bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Possibilidades de uso da Moringa oleífera numa perspectiva farmacológica, cosmética e alimentícia
Authors: OLIVEIRA PAMELA RAMALHO , GOMES DAMIAO JUNIOR , CAETANO BRUNO ROLIM FÉLIX , SILVA FRANCISCO RONNER ANDRADE DA , PEDROZA ARIADNE PEREIRA , CARVALHO ENYEDJA KERLLY MARTINS DE ARAÚJO 
Published: November 2019

<p>O presente estudo, que tem como tema “possibilidades de uso da <em>Moringa oleífera</em> numa perspectiva farmacológica, cosmética e alimentícia”, objetivou mostrar o uso e atribuições da utilização da <em>Moringa oleífera,</em> às<em> </em>suas propriedades e finalidades farmacológicas no tratamento e na prevenção do câncer, o índice de utilização dessa planta e seus extratos e sua resposta terapêutica. A utilização nos alimentos e o seu teor de proteínas e vitaminas, e as altas concentrações de ferro, proteína e cobre essenciais presentes nas folhas fundamentais para o organismo humano. E o processo de desenvolvimento e incorporação de produtos naturais nas indústrias e a grande produção de cosméticos através de óleos essenciais à base da <em>Moringa</em>. É fundamental a importância do conhecimento aqui apresentado, o estudo voltado para essa planta é de grande importância, para garantir a segurança no seu uso em formulações, e analisar grande importância dessa planta e muitos benefícios que ela favorece ao ser humano. O estudo aqui apresentado prioriza a exploração dos conhecimentos essenciais sobre a utilização da <em>Moringa oleífera, </em>e com isto possui grande importância e complexidade, visto que se trata de uma planta que apresenta um amplo espectro de atividades biológicas.</p><p><strong>Palavras-chave:</strong> Planta. Resposta terapêutica. Alimentos. Produtos naturais.</p>
ВЛАСНЕ ВИСЛОВЛЕННЯ: МОВНА НОРМАТИВНІСТЬ У КОТЕКСТІ ІДЕЙ В. О. СУХОМЛИНСЬКОГО
Authors: Hrona Natasha Victorivna 
Published: November 2019

Анотація. Стаття акцентує увагу на актуальності педагогічних ідей В. О. Сухомлинського в контексті проблем дотримання мовних норм у власних висловленнях учасників зовнішнього незалежного оцінювання. Наголошено на необхідності та важливості використання поглядів педагога щодо вивчення української мови. Слушними є думки В. О. Сухомлинського, який радить вдумливо й багато працювати над тим, аби слово жило в дитячій творчості, у спілкуванні, бо вважав це однією з умов загальної та педагогічної культури шкільного життя.
Автор вважає, що створення досконалих текстів є складним аналітико-синтетичним процесом, спрямованим на досягнення результату пізнавальної діяльності.
Доведено, що процес підготовки до створення власних висловлень не можна вважати достатнім, якщо учнів/студентів не залучено до практичної діяльності з вивчення та вдосконалення мовних норм. Тому, щоб запобігти вживанню лексичних і граматичних анормативів у текстах-роздумах, доцільно застосовувати на заняттях різноманітні мовні вправи.
Щоб правильно орієнтувати здобувачів освіти у виборі мовних засобів, педагог має бути добре обізнаним із сучасними процесами розвитку мови, труднощами, які виникають у засвоєнні учнями/студентами знань про норми української літературної мови, уміло застосовувати різноманітний комплекс методів.
Науковий пошук дав можливість виокремити провідні напрями роботи для формування норм літературної мови як еталона правильності мовлення, основної умови реалізації найважливішої функції мови — комунікативної.
Спираючись на ідеї В. О. Сухомлинського ми переконалися, що українська мова має виразні індивідуальні риси на різних мовних ярусах, тому анормативи є свідченням недостатнього опанування мовних норм.
СУЧАСНІ ПЕДАГОГІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ НАВЧАННЯ ЯК ЗАСІБ ФОРМУВАННЯ ПРОФЕСІЙНО-КОМУНІКАТИВНОЇ КУЛЬТУРИ МАЙБУТНІХ ВИХОВАТЕЛІВ ЗАКЛАДІВ ДОШКІЛЬНОЇ ОСВІТИ
Authors: Мороз-Рекотова Леся Вікторівна 
Published: November 2019

У статті подано етапність процесу формування професійно-комунікативної культури майбутніх вихователів закладів дошкільної освіти (мотиваційний, змістово-перетворювальний та діяльнісний), розкрито спрямованість кожного етапу, взаємообумовленість змістово-перетворювального та діяльнісного етапів на засадах вітагенного навчання. Спецкурс «Професійно-комунікативна культура вихователя закладу дошкільної освіти» визначено опосередкованим компонентом, що визначає зміст освіти та постає інтегрованим доповненням до обовʼязкових дисциплін загальної, професійної та практичної підготовки, вибіркових навчальних дисциплін.
Схарактеризовано можливості застосування сучасних педагогічних технологій навчання у процесі формування професійно-комунікативної культури майбутніх вихователів закладів дошкільної освіти: когнітивно-орієнтовані (когнітивна технологічна модель «Критеріально-орієнтоване навчання», технологія командного навчання), технології ігрової взаємодії в освітньому процесі закладу вищої освіти (рефлексивні технології зняття стереотипів та формування інноваційного мислення, ділові та рольові навчальні ігри), діяльнісно-орієнтовані (мікротренінг), особистісно-орієнтовані технології («соціодрама», тьюторинг). Визначено особливість мікротренінгу, яка полягає в розкладанні складної бажаної поведінки – прояву професійно-комунікативної культури – на послідовність простих умінь, розкрито структуру, яку складають три фази (навчання, тренування та зворотного зв’язку). Обґрунтовано доцільність та ефективність тьюторингу й коуч-сесій у цьому процесі. Окреслено головне завдання тьютора, що полягає у формуванні професійної суб’єктності, здатної до власного майбутнього професійного саморуху, специфіку проведення коуч-сесій із обговорення результатів самоактуалізації професійно-комунікативної культури кожним здобувачем вищої освіти. Розкрито особливості та можливості застосування голографічного методу проєкції.
ХАРАКТЕРНІ ПОЗИЦІЇ ЧОЛОВІКІВ І ЖІНОК У СТАВЛЕННІ ДО ДІТЕЙ ДОШКІЛЬНОГО ВІКУ
Authors: Косарєва Оксана Іванівна 
Published: November 2019

Анотація. В даній статті висвітлені результати емпіричного дослідження відмінностей у позиціях чоловіків і жінок у ставленні до дітей дошкільного віку, а також результати вивчення батьківсько-дитячої взаємодії. З метою оцінки особливостей батьківсько-дитячої взаємодії в дослідженні використовувалась методика «Взаємодія батьки-дитина» І. Марковської. Для оцінки ступеня та модальність значущості матері та батька для кожної дитини використовувався редукований варіант методики «Сімейний тест стосунків» Д.Антоні та Е.Бене.
Відтак, для більшості чоловіків характерні такі позиції у взаєминах з дітьми, як вимогливість, контроль поведінки дитини та емоційна дистанція у взаєминах з дитиною; у матерів частіше проявляється тривожність за дитину, вони характеризуються меншою послідовністю, нестабільністю у взаєминах з дітьми. Результати «Сімейного тесту ставлення» свідчать, що більша частина дітей проявляє позитивні почуття і до матерів, і до батьків. Однак відсоток дітей, що мають амбівалентне ставлення до батьків, перевищує кількість дітей, що проявляє амбівалентні почуття до матері. Якщо ставлення, яке дитина отримує від матері, переважно позитивне, то сприйняття дітьми ставлення батьків менш сприятливе: разом з позитивним існує і амбівалентне сприйняття почуттів, адресованих дитині від батька.
ФОРМУВАННЯ ТОЛЕРАНТНОГО СТАВЛЕННЯ ДО ДІТЕЙ З ОСОБЛИВИМИ ПОТРЕБАМИ У МАЙБУТНІХ ЛОГОПЕДІВ
Authors: Косарєва Галина Миколаївна 
Published: November 2019

У статті з метою мотивації дослідження проблеми формування толерантного ставлення до дітей з особливими потребами у майбутніх логопедів розкрито сутність педагогічної толерантності як характеристики професійної діяльності майбутнього фахівця спеціальної освіти. Визначена роль професійної компетентності майбутнього педагога у формуванні зазначеної якості. Зазначено, що цінності та толерантність майбутнього педагога становлять фундамент професійної компетентності, а предметним полем формування цінностей та толерантності є культура. Проаналізовано досвід зарубіжних дослідників та різні підходи вітчизняних науковців щодо формування у майбутнього логопеда милосердя, терпимості, смиренності, чесності, доброти, гуманності та ставлення до дитини з особливими потребами, в якому немає осуду, але є співчуття, співпереживання, розуміння цінності людської особистості та бажання допомогти. Висвітлено значення педагогічної толерантності для сучасної педагогічної науки. Визначено місце толерантності в системі гуманістичних цінностей, виокремлено головні риси толерантного педагога. На основі узагальнених результатів дослідження виокремле­но професійні та особистісні риси майбутнього логопеда, що впливають на формування толерантного ставлення до дітей з особливими потребами.
ІДЕЯ РАДОСТІ ПІЗНАННЯ У ПЕДАГОГІЧНІЙ СПАДЩИНІ В. СУХОМЛИНСЬКОГО: НАУКОВО-МЕТОДИЧНИЙ АСПЕКТ
Authors: Кочубей Тетяна , Ткачук Лариса 
Published: November 2019

У статті доведено, що В. Сухомлинський у системі своїх педагогічних поглядів ґрунтовно розкрив сутнісний зміст ідеї радості пізнання та послідовно реалізував її у навчально-пізнавальній практиці Павлиської середньої школи. Стверджено, що у педагогічних творах і досвіді В. Сухомлинського ідея радості пізнання виступає необхідною умовою творчого саморозвитку, морального самовдосконалення, ефективним засобом формування в учнів наукового світогляду. Продемонстровано тлумачення видатним педагогом дефініції «радість пізнання» як світоглядної категорії, складного інтегрованого утворення та комплексу стійких морально-інтелектуальних якостей особистості школяра. Представлено основні науково-методичні засади ідеї радості пізнання школярів у творчій спадщині видатного педагога. Наголошено, що у положеннях педагогічної системи В. Сухомлинського радість пізнання виступає і як спеціальний об’єкт утвердження, і як опосередкований складник успішної реалізації завдань розвитку і саморозвитку дитячої особистості. Доведено, що ідея радості пізнання школярів у Василя Сухомлинського ґрунтувалася на оптимізмі, вірі в людину, її добре начало. Акцентовано на створенні розвивального та виховального середовища Павлиської школи, на нововведеннях, започаткованих у Павлиші, які створювали екологічні умови розвитку, навчання і виховання дитини. Наголошено на співзвучності ідей видатного педагога та концептуальних положень Нової української школи.
ПІДГОТОВКА МАЙБУТНІХ ВИХОВАТЕЛІВ ДО ФОРМУВАННЯ СОЦІАЛЬНОГО ДОСВІДУ ДІТЕЙ ДОШКІЛЬНОГО ВІКУ
Authors: Марчук Галина Володимирівна 
Published: November 2019

Анотація. У статті окреслено актуальність проблеми формування соціального досвіду дітей дошкільного віку в умовах сьогодення. Зміни, що відбуваються в суспільстві, суттєво впливають на процес формування соціального досвіду у дітей дошкільного віку. Дошкільний вік є найважливішим етапом у розвитку особистості дитини. Саме в цей період дитина починає освоювати соціальний світ, вчиться взаємодіяти з людьми, проходить перші кроки в своєму соціальному розвитку. Від того, які цінності будуть сформовані у дітей сьогодні, від того, наскільки молоде покоління буде готове до нового типу соціальних відносин, залежить розвиток нашого суспільства і в теперішній час, і в майбутньому. З огляду на це особливої значущості набуває проблема становлення соціального досвіду дітей дошкільного віку. Оскільки на сучасному етапі розвитку освіти мають місце суперечності між процесом формування соціально-активної особистості та умовами її соціалізації, то перш за все доцільно посилити увагу до підготовки майбутніх вихователів. Зосереджена увага автора на необхідності підготовки майбутніх вихователів до успішної реалізації процесу соціалізації особистості дошкільного віку. Розкрито компоненти готовності майбутніх вихователів до формування соціального досвіду дітей дошкільного віку, виокремлено педагогічні умови для покращення стану готовності майбутніх вихователів до формування соціального досвіду дітей дошкільного віку.
Ключові слова: соціалізація, соціальний досвід, професійна підготовка вихователів, діти дошкільного віку.
ФОРМУВАННЯ У СТАРШИХ ДОШКІЛЬНИКІВ ІНТЕРЕСУ ДО ПРОФЕСІЙНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ДОРОСЛИХ
Authors: Yantsur Lyubov , Янцур Микола 
Published: November 2019

В статті розглядається актуальна для сьогодення проблема профорієнтації , зокрема її пропедевтичний етап, який охоплює період дошкільного дитинства. Зосереджена увага на формуванні у старших дошкільників інтересу до професійної діяльності дорослих. В основу змісту цього процесу покладена класифікація професій Є.О. Клімова за предметом, метою, знаряддями та умовами праці. Здійснюючи елементарний аналіз професій за нею, дошкільники повинні вміти виділяти три основні компоненти: назва професії, її основний зміст, користь професії для суспільства. При формуванні інтересу до професійної діяльності дорослих слід основну увагу зосередити на розвитку різностороннього інтересу до різних професій через активізацію пізнавальної діяльності дітей, надаючи перевагу активним формам і методам: екскурсіям, сюжетно-рольовим іграм, дидактичним іграм, іграм-вправам, різним змаганням, поєднуючи їх з традиційними методами, широко використовуючи сучасні технічні засоби та інформаційно-комунікаційні технології. У цьому віці повинна проводитися підготовча робота з профорієнтації, результатом якої є сформоване у старших дошкільників позитивне ставлення до праці і професійної діяльності. Показником інтересу старших дошкільників до праці дорослих є їх ігрова діяльність, зокрема сюжетно-рольові ігри, в яких діти беруть на себе ту чи іншу роль.
АКАДЕМІЧНА ДОБРОЧЕСНІСТЬ ЯК МОРАЛЬНИЙ ОРІЄНТИР ПРОФЕСІЙНОЇ ПІДГОТОВКИ МАЙБУТНІХ ВИХОВАТЕЛІВ
Authors: Джеджера Клавдія 
Published: November 2019

У статті висвітлюється сутність академічної доброчесності, окреслюються притаманні їй цінності, надається перелік можливих порушень з боку учасників освітнього процесу та санкцій щодо них.
Презентуються результати опитування майбутніх вихователів стосовно їх обізнаності з проблемою академічної доброчесності та ставлення до цієї норми, які засвідчують недостатній рівень усвідомлення ними відповідальності за якість навчання та отриманої підготовки, принципів і правил доброчесності студента як майбутнього вихователя закладу дошкільної освіти.
Визначаються можливості підвищення рівня академічної доброчесності учасників освітнього процесу шляхом її інституалізації у чинному законодавстві, вироблення доброчесної ідеології закладу вищої освіти та створення в ньому доброчесного середовища, розвитку особистісного духовного потенціалу учасників освітнього процесу через просвітництво, націлене на сприяння осягненню і прийняттю сенсу академічних чеснот, усвідомленню їх цінності та необхідності, їх реалізації в педагогічній, науковій, навчально-пізнавальній діяльності. Пропонується розв’язання проблеми виховання академічної доброчесності майбутніх вихователів, яке полягає у виробленні етичних стандартів доброчесної поведінки студента, вихователя закладу дошкільної освіти; ознайомлення з сутністю, принципами та правилами академічної доброчесності, а також з можливими порушеннями притаманних їй норм та санкціями щодо них у закладах вищої та дошкільної освіти; культивування доброчесності в діяльності учасників освітнього процесу, заохочення до моральних вчинків, виховання поваги до себе та до інших, відповідальності за результати навчання.
ДІАГНОСТИКА ОСОБЛИВОСТЕЙ СФОРМОВАНОСТІ ЕМОЦІЙНО-ЦІННІСНОГО КОМПОНЕНТА ГУМАНІСТИЧНОЇ ПЕДАГОГІЧНОЇ ПОЗИЦІЇ МАЙБУТНІХ ЛОГОПЕДІВ
Authors: Федорова Наталія Володимирівна 
Published: November 2019

У статті аналізуються концептуальні засади формування гуманістичної педагогічної позиції майбутніх логопедів у процесі професійної підготовки. Гуманістична педагогічна професійна позиція майбутнього логопеда розглядається як установка на особистість дитини, її розуміння і прийняття та здатність здійснювати різні види міжсуб’єктної взаємодії. Визначаються компоненти та критерії гуманістичної педагогічної позиції майбутнього логопеда та рівні її сформованості у студентів. Описуються методи діагностики та аналізується рівень сформованості емоційно-ціннісного компонента гуманістичної педагогічної позиції майбутніх логопедів. Для експериментального дослідження особливостей сформованості у майбутніх логопедів гуманістичної педагогічної позиції було використано цілий комплекс методів: анкетування, бесіди, тривале спостереження, проективні методики. Аналіз отриманої інформації дозволив визначити рівні сформованості у студентів кожного зі структурних компонентів досліджуваного явища.
Висновки. Результати діагностики засвідчили недостатній рівень сформованості компонентів гуманістичної педагогічної позиції в майбутніх логопедів. Такі висновки спонукають до вивчення ефективних шляхів з формування гуманістичної педагогічної позиції в майбутніх логопедів.
ГРОМАДЯНСЬКІСТЬ ЯК ІНТЕГРАТИВНА ЯКІСТЬ ОСОБИСТОСТІ МАЙБУТНЬОГО ФАХІВЦЯ
Authors: Пріма Дмитро 
Published: November 2019

Метою статті є аналіз змістових аспектів поняття «громадянськість» як інтегративної особистісної якості майбутнього фахівця, складової його громадянської професійної позиції. У контексті розкриття термінологічного поля окресленої проблеми проаналізовано дефініції поняття «громадянськість» як категорії соціології, політології, психології, педагогіки. Узагальнено, що громадянськість є соціально-психологічним поняттям, позаяк у ньому фіксується психолого-етичний зв’язок особистості з державою, а як складне ціннісно-емоційне утворення спонукає до участі у громадянському житті. Наголошено, що громадянськість є якістю особистості, яка не надається людині формально, а виховується в ній і розглядається як кінцевий результат її громадянського виховання. Закцентовано на характеристиці громадянськості як цілісного особистісного утворення; як зовнішньої та внутрішньої сторони структури особистості, взаємозв’язаних і взаємозумовлених, що посилює внутрішню сутність громадянськості, актуалізує прояв громадянської позиції. Зроблено висновок, що громадянськість є інтегративним у змістовому сенсі поняттям, а підготовка майбутнього фахівця для будь-якої професійної галузі має забезпечити формування в ньому громадянськості, наявність якої дозволяє стверджувати про сформованість в особистості громадянської позиції й готовності до її прояву.
АНАЛІЗ УРОКІВ – ОСНОВА УСПІШНОСТІ МЕТОДИЧНОЇ РОБОТИ ДИРЕКТОРА ПАВЛИШСЬКОЇ ШКОЛИ В.СУХОМЛИНСЬКОГО
Authors: Федяєва Валентина 
Published: November 2019

У статті розкрито особливості методичної роботи директора Павлишської школи В.Сухомлинського у процесі творення власної педагогічної системи, зокрема – дидактики у якій урок посідав провідне місце.
Розробивши теоретичні засади уроку, виокремивши нові його форми проведення (уроки мислення, уроки на природі, уроки творчого розвитку і зростання), вчений весь час працював над втіленням актуальних педагогічних завдань, удосконалюючи саме класно-урочну систему навчання. Особливість його вчення полягала в єдності розв’язання на уроці як дидактичної мети так і виховної. У дослідженні акцентується увага на тому, що відвідування й аналіз уроків вчителів стали основою в управлінській та науково-методичній діяльності директора. Адже в процесі підготовки, проведення й аналізу уроку формувалася й розвивалася педагогічна майстерність вчителя.
В аналізі уроку В.Сухомлинський виокремив такі складові: творчий характер, організації навчально-виховного процесу; залучення на уроці до повноцінного навчання кожного учня; відповідність структури, методів і засобів навчання відповідності індивідуальним та віковим особливостям дітей та інше, що дало в цілому йому створити школу – наукову лабораторію у якій кожен від директора до учня міг успішно розвиватися, творити, знаходити відповіді на актуальні життєві питання.
У публікації підкреслено, що особливу увагу у підготовці, проведенні й аналізу уроку, В.Сухомлинський приділяв молодим вчителям. Не просто відвідував, а готувався з вчителями-початківцями до уроків, аналізував прорахунки, планував наступний урок, разом з вчителем радів зростанню педагогічної майстерності.
В цілому, у статті утверджується думка, що урок має посідати провідне місце в управлінській діяльності директора школи, становити основу його науково-методичного та організаційно-педагогічного забезпечення і що саме цим питанням необхідно приділити належну увагу у сучасній системі підготовки вчителя і керівника школи.
FORMATION OF NATIONAL CONSCIOUSNESS IN STUDENTS CONCERNING THE SPECIALTY “PHYSICAL CULTURE AND SPORTS”
Authors: Кіндрат Вадим , Кіндрат Павло , Чалій Людмила 
Published: November 2019

Article. The article deals with the problems of formation of national consciousness of students majoring in specialty “Physical culture and sport”. The topicality is predetermined by rather low level of patriotism among student youth of Ukraine. The tasks of the study envisaged the analysis of semantic meaning of terms “nation”, “ethnos”, “mentality”, “spirituality”, “patriotism”; determination of the mechanism of formation of students’ national self-consciousness; analyses of patriotic education of students of Rivne State University of Humanities.
It has been stated that national consciousness, national mentality and national feelings that are genetically formed, supported and multiplied by the upbringing, help individuals and national communities on the whole to mobilize their internal physical and spiritual forces in the struggle for their natural and social survival.
It has been grounded that the formation of national consciousness of students in the process of teaching should take place in such a way that between the acquisition of knowledge and moral development there is no gap. The success of this process will depend on the one hand, on the content of educational curriculum and the organization of intellectual work in classes and during the out-of-class activities, and on the other hand, the success will depend on the spiritual richness of the teacher himself, his erudition, culture, aspiration and ability to bind any educational material with the tasks of national education for the purpose of complex influence on the consciousness, feelings and behavior of students.
Strength and effectiveness of patriotic education is determined by the depth of penetration of the idea of Motherland into the spiritual world of a student while he is growing up as a human being and a citizen; how profoundly he sees the world and himself through the eyes of a patriot. Dialectical unity of three components of patriotism: knowledge – emotional experience – actions defines the depth of that feeling.
ЧИТАННЯ ЯК ВАЖЛИВИЙ ЗАСІБ СОЦІАЛІЗАЦІЇ ДИТИНИ: AКТУАЛІЗАЦІЯ ПОГЛЯДІВ В. О. СУХОМЛИНСЬКОГО
Authors: Баліка Людмила Миколаївна , Шелюк Галина Василівна 
Published: November 2019

У статті акцентовано увагу на проблемі соціалізації дитини в суспільстві, її здатності до самоусвідомлення та самовдосконалення, до активної участі у соціальному житті країни. Зазначено, що в Законі України «Про освіту» визначено мету повної загальної середньої освіти – всебічний розвиток, виховання і соціалізація особистості. Проте відмічено, що сьогодні процес соціалізації особистості у закладах освіти набув характеру другорядності, поступившись першочерговістю процесу навчання. З’ясовано, що В. О. Сухомлинський виділяв школу як один з найважливіших соціальних інститутів, що забезпечує підготовку учнів до життя у суспільстві, визначає можливості особистісного, громадянського й професійного вибору. При цьому педагог вважав читання книг важливим засобом соціалізації дитини. Здійснений аналіз дав змогу стверджувати, що читання для Василя Олександровича виступало засобом уведення школярів в систему людських знань, формування уявлень про головні етапи життя людства. Зосереджено увагу, що Василь Олександрович Сухомлинський під час читання творів акцентував увагу на можливості показу моральної краси рідного народу, його уявлення про щастя: воно не лише у коханні, сімейному благополуччі, а й в усвідомленні правильно вибраного місця в житті, у прагненні до світлого майбутнього, у нерозривному зв’язку особистого і суспільного. Обґрунтовано, що у практичній діяльності Павлиської школи учні під час читання отримували знання, які були корисними для них в контексті загальнолюдських проблем; переорієнтації змісту з об’єктивно-байдужного на визначення його місця і ролі в соціокультурному аспекті; інтеграції різних знань щодо проблем становлення жінки і чоловіка.