uncoated, and eroded surface. Erosion behavior is correlated with micro hardness, roughness, and microstructure. Results reveal that the coated surface offers better erosion resistance than the uncoated surface. Substrate exhibits ductile wear behavior as it shows higher wear rate at low angle and decreases on increasing the impact angle, while coating offers good wear characteristics at 30 deg and 90 deg impact angles. An increase in working temperature favors wear rate increment for both coated and uncoated samples. However, coated samples exhibit ductile erosive behavior at high temperatures. Uncoated surfaces have micro-cutting and deformation as major erosive mechanisms. Whereas for coated samples at high temperature, oxide layer formation takes place and erosion takes place due to spalling of the oxides from the coated surface.
Neighbourhood socioeconomic status modifies the association between anxiety and depression during pregnancy and preterm birth: a Community-based Canadian cohort study
Authors: Adhikari Kamala , Patten Scott B , Williamson Tyler , Patel Alka B , Premji Shahirose , Tough Suzanne , Letourneau Nicole , Giesbrecht Gerald , Metcalfe Amy 
Published: February 2020

ObjectiveThis study examined the association of anxiety alone, depression alone and the presence of both anxiety and depression with preterm birth (PTB) and further examined whether neighbourhood socioeconomic status (SES) modified this association.DesignCohort study using individual-level data from two community-based prospective pregnancy cohort studies (All Our Families; AOF) and Alberta Pregnancy Outcomes and Nutrition (APrON) and neighbourhood SES data from the 2011 Canadian census.SettingCalgary, Alberta, Canada.ParticipantsOverall, 5538 pregnant women who were <27 weeks of gestation and >15 years old were enrolled in the cohort studies between 2008 and 2012. 3341 women participated in the AOF study and 2187 women participated in the APrON study, with 231 women participated in both studies. Women who participated in both studies were only counted once.Primary and secondary outcome measuresPTB was defined as delivery prior to 37 weeks of gestation. Depression was defined as an Edinburgh Postnatal Depression Scale (EPDS) score of ≥13, anxiety was defined as an EPDS-anxiety subscale score of ≥6, and the presence of both anxiety and depression was defined as meeting both anxiety and depression definitions.ResultsOverall, 7.3% of women delivered preterm infants. The presence of both anxiety and depression, but neither of these conditions alone, was significantly associated with PTB (OR 1.6, 95% CI 1.1 to 2.3) and had significant interaction with neighbourhood deprivation (p=0.004). The predicted probability of PTB for women with both anxiety and depression was 10.0%, which increased to 15.7% if they lived in the most deprived neighbourhoods and decreased to 1.4% if they lived in the least deprived neighbourhoods.ConclusionsEffects of anxiety and depression on risk of PTB differ depending on where women live. This understanding may guide the identification of women at increased risk for PTB and allocation of resources for early identification and management of anxiety and depression.
Analysis of factors related to diabetic retinopathy in patients with newly diagnosed type 2 diabetes: a cross-sectional study
Authors: Hao Zhaohu , Huang Xiao , Qin Yongzhang , Li Huanming , Tian Fengshi , Xu Rong , Chang Baocheng , Shao Hailin 
Published: February 2020

AimTo investigate the related factors of diabetic retinopathy (DR) and explore the correlation between smoking and DR in patients with newly diagnosed type 2 diabetes mellitus (T2DM).DesignA single-centre cross-sectional study.SettingTianjin 4th Central Hospital.ParticipantsPatients with newly diagnosed T2DM who visited the outpatient department of the hospital from December 2018 to April 2019.MethodsA total of 947 patients were enrolled in the study. They were divided into two groups according to whether they were diagnosed with DR (diabetic retinopathy group, DR group; non-diabetic retinopathy group, NDR group). The smoking index (SI) was calculated to assess smoking status. Factors such as sex, age, hypertension, T2DM diagnosed age, family history of diabetes, drinking history, haemoglobin A1c (HbA1c), body mass index (BMI) and smoking status were compared between the two groups. Logistic regression was used to analyse the relationship between DR and the above factors.ResultsThere was no statistically significant difference between the two groups in sex, age, hypertension, DM diagnosed age, family history of diabetes, drinking history and HbA1c. BMI was significantly higher in DR patients (27.7±4.2 vs 26.7±4.4, p=0.004). Smoking status was also different between the two groups (χ2=6.350, p=0.042). BMI was shown to be a related factor for DR in patients with newly diagnosed diabetes (OR=0.592, p=0.004). When BMI was ≥28 kg/m2, heavy smoking was significantly associated with DR (OR=2.219, p=0.049), and there was a negative correlation between DR and the age of diagnosis of diabetes ≥60 years (OR=0.289, p=0.009).ConclusionsHeavy smoking was an important related factor for DR in patients with newly diagnosed diabetes mellitus when BMI was ≥28 kg/m2. Delaying the age of diabetes might prevent the occurrence of DR. To elucidate the correlation, long-term cohort studies with large samples are needed.
Exploring the facilitators and barriers to using an online infertility risk prediction tool (FoRECAsT) for young women with breast cancer: a qualitative study protocol
Authors: Edib Zobaida , Jayasinghe Yasmin , Hickey Martha , Stafford Lesley , Anderson Richard A , Su H. Irene , Stern Kate , Saunders Christobel , Anazodo Antoinette , Macheras-Magias Mary , Chang Shanton , Pang Patrick , Agresta Franca , Chin-Lenn Laura , Cui Wanyuan , Pratt Sarah , Gorelik Alex , Peate Michelle 
Published: February 2020

IntroductionAs cancer treatments may impact on fertility, a high priority for young patients with breast cancer is access to evidence-based, personalised information for them and their healthcare providers to guide treatment and fertility-related decisions prior to cancer treatment. Current tools to predict fertility outcomes after breast cancer treatments are imprecise and do not offer individualised prediction. To address the gap, we are developing a novel personalised infertility risk prediction tool (FoRECAsT) for premenopausal patients with breast cancer that considers current reproductive status, planned chemotherapy and adjuvant endocrine therapy to determine likely post-treatment infertility. The aim of this study is to explore the feasibility of implementing this FoRECAsT tool into clinical practice by exploring the barriers and facilitators of its use among patients and healthcare providers.Methods and analysisA cross-sectional exploratory study is being conducted using semistructured in-depth telephone interviews with 15–20 participants each from the following groups: (1) premenopausal patients with breast cancer younger than 40, diagnosed within last 5 years, (2) breast surgeons, (3) breast medical oncologists, (4) breast care nurses (5) fertility specialists and (6) fertility preservation nurses. Patients with breast cancer are being recruited from the joint Breast Service of three affiliated institutions of Victorian Comprehensive Cancer Centre in Melbourne, Australia—Peter MacCallum Cancer Centre, Royal Melbourne Hospital and Royal Women’s Hospital, and clinicians are being recruited from across Australia. Interviews are being audio recorded, transcribed verbatim and imported into qualitative data analysis software to facilitate data management and analyses.Ethics and disseminationThe study protocol has been approved by Melbourne Health Human Research Ethics Committee, Australia (HREC number: 2017.163). Confidentiality and privacy are maintained at every stage of the study. Findings will be disseminated through peer-reviewed scholarly and scientific journals, national and international conference presentations, social media, broadcast media, print media, internet and various community/stakeholder engagement activities.
Robotic versus open urological oncological surgery: study protocol of a systematic review and meta-analysis
Authors: Cacciamani Giovanni E , Gill Karanvir , Gill Inderbir S 
Published: February 2020

IntroductionMinimally invasive surgery in urology has grown considerably in application since its initial description in the early 1990s. Herein, we present the protocol for a systematic review and meta-analysis comparing open versus robotic urological oncological surgery for various clinically relevant outcomes, as well as to assess their comparative penetrance over the past 20 years (2000–2020).Methods and analysisWe will document the penetrance of robotic versus open surgery in the urological oncological field using a national database.Second, we will perform a systematic review and meta-analysis of all published full-text English and non-English language articles from Pubmed, Scopus and Web of Science search engines on surgical treatment of localised prostate, bladder, kidney and testis cancer published between 1st January 2000 to 10th January 2020. We will focus on the highest-volume urological oncological surgeries, namely, radical prostatectomy, radical cystectomy, partial nephrectomy, radical nephrectomy and retroperitoneal lymph node dissection. Study inclusion criteria will comprise clinical trials and prospective and retrospective studies (cohort or case–control series) comparing robotic versus open surgery. Exclusion criteria will comprise meta-analyses, multiple papers with overalapping study-periods, studies analysing national databases and case series describing only one approach (robotic or open). Risk of bias for included studies will be assessed by the appropriate Cochrane risk of bias tool. Principal outcomes assessed will include perioperative, functional, oncological survival and financial outcomes of open versus robotic uro-oncological surgery. Sensitivity analyses will be performed to correlate outcomes of interest with key baseline characteristics and surrogates of surgical expertise.Ethics and disseminationThis comprehensive systematic review and meta-analysis will provide rigorous, consolidated information on contemporary outcomes and trends of open versus robotic urological oncological surgery based on all the available literature. These aggregate data will help physicians better advise patients seeking surgical care for urological cancers.PROSPERO registration numberCRD42017064958.
МІКРОБІОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ БАКТЕРІАЛЬНИХ ВАГІНОЗІВ У ЖІНОК РІЗНИХ ВІКОВИХ КАТЕГОРІЙ ТА ШЛЯХИ ЇХ МІКРОБІОЛОГІЧНОЇ КОРЕКЦІЇ
Authors: Klymnyuk S. I. , Mуkhailyshyn G. I. , Malanchuk L. M. 
Published: February 2020

РЕЗЮМЕ. Відомі на сьогодні дані вказують на те, що бактеріальний вагіноз є значно поширеним клінічним синдромом порушення мікрофлори вагіни у жінок. Інфекційно-запальні захворювання жіночої статевої системи, які виникають на фоні бактеріальних вагінозів, становлять серйозну небезпеку для організму. Розвиток захворювань органів малого таза мікробної етіології залежить від персистентних властивостей мікроорганізмів, спрямованих на інактивацію факторів природної резистентності організму.
Мета – вивчити наукові літературні джерела, у яких висвітлюються проблеми складу мікрофлори при дисбіозах вагіни та шляхи їх мікробіологічної корекції. Визначити найчастіші форми дисбіотичних станів, збудників та їх вплив на організм жінок.
Результати. Дисбіоз вагіни – це поліетіологічний стан, у його розвитку беруть участь не тільки Gardnerella vaginalis, а й анаероби Mobiluncus spp., Bacteroides spp., Mycoplasma hominis та інші мікроорганізми. Єдиною причиною виникнення бактеріального вагінозу є порушення кількісного складу мікроорганізмів піхвового середовища на тлі інших дисбіотичних процесів організму. Ускладнення, пов’язані з бактеріальним вагінозом, включають хронічні запальні процеси внутрішніх статевих органів, розвиток спайкових процесів органів малого таза, неплідність, самовільне переривання вагітності на різних термінах, крім того, збудники БВ можуть впливати на розвиток злоякісних пухлин. Значною мірою дисбіози пов’язані з певними труднощами діагностики, резистентністю до лікування, надзвичайно високою поширеністю та можливістю розвитку тяжких ускладнень, особливо тих, що впливають на репродуктивну функцію людини.
Висновки. Піхвова мікрофлора є не статичною, а мінливою макропопуляцією, в якій кількість визначених типів мікроорганізмів коливається в межах змін умов середовища їх перебування. Цей динамічний стан мікрофлори піхви не завжди беруть до уваги при аналізі результатів бактеріологічних досліджень. Вказана проблема потребує більш детального вивчення патогенетичних механізмів та шляхів медикаментозної корекції цього стану, що і буде предметом наших подальших досліджень.
ВПЛИВ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО ГІПЕРТИРЕОЗУ МАТЕРИНСЬКОГО ОРГАНІЗМУ НА ПОСТНАТАЛЬНИЙ МОРФОГЕНЕЗ ЯЄЧОК ПОТОМСТВА ЗА ДАНИМИ МОРФОМЕТРІЇ ТА ЛЕКТИНОВОЇ ГІСТОХІМІЇ
Authors: Shegedin A. Yu. , Strus Kh. I. , Yashchenko A. M. 
Published: February 2020

РЕЗЮМЕ. З використанням методів морфометрії та лектинової гістохімії проведено дослідження впливу експериментального гіпертиреозу материнського організму на структурні компоненти яєчок потомства на послідовних етапах постнатального онтогенезу.
Мета – виявлення впливу гіпертиреозу материнського організму на мікроморфологію і глікановий профіль яєчок потомства.
Матеріал і методи. Гіпертиреоз індукували шляхом щоденного згодовування тваринам L-тироксину в дозі 100 мкг/кг протягом двох тижнів до покриття самок, упродовж усього гестаційного періоду та лактації. Панель лектинів включала GNA, PNA, SBA, WGA, SNA та LABA.
Результати. Встановили, що під впливом гіпертиреозу материнського організму в яєчках потомства на 20 пренатальну та 1 постнатальну добу зменшується вміст інтерстиціальної сполучної тканини, у складі сім’яних тяжів підвищується проліферативна активність клітин Сертолі. На 20 постнатальну добу виявлено підвищену проліферативну активність сперматогенного епітелію сім’яних трубочок у поєднанні з редукцією рецепторів лектинів у сперматоцитах адлюменального компартменту останніх. На 40 постнатальну добу в тварин дослідної групи виявлено прискорення біогенезу акросом, деструктивні зміни клітинних елементів зі зменшенням діаметра сім’яних трубочок та відповідним розширенням простору інтерстицію. Відмінності морфометричних параметрів та характеру взаємодії лектинів зі структурними компонентами яєчок щурів контрольної і дослідної груп були максимально виражені на 20 добу пренатального онтогенезу і нівелювались у статевозрілих тварин, що свідчить про транзиторний вплив материнського гіпертиреозу на гістофізіологію яєчок потомства. За умов материнського гіпертиреозу мала місце тенденція до редукції рецепторів лектинів у структурних компонентах яєчок потомства, однак достовірних якісних відмінностей у структурі їхніх вуглеводних детермінант не виявлено. У проведеному дослідженні лектини GNA та LABA інтенсивно взаємодіяли з фетальними клітинами Лейдіга, PNA, SBA та SNA – з акросомними гранулами та шапочками ранніх сперматид, WGA та PNA – з макрофагами у складі інтерстицію яєчка, що дозволяє рекомендувати ці лектини в якості селективних гістохімічних маркерів означених клітинних популяцій.
Висновки. Отримані дані поглиблюють сучасні уявлення стосовно негативного впливу гіпертиреозу материнського організму на морфогенез та гістофізіологію яєчок потомства, а також демонструють нові можливості використання лектинів в якості селективних гістохімічних маркерів структурних компонентів яєчок щура.
МЕТАБОЛІЧНІ, ПСИХОВЕГЕТАТИВНІ ПОРУШЕННЯ ТА ЯКІСТЬ ЖИТТЯ ХВОРИХ НА ІШЕМІЧНУ ХВОРОБУ СЕРЦЯ ТА АРТЕРІАЛЬНУ ГІПЕРТЕНЗІЮ
Authors: Mykhailovska N. S. , Manuilov S. M. , Grytsai H. V. 
Published: February 2020

РЕЗЮМЕ. На сьогодні наявність супутніх метаболічних та психовегетативних порушень є доведеним фактором ризику погіршення соматичного стану хворих на ішемічну хворобу серця (ІХС) та артеріальну гіпертензію (АГ), а також предиктором зниження якості життя пацієнтів.
Мета – вивчити особливості метаболічних, психовегетативних розладів та їх вплив на якість життя хворих на ІХС, коморбідну з АГ.
Матеріал і методи. У проспективне моноцентрове подвійне відкрите дослідження з елементами рандомізації в паралельних групах залучено 56 хворих на ІХС: стабільну стенокардію напруження II–III функціональних класів, коморбідну з АГ (медіана віку 59,0 (54,0; 65,0) років). Хворі були поділені на дві групи: 1 група – 34 хворих на ІХС у поєднанні з тривожно-депресивними розладами (ТДР), 2 група – 22 пацієнти без ТДР. Дослідження якості життя у хворих на ІХС проводили за допомогою Сіетлівського опитувальника (SAQ) та опитувальника SF-36; виявлення ТДР – за допомогою Госпітальної шкали тривоги і депресії HADS; оцінку вегетативної дисфункції – за допомогою визначення часових і спектральних параметрів варіабельності серцевого ритму (ВСР).
Результати. У хворих на ІХС та АГ з ТДР відмічали більш виражені прояви метаболічного синдрому (ступінь ожиріння, атерогенна дисліпідемія, гіперглікемія), які мали прямий кореляційний взаємозв’язок з сумарним рівнем тривоги і депресії. У хворих на ІХС та АГ з ТДР протягом доби частіше реєструвалися шлуночкові екстрасистоли, виявлена значно довша загальна тривалість депресії сегмента ST (на 22,5 %) (р<0,05) та більш глибока депресія сегмента ST (у 2,14 раза) (р<0,05), порівняно з хворими без ТДР, вегетативний дисбаланс зі зниженням загальної варіабельності серцевого ритму, переважанням активності симпатичної ланки на тлі пригнічення парасимпатичних впливів. У хворих на ІХС з АГ з ТДР виявлено погіршення якості життя за даними Сіетлівського опитувальника та загального опитувальника здоров’я SF-36.
Висновки. Наявність тривожно-депресивних розладів у хворих на ІХС з АГ супроводжується більш вираженими метаболічними, ішемічними порушеннями, вегетативним дисбалансом та зниженням якості життя.
ЕФЕКТИ ЕНТЕРОСОРБЦІЇ ТА ФІЛГРАСТИМУ ПРИ СУБХРОНІЧНІЙ ДОКСОРУБІЦИНОВІЙ ТОКСИЧНОСТІ
Authors: Shevchuk O. O. 
Published: February 2020

РЕЗЮМЕ. Побічні реакції при проведенні протипухлинної хіміотерапії часто стають причиною переривання лікування.
Мета роботи – дослідити вплив ентеросорбента С2 та препарату гранулоцитарного колонієстимулювального фактора (Г-КСФ) на гематологічні параметри та біохімічні показники функціонування серця, нирок та печінки у щурів на моделі субхронічної доксорубіцинової токсичності.
Матеріал і методи. Субхронічну токсичність моделювали внутрішньочеревним введенням доксорубіцину (DOX) 1 раз на тиждень у дозі 5 мг/кг маси чотирикратно. Для корекції використовували вуглецевий гранульований ентеросорбент С2 та філграстим. На 29 добу після першої ін’єкції DOX вивчали основні гематологічні параметри, активність ферментів КФК-МВ, АлАТ, АсАТ, лужної фосфатази, рівні загального білка, церулоплазміну, креатиніну та сечовини, концентрацію МСМ1 та МСМ2.
Результати. На тлі субхронічної доксорубіцинової токсичності погіршуються гематологічні параметри досліджуваних щурів, порушуються білково-синтетична функція печінки та показники функціонування нирок, про що свідчить зростання рівнів сечовини та креатиніну на 26,2 % та 19,2 %. Усі ці процеси супроводжуються вираженим зростанням маркерів ендогенної інтоксикації: МСМ1 в 2 рази, МСМ2 – в 1,75 раза. На кардіотоксичність DOX вказує достовірне зростання активності АсАТ та КФК-МВ – маркерів пошкодження серцевого м’яза (на 75,1 та 64,2 % відповідно).
Застосування ентеросорбції зменшує побічні ефекти доксорубіцину, що проявляється покращенням гематологічних параметрів, функції нирок, зниженням показників ендогенної інтоксикації. Однак, саме комбінація ентеросорбента С2 з препаратом Г-КСФ демонструє більш суттєве покращення досліджуваних показників, особливо маркерів пошкодження міокарда: знижувалася активність ферментів АсАТ на 26,3 %, КФК-МВ – на 17,0 %; АлАТ – на 20,4 %.
Висновки. Отримані нами результати слугують основою для подальшого глибшого дослідження можливостей застосування ентеросорбції та Г-КСФ для зменшення побічних реакцій антрациклінових антибіотиків та їх ім­плементації в клінічну практику.
РОЛЬ ПРОЦЕСІВ ПЕРЕКИСНОГО ОКИСНЕННЯ ЛІПІДІВ ТА АНТИОКСИДАНТНОГО ЗАХИСТУ В ШКІРІ В ДИНАМІЦІ РОЗВИТКУ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО КОНТАКТНОГО ДЕРМАТИТУ
Authors: Regeda-Furdychko M. M. 
Published: February 2020

РЕЗЮМЕ. Мета нашого дослідження – з’ясування стану прооксидантної і антиоксидантної системи в шкірі морських свинок у різні періоди формування контактного дерматиту.
Матеріал і методи. Експериментальні дослідження проводили на морських свинках, поділених на 5 груп по 9 тварин у кожній. До І групи (контроль) увійшли інтактні морські свинки, до ІІ – тварини з експериментальним контактним дерматитом на 4-у добу, до ІІІ – морські свинки на 8-у добу модельного процесу, до ІV – тварини на 10-у добу та до V – тварини на 18-у добу контактного дерматиту. З метою детального аналізу та інтерпретації показників прооксидантної та антиоксидантної систем у різні доби експерименту умовно виділяли два періоди розвитку експериментального контактного дерматиту: ранній і пізній. Ранній період включав групу тварин на 4-у та 8-у доби експерименту. Пізній – групу тварин на 10-у та 18-у доби контактного дерматиту.
Експериментальну модель контактного дерматиту відтворювали на морських свинках за методом В. А. Волковой (2010). Стан вільнорадикального окиснення ліпідів у шкірі визначали за вмістом дієнових кон’югатів за методом В. Г. Гаврилова, М. І. Мишкорудної (1989), вміст малонового діальдегіду – за методом Е. Н. Коробейникова (1989). Ступінь активності антиоксидантної системи оцінювали за вмістом ферментів – супероксиддисмутази за методом R. Fried (1975), каталази за методом R. Holmes, C. Masters (1970), глутатіонпероксидази – за методом О. Г. Архиповой (1988) та глутатіонредуктази – за методом В. М. Моїна (1986).
Результати. У роботі встановлено поступове зростання продуктів вільнорадикального окиснення – дієнових кон’югатів та малонового діальдегіду – на усі доби формування експериментального контактного дерматиту. Виявлено початкове підвищення активності супероксиддисмутази, каталази, глутатіонредуктази та глутатіонпероксидази в шкірі на 4-у добу, з наступним зниженням цих ферментів з 8-ї доби експерименту, що свідчило про порушення рівноваги між прооксидантною та антиоксидантною системами, особливо на 10-у і 18-у доби дослідження, що посилює запальний процес в шкірі, а також запускає каскад інших механізмів пошкодження.