bluuebunny/crossref_metadata_2025_split huggingface dataset:
ЗМІНИ РІВНЯ Р-СЕЛЕКТИНУ У СИРОВАТЦІ КРОВІ У ХВОРИХ НА НЕАЛКОГОЛЬНУ ЖИРОВУ ХВОРОБУ ПЕЧІНКИ
Authors: Sirchak Ye. S. , Griga V. I. , Stegura A. V. , Holcha A. I. 
Published: October 2020

Неалкогольна жирова хвороба печінки (НАЖХП) охоплює спектр захворювань, тісно пов’язаних із метаболічними факторами ризику. Внаслідок інсулінорезистентності (ІР) у хворих з метаболічним синдромом, цукровим діабетом (ЦД) 2-го типу, НАЖХП, формується дисфункція ендотелію (ДЕ).
Мета – дослідити особливості зміни рівня Р-селектину в сироватці крові у хворих на НАЖХП залежно від наявності чи відсутності ЦД 2-го типу та порушення вгодованості.
Матеріал і методи. Обстежено 104 хворих на НАЖХП. Хворих поділено наступним чином: в 1.1 підгрупу увійшли 22 хворих на неалкогольний жировий гепатоз (НАЖГ) та ІР, 1.2 підгрупу склали 30 пацієнтів із НАЖГ та ЦД 2-го типу; в 2.1 підгрупу увійшли 26 хворих на неалкогольний стеатогепатит (НАСГ) та ІР, а 2.2 підгрупу склали 26 хворих на НАСТ та ЦД 2-го типу. Усім обстеженим пацієнтам проведено загальноклінічні дослідження, а також визначення рівня Р-селектину у сироватці крові.
Результати. Встановлено підвищення рівня Р-селектину у всіх обстежених нами підгрупах пацієнтів. Виявлено стадійність підвищення його концентрації у сироватці крові із прогресуванням ураження печінки (від НАЖГ до НАСГ), а також його поєднання з ІР чи ЦД 2-го типу. Максимальний рівень Р-селектину визначено у хворих 2.2 підгрупи ((445,81±9,13) нг/мл, р<0,01), а мінімальний – у хворих 1.1 підгрупи ((226,14±7,56) нг/мл, р<0,05).
Висновки. У хворих на НАЖХП встановлено підвищення рівня Р-селектину у сироватці крові, що має стадійний характер, із максимальним його відхиленнями від норми при НАСГ у поєднанні з ЦД 2-го типу та мінімальними змінами у хворих з НАЖГ та ІР. У хворих на НАЖХП та порушення вуглеводного обміну (ІР чи ЦД 2-го типу) рівень Р-селектину підвищується відповідно до збільшення індексу маси тіла із максимальними показниками у пацієнтів з ожирінням ІІ ступеня.
ІНТЕРНЕТ-ПРОГРАМА «РАДНИК ДОКАЗОВОЇ ПРОФІЛАКТИКИ ТА СКРИНІНГУ» ЯК ІНСТРУМЕНТ ПІДВИЩЕННЯ ОБІЗНАНОСТІ ТА ПРИХИЛЬНОСТІ ПАЦІЄНТІВ ДО ДОКАЗОВОГО СКРИНІНГУ. ПРОЕКТ ПІЛОТНОГО ДОСЛІДЖЕННЯ
Authors: Shushman I. V. , Kolesnyk P. O. 
Published: October 2020

Мета – оцінити, яким скринінговим дослідженням віддають перевагу мешканці Ужгорода та чи може веб-ресурс, що дозволяє сформулювати персоніфіковані доказові методики скринінгу, змінити їх вибір.
Матеріал і методи. Ми плануємо провести пілотне дослідження на базі амбулаторій ЗПСМ шляхом опитування мешканців Ужгорода щодо пріоритетних для них обстежень з профілактичною метою. Після введення деяких персональних даних, використовуючи розроблений нами веб-ресурс, пацієнт матиме можливість отримати перелік доказових скринінгових досліджень, рекомендованих особам з аналогічними даними у більшості країн Європи і США. На завершення пацієнту необхідно буде повторно пройти аналогічне початковому опитування, що дасть нам можливість порівняти зміни у виборі пацієнта.
Результати. База даних буде генеруватися і оброблятися статистично (частота вибору кожного методу скринінгу до і після отримання доказових рекомендацій).
Висновки. Апробація електронної системи скринінгових рекомендацій допоможе оцінити зміну ставлення пацієнтів до необхідних їм профілактичних заходів, і в «транзитний» період, поки вітчизняної програми зі скринінгу не створено, вберегти їх від проходження науково не обґрунтованих методів обстежень.
НОВІ ПІДХОДИ ДО ЛІКУВАЛЬНОЇ КОРЕКЦІЇ ОПІКОВИХ РУБЦЕВИХ ДЕФОРМАЦІЙ ШКІРИ
Authors: Volkov R. K. , Tolokova T. I. , Vadziuk N. S. 
Published: October 2020

Резюме. Деформації шкіри, спричинені опіковою травмою, викликають розвиток стійкого порушення захисного бар’єра тканин із розвитком адаптивної імунологічної дисфункції й залишаються актуальною проблемою пошуку ефективних шляхів усунення змін.
Мета дослідження – оцінити ефективність корекції опікових рубців при різних ступенях ушкодження шкіри з використанням лазерогенезису та встановити кореляційний зв’язок між утворенням патологічних післяопераційних рубців шкіри та вчасним застосуванням у комплексному підході лазерної установки Nd Yag 1064 нм Cutera (США).
Матеріали і методи. Під спостереженням перебувало 49 пацієнтів, які звернулись за допомогою до клініки лазерної косметології «Моне» (м. Тернопіль). Для обстеження вибрано 25 пацієнтів зі свіжими опіковими рубцями, 12 – із сформованими рубцями, 12 – із застарілими гіпертрофічними та келоїдними рубцями у групі порівняння.
Результати. Наші дослідження показали ефективність застосування комплексного впливу лазерогенезису за допомогою лазерної установки Nd Yag 1064 нм Cutera (США) для лікування опікових рубців шкіри, що сприяло відновленню тканин з ідентичною до початкової анатомічної структури з естетичними та функціональними атрибутами, властивими неушкодженій тканині.
Висновки. Корекція рубців різних термінів дозрівання за допомогою процедури лазерогенезису лазером Nd Yag 1064 нм Cutera (США) виявилася доведено дієвою як самостійна терапія для свіжих, так і для застарілих рубців у комплексі з кріодеструкцією з наступною ксенопластикою та ін’єкціями стероїдних препаратів.
ДИНАМІКА ПОКАЗНИКІВ ЦИТОЛІЗУ ЗА УМОВ ГОСТРОЇ КРОВОВТРАТИ, УСКЛАДНЕНОЇ ІШЕМІЄЮ-РЕПЕРФУЗІЄЮ КІНЦІВКИ, ТА ЇХ КОРЕКЦІЯ КАРБАЦЕТАМОМ
Authors: Horban I. I. , Hudyma A. A. , Maksymiv R. V. 
Published: October 2020

Вступ. Основним засобом порятунку поранених на полі бою за умов масивної крововтрати з кінцівок є застосування кровоспинного джгута. Відомо, що повне знекровлення кінцівки протягом 2 год у реперфузійний період супроводжується активацією процесів ліпідної пероксидації, яка посилюється при гострій крововтраті, супроводжується деградацією клітинних мембран і зумовлює розвиток синдрому цитолізу.
Мета дослідження – зʼясувати динаміку показників цитолізу за умов гострої крововтрати, ускладненої ішемією-реперфузією кінцівки, та ефективність їх корекції карбацетамом.
Методи дослідження. В експериментах на нелінійних білих щурах-самцях під тіопентал-натрієвим наркозом моделювали двогодинну ішемію кінцівки з наступною реперфузією, гостру крововтрату (20 % від обʼєму циркулюючої крові) та поєднували ці ушкодження. В окремій дослідній групі за умов гострої крововтрати та ішемії-реперфузії кінцівки щурам з корегувальною метою внутрішньочеревно вводили карбацетам у дозі 5 мг/кг маси тварини. У контрольній групі щурів вводили в наркоз. Через 1 і 2 год, а також через 1, 7 та 14 діб під тіопентал-натрієвим наркозом піддослідних тварин виводили з експерименту методом тотального кровопускання із серця. У сироватці крові визначали вміст маркерів цитолізу: активність аланін- і аспартатамінотрансфераз (АлАТ, АсАТ).
Результати й обговорення. Моделювання ішемії-реперфузії кінцівки супроводжувалось вираженим цитолітичним синдромом, що, порівняно з контролем, проявлялось істотним зростанням активності в сироватці крові АлАТ і АсАТ через 3 год й 1 добу спостереження. Починаючи із 7-ї доби, показники нормалізувались. Моделювання гострої крововтрати поглиблювало активність процесів цитолізу. Досліджувані показники були більшими від рівня контролю в усі терміни спостереження з максимумом через 1 добу експерименту і суттєво перевищували показники дослідної групи, в якій моделювали лише ішемію-реперфузію кінцівки. За умов гострої крововтрати, ускладненої ішемією-реперфузією кінцівки, порушення були більш значними. Досліджувані показники суттєво переважали в усі терміни спостереження контрольну та інші дослідні групи: активність АлАТ – через 1–14 діб спостереження, АсАТ – через 2 год – 7 діб. Застосування з метою корекції карбацетаму в щурів із гострою крововтратою, ускладненою ішемією-реперфузією кінцівки, показало, що через 7–14 діб його використання активність АлАТ і АсАТ у сироватці крові, порівняно з тваринами без корекції, істотно знижувалася, проте не досягала рівня контролю.
Висновок. Отримані результати свідчать про вагому роль процесів цитолізу в патогенезі гострої крововтрати, ускладненої ішемією-реперфузією кінцівки, а також про перспективність використання карбацетаму як комплексного засобу для зменшення проявів ішемії-реперфузії кінцівки за умов гострої крововтрати.
СЕЗОННІ ЗМІНИ ВМІСТУ АСКОРБІНОВОЇ ТА ОРГАНІЧНИХ КИСЛОТ У ПАГОНАХ ЛОХИНИ ВИСОКОРОСЛОЇ РІЗНИХ СОРТІВ ПРОТЯГОМ ПЕРІОДУ ВЕГЕТАЦІЇ
Authors: Yavorska N. Y. , Vorobets N. M. 
Published: October 2020

Вступ. Аскорбінова кислота (АК) та органічні кислоти (ОК) синтезуються в усіх рослинах і є важливою частиною їх метаболізму, а також невід’ємною частиною метаболізму людського організму. Дослідженню механізмів дії їх екстрактів передує детальне вивчення складу, зокрема АК та ОК, вміст яких може змінюватися на різних фізіологічних фазах розвитку.
Мета дослідження – визначити вміст аскорбінової та органічних кислот у пагонах лохини високорослої трьох сортів на різних стадіях їх фізіологічного розвитку.
Методи дослідження. Матеріалом для дослідження були пагони лохини високорослої (Vaccinium Corymbosum L.) сортів Блюджей, Блюкроп та Еліот. Вміст аскорбінової кислоти визначали спектро­фотометричним методом, описаним Hewitt, Dickes (1961), вміст органічних кислот в екстрактах – за Державною Фармакопеєю України (2015).
Результати й обговорення. Одержані результати продемонстрували високий вміст АК та ОК у пагонах лохини високорослої досліджуваних сортів. Під час аналізу встановили, що він майже збігався в цих сортах. Вміст АК перебував на рівні 42,61–83,62 м??100 ?г·100 г-1 сухої маси (СМ) (найнижчий показник – 42,61±1,82 мг·100 г-1 СМ у період підготовки до зимового спокою) в сорті Блюджей, 49,02–102,5 мг·100 г-1 СМ – у сорті Блюкроп, 70,87–98,04 мг·100 г-1 СМ – у сорті Еліот. Вміст ОК змінювався в межах 2,19–5,26 % у сорті Блюджей, 3,12–7,83 % – у сорті Блюкроп та 3,80–9,16 % – у сорті Еліот.
Висновки. Сорти лохини високорослої з різними термінами дозрівання плодів відрізняються за вмістом аскорбінової та органічних кислот у пагонах протягом періоду вегетації. Результати нашого дослідження свідчать про те, що пагони V. corymbosum сортів Блюджей, Блюкроп та Еліот мають достатньо високий вміст аскорбінової й органічних кислот і можуть бути використані для подальшого вивчення механізмів дії їх екстрактів як лікувальних засобів для профілактики різних захворювань, пов’язаних з вільними радикалами та порушеннями обміну речовин у людини і тварин.
Clinical and Genetic Investigations of 109 Index Patients With Dilated Cardiomyopathy and 445 of Their Relatives
Authors: Hey Thomas M. , Rasmussen Torsten B. , Madsen Trine , Aagaard Mads Malik , Harbo Maria , Mølgaard Henning , Nielsen Søren K. , Haas Jan , Meder Benjamin , Møller Jacob E. , Eiskjær Hans , Mogensen Jens 
Published: October 2020

Background:
It was the aim to investigate the frequency and genetic basis of dilated cardiomyopathy (DCM) among relatives of index patients with unexplained heart failure at a tertiary referral center.

Methods:

Clinical investigations were performed in 109 DCM index patients and 445 of their relatives. All index patients underwent genetic investigations of 76 disease-associated DCM genes. A family history of DCM occurred in 11% (n=12) while clinical investigations identified familial DCM in a total of 32% (n=35). One-fifth of all relatives (n=95) had DCM of whom 60% (n=57) had symptoms of heart failure at diagnosis, whereas 40% (n=38) were asymptomatic. Symptomatic relatives had a shorter event-free survival than asymptomatic DCM relatives (
P
<0.001).

Results:
Genetic investigations identified 43 pathogenic (n=27) or likely pathogenic (n=16) variants according to the American College of Medical Genetics and Genomics and the Association for Molecular Pathology criteria. Forty-four percent (n=48/109) of index patients carried a pathogenic/likely pathogenic variant of whom 36% (n=27/74) had sporadic DCM, whereas 60% (21/35) were familial cases. Thirteen of the pathogenic/likely pathogenic variants were also present in ≥7 affected individuals and thereby considered to be of sufficient high confidence for use in predictive genetic testing.

Conclusions:
A family history of DCM identified only 34% (n=12/35) of hereditary DCM, whereas systematic clinical screening identified the remaining 66% (n=23) of DCM families. This emphasized the importance of clinical investigations to identify familial DCM. The high number of pathogenic/likely pathogenic variants identified in familial DCM provides a firm basis for offering genetic investigations in affected families. This should also be considered in sporadic cases since adequate family evaluation may not always be possible and the results of the genetic investigations may carry prognostic information with an impact on individual management.
Mast Cell Promotes the Development of Intracranial Aneurysm Rupture
Authors: Furukawa Hajime , Wada Kosuke , Tada Yoshiteru , Kuwabara Atsushi , Sato Hiroki , Ai Jinglu , Lawton Michael T. , Hashimoto Tomoki 
Published: October 2020

Background and Purpose:
Inflammation has emerged as a key component of the pathophysiology of intracranial aneurysms. Mast cells have been detected in human intracranial aneurysm tissues, and their presence was associated with intramural microhemorrhage and wall degeneration. We hypothesized that mast cells play a critical role in the development of aneurysmal rupture, and that mast cells can be used as a therapeutic target for the prevention of aneurysm rupture.

Methods:

Intracranial aneurysms were induced in adult mice using a combination of induced systemic hypertension and a single injection of elastase into the cerebrospinal fluid. Aneurysm formation and rupture were assessed over 3 weeks. Roles of mast cells were assessed using a mast cell stabilizer (cromolyn), a mast cell activator (C48/80), and mice that are genetically lacking mature mast cells (Kit
W-sh/W-sh
mice).

Results:

Pharmacological stabilization of mast cells with cromolyn markedly decreased the rupture rate of aneurysms (80% versus 19%, n=10 versus n =16) without affecting the aneurysm formation. The activation of mast cells with C48/80 significantly increased the rupture rate of aneurysms (25% versus 100%, n=4 versus n=5) without affecting the overall rate of aneurysm formation. Furthermore, the genetic deficiency of mast cells significantly prevented aneurysm rupture (80% versus 25%, n=10 versus n=8, wild-type versus Kit
W-sh/W-sh
mice).

Conclusions:
These results suggest that mast cells play a key role in promoting aneurysm rupture but not formation. Stabilizers of mast cells may have a potential therapeutic value in preventing intracranial aneurysm rupture in patients.
The Record-Breaking 1933 Atlantic Hurricane Season
Authors: Klotzbach Philip J. , Schreck Carl J. , Compo Gilbert P. , Bowen Steven G. , Gibney Ethan J. , Oliver Eric C. J. , Bell Michael M. 
Published: October 2020

AbstractThe 1933 Atlantic hurricane season was extremely active, with 20 named storms and 11 hurricanes including 6 major (category 3+; 1-min maximum sustained winds ≥96 kt) hurricanes occurring. The 1933 hurricane season also generated the most accumulated cyclone energy (an integrated metric that accounts for frequency, intensity, and duration) of any Atlantic hurricane season on record. A total of 8 hurricanes tracked through the Caribbean in 1933—the most on record. In addition, two category 3 hurricanes made landfall in the United States just 23 h apart: the Treasure Coast hurricane in southeast Florida followed by the Cuba–Brownsville hurricane in south Texas. This manuscript examines large-scale atmospheric and oceanic conditions that likely led to such an active hurricane season. Extremely weak vertical wind shear was prevalent over both the Caribbean and the tropical Atlantic throughout the peak months of the hurricane season, likely in part due to a weak-to-moderate La Niña event. These favorable dynamic conditions, combined with above-normal tropical Atlantic sea surface temperatures, created a very conducive environment for hurricane formation and intensification. The Madden–Julian oscillation was relatively active during the summer and fall of 1933, providing subseasonal conditions that were quite favorable for tropical cyclogenesis during mid- to late August and late September to early October. The current early June and August statistical models used by Colorado State University would have predicted a very active 1933 hurricane season. A better understanding of these extremely active historical Atlantic hurricane seasons may aid in anticipation of future hyperactive seasons.
On the Reset of the Wind-Forced Decadal Kuroshio Extension Variability in Late 2017
Authors: Qiu Bo , Chen Shuiming , Schneider Niklas , Oka Eitarou , Sugimoto Shusaku 
Published: October 2020

AbstractDecadal modulations of the Kuroshio Extension (KE) system between a stable and an unstable dynamic state in the western North Pacific have prevailed in the past three decades. This dominance of decadal variations is controlled by the negative feedback loop involving the wind-forced KE variability and its feedback onto the overlying extratropical storm tracks and the basin-scale surface wind field. The wind-forced decadal KE modulations were disrupted in August 2017 due to the development of the Kuroshio large meander south of Japan. By forcing the inflow KE paths northward and by avoiding overriding the shallow Izu Ridge, the Kuroshio large meander was able to compel the KE to change rapidly from the wind-forced, pre-existing, unstable state to a stable state. Following the large meander occurrence in late 2017, the stabilized KE change is found to affect the overlying storm tracks and the basin-scale wind field the same way as those generated by the wind-forced KE change prior to 2017. Given the consistent atmospheric response to both the large-meander-induced and wind-forced KE variability, we expect that the KE dynamic state will resume its decadal modulation after the phase reset relating to the 2017 large meander event.
Simultaneous Dual-Doppler and Mobile Mesonet Observations of Streamwise Vorticity Currents in Three Supercells
Authors: Murdzek Shawn S. , Markowski Paul M. , Richardson Yvette P. 
Published: October 2020

AbstractRecent high-resolution numerical simulations of supercells have identified a feature referred to as the streamwise vorticity current (SVC). Some have presumed the SVC to play a role in tornadogenesis and maintenance, though observations of such a feature have been limited. To this end, 125-m dual-Doppler wind syntheses and mobile mesonet observations are used to examine three observed supercells for evidence of an SVC. Two of the three supercells are found to contain a feature similar to an SVC, while the other supercell contains an antistreamwise vorticity ribbon on the southern fringe of the forward flank. A closer examination of the two supercells with SVCs reveals that the SVCs are located on the cool side of boundaries within the forward flank that separate colder, more turbulent flow from warmer, more laminar flow, similar to numerical simulations. Furthermore, the observed SVCs are similar to those in simulations in that they appear to be associated with baroclinic vorticity generation and have similar appearances in vertical cross sections. Aside from some apparent differences in the location of the maximum streamwise vorticity between simulated and observed SVCs, the SVCs seen in numerical simulations are indeed similar to reality. The SVC, however, may not be essential for tornadogenesis, at least for weak tornadoes, because the supercell that did not have a well-defined SVC produced at least one brief, weak tornado during the analysis period.
Penguins, Birds, and Pilot Knowledge: Can an Overlooked Attribute of Human Cognition Explain Our Most Puzzling Aircraft Accidents?
Authors: Clewley Richard , Nixon Jim 
Published: October 2020

Objective We extend the theory of conceptual categories to flight safety events, to understand variations in pilot event knowledge. Background Experienced, highly trained pilots sometimes fail to recognize events, resulting in procedures not being followed, damaging safety. Recognition is supported by typical, representative members of a concept. Variations in typicality (“gradients”) could explain variations in pilot knowledge, and hence recognition. The role of simulations and everyday flight operations in the acquisition of useful, flexible concepts is poorly understood. We illustrate uses of the theory in understanding the industry-wide problem of nontypical events. Method One hundred and eighteen airline pilots responded to scenario descriptions, rating them for typicality and indicating the source of their knowledge about each scenario. Results Significant variations in typicality in flight safety event concepts were found, along with key gradients that may influence pilot behavior. Some concepts were linked to knowledge gained in simulator encounters, while others were linked to real flight experience. Conclusion Explicit training of safety event concepts may be an important adjunct to what pilots may variably glean from simulator or operational flying experiences, and may result in more flexible recognition and improved response. Application Regulators, manufacturers, and training providers can apply these principles to develop new approaches to pilot training that better prepare pilots for event diversity.
Evaluating YouTube as a Source of Patient Information for Functional Endoscopic Sinus Surgery
Authors: Wu Vincent , Lee Daniel J. , Vescan Allan , Lee John M. 
Published: October 2020

Objective: To evaluate the quality of information presented on YouTube regarding functional endoscopic sinus surgery (FESS) for patients. Methods: YouTube was searched using FESS-specific keywords under the setting of “relevance.” The first 50 videos from each keyword were reviewed and analyzed by 2 independent physician reviewers. Videos not related to FESS and duplicates were excluded. Outcome measures included the modified DISCERN score (range 0-5), the Journal of the American Medical Association ( JAMA) benchmark criteria (range: 0-4), a novel scoring checklist for FESS assessing usefulness (range: 0-16), and the Video Power Index (VPI). Intraclass correlation coefficient (ICC) was calculated. Results: Of the 200 videos identified, 95 videos were analyzed after exclusions. Videos had an average VPI of 40.8 and SD 133.2. Average scores from the 3 objective checklists among all videos were low: modified DISCERN: 1.91, SD: 1.15; JAMA benchmark: 1.91, SD: 0.76; and FESS score: 3.54, SD: 1.77. The ICC between the 2 independent reviewers was excellent for all 3 checklists. We noted significant positive Pearson correlation between all 3 checklist scores ( P < .001). In between-group comparisons of mean scores, there was significantly higher DISCERN and JAMA scores for videos from university/professional organizations, as compared to videos from medical advertising/for-profit companies and independent users. There were no significant differences in FESS scores noted between the 3 groups. Conclusion: There were overall low scores across the modified DISCERN, JAMA benchmark criteria, and FESS scoring checklists, reflecting the poor quality of YouTube videos as a source of patient information for FESS.