bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Use of a novel ball-joint guide array for magnetic resonance imaging–guided cannula placement and convective delivery: technical note
Authors: Bankiewicz Krystof S. , Pasterski Tomasz , Kreatsoulas Daniel , Onikijuk Jakub , Mozgiel Krzysztof , Munjal Vikas , Elder J. Bradley , Lonser Russell R. , Zabek Mirosław 
Published: October 2020

OBJECTIVE
The objective of this study was to assess the feasibility, accuracy, effectiveness, and safety of an MRI-compatible frameless stereotactic ball-joint guide array (BJGA) as a platform for cannula placement and convection-enhanced delivery (CED).

METHODS
The authors analyzed the clinical and imaging data from consecutive patients with aromatic l-amino acid decarboxylase (AADC) deficiency who underwent infusion of adeno-associated virus (AAV) containing the AADC gene (AAV2-AADC).

RESULTS
Eleven patients (7 females, 4 males) underwent bilateral MRI-guided BJGA cannula placement and CED of AAV2-AADC (22 brainstem infusions). The mean age at infusion was 10.5 ± 5.2 years (range 4–19 years). MRI allowed for accurate real-time planning, confirmed precise cannula placement after single-pass placement, and permitted on-the-fly adjustment. Overall, the mean bilateral depth to the target was 137.0 ± 5.2 mm (range 124.0–145.5 mm). The mean bilateral depth error was 0.9 ± 0.7 mm (range 0–2.2 mm), and the bilateral radial error was 0.9 ± 0.6 mm (range 0.1–2.3 mm). The bilateral absolute tip error was 1.4 ± 0.8 mm (range 0.4–3.0 mm). Target depth and absolute tip error were not correlated (Pearson product-moment correlation coefficient, r = 0.01).

CONCLUSIONS
Use of the BJGA is feasible, accurate, effective, and safe for cannula placement, infusion MRI monitoring, and cannula adjustment during CED. The low-profile universal applicability of the BJGA streamlines and facilitates MRI-guided CED.
Back to the future: surgical rehearsal platform technology as a means to improve surgeon-patient alliance, patient satisfaction, and resident experience
Authors: Wright James M. , Raghavan Alankrita , Wright Christina H. , Shammassian Berje , Duan Yifei , Sajatovic Martha , Selman Warren R. 
Published: October 2020

OBJECTIVE
Informed consent, when performed appropriately, serves many roles beyond simply obtaining the prerequisite medicolegal paperwork to perform a surgery. Prior studies have suggested that patient understanding is poor when verbal communication is the sole means of education. Virtual reality platforms have proven effective in enhancing medical education. No studies exist that have demonstrated the utility of virtual reality–facilitated informed consent (VR-IC) in improving the physician-patient alliance. The aim of this study was to determine the utility of VR-IC among patients providing consent for surgery and the impact of this educational and information technology–based strategy on enhancing the physician-patient alliance, patient satisfaction, and resident-physician perception of the consent process.

METHODS
Prospective, single-site, pre- and postconsent surveys were administered to assess patient and resident perception of informed consent performed with the aid of VR-IC at a large tertiary academic medical center in the US. Participants were adult patients (n = 50) undergoing elective surgery for tumor resection and neurosurgical residents (n = 19) who obtained patient informed consent for these surgical procedures. Outcome measures included scores on the Patient-Doctor Relationship Questionnaire (PDRQ-9), the modified Satisfaction with Simulation Experience Scale, and the Maslach Burnout Inventory. Patient pre- and postconsent data were recorded in real time using a secure online research data platform (REDCap).

RESULTS
A total of 48 patients and 2 family members provided consent using VR-IC and completed the surveys pre- and postconsent; 47.9% of patients were women. The mean patient age was 57.5 years. There was a statistically significant improvement from pre- to post–VR-IC consent in patient satisfaction scores. Measures of patient-physician alliance, trust, and understanding of their illness all increased. Among the 19 trainees, perceived comfort and preparedness with the informed consent process significantly improved.

CONCLUSIONS
VR-IC led to improved patient satisfaction, patient-physician alliance, and patient understanding of their illness as measured by the PDRQ-9. Using VR-IC contributed to residents’ increased comfort in the consent-gathering process and handling patient questions. In an era in which satisfaction scores are directly linked with hospital and service-line outcomes and reimbursement, positive results from VR-IC may augment physician and hospital satisfaction scores in addition to increasing measures of trust between physicians and patients.
Nerve graft versus nerve transfer for neonatal brachial plexus: shoulder outcomes
Authors: Smith Brandon W. , Chang Kate W. C. , Koduri Sravanthi , Yang Lynda J. S. 
Published: October 2020

OBJECTIVEThe decision-making in neonatal brachial plexus palsy (NBPP) treatment continues to have many areas in need of clarification. Graft repair was the gold standard until the introduction of nerve transfer strategies. Currently, there is conflicting evidence regarding outcomes in patients with nerve grafts versus nerve transfers in relation to shoulder function. The objective of this study was to further define the outcomes for reconstruction strategies in NBPP with a specific focus on the shoulder.METHODSA cohort of patients with NBPP and surgical repairs from a single center were reviewed. Demographic and standard clinical data, including imaging and electrodiagnostics, were gathered from a clinical database. Clinical data from physical therapy evaluations, including active and passive range of motion, were examined. Statistical analysis was performed on the available data.RESULTSForty-five patients met the inclusion criteria for this study, 19 with graft repair and 26 with nerve transfers. There were no significant differences in demographics between the two groups. Understandably, there were no patients in the nerve grafting group with preganglionic lesions, resulting in a difference in lesion type between the cohorts. There were no differences in preoperative shoulder function between the cohorts. Both groups reached statistically significant improvements in shoulder flexion and shoulder abduction. The nerve transfer group experienced a significant improvement in shoulder external rotation, from −78° to −28° (p = 0.0001), whereas a significant difference was not reached in the graft group. When compared between groups, there appeared to be a trend favoring nerve transfer in shoulder external rotation, with the graft patients improving by 17° and the transfer patients improving by 49° (p = 0.07).CONCLUSIONSIn NBPP, patients with shoulder weakness experience statistically significant improvements in shoulder flexion and abduction after graft repair or nerve transfer, and patients with nerve transfers additionally experience significant improvement in external rotation. With regard to shoulder external rotation, there appear to be some data supporting the use of nerve transfers.
Ontology-based Sentiment Analysis for Brand Crisis Detection on Online Social Media
Authors: Mai Trung Đức , Quan Tho Thanh 
Published: October 2020

This paper discusses detection of brand crisis on online social media, i.e. when a brand is being suffered from unexpectedly high frequency of negative comments on online channels such as social networks, electronic news, blog and forum. In order to do so, we combined the usage of probabilistic model for burst detection with ontology-based aspect-level sentiment analysis technique to detect negative mention. The burst on online environment is a trendy topic that is rapidly growing recently. Thus, a burst with high frequencies of negative mentions to a brand implies a potential online crisis occurring with that brand. Our experimental results show that the aspect-level sentiment analysis technique is extremely useful for detecting of negative mentions that related with the products and brands.
ІСТОРІЯ ТА РОЗВИТОК ГЕНДЕРНОЇ ПОЛІТИКИ У ВИБОРЧОМУ ПРАВІ
Authors: Глиняний Іван Володимирович 
Published: October 2020

Статтю присвячено аналізу гендерної політики та дослідження її еволюції на прикладі історичного досвіду провідних демократичних країн світу, а також порівняння розвитку гендерної політики з вітчизняним законодавством. У статті також розглядаються позитивні та негативні сторони гендерної політики, виходячи із історичного досвіду її розвитку.
Рівність прав чоловіка та жінки має природно-правове походження і ґрунтується на вироблених у різні часи розвитку людства ідеях свободи та рівності індивідів. Проте у виборчій практиці доволі часто цей принцип порушувався, де діяв статевий ценз, сутність якого полягала в наданні виборчих прав тільки особам чоловічої статі і невизнання їх за особами жіночої статі. На практиці похідних країн світу можливо помітити, що не так давно статевий ценз відійшов в історію виборчого законодавства, а в деяких сучасних державах такий ценз ще діє, спотворюючи гендерну нерівність виборчих прав чоловіків та жінок. Також треба зазначити, що й провідні демократичні держави не оминули питання гендерної політики стороною, закріплюючи на законодавчому рівні певні гарантії для реалізації пасивного виборчого права жінок, що робить дослідження гендерної політики у виборчому праві досить актуальним питанням. Ставиться питання щодо запровадження гендерних квот (хоча б на перехідний період) і у вітчизняну виборчу практику. Cтатевий виборчий ценз на сучасному етапі цивілізаційного розвитку залишається й досі актуальним, однак має як негативний, так і позитивний характер. Гендерна політика у виборчому праві диференціюється в залежності від релігійного критерію, оскільки і на сьогодні у країнах, де сповідується іслам жінки обмежені у реалізації активного та пасивного виборчого права.
АДМІНІСТРАТИВНИЙ ПРИМУС ТА АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРИПИНЕННЯ В СИСТЕМІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРАВОВОГО ПОРЯДКУ РЕЖИМУ ЗОНИ МИТНОГО КОНТРОЛЮ
Authors: Біленець Дарія Анатоліївна 
Published: October 2020

Статтю присвячено аналізу заходів адміністративного примусу та адміністративного попередження що застосовуються фіскальними органами з метою забезпечення порядку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України з метою забезпечення порядку відповідно до чинного законодавства.
Підримання режиму зони митного контролю передбачає застосування примусових заходів і не в зв'язку з правопорушеннями та явними аномальними явищами. А й з метою попередження можливих шкідливих наслідків і забезпечення громадської безпеки, наприклад, митні огляди, огляди багажу в аеропортах. Адміністративний примус як засіб здійснення митної справи – це застосування посадовими особами митних органів до осіб, які не перебувають у їх підпорядкуванні, незалежно від волі і бажання останніх передбачених митним законодавством заходів впливу морального, майнового, особистісного та іншого характеру з метою охорони суспільних відносин, що виникають у цій сфері державного управління, шляхом попередження і припинення правопорушень, покарання за їх вчинення. Забезпечення режиму зони митного контролю та організація фізичного захисту працівників митних органів, інших осіб, а також товарів, які перебувають у зоні митного контролю, від протиправних дій відносяться також до компетенції підрозділів по боротьбі з и правопорушеннями. Одним із важливих елементів адміністративно-правового забезпечення режиму зони митного контролю є встановлені законодавством із питань державної митної справи заходи адміністративного примусу. Загальні заходи покликані шляхом встановлення вимог і обмежень, обов’язкових для виконання особами, що здійснюють діяльність, контроль за виконанням якої віднесено законом до компетенції фіскальних органів, спонукати цих осіб до припинення протиправних дій і дотримання законодавства про митну справу.
ОСОБЛИВОСТІ ДОСЛІДЖЕННЯ ОКРЕМИХ ЗРАЗКІВ ПАТРОНІВ ВОГНЕПАЛЬНОЇ ЗБРОЇ
Authors: Тищенко Віталій Іванович , Грецьких Олег В’ячеславович 
Published: October 2020

В статті піднято питання дослідження окремих зразків патронів вогнепальної зброї (зокрема, спеціальних куль) в ході судово-балістичної експертизи як окремої галузі криміналістичної техніки в умовах небезпечної тенденції масового поширення в Україні нелегальної вогнепальної зброї. Охарактеризовані основні криміналістичні особливості спеціальних куль, їх класифікацію та небезпечні чинники. Виявлене відставання підходів, закладених в діючу методику ідентифікації та актуалізована практична необхідність її оновлення.
Останні роки Українська держава переживає глибокі доленосні зміни і перетворення, що стосуються всіх без винятку сфер суспільного життя. На жаль, ці зміни торкнулися і сфери громадського правопорядку та особистої безпеки громадян: криміногенна ситуація ускладнюється, збільшується кількість злочинів з використанням вогнепальної зброї, зростає озброєність кримінального середовища. Вказані проблеми викликані значними масштабами транзиту контрабандної зброї через територію України та незадовільним станом зберігання військових арсеналів у військових частинах. Одним з ключових питань сучасної судової балістики є офіційне віднесення предметів експертизи до вогнепальної зброї та її конкретного виду, що потребує ефективних експертних методик криміналістичного дослідження вогнепальної зброї та слідів її застосування, на формування яких суттєво впливає судово-слідча практика. При визначенні виду кулі та її орієнтовних конструктивних параметрів необхідно виходити з того, що куля являє собою балістичний снаряд, який має складну конструкцію з багатьма елементами, в тому числі запальних, трасуючих та вибухових речовин.
ДOТРИМАННЯ ПРАВ ЛЮДИНИ ПРИ ЗДІЙСНEННІ АНТИТEРOРИСТИЧНOЇ ДІЯЛЬНOСТІ
Authors: Волощук Оксана Троянівна , Воробчак Андрій Романович 
Published: October 2020

У статті досліджуються та аналізуються проблеми, які виникають при здійсненні антитерористичної діяльності. Акцентується увагу на тому, що складно знайти баланс у дотриманні прав людини при здійсненні антитерористичних заходів правоохоронними органами. Часто відбувається порушення прав людини. Зроблено висновок про те, що боротьба з тероризмом та захист прав людини - цілі, які не можуть конфліктувати між собою. Вони доповнюють і взаємно підсилюють один одного, тому при вжитті заходів, спрямованих на припинення терористичної діяльності. Держави зобов'язані дотримуватися ключових принципів і норм міжнародного права, а також конкретних зобов'язань, прийнятих у зв'язку з участю в міжнародних угодах з прав людини.
Одним із жахіть XXI століття є тероризм, який набувши транснаціонального характеру, пeрeтвoрився на загальнoлюдськe лихo, яке станoвить oдну із найбільш сeрйoз­них загрoз для міжнарoднoгo миру і бeзпeки, є відповідно гoлoвнoю загрoзoю фундамeнтальним правам людини. Сьoгoдні дeдалі більшe країн зазнають ширoкoмасштабних тeрoристичних актів з масoви­ми наслідками у вигляді людських жeртв. Пoтрібнo всілякo підтримувати зусилля урядів всіх країн, всієї світoвoї спільноти в прoтидії тeрoризму в усіх йoгo прoявах, та забeзпeчeнні нeвідвoрoтнoсті пoкарання тeрoристів у будь-якій країні, у будь-якій тoчці зeмнoї кулі, аджe тeрoризм зажди пoв’язаний із грубими пoрушeннями oснoвних прав людини. Як правилo, при віднoснo нeвeликій інтeнсивнoсті тeрoристичнoгo насильства будь-які oбмeжeння дeмoкратичних свoбoд в суспільстві сприймається вкрай нeгативнo, як викoристання дeржавoю нeсприятливoї ​​ситуації свoбoд для тoгo, щoб пoсилити свoє втручання в oсoбистe життя грoмадян, пoлeгшити для сeбe кoнтрoль за їх діями і знизити планку вимoг дo сeбe.
ЩОДО ВИМОГ ДО ОСОБИ, ЯКА ПРЕТЕНДУЄ НА ЗАНЯТТЯ АДВОКАТСЬКОЮ ДІЯЛЬНІСТЮ У КРАЇНАХ ПОСТРАДЯНСЬКОГО ПРОСТОРУ
Authors: Владишевська Вікторія Вікторівна 
Published: October 2020

Право на отримання професійної правничої допомоги є невід’ємним та гарантованим Конституцією України правом кожної особи. Покладаючи обов’язок щодо надання правничої допомоги на професійній основі на адвокатів, законодавець встановив і кваліфікаційні вимоги до особи, яка претендує на заняття адвокатською діяльністю.
Дослідження питання щодо порядку набуття права на заняття адвокатською діяльністю, сутності вимог до особи, яка претендує на отримання статусу адвоката, завжди повинно здійснюватись у порівнянні з зарубіжним досвідом. Це, в свою чергу, дозволить забезпечити доступ до професії виключно особам, яким можна довірити виконання тих завдань, які покладені на інститут адвокатури – кваліфікованим, з високими моральними та особистими якостями,
Статтю присвячено комплексному дослідженню порядку набуття права на заняття адвокатською діяльністю, вимог до особи, яка претендує на отримання статусу адвоката в Україні та у країнах пострадянського простору. Проаналізовано чинне національне законодавство в частині доступу до професії адвоката та законодавство зарубіжних країн.
Метою статті є комплексне порівняльно-правове дослідження вимог до особи, яка претендує на заняття адвокатською діяльністю в Україні та в країнах пострадянського простору, виявлення загальних та відмінних умов задля внесення пропозиції щодо удосконалення законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність.
Наукового дослідження потребують питання визначення можливості законодавчого закріплення пільгових умов для певних категорій осіб, які виявили бажання отримати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, орієнтуючись на зарубіжний досвід.
На основі проведеного порівняльного дослідження автором надано пропозиції щодо вдосконалення законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність.
ЗАХИСТ ОСОБИСТИХ НЕМАЙНОВИХ ПРАВ КОРИСТУВАЧІВ СОЦІАЛЬНИХ МЕРЕЖ: ПРОБЛЕМИ ДОКАЗУВАННЯ
Authors: Манжосова Олена Вікторівна , Факас Ілона Борисівна 
Published: October 2020

Стаття присвячена аналізу реалізації особистих немайнових прав користувачів соціальних мереж та проблемам доказування під час судового захисту таких прав. Визначені основні інформаційні загрози та порушення особистих немайнових прав у процесі користування соціальними мережами. Проаналізовано такі дії користувачів соціальних мереж як кіберзалякування чи кібер-булінг, спрямовані на завдання шкоди психічному або фізичному здоров’ю потерпілого, образи чи приниження. Досліджено чинні нормативно-правові акти України, які розкривають поняття булінгу та встановлюють юридичну відповідальність за нього. Проаналізовано ознаки булінгу та характерні для нього види поведінки.
Досліджено досвід країн Європейського Союзу та США щодо поняття булінгу, визначення особистих немайнових права особи, на які він посягає та встановлення відповідальності за нього. З’ясовано, що в цих країнах наявне досить розгалужене законодавство в сфері захисту від кібербулінгу.
Окреслено проблеми ідентифікації кібербулінгу через відсутність часових і просторових обмежень. Визначено предмет та критерії доказування, а також коло можливих доказів у справах про факти цькування в соціальних мережах. Розкрито поняття такого засобу доказування як електронні докази та порядок їх оформлення. Наголошено на необхідності відображення на електронних доказах дати, часу та місця їх створення.
Особливу увагу приділено дослідженню електронних доказів в судових процесах, а також проблемам доказування під час судового захисту особистих немайнових прав користувачів соціальних мереж.
Проаналізовано судову практику в справах про захист особистих немайнових прав користувачів соціальних мереж, зокрема честі, гідності від кібербулінгу.
Наголошено на необхідності доопрацювання чинних процесуальних кодексів, зокрема внесення до них чітких правил оперування цифровими даними, а також запровадження кримінальної відповідальності за кібербулінг.
ПРИНЦИП УНИКНЕННЯ КОНФЛІКТУ ІНТЕРЕСІВ ПРИ ЗДІЙСНЕННІ АДВОКАТСЬКОЇ ДІЯЛЬНОСТІ
Authors: Малєнко Ольга Валеріївна 
Published: October 2020

У статті досліджуються наукові погляди щодо наукового та практичного розуміння проблеми уникнення конфлікту інтересів при здійсненні адвокатської діяльності. Проведено аналіз норм чинного законодавства України та положень міжнародних нормативно-правових документів, які регламентують питання вирішення конфлікту інтересів при здійсненні адвокатської діяльності. Автором проведено аналіз положень Правил адвокатської етики та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з визначеної проблеми. Досліджені різноманітні точки зору вчених та практиків щодо питань недопущення конфлікту інтересів при здійсненні адвокатської діяльності із дотриманням принципів законності, пріоритетності інтересів клієнта, з повагою до професії адвоката та з врахуванням принципу конфіденційності. На сьогодні залишається проблемним у регулюванні та практичному вирішенні питання наявності конфлікту інтересів у ситуації, коли адвокат обслуговує юридичну особу, а потім до нього звертається за наданням правових послуг посадові особи такої юридичної особи (наприклад, при оскарженні звільнення).
Недотримання адвокатом умов реалізації принципу уникнення конфлікту інтересів призводить до притягнення його до дисциплінарної відповідальності на підставі та відповідно до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Притягнення до відповідальності призводить невчинення передбачених адвокатом дій щодо вирішення ситуації конфлікту інтересів. Адвокати доволі часто приховують наявний конфлікт інтересів, який фактично у більшості неявних випадків відомим є лише їм. Взаємовідносини клієнта та адвоката будуються на довірі, яка є неможливою у випадку неетичної та аморальної поведінки адвоката.
РЕЦЕНЗІЯ на монографію Котюка Олександра Івановича за темою: «Методологічні аспекти умов визначення та засобів забезпечення правомірності слідчих дій».
Authors: Юрчишин Василь Миколайович 
Published: October 2020

Рецензія на монографію Котюка Олександра Івановича за темою: «Методологічні аспекти умов визначення та засобів забезпечення правомірності слідчих дій».
ГАРАНТІЇ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПРАВ УЧАСНИКІВ АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДОЧИНСТВА: ПОНЯТТЯ ТА КЛАСИФІКАЦІЯ
Authors: Токмілова Любов Миколаївна 
Published: October 2020

В статті на основі положень чинного законодавства та позицій науковців проаналізовано основні підходи до визначення гарантій забезпечення процесуальних прав учасників адміністративного судочинства в Україні. Проаналізовано підходи до класифікації гарантій учасників адміністративного судочинства. Запропоновано використання градації гарантії учасників адміністративного судочинства, які мають практичне значення.
Судовий захист прав і свобод фізичних та юридичних осіб у публічно-правових відносинах пов’язаний із функціонуванням в Україні адміністративної юстиції, процесуальною складовою якої виступає адміністративний процес (адміністративне судочинство). Реалізація завдання адміністративного судочинства, яке полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень відбувається через ухвалення адміністративними судами судових рішень. При цьому, умовою належного рівня правосуддя є високий рівень забезпеченості прав учасників адміністративного судочинства. Проте, стан гарантування процесуальних прав станом на теперішній час не можна назвати ефективним через недостатність правового регулювання.
До заходів, яких спрямовано на забезпечення прав як гарантії діяльності учасників адміністративного судочинства, можна віднести заходи, яких спрямовано на: здійснення судочинства відповідно до встановленого процесуального закону; заборону втручання у здійснення правосуддя; притягнення до відповідальності за неповагу до суду чи судді у встановленому законом порядку тощо.