bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Stenting with Acclino (flex) for symptomatic intracranial stenosis as secondary stroke prevention
Authors: Meyer Lukas , Leischner Hannes , Thomalla Goetz , Krause Lars Udo , Lowens Stephan , Rothaupt Jan , Hanning Uta , Buhk Jan Hendrik , Fiehler Jens , Chapot René , Stracke Christian Paul , Bester Maxim 
Published: March 2020

Background and purposeStroke recurrence is high in patients with symptomatic intracranial stenosis despite best medical treatment. Based on evidence from past studies using previous stent generations, elective intracranial stenting (eICS) is considered in a minority of patients. This study aims to report on experience performing eICS with a novel device combination.MethodsWe retrospectively reviewed data from three high volume stroke centers and analyzed patients that were treated with eICS for symptomatic intracranial stenosis using the Acclino (flex) stent and the NeuroSpeed balloon catheter (Acandis GmbH, Pforzheim, Germany). Study endpoints were periprocedural rates of stroke regardless of territory or death at discharge and at the time of follow-up after eICS. Safety evaluation included asymptomatic and symptomatic intracranial hemorrhage, serious adverse events related to the intervention, and evaluation of stent patency at the time of follow-up.ResultsThe median age of patients that met the inclusion criteria (n=76) was 69 years. Target vessels were located in the anterior circulation in 55.3% (42/76) of patients. The periprocedural stroke rate was 6.5% (fatal stroke 2.6%; non-fatal stroke 3.9%) at discharge after eICS. Asymptomatic intracranial hemorrhage was observed in 5.2% (4/76) of patients. Follow-up DSA revealed in-stent restenosis of 25% (15/60), and percutaneous transluminal angioplasty was performed again in 11.6% (7/60) of patients.ConclusionStenting for symptomatic intracranial stenosis with the Acclino (flex)/NeuroSpeed balloon catheter seemed to be safe and reinforces eICS as an endovascular therapy option for secondary stroke prevention. Future studies are warranted to confirm these findings and investigate antithrombotic strategies and in-stent restenosis to minimize periprocedural complications and guarantee long term stent patency.
Order parameter dynamics of the non-linear sigma model in the large N limit
Authors: Gemsheim Sebastian , Mandal Ipsita , Sengupta Krishnendu , Wang Zhiqiang 
Published: March 2020

AbstractWe study non-equilibrium order parameter dynamics of the non-linear sigma model in the largeNlimit, using Keldysh formalism. We provide a scheme for obtaining stable numerical solution of the Keldysh saddle point equations and use them to study order parameter dynamics of the model either following a ramp, or in the presence of a periodic drive. We find that the transient dynamics of the order parameter in the presence of a periodic drive is controlled by the drive frequency displaying the phenomenon of synchronization. We also study the approach of the order parameter to its steady state value following a ramp and find out the effective temperature of the steady state. We chart out the steady state temperature of the ordered phase as a function of ramp time and amplitude, and discuss the relation of our results to experimentally realizable spin models.Graphical abstract
CSMO-DSE
Authors: Wang Lei , Deng Yu , Gong Rui , Shi Wei , Luo Li , Wang Yongwen 
Published: March 2020

Determining the optimal microarchitecture configuration of a processor at the early stages of design is undeniably a challenge. Due to many parameters at the microarchitecture level, finding the proper combination of these parameters to arrive at a balanced design is difficult. Application-specific Design Space Exploration (DSE) is even more difficult, since the property of application needs to be considered during the DSE process. Improving the speed and accuracy of the DSE process remains a particular challenge in microprocessor design.
In this article, we propose a novel processor DSE methodology based on criticality and sensitivity analysis, named Criticality and Sensitivity-based Multi-Objective DSE (CSMO-DSE). In our methodology, a dependence-graph is derived from the profile generated by running a program on an instrumented cycle-accurate microprocessor simulator. Then, the criticality of the processor’s performance events is obtained through critical path analysis. The sensitivity of microarchitecture parameters to various performance events is also analyzed. Then, this information is used to optimize performance, power/area, and energy efficiency of the design. Experiments with SPEC 2006 show that CSMO-DSE methodology is 4.73× faster than the baseline DSE methodology and that the quality of result (QoR) is better than the baseline methodology for all the benchmark programs.
A New Assay to Measure Intestinal Crypt Survival after Irradiation: Challenges and Opportunities
Authors: Muschel Ruth J. , Hammond Ester M. , Dewhirst Mark W. 
Published: March 2020

Abstract
Radiotherapy is a critical component of many current, curative cancer treatments, yet it is accompanied by unavoidable irradiation of normal tissues. Abdominal and pelvic radiation almost always results in some dose delivered to the bowel with deleterious effects to the small and large intestines. While the likelihood of enteritis is dose dependent, there is also considerable variation between patients in both the extent of symptoms of enteritis as well as their duration. In this article, Martin and colleagues hypothesized that the radiation sensitivity of intestinal organoids could predict the sensitivity of individual patients to enteritis and have taken the first steps to develop such an assay.
See related article by Martin et al., p. 1219
Cancer Antigen Discovery Is Enabled by RNA Sequencing of Highly Purified Malignant and Nonmalignant Cells
Authors: Scurr Martin J. , Greenshields-Watson Alex , Campbell Emma , Somerville Michelle S. , Chen Yuan , Hulin-Curtis Sarah L. , Burnell Stephanie E.A. , Davies James A. , Davies Michael M. , Hargest Rachel , Phillips Simon , Christian Adam D. , Ashelford Kevin E. , Andrews Robert , Parker Alan L. , Stanton Richard J. , Gallimore Awen , Godkin Andrew 
Published: March 2020

Abstract

Purpose:
Broadly expressed, highly differentiated tumor-associated antigens (TAA) can elicit antitumor immunity. However, vaccines targeting TAAs have demonstrated disappointing clinical results, reflecting poor antigen selection and/or immunosuppressive mechanisms.

Experimental Design:
Here, a panel of widely expressed, novel colorectal TAAs were identified by performing RNA sequencing of highly purified colorectal tumor cells in comparison with patient-matched colonic epithelial cells; tumor cell purification was essential to reveal these genes. Candidate TAA protein expression was confirmed by IHC, and preexisting T-cell immunogenicity toward these antigens tested.

Results:
The most promising candidate for further development is DNAJB7 [DnaJ heat shock protein family (Hsp40) member B7], identified here as a novel cancer-testis antigen. It is expressed in many tumors and is strongly immunogenic in patients with cancers originating from a variety of sites. DNAJB7-specific T cells were capable of killing colorectal tumor lines in vitro, and the IFNγ+ response was markedly magnified by control of immunosuppression with cyclophosphamide in patients with cancer.

Conclusions:
This study highlights how prior methods that sequence whole tumor fractions (i.e., inclusive of alive/dead stromal cells) for antigen identification may have limitations. Through tumor cell purification and sequencing, novel candidate TAAs have been identified for future immunotherapeutic targeting.
Improving the effectiveness of tooth preparation by using alternative methods
Authors: Gevkaliuk N. O. 
Published: March 2020

Summary. Preparation of hard tissues of teeth is an integral stage of the invasive method of treating caries and is a complex effect of various factors that make it possible to remove tissues affected by this process and the formation of a cavity of arbitrary shape, based on the principles of gentle preparation, which consists in the most effective removal of demineralized with the preservation of intact tissues.
The aim of the study – determination of enamel and dentin surface aspects when using ultrasonic type of odontopreparation compared with the preparation of teeth with rotary instruments.
Materials and Methods. Intact retinal teeth of the chewing group, removed by surgical indications, were used as material for the morphological study. After special preparation, the teeth were dissected using ultrasound with the help of special nozzles and in the classical way using rotary instruments, subject to the protocols of manipulations. Subsequently, histological preparations of these teeth were made and examined by light microscopy at magnification x 400.
Results and Discussion. In the case of ultrasound preparation, single invaginations were visualized on the surface, which were dissociated by prongs and equal sections of dentin. The tips of dentin prongs are smoothed, the taper is about 800. The maximum height of the prong does not exceed 1.3 microns. In the area of the bottom and walls of the cavity all over the existing lubricated layer in the form of a thin structureless weakly basophilic line, smaller in area compared to the same in the cavity, prepared with rotary tools. At preparation with rotary instruments, small invaginations alternating with pronounced prongs were observed at the bottom and walls. Flat levels were not visualized. The taper of the prongs is about 600 the maximum height of the prong is 2.4 microns. In the region of the bottom and walls of the cavity along the boundary of the preparation, a structured layer is smeared in the form of a thin sharply basophilic line.
Conclusions. The comparative characterization of dental preparation methods makes it possible to recommend an ultrasound method as a method of choice for a specific contingent of individuals, since it not only provides painless preparation and minimizes stress during dental procedures, but is also gentler on the morphological characteristics of hard dental tissues.
ROLE OF ENDOGENIC INTOXICATION IN MUSCLE INJURY IN EXPERIMENT
Authors: Dzhyvak V. H. , Khlibovska O. I. , Klishch I. M. 
Published: March 2020

Background. Endogenous intoxication is a multicomponent complex process due to the endogenous biological products or dysfunction of systemic natural detoxification.
Objective. The aim of the research was to study the dynamics of indices of endogenous intoxication in rats with traumatic muscle damage in the experiment.
Methods. The experiment was performed on 45 non-linear white rats, which were modeled with traumatic muscle damage. The level of endogenous intoxication was assessed by the content of medium plasma molecules (MMM), leukocyte and erythrocytic index of intoxication (LII and EII). The research was conducted on the 1st, 3rd, 7th, 14th days after the injury.
Results. It was found that traumatic muscle damage causes endotoxemia. Manifestations of endogenous intoxication are: the increase of MMM1 in 2.3 times, MMM2 in 2.8 times compare to the intact animals. The level of this indicator slightly decreased in 7 days. Simultaneously with an increase in the MCT level in the post-traumatic period, the total toxic effect on the erythrocyte membrane also increased, which was manifested by a significant increase in EII in all terms of observation.
Conclusions. Traumatic damage of the muscles is accompanied by the growth of molecules of average mass in upto 7 days of observation, which significantly differ from the indicators of the intact group. The results of our research prove that traumatic muscle damage causes endotoxicosis development evidenced by accumulation of endotoxins in the animals’ body that is proved by significant changes in endogenous intoxication indices: i.e. erythrocytic and leukocytic indexes of intoxication and content of medium mass molecules.
STOOL ANTIGEN (HPSA) TEST IN DETECTION OF HELICOBACTER PYLORI INFECTION AMONG ADULT DYSPEPTIC PATIENTS IN TRIPOLI, LIBYA
Authors: Huwiage G.M. , Nami A. A. , Akadh A. H. 
Published: March 2020

Background. Helicobacter pylori is the most common infection in the world. Relationship between H. pylori and dyspepsia was confirmed by many studies, it has been strongly associated with peptic ulcer disease and gastric cancer. In that respect, several invasive and noninvasive methods for the diagnosis of H. pylori infection were utilized.
Objective. The aim of the study was to evaluate the association between dyspepsia and the positivity of H. pylori stool antigen test, to compare this test with serological IgG test.
Methods. 125 adult patients were randomly selected from gastroenterology units of Mediterranean and Tajurah clinics in Tripoli. Stool samples were taken for detection of H. pylori antigen by enzyme immunoassay. Blood samples for detection of anti-H. pylori IgG antibodies were taken. Data were statistically analyzed using SPSS.
Results. 125 dyspeptic patients: 47 male and 78 female, aged 18-83 years old were examined. 80 patients were infected by H. pylori that was proved by a positive stool test, 88 had a positive IgG test. The prevalence was higher in the patients aged 28-47 years old. There was substantial relation to age, marital status and economic risk factors; there was no association between H. pylori and gender, sources of drinking water, living standards, smoking, family history of peptic ulcer, drug consumption, and blood groups.
Conclusions. Relatively high rates of detection by HpSA prove that stool testing might be a reliable, simple, inexpensive, and non-invasive alternative test ащк detectшщт of H. pylori, diagnosing active infection and confirming cure. However IgG test has a low sensitivity, specificity, and accuracy compare to the HpSA test. Thus it can be used for screening purposes.
ВПЛИВ L-АРГІНІНУ ТА АМІНОГУАНІДИНУ НА РІВЕНЬ СИНТЕЗУ ОКСИДУ АЗОТУ В МОЗОЧКУ І ВЕЛИКИХ ПІВКУЛЯХ ГОЛОВНОГО МОЗКУ ЗА УМОВ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО АНТИФОСФОЛІПІДНОГО СИНДРОМУ
Authors: Yaremchuk O. Z. , Posokhova K. A. , Kuzmak I. P. 
Published: March 2020

Вступ. Антифосфоліпідний синдром (АФС) – це аутоімунне захворювання, яке характеризується наявністю антифосфоліпідних антитіл, артеріальними та венозними тромбозами, тромбоцитопенією, невиношуванням вагітності.
Мета дослідження – вивчити вплив комбінованої дії L-аргініну й аміногуанідину на вміст нітрит- і нітрат-аніонів у мозочку та великих півкулях головного мозку мишей лінії BALB/c з антифосфоліпідним синдромом до і на 18-й день вагітності.
Методи дослідження. Дослідження виконували на мишах-самках лінії BALB/с, із змодельованим АФС. Для корекції використовували L-аргінін (25 мг/кг) у комбінації з аміногуанідином (10 мг/кг). Про вміст оксиду азоту в гомогенатах мозочка та великих півкулях головного мозку тварин з АФС до і на 18-й день вагітності робили висновок за кількістю його стабільних метаболітів – нітрит-аніонів (NO2–) і нітрат-аніо­нів (NO3–).
Результати й обговорення. У мишей лінії BALB/с з АФС у мозочку та великих півкулях головного мозку зростав вміст стабільних метаболітів оксиду азоту – NO2– і NO3– порівняно з показниками інтактних тварин. При експериментальному АФС на 18-й день вагітності вміст NO2– і NO3– у мозочку збільшувався, а у великих півкулях головного мозку тварин з АФС – зменшувався відносно контролю. На тлі комбінованого введення мишам з АФС попередника синтезу оксиду азоту L-аргініну та селективного інгібітора індуцибельної NO-синтази аміногуанідину відзначали зниження вмісту NO2– і NO3– у мозочку (на 28 та 17 %) і великих півкулях головного мозку (на 16 та 10 %) порівняно з показниками тварин з АФС. У вагітних спостерігали мишей лінії BALB/с з АФС, яким вводили L-аргінін у комбінації з аміногуанідином, спостерігали зменшення вмісту NO2– на 29 % та NO3– на 25 % у мозочку, збільшення рівня NO2– на 21 % і NO3– на 22 % у великих півкулях головного мозку відносно вагітних самок з АФС.
Висновок. Комбіноване застосування L-аргініну й аміногуанідину призводить до нормалізації рівня стабільних метаболітів синтезу оксиду азоту – NO2– і NO3– у мозочку та великих півкулях головного мозку мишей лінії BALB/с за умов АФС до і на 18-й день вагітності.
НАНОЧАСТИНКИ ОКСИДУ ЦИНКУ ПОСИЛЮЮТЬ ГЕПАТОТОКСИЧНИЙ ЕФЕКТ ГЕРБІЦИДУ ГЛІФОСАТУ
Authors: Haponenko Ya. Yu. , Letniak N. Ya. , Korda M. M. 
Published: March 2020

Вступ. Наноматеріали стали причиною справжнього прориву в багатьох галузях і проникають у всі сфери нашого життя. Завдяки унікальним властивостям наночастинки оксиду цинку широко використовують у промисловості та медицині. Однак при повсякденному зростанні темпів застосування наноматеріалів усе менше уваги приділяють можливому негативному впливу наночастинок на безпеку навколишнього середовища та на здоров’я людей у цілому. Здатність наночастинок здійснювати транспортування лікарських засобів та хімічних речовин усередину клітини робить актуальним питання про потенційну можливість посилення токсичної дії класичних токсикантів при їх сумісному надходженні в організм з наночастинками.
Мета дослідження – вивчити вплив наночастинок оксиду цинку на гепатотоксичний ефект гербіциду гліфосату.
Методи дослідження. Досліди виконано на безпородних щурах-самцях, яким внутрішньошлунково протягом 14-ти днів вводили у вигляді суспензії 0,5 мл наночастинок оксиду цинку в дозі 100 мг/кг та гліфосат (у формі гербіциду раундапу) в дозі 250 мг/кг маси тіла. Для проведення експерименту тварин поділили на 4 групи: 1-ша – контрольна (інтактні щури); 2-га – тварини, яким вводили наночастинки оксиду цинку; 3-тя – щури, уражені гербіцидом гліфосатом; 4-та – тварини, яким вводили наночастинки оксиду цинку разом із гліфосатом. Токсиканти вводили сумісно та окремо. У сироватці крові визначали активність аланін- і аспартатамінотрансфераз, лужної фосфатази, вміст загального протеїну та сечовини.
Результати й обговорення. Встановлено, що під впливом наночастинок оксиду цинку достовірно підвищувалася лише активність аланін- і аспартатамінотрансфераз. Введення щурам гербіциду гліфосату призводило до виражених змін усіх досліджуваних показників. Максимальні їх зміни зареєстровано у групі тварин, яким сумісно вводили наночастинки та гліфосат. У цьому випадку активність амінотрансфераз і лужної фосфатази змінювалася достовірно порівняно з аналогічними показниками у групі щурів, яким вводили тільки гербіцид.
Висновок. Наночастинки оксиду цинку здатні посилювати гепатотоксичний ефект гліфосату.
ДОСЛІДЖЕННЯ АНТИЕКСУДАТИВНОЇ АКТИВНОСТІ ЕКСТРАКТІВ З ЛИСТЯ SALVIA OFFICINALIS
Authors: Verkhovodova Y. V. , Kireyev I. V. , Koshovyi O. M. , Myha M. M. 
Published: March 2020

Вступ. Удосконалення фармакотерапії запалення є актуальним завданням сучасної фармацевтичної та медичної науки.
Мета дослідження – вивчити протизапальну активність 11 різних екстрактів з листя шавлії лікарської (ШЛ) на моделі карагенінового набряку.
Методи дослідження. Експеримент виконано на білих безпородних щурах-самцях масою 200–250 г. Екстракти вводили внутрішньошлунково в діапазоні доз 10–100 мг/кг через 1 год, після чого в задню кінцівку субплантарно вводили 1 мл 0,1 % розчину карагеніну. Фіксували об’єм набряку щогодини протягом 4 год. Препарат порівняння – диклофенак натрію.
Результати й обговорення. Встановлено протизапальну активність 9 з 11 екстрактів. Екстракт на основі відвару ШЛ (екстракт № 1), екстракт, отриманий шляхом екстрагування 50 % етанолом (екстракт № 2), фенольний екстракт ШЛ з додаванням L-лізину (екстракт № 4) та комплекс гідроксикоричних сполук ШЛ (екстракт № 11) зменшували запалення протягом як альтеративної, так і ексудативної фаз запалення на 31–100 % (р<0,05). Фенольний комплекс, очищений від амінокислот та іонів металів (екстракт № 7), сапоніновий комплекс (екстракт № 8), сумарний фенольний комплекс (екстракт № 9) та флавоноїдний комплекс (екстракт № 10) зменшували запалення лише на фазі альтерації (зменшення набряку – 26–67 %, р<0,05). Зменшував запалення під час ексудативної фази екстракт, одержаний шляхом екстрагування 96 % етанолом (екстракт № 3). Зменшення ексудації на його тлі становило 73–90 % (р<0,05). За цих умов тільки комплекс фенольних сполук у суміші з L-аргініном (екстракт № 5) та полісахаридний комплекс із листя ШЛ (екстракт № 6) не проявили антиексудативної активності.
Висновки. Отримані дані характеризують досліджувані екстракти з листя ШЛ (окрім екстрактів № 5 та 6) як ефективні протизапальні засоби, що здатні редукувати запальний процес, який розвивається за циклооксигеназним шляхом. Усі досліджувані субстанції не поступалися за протизапальною активністю диклофенаку натрію. Одержані результати обумовлюють необхідність подальшого експериментального та клінічного дослідження листя ШЛ і засобів на його основі.
КОРЕЛЯЦІЙНІ ЗВ’ЯЗКИ РІВНІВ ІНТЕРЛЕЙКІНІВ ТА ПОКАЗНИКІВ ЦИТОКІНОВОГО, ГУМОРАЛЬНОГО ТА КЛІТИННОГО ІМУНІТЕТУ У ХВОРИХ НА РОЗСІЯНИЙ СКЛЕРОЗ ІЗ РІЗНИМИ ТИПАМИ ПЕРЕБІГУ
Authors: Vivchar R. Ya , Yaroshenko T. Ya. 
Published: March 2020

Вступ. Розсіяний склероз (РС) вважають “найзагадковішим” нервовим захворюванням через його непостійність, нестабільність та непередбачуваність, а дослідження імунної системи є невід’ємною частиною діагностики цього захворювання. Тому більш чітке уявлення про імунологічні механізми при різних типах перебігу РС, кореляція їх показників не тільки дозволять поліпшити діагностику та поглибити наші знання про патогенез, але й можуть стати основою для вдосконалення патогенетичного лікування із застосуванням різних імунотерапевтичних засобів.
Мета дослідження – з’ясувати особливості кореляції показників імунопатогенезу цитокінового, гуморального та клітинного імунітету у хворих на розсіяний склероз із різними типами перебігу.
Методи дослідження. Результати досліджень аналізували методом варіаційної статистики за допомогою програми STATISTICA 8.0 (“Statsoft”, США). У всіх обстежуваних визначали рівні інтерлейкінів 1β, 2, 33, фактора некрозу пухлини α, імуноглобулінів А, G, M, а також лімфоцити СD3+, СD4+, СD8+, СD19+, СD25+, СD56+.
Результати й обговорення. Достовірне підвищення концентрації імуноглобуліну A в сироватці крові пацієнтів із РС вказувало на інфікованість слизових оболонок, особливо вираженим воно виявилося у хворих з первинно-прогресивним типом перебігу РС. Значне збільшення вмісту імуноглобулінів G і М у сироватці крові пацієнтів із РС свідчило про хронічний перебіг процесу, особливо вираженим воно було при рецидивно-ремітивному типі перебігу РС. Виявлені коливання середнього вмісту циркулювальних імунних комплексів у сироватці крові пацієнтів із РС вказували на ступінь тяжкості імунопатологічного процесу. В групі хворих із вторинно-прогресивним типом перебігу РС між показниками імунного статусу і рівнями інтерлейкінів 1β, 2, 33 та фактора некрозу пухлини α спостерігали значну кількість сильних кореляційних зв’язків і зв’язків середньої сили. Рівень інтерлейкіну 2 у всіх обстежених пацієнтів із РС мав найбільше кореляційних зв’язків із показниками імунного статусу, що свідчило про його важливу участь у патогенезі РС.
Висновок. Дослідження кореляційних зв’язків цитокінів, а також інших показників, гуморального та клітинного імунітету у хворих на розсіяний склероз є актуальним і перспективним напрямком для вивчення механізмів імунопатогенезу цього захворювання та його корекції.