bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
Efektifitas Panax Ginseng terhadap Alopecia
Authors: Santi Karunia , Jaya Made Merta 
Published: May 2020

Aspek fungsional rambut pada kepala tidak hanya untuk melindungi dari radiasi matahari dan paparan panas / dingin, tetapi juga untuk berkontribusi pada penampilan dan kepribadian seseorang. Kerontokan rambut progresif memiliki dampak kosmetik dan sosial. Rambut mengalami tiga tahap siklus rambut: fase anagen, catagen, dan telogen. Melalui kehilangan siklus dan pertumbuhan rambut baru, jumlah rambut tetap relatif konstan. Berbagai faktor, seperti hormon, status gizi, dan paparan radiasi, racun lingkungan, dan obat-obatan, dapat memengaruhi pertumbuhan rambut. Androgen adalah faktor terpenting yang menyebabkan alopesia androgenik. Bentuk lain dari kerontokan rambut termasuk kerontokan rambut imunogenik, yaitu alopecia areata. Meskipun sejumlah terapi, seperti finasteride dan minoxidil, adalah obat yang disetujui pencarian terhadap obat obatan alami atau tradisional tetap diperhitungkan salah satunya adalah ginseng. Sejumlah produk - produk sampo dan kondisioner memsukan bagian ginseng, telah menunjukkan pertumbuhan rambut - mempromosikan efek dalam sejumlah besar studi praklinis. Penelitian ini merupakan studi literature review.Tujuan dari tinjauan ini adalah melihat potensi ginseng dan metabolitnya pada pencegahan rambut rontok dan mekanisme yang mendasarinya.
Kata kunci: alopecia, kerontokan rambut, ginseng
EFFECTIVENESS OF PANAX GINSENG ON ALOPECIA
ABSTRACT
The functional aspect of hair on the head is not only to protect from sun radiation and heat / cold exposure, but also to contribute to one's appearance and personality. Progressive hair loss has cosmetic and social effects. Hair experiences three stages of the hair cycle: anagen, catagen, and telogen phases. Through cycle loss and new hair growth, the amount of hair remains relatively constant. Various factors, such as hormones, nutritional status, and radiation exposure, environmental toxins, and medications, can affect hair growth. Androgens are the most important factor causing androgenic alopecia. Other forms of hair loss include immunogenic hair loss, namely alopecia areata. Although a number of therapies, such as finasteride and minoxidil, are drugs that are approved by the search for natural or traditional medicines, one of which is still considered ginseng. A number of shampoo and conditioner products, which have a part of ginseng, have shown hair growth - promoting effects in a large number of preclinical studies. This study used literatur review. The purpose of this review is to look at the potential of ginseng and its metabolites in the prevention of hair loss and the underlying mechanisms.
Keywords:alopecia, hair loss, ginseng
ЗАРУБІЖНИЙ ДОСВІД МОНІТОРИНГУ ЯКОСТІ ВИЩОЇ ОСВІТИ В ДОСЛІДЖЕННЯХ ВІТЧИЗНЯНИХ НАУКОВЦІВ
Authors: Завгородня Т. К.  
Published: May 2020

У статті обґрунтовано важливість для сьогодення забезпечення якості освіти взагалі та вищої зокрема, представлено результати досліджень українських учених системи моніторингу якості вищої освіти в зарубіжних країнах у контексті трансформації суспільства та реформування українських закладів вищої освіти. Проаналізовано науковий доробок зарубіжних дослідників з проблем узагальнення досвіду освітнього моніторингу якості вищої освіти в різних типах навчальних закладів та діяльності спеціально створених міжнародних організацій і, насамперед, агентств із контролю якості освіти. Висвітлено діяльність різних інституцій контролю за якістю освіти в закладах вищої освіти України. Доведено, що головною метою діяльності останніх є визначення оптимальних шляхів підвищення якості освітнього процесу та ухвалення відповідних управлінських рішень. Розкрито різні підходи до суті понять «інтернаціоналізація освіти», «якість освіти», «моніторинг», теоретичні, методологічні та організаційні аспекти моніторингу якості вищої освіти репрезентовані українськими та зарубіжними науковцями. Установлено, що в умовах інтернаціоналізації освіти відбувається об’єднання підходів щодо моніторингу якості освіти, яка визначається на внутрішньому рівні, на зовнішньому рівні, представлена національною акредитацією та міжнародною організацією зі стандартизації; процедурою якісного аналізу інтернаціоналізації.
Визначено ключову роль моніторингу в підвищенні якості освіти. Доведено, що якість вищої освіти визнано пріоритетом розвитку сучасного інформаційного суспільства, головною стратегією освітньої політики розвинених країн. Обґрунтовано, що моніторинг якості освіти, спрямований на забезпечення дотримання відповідних стандартів освіти в діяльності закладів освіти та надання суспільству освітніх послуг високої якості.
ТЕОРЕТИЧНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ ПОНЯТЬ «КОМПЕТЕНЦІЯ» І «КОМПЕТЕНТНІСТЬ» У ДОСЛІДЖЕННЯХ НАУКОВЦІВ (ДРУГА ПОЛОВИНА XX – ПОЧАТОК XXI СТОЛІТТЯ)
Authors: Красновська І. П.  
Published: May 2020

У статті окреслено витоки компетентнісної освіти з 1960-х років минулого століття у Великобританії, Німеччині та Сполучених Штатах Америки, зазначено умовний поділ процесу становлення трьох етапів компетентнісної освіти, проаналізовано та теоретично обґрунтовано поняття «компетенція» та «компетентність». Використовуючи наукові праці вчених, здійснена спроба визначити, що компетенція – це знання, уміння та навички, що виявляються в різних життєвих ситуаціях і якими особистість повинна оволодіти в межах конкретної установи. Компетентність розглядається не просто як володіння знаннями, а як інтегративне поєднання теоретичних знань, практичних умінь і навичок, мотивації, особистісних цінностей, якостей та забезпечує спроможність людини виконувати певну діяльність. Компетентний спеціаліст буде застосовувати той метод, який найбільше підходить у конкретній галузі.
Схарактеризовано синонімічність та розбіжність означених понять у дослідженнях науковців. Зокрема, деякі доводять, що між поняттями «компетенція» і «компетентність» є смислова спорідненість та співзвучність, тому й не вважають за потрібне їх розмежовувати. Однак інші науковці під компетенцією розуміють знання, уміння, навички, цінності, досвід особистості, які в довільних поєднаннях та комбінаціях на практиці будуть вдало реалізовуватися завдяки компетентності.
Обґрунтовано поняття «компетенція» і «компетентність» різних дослідників (Н. Бібік, М. Пентилюк, Дж. Равен, А. Хуторський) на основі вивчення наукової літератури в період другої половини XX – початку XXI століття, які доводять, що під компетенцією варто розуміти знання і вміння, які дозволяють особистості виконувати дії, а виконання конкретних завдань у певній галузі треба трактувати як компетентність. На думку вчених, поняття взаємодоповнюються.
ОРГАНІЗАЦІЙНО-ПЕДАГОГІЧНІ ЗАСАДИ ОХОРОНИ ТА ГІГІЄНИ ГОЛОСУ ВЧИТЕЛІВ МУЗИЧНИХ ДИСЦИПЛІН
Authors: Шмалєй С. В  , Цюра К. М.  
Published: May 2020

У статті здійснено обґрунтування організаційно-педагогічної системи охорони та гігієни голосу вчителів музичних дисциплін у процесі вокально-педагогічної діяльності, обґрунтовано оздоровчо-організаційні, вокально-педагогічні та ергономіко-організаційні впливи, визначено етапи, принципи і методи реалізації системи, розроблено комплекс саногенних заходів.
Досліджено стан професійного здоров’я вчителів музичних дисциплін, що виявило високий рівень захворюваності органів голосоутворення в порівнянні з фахівцями вокальних, голосових та неголосових спеціальностей. З’ясовано структуру захворювань учителів музичних дисциплін. Установлено, що у вчителів музичних дисциплін достовірно домінують гострі форми захворювань гортані (ларингіт, афонія, дистонія) та ускладнення функціональних характеристик голосоутворення в порівнянні з фахівцями інших професій.
Розроблено систему охорони та гігієни вчителів музичних дисциплін, яка містить оздоровчо-організаційний, ергономіко-організаційний та діяльнісно-організаційний компоненти, узаємодія яких реалізується за базовими принципами (системності, концентричності; інтегративності, превентивності, індивідуалізації; діяльнісний, спонукання, формування вокально-слухової уяви звуку-образу, єдності художнього і вокально-технічного розвитку, культуровідповідності, ціннісної побудови репертуару) та відповідними засобами та методами. Виокремленні компоненти, дієвість обраних форм та прийомів забезпечують формування гігієнічних, вокально-артикуляційних та психолого-педагогічних вмінь та навичок вчителів музичних дисциплін.
Охорона та гігієна голосу вчителів музичних дисциплін досягається цілеспрямованим послідовним упровадженням системи спеціальних психолого-педагогічних, саногенних, ергономічних та вокально-технічних дій та заходів.
ХАРАКТЕРИСТИКА МОДЕЛІ СИСТЕМИ РОЗВИТКУ ТВОРЧОСТІ МАЙБУТНІХ УЧИТЕЛІВ МАТЕМАТИКИ
Authors: Бурчак С.О.  
Published: May 2020

У статті схарактеризовано модель системи розвитку творчості майбутніх учителів математики в процесі фахової підготовки в педагогічному університеті. Висвітлено аналіз праць сучасних науковців з питань проєктування, моделювання, моделей різноманітних педагогічних процесів. Крім того, представлено детальний опис її структурних компонентних складників (соціальне замовлення, мета і завдання, методологічний, теоретичний, практичний, результативно-коригувальний компоненти), а також указана умова достатньої узагальненості досліджуваних змістових і структурно-процесуальних її компонентів, завдяки виконанню якої вона може бути апробованою та реалізованою в реальному освітньому процесі педагогічних закладів вищої освіти.
Подано основні етапи процесу моделювання системи (осмислення й визначення функцій модельованого об’єкту; побудова максимально функціональної системи наскрізних компонентів структури досліджуваного об’єкту; установлення функціонального, логічного, технологічного, семантичного та інших видів взаємозв’язків між компонентами моделі; вивчення динаміки досліджуваного об’єкту, закономірностей функціонування системи; накопичення відомостей про об’єкт дослідження за допомогою теоретичних та емпіричних методів дослідження).
Розглянуто поняття творчості майбутніх учителів математики, яку в межах нашого дослідження розуміємо, як сукупність рівноцінних самостійних компонентних складників (мотиваційного, когнітивного, діяльнісного, рефлексивного), що сприяють активній творчій діяльності здобувачів вищої освіти, яка спрямована на розв’язання освітніх завдань, а розроблена модель розвитку творчості майбутніх учителів математики в процесі фахової підготовки, насамперед, відображає результати теоретичного пошуку (обґрунтовані завдання, методологічні підходи, принципи, фактори, педагогічні умови, етапи, структурні компоненти, критерії, показники тощо) щодо проєктування відповідної системи.
УПРОВАДЖЕННЯ СПЕЦКУРСУ «МУЛЬТИМЕДІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ В ІСТОРИЧНІЙ ОСВІТІ» В СИСТЕМІ ПІДГОТОВКИ МАЙБУТНІХ УЧИТЕЛІВ ІСТОРІЇ
Authors: Гриценко А. П.  
Published: May 2020

У статті автором проаналізовано основні теоретичні положення використання мультимедійних засобів навчання у процесі вивчення історії та представлено головні підходи щодо їх вивчення у процесі викладання спецкурсу «Мультимедійні технології в історичній освіті». Звернено увагу на відсутність у науці загальноприйнятої термінології, що стосується новітніх навчальних засобів, зокрема мультимедійних. Ми проаналізували дослідження вітчизняними та іноземними науковцями структури різних типів електронних засобів навчання. У ході цього було виявлено, що навчальні електронні видання як засоби навчання прийнято вважати електронними засобами навчального призначення, що зберігаються на цифрових або аналогових носіях даних і відтворюються на електронному обладнанні.
Крім того, автором представлено структуру та складові елементи спецкурсу «Мультимедійні технології в історичній освіті», що надає студентам необхідну науково-методичну інформацію для систематизації та поглиблення знання методик викладання історії та суспільно-гуманітарних дисциплін, поглиблення загальнотеоретичних і методичних знань використання технологій мультимедіа, озброєння знаннями про принципи побудови уроків історії. Студенти виконують самостійні практичні та творчі завдання. Підсумковий контроль полягає у виконанні тестових завдань та складання конспектів уроків.
Таким чином, курс «Мультимедійні технології в історичній освіті» ґрунтується на міждисциплінарних знаннях, уміннях навичках студентів із дидактики, психології, методик навчання історії та інших суспільно-гуманітарних дисциплін та нових інформаційних технологій і технічних засобів навчання. Викладання спецкурсу можливе як в умовах очного, заочного, так і дистанційного навчання за умови оновлення апаратних та програмних засобів мультимедіа для забезпечення високого рівня викладання дисциплін.
СУТНІСТЬ ТА СТРУКТУРА САМООСВІТНЬОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ МАЙБУТНЬОГО ВІЙСЬКОВОГО ІНЖЕНЕРА
Authors: Іванченко Є. А.  , Пірко Ю. О.  
Published: May 2020

У статті розглянуто нагальне питання освіти військових інженерів в умовах швидкоплинного світу та необхідності виконувати службові обов’язки в невизначених умовах гібридних війн, неоднозначного вибору постійних напрямків воєнних загроз, стрімкого розвитку військового озброєння та техніки, перенесення військових конфліктів у космічний та віртуальний простори, що вимагає від випускників вищих військових навчальних закладів володіння «інструментами» для навчання, «донавчання» та перенавчання. Забезпечення такої можливості автори пов’язують з формуванням у майбутнього військового інженера самоосвітньої компетентності, під якою розуміють систему військових та технічних знань, умінь і навичок, набутих у процесі навчання у вищому військовому навчальному закладі, яка виявляється в усвідомленні потреби до безперервного саморозвитку та самовдосконалення як в особистісній, так і у військово-професійній сферах, здатності до самостійного виявлення та виправлення «дефекту знань» у контексті новітніх розробок військової техніки та озброєння; володінні «інструментами» здобуття, обробки та критичного аналізу інформації в соціальній та військово-професійній сферах; досвіді постійного вдосконалення та самостійного оволодіння військово-професійними знаннями та забезпечує можливість професійної діяльності та життя в швидкозмінному суспільстві.
Також презентовано структуру самоосвітньої компетентності майбутнього військового інженера, що представлена трьома компонентами: емоційно-ціннісним, що включає потребу в саморозвитку, ставлення до самоосвіти та самовиховання, сприйняття змін; суб’єктно-особистісний, який об’єднує здатності до самоосвіти й самовиховання, швидкої адаптації та здобуття знань особисто та в команді; професійно-організаційного, що містить вміння планувати процеси самоосвіти й самовиховання, уміння «надбудови» знань та досвід вирішення проблем професійного розвитку.
Ready, Set, Launch: Time Interval between a Binary Neutron Star Merger and Short Gamma-Ray Burst Jet Formation
Authors: Beniamini Paz , Duran Rodolfo Barniol , Petropoulou Maria , Giannios Dimitrios 
Published: May 2020

Abstract
The joint detection of GW170817/GRB 170817 confirmed the long-standing theory that binary neutron star mergers produce short gamma-ray burst (sGRB) jets that can successfully break out of the surrounding ejecta. At the same time, the association with a kilonova provided unprecedented information regarding the physical properties (such as masses and velocities) of the different ejecta constituents. Combining this knowledge with the observed luminosities and durations of cosmological sGRBs detected by the Burst Alert Telescope onboard the Neil Gehrels Swift Observatory, we revisit the breakout conditions of sGRB jets. Assuming self-collimation of sGRB jets does not play a critical role, we find that the time interval between the binary merger and the launch of a typical sGRB jet is

. We also show that for a fraction of at least

of sGRBs, the usually adopted assumption of static ejecta is inconsistent with observations, even if the polar ejecta mass is an order of magnitude smaller than that in GRB 170817. Our results disfavor magnetar central engines for powering cosmological sGRBs, limit the amount of energy deposited in the cocoon prior to breakout, and suggest that the observed delay of ∼1.7 s in GW170817/GRB 170817 between the gravitational wave and gamma-ray signals is likely dominated by the propagation time of the jet to the gamma-ray production site.
L’entreprise, le bien commun et la question du pluralisme
Authors: Chapas Benjamin 
Published: May 2020

Symbole fort du tournant que l’entreprise est en train de prendre à l’heure où il est question d’étendre son objet social à la prise en compte des enjeux sociaux et environnementaux de son activité (loi Pacte), on ne compte plus les voix qui s’élèvent pour dire que l’entreprise peut et doit produire du bien commun. Teinté de progressisme, ce nouvel horizon d’attente n’en est pas moins problématique dans un contexte de redéfinition du partage des rôles entre l’Etat et l’entreprise dans l’organisation du monde de demain. Le risque est notamment celui d’une possible « privatisation du bien commun » qui pourrait contribuer à renforcer les structures de domination de l’homme par l’homme à travers une colonisation des esprits et l’imposition d’une conception unique de la « vie bonne ».
Les causes des conflits civils : avancées récentes à l’aide de données désagrégées
Authors: Laville Camille 
Published: May 2020

Les conflits civils sont des phénomènes complexes car ils sont liés à des processus, acteurs et structures présents à l’échelle locale, nationale, régionale et mondiale. Durant de nombreuses années, l’absence de données désagrégées sur les conflits a empêché les travaux empiriques d’aller au-delà d’un prisme d’analyse pays/années. Depuis le début des années 2000, des avancées techniques en matière de géolocalisation des événements violents et d’analyse spatiale ont favorisé l’émergence d’un nombre important de travaux empiriques à l’échelle désagrégée de régions, villes ou cellules géographiques. Quels ont été les apports de ces travaux dans la compréhension des causes des conflits civils ? Cette revue de la littérature montre que l’usage de données désagrégées a permis des avancées méthodologiques importantes pour la compréhension du rôle joué par la pauvreté et les ressources naturelles dans l’apparition de conflits civils. Cette évolution des outils statistiques dessine également des perspectives de recherche prometteuses pour des enjeux contemporains et encore largement débattus tels que le changement climatique. Néanmoins, ce gain en précision ne doit pas se faire au détriment d’une meilleure compréhension des enjeux régionaux et mondiaux également impliqués dans l’émergence des conflits civils. Ainsi, les questions de commerce et de cohésion sociale nécessitent encore d’être approfondies car elles s’expliquent à l’échelle de groupes dont la dimension est mal comprise.
Un retour de la bicyclette, aussi à Bruxelles ?
Authors: Henry Amandine , Ermans Thomas , de Smet d’Olbecke Fanny 
Published: May 2020

Ces dernières années, les cyclistes semblent prendre d’assaut les rues de la capitale. Cette visibilité accrue traduit-elle réellement un retour de la bicyclette à Bruxelles ? Comment appréhender correctement l’évolution de la pratique cycliste ? Dans cette fact sheet, les auteurs font le point sur les différentes sources et approches qui permettent de quantifier la pratique du vélo à Bruxelles. Ils mobilisent ces divers apports pour décrire les grandes tendances de son évolution récente.
Catégorisations et pratiques d’affectation en maison d’arrêt
Authors: Veaudor Manon 
Published: May 2020

À partir d’une étude ethnographique en maison d’arrêt, cet article propose de comparer les modes catégorisation de la population recluse en fonction du contexte local et institutionnel. Cette contribution montre en premier lieu que la manière d’appréhender les populations dites à risques prend forme différemment sur ces terrains. Il en résulte des agencements spécifiques de l’espace de détention. Elle montre ensuite deux façons de concevoir et d’officialiser les placements en maison d’arrêt, qui dépendent à la fois de l’expérience du personnel, du poids de la direction et des représentations partagées dans l’établissement à propos d’un environnement qualifié de « sensible ». En dégageant des logiques communes de répartition, entre contention, évitement et regroupement de certaines populations, l’article invite à replacer l’étude de l’espace carcéral dans l’édifice local de priorités.
Définir la vie spirituelle des élèves hors des institutions religieuses : un enjeu du Service d’animation spirituelle et d’engagement communautaire (Québec)
Authors: Cherblanc Jacques , Risdon Marie-Anne 
Published: May 2020

En 2000, le Québec a déconfessionnalisé son système scolaire. Mais, du même souffle, il a demandé aux écoles de « favoriser le cheminement spirituel des élèves » (LIP, art 36). Pour les soutenir dans cette obligation, il a créé la profession en animation à la vie spirituelle et à l’engagement communautaire (AVSEC) (MEQ, 2000). Mais, intervenir sur le cheminement spirituel des élèves dans le respect de leur liberté de conscience et de religion est tout un défi pour ce nouveau service. Après un bref survol du contexte historique et des enjeux soulevés par diverses recherches et enquêtes sur le sujet, nous explorons les résultats de deux démarches entreprises auprès d’AVSEC pour aider à mieux définir le concept de « vie spirituelle ». Il ressort qu’une approche phénoménologique permet d’intervenir sur la vie spirituelle indépendamment des croyances religieuses ou d’autres provenances qui la fondent. Cela permet aussi de différencier vie spirituelle et spiritualité.
Les traditions orales en Afrique : une exploration du conte comme source d’inspiration du théâtre moderne africain
Authors: Barbe Rodrigue Homero Saturnin 
Published: May 2020

Le conte paraît un genre littéraire impérissable. Il a nourri l’imaginaire des sociétés à traditions orales pendant des millénaires et devient, de nos jours, l’une des disciplines littéraires qui ne cessent de capter l’intérêt des arts de la scène et de l’écran dans les sociétés dites « modernes ». En Afrique, le conte fait encore partie des sources intarissables d’inspiration pour les arts du spectacle, notamment le théâtre. Pour une raison ou pour une autre, cet art de la parole se place au centre de l’éveil créateur de certains dramaturges et metteurs en scène africains. De là, on est en droit de s’interroger sur les motivations de ces artistes, ces créateurs qui restent attachés à l’oralité africaine. Dans cette étude, il s’agit d’examiner ce qui motive les créateurs dramatiques africains à accorder une place de choix à la tradition orale, notamment au conte pour rendre plus populaire leurs productions théâtrales.Storytelling seems to be an imperishable literary genre. It has nurtured the imagination of societies with oral traditions for thousands of years and is nowadays one of the literary disciplines which continues to capture the activities of performing and screen arts in the so-called “modern societies”. In Africa, storytelling is still one of the inexhaustible sources of inspiration for performing arts, especially theater. For some reason, this speech art is at the center of the creative awakening of some African playwrights and directors. This enable us to wonder about the motivations of these artists, these creators who remain committed to African orality. In this study, we will examine what motivates African dramatic creators to give a place of importance to oral tradition, especially storytelling, in their work to make their theatrical productions more attractive.